Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про звільнення з-під арештів майна - квартири [ADDRESS], та в останній редакції позовних вимог, вказуючи на відсутність об'єктивних підстав існування зазначених обтяжень щодо квартири, просили суд скасувати арешти, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973603 від 09.02.2006 року Другим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, ухвалою № 2-3207/2008 від 04.04.2008року Київським районним судом м. Одеси, постановами Прокуратури м. Одеси, б/н, від 22.09.2003 року, від 30.06.2003 року та звільнити з-під арешту невизначене майно, особисте майно, що належить [PERSON], що був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973603 09.02.2006 року Другим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі вказували на те, що за ними за Рішенням суду було визнано вправо власності по 1/3 частині вказаної квартири, за кожним, включаючи відповідача, однак після набрання вказаним рішенням законної сили були виявлені обставини, які перешкоджають реєстрації права власності позивачів у встановленому законом порядку, чим порушують майнові права позивачів. Виходячи з викладеного та посилаючись на діюче законодавство позивачі просили суд задовольнити позов та скасувати зазначені арешти, як такі, підстави для існування яких відпали та такі, що перешкоджають фактичному виконанню рішення суду. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позивачі позов підтримали та просили його задовольнити, відповідач позов визнала не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін та з'ясував наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2008 року по справі №2-3207/2008) за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] - по 1/3 частині за кожною. Вказане рішення набрало законної сили 10.10.2008 року. Рішення суду є безпосередньою підставою для державної реєстрації права приватної спільної часткової власності на зазначену квартиру за сторонами в рівних частках, що становить відповідно по 1/3 ідеальній частці на кожного співвласника, після набрання рішенням суду законної сили. На теперішній час позивачі мають майнові права щодо вказаної спірної квартири, а накладені на неї арешти унеможливлюють реєстрацію права власності на вказану квартиру за позивачами, а саме - арешти накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973603 від 09.02.2006року Другим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, ухвалою № 2-3207/2008 від 04.04.2008року Київським районним судом м. Одеси, постановами Прокуратури м. Одеси, б/н, від 22.09.2003року, від 30.06.2003 року, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №35646450 від 11.04.2012 року; арешт, накладений відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження Другим відділом ДВС Київського РУЮ м. Одеси від 29.09.2005 року, що накладено на невизначене майно, приналежне відповідачу, що випливає з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №2470971 від 12.09.2014 року, та додатково підтверджується долученими до матеріалів справи копіями документів, на підставі яких накладено відповідні обтяження. Відповідно до ст. 391 ЦК України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями цивільного законодавства України визначено зміст та поняття права власності, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власної є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Виходячи з наданих суду пояснень та письмових доказів, судом встановлено, що 29.09.2005року Другим Київським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-53, виданого 03.08.2005 року Апеляційним судом Одеської області та в ході проведення виконавчих дій державною виконавчою службою було накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] - Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. АВ №973603, 09.02.2006 року та 07.10.2005року до Єдиного реєстру заборон та відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено обтяження за критерієм Власник, а саме: - [PERSON]. 12.03.2010 року Другим Київським відділом державної виконавчої служби було винесено постанову про повернення вказаного виконавчого документу без виконання, відповідно до п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». 23.01.2012 року Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було постановлено виконавче провадження з примусового виконання листа Апеляційного суду Одеської області № 1-53 - закінчити. Відповідно до п. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії. необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Щодо заходів забезпечення позову, накладених Ухвалою Київського районного суду м. Одеси, то суд зазначає наступне: в ході судового розгляду вказаної справи №2- 3207/2008, 04.08.2008 року Київським районним судом м. Одеси було винесено Ухвалу про забезпечення позову, відповідно якої накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Виходячи з вказаного вище, на теперішній час зазначену справу вирішено та рішення у ній набуло законної сили, а за такого підстави для застосування заходів забезпечення позову відпали, що відповідно до положень ст. 154 ЦПК України є підставою для їх скасування. Арешти, накладені на вказану квартиру на підставі постанов Прокуратури м. Одеси, б/н, від 22.09.2003 року, від 30.06.2003 року, накладалися з метою забезпечення такого майна та подальшого вирішення питання про його конфіскацію в рамках розслідування кримінальної справи, вироку якій було винесено 28 грудня 2004 року Апеляційним судом Одеської області та який було змінено в частині визначення покарання Ухвалою Верховного суду України від 14.06.2005 року що на теперішній час є чинною, а за такого вбачається що підстави для накладення таких арештів на теперішній час відпали. На підставі вказаного, виходячи з засад законності, диспозитивності та змагальності сторін, враховуючи відсутність жодних заперечень зі сторони відповідача, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, по 123,60 грн. на кожного.

Outcome: approved