Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача з вимогами про встановлення факту належності їхньому батькові [PERSON], який помер 12.12.2015р. свідоцтва про право власності № Л10698 від 30.01.1998р. на квартиру [ADDRESS], яке було видано на імя [PERSON] та про визнання за ними у рівних частках права власності на частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 12.12.2015р. помер їхній батько [PERSON], після чого у встановленому законом порядку реалізували своє право на прийняття спадщини. В процесі оформлення документів нотаріус виявив розбіжності в прізвищі спадкодавця, а саме, згідно паспорта прізвище останнього «Гречанівський», а у свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] вказано «Гречановський». Ордер на квартиру видавався [PERSON], хоча останнього, а також членів його сімї зазначено під прізвищем «Гречановський». В будинковій книзі для прописки громадян первинно, правильно вказано прізвище батька, який набув права власності на згадану квартиру на підставі свідоцтва від 30.01.1998р., однак в подальшому, в графі «знаходиться в постійному користуванні» знову допущена описка. Така помилка перешкоджає нотаріусу встановити приналежність спадкодавцю правовстановлюючого документа, через що, з метою захисту своїх спадкових прав, просять в судовому порядку встановити таку приналежність та визнати за ними право власності в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач [PERSON], який одночасно, згідно належної довіреності від 01.06.2016р. є представником позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представник відповідача згідно належної довіреності від 06.09.2013р. [PERSON] у вирішенні першої вимоги про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа покладається на розсуд суду. Вимогу про визнання права власності заперечив, оскільки офіційної відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус не видавав, через що спір про право відсутній. Третя особа ПН ЛМНО [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. За погодженням із сторонами суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 07/2016, заведеної після смерті [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.6), оригінал якого досліджено в судовому засіданні, [PERSON] помер 12.12.2015р. Вказане прізвище відповідає паспорту померлого (а.с.5). Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини (а.с.24), у встановлений законом шестимісячний строк звернулась лише позивач [PERSON] Дружина померлого [PERSON], а також позивач [PERSON] заявами від 19.04.2016р. (а.с.34, 37) відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь доньки померлого позивача [PERSON] Цими ж заявами про прийняття спадщини та про відмову у прийнятті спадщини, а також окремою заявою [PERSON] від 19.04.2016р. (а.с.40) всі співвласники квартири [ADDRESS] дали свою згоду на визначення за померлим права власності на 1/5 ідеальної частки квартири. Квартира належить спадкодавцю, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 30.01.1998р. № Л10698, копія якого, що звірена з оригіналом долучена до матеріалів справи (а.с.10). Однак, прізвище спадкодавця в такому свідоцтві зазначено як «Гречановський», хоча в довідці ЛКП «Дім» від 10.03.2016р. (а.с.16), прізвище померлого співвласника зазначено «Гречанівський» Згідно ордеру на квартиру від 14.05.1980р. № 794 (а.с.17), оригінал якого досліджено в судовому засіданні, незважаючи на те, що видавався він гр. [PERSON], склад сімї останнього, як і його прізвище зазначено «Гречановський». Згідно будинкової книги (а.с.11-15), оригінал якої також досліджено в судовому засіданні, прізвище спадкодавця в такій вказано як «Гречанівський». При цьому, також вказано, що підставою виникнення права власності в останнього є згадане вище свідоцтво про право власності на квартиру. В графі будинкової книги «знаходиться в користуванні», незважаючи на те, що прізвища інших співвласників зазначено як «Гречанівський», прізвище спадкодавця зазначено «Гречановський». Як вбачається з копії паспорта спадкодавця (а.с.5, 5зв.), останній був зареєстрований за адресою [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Як вбачається з листа третьої особи (а.с.8), у звязку з вказаними розбіжностями нотаріус позбавлений можливості встановити приналежність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на частку у квартирі. Вказане в сукупності свідчить про те, що по факту має місце граматична помилка в написанні прізвища одного із співвласників спадкодавця [PERSON], яка по суті, створює перешкоди в оформленні спадкових прав позивачів. З метою захисту цих прав, вимогу про встановлення факту приналежності [PERSON], який помер 12 грудня 2015 року, свідоцтва про право власності № Л10698 від 30 січня 1998 року на квартиру [ADDRESS], яке було видане на імя [PERSON] слід визнати обґрунтованою і задовольнити. Що стосується вимоги про визнання права власності на відповідну частку цієї квартири, в її задоволенні належить відмовити. Як розяснив Пленум ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Оскільки встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу виключає будь-які перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину, вимогу про визнання права власності слід залишити без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial