Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування заявлених вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що вона з відповідачем 24 лютого 2001 року зареєстрували шлюб в Новопетрівській сільській раді Миколаївського району Одеської області, актовий запис №1. Від шлюб мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, шлюбні відносин припинені. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]). Крім того позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно і до її повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.21,23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка - [PERSON] та відповідач - [PERSON] 24 лютого 2001 року зареєстрували шлюб в Новопетрівські сільській раді Миколаївського району Одеської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 лютого 2001 року (а.с.5). Одруження виявилось невдалим, між ними постійно виникають сварки, які виникають внаслідок того, що кожен має свої погляди на подружнє життя, ведення господарства. Шлюбні відносини фактично припиненні, позивачка вважає що їх спільне життя та збереження шлюбних відносин неможливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Outcome: approved