Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулися до суду із позовом до територіальної громади с. Веренчанка в особі Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, в якому просять ухвалити рішення, яким: - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 40,20 кв.м. та житловою площею 18,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис про смерть №16; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 40,20 кв.м. та житловою площею 18,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис про смерть №16. В обгрунтування позову посилаються на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить: житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] розпорядження щодо належного їй майна на випадок своєї смерті не зробила, а тому відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги за законом являються її діти : [PERSON] та [PERSON] . Посилаються на те, що вони спадщину після смерті [PERSON] прийняли вчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки після смерті матері постійно користуються її житловим будинком, у них на руках наявні документи, які належали спадкодавиці. З метою оформлення своїх спадкових прав на згаданий житловий будинок [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, однак у їх видачі нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що ними не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за покійною. Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вони змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду від їх представника [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади с. Веренчанка в особі Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилася. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Врахувавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2000. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої входять: житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповідального розпорядження щодо свого майна на випадок смерті не вчиняла, а тому відкрилася спадщина за законом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Встановлено, що на час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 201/2015. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що спадкоємець [PERSON] , спадщину після смерті матері [PERSON] не приймав, звернувся до нотаріуса із заявою, в якій вказав про відмову від права на частку у спадщині. Також встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли вчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки весь час після смерті матері користуються житловим будинком, після звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини отримали у нотаріуса свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 2,30 га, що розташоване на території Веренчанської сільської ради. Наведене підтверджується матеріалами спадкової справи №201/2015. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на будинковолодіння, однак у їх видачі нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що ними не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за покійною. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №219/02-31 від 23.07.2020. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , що підтверджується довідкою Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №908 від 26.06.2020 (а.с.22). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3,4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається із копії технічного паспорта на будинок садибного типу №70 від 08.07.2020 житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , побудований до 1992 р. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте не оформила право власності на нього належним чином. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 11:00 год. 09.09.2021 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України, з урахуванням вихідних днів) 20.09.2021, то датою ухвалення даного судового рішення є 20.09.2021. На підставі викладеного та

Outcome: approved