Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] компенсацію вартості належної їм частки квартири [ADDRESS], а саме: на користь [PERSON] - 107604,16 грн.; на користь [PERSON] - 64562,50 грн.; на користь [PERSON] 64562,50 грн.; на користь [PERSON] 64562,50 грн.; на користь [PERSON] 10760,42 грн.; на користь [PERSON] 10760,42 грн. Також, просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь [PERSON] судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Квартира складається з двох житлових кімнат та службових приміщень, загальна площа 51,4 кв.м., житлова площа 28.1 кв.м. На день звернення до суду частки у праві власності на квартиру становлять: [PERSON] -10/48 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] 1/48 частки; [PERSON] 1/48 частки; [PERSON] -1/8 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] - 1/8 - частки. Також зазначили, що їх право власності на частину квартири №10, по провулку. Вокзальному, 9, м. Житомира відповідачами не визнається, як і їх право на користування кухнею, туалетом, ванною, балконом вищезазначеної квартири. З приводу того, що відповідачі не допускали до власності, позивачі зверталися з письмовими заявами до правоохоронних органів та суду. Однак, відповідачі ігноруючи рішення суду продовжують не пускати до квартири, відмовляються надати ключі. Крім того, негативними діями відповідачів позивачам нанесена і моральна шкода, оскільки порушено нормальним ритм, перебування у постійному стресі та неможливість проживати в квартирі. Також вказали, що відповідачі постійно влаштовують дрібно побутові конфлікти, мета яких примусити продати частину житла та залишити їх на вулиці. Вважають, що спільне життя позивачів із відповідачами в вищевказаній квартирі неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] (який є також представником [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Ю.) [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі. В заяві вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. В заяві вказала, що позов не визнає в повному обсязі (а.с.81). Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши навні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло №3050 від 15 листопада 2000 року, виданого відділом приватизації Коростенського відділу Південно-Західної залізниці, право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у рівних долях набули: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.31). Квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат та службових приміщень загальною площею 51.4 кв.м., житлова площа 28.1 кв.м., що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло №3050 від 15 листопада 2000 року, виданого відділом приватизації Коростенського відділу Південно-Західної залізниці (а.с.30) та технічним паспортом №24466154 (а.с.33-34). Після смерті [PERSON] частку у праві власності на квартиру набули: [PERSON] 4/48, [PERSON] 1/48 та [PERSON] - 1/48 (а.с.35,36,37). Тобто, на час розгляду справи частки прав у власності на квартиру становлять: [PERSON] -1/8+4/48 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] 1/48 частки; [PERSON] 1/48 частки; [PERSON] -1/8 частки; [PERSON] 1/8 частки; [PERSON] - 1/8 - частки. З метою встановлення порядку користування квартирою та виділу в натурі часток судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку судового експерта №06/16 від 14.11.2016року, не вбачається можливим виділ в натурі часток належних співвласникам та встановити порядок користування квартирою між співласниками квартири [ADDRESS]. Однак, на розгляд суду пропонується розподіл квартири згідно ідеальних часток в одиницях вартості, а саме: [PERSON], ідеальна частка якого 1/8+4/48, частка в одиницях вартості 109770,84 грн.; [PERSON], ідеальна частка якого 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; [PERSON], ідеальна частка якої 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; [PERSON], ідеальна частка якої 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; [PERSON], ідеальна часка якої 1/48, частка в одиницях вартості 10977,08 грн.; [PERSON], ідеальна частка якої 1/48, частка в одиницях вартості 10977,08 грн.; [PERSON], ідеальна частка якого 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; [PERSON], ідеальна частка якого 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн.; [PERSON], ідеальна частка якої 1/8, частка в одиницях вартості 65862,50 грн., всього 526900 грн. (а.с.119-135). Вирішуючи спір по суті сучд виходить з положень ст. 3, ст. 183, ст. 319, ст. 364, ст. 358, ЦК України, а також враховує правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 19.02.2014р. у справі №6-4ц14 та правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 13.01.2016р. справа №6-2925цс15 . Так, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Одночасно відповідно до ч.4 та ч.5 ст.319 ЦК України власність зобовязує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян. Верховний Суд України вказує, що виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлена наявність спору щодо користування спільним майном, відсутність можливості встановлення порядку користування спільним майном відповідно до часток співвласників, неможливість виділу часток позивачів в натурі, відсутність матеріальної компенсації за користування належного їм майном відповідачами. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того, що з вимогою про компенсацію вартості часток одночасно звернулися декілька співвласників, сукупна вартість часток яких значно перевищує сукупну вартість часток відповідачів. Під час розгляду справи відповідач [PERSON], а також його представник пояснили, що відповідачі не спроможні компенсувати вартість часток відповідачів, оскільки в їхній сім'ї працює лише син - [PERSON] Відповідач [PERSON] не працює, є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою МСЕК №647 від 25.07.2014 року (а.с. 143-145). Таким чином, відповідачі як співвласники не мають можливості компенсувати вартість часток позивачів. Стягнення компенсації становитиме для них надмірний тягар, що виключає можливість добровільного виконання рішення суду. Квартира є їх єдиним житлом. Спонукання відповідачів всупереч їх волі та можливостей збільшити частки у власності є використання співвласниками свого права на шкоду іншим співвласникам, що суперечить засадам цивільного права. Крім того, суд вважає недоведеними вимоги позивачів про солідарне стягнення коштів з відповідачів, які не є солідарними боржниками. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed