Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 24.04.2008 року померла їх мати, [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бобровицької міської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ЧН № 036781. Згідно публікації в газеті « Наше життя» від 16.01.2016 року за № 2 вищезазначений державний акт виданий на імя [PERSON], вважається недійсним, а видача дублікатів державних актів, в звязку зі смертю власника неможлива, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Бобровицькому районі. Державний нотаріус Бобровицької районної державної нотаріальної контори, як спадкоємцям першої черги, відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Тому просять визнати право власності на земельну ділянку по ? частині за кожним. Позивачі, в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду, подали заяву в якій просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 33). Представник відповідача, територіальної громади в особі Бобровицької міської ради, до суду також не з'явився, в поданій через канцелярію суду заяві, просить справу розглядати за його відсутності. (а.с. 27). Враховуючи те, що сторони до суду не зявились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що 24.04.2008 року померла мати позивачів по справі, [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Бобровицької міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,82 га., яка належала спадкодавцю на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю серія ІV-ЧН № 036781 від 06.03.2002 року. ( а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли, оскільки остання проживала разом з матірю на день смерті, а [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини до Бобровицької районної державної нотаріальної контори. ( а.с. 12, 28-32). Державний нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.17,32). Оригінал Державного Акту на земельну ділянку втрачений, про що зроблено оголошення в газеті «Наше життя» (а.с.13). Згідно довідки відділу Держземагенства у Бобровицькому районі дублікати державних актів не видаються з 01.01.2013 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 105 (а.с.14). Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачі не можуть в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ними права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Згідно з вимогами ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України права власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON], померла, оригінал державного акту на земельну ділянку втрачений, а згідно довідки відділу Держземагенства видати його дублікат не можливо, позивачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом, але державним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцю, тому суд вважає, що вимоги позивачів про визнання права власності на нерухоме спадкове майно є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved