Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Білгород- Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13 березня 2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,38 га у межах згідно з планом, котра розташована на території Староцаричанської сільської ради, колишнє КСП «Розквіт», масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД 16003233 від 31 січня 2003 року, виданого на підставі розпорядження Білгород- Дністровської районної державної адміністрації від 13 січня 2003 року №11/2003. Згідно довідки Староцаричанської сільської ради №564/02-21 від 01.08.2018 року померла [PERSON] з 1963 року по день смерті постійно проживала в [ADDRESS] . Чоловік покійної [PERSON] - батько позивачів, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про Смерть серії [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 09 липня 2013 року.Позивачі звернулись до нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак отримали відмову через те, що у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу, тому вони змушені звертатись до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, проте надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 березня 2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №333. Чоловік спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №431. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району 13 березня 1965 року, позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . Те, що позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] , підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.05.1995 року Староцаричанською сільською радою народних депутатів. Згідно довідки №564/02-21 від 01.08.2018 року, виданої Староцаричанською сільською радою, померла [PERSON] , мешкала з 1963 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . За життя померлій [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,38 гектарів в межах згідно з планом на території Староцаричанської сільської ради, колишнє КСП «Розквіт», масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №003233, виданого 31.01.2003 року Білгород-Дністровською райдержадміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5039. Згідно відповіді приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницького О.Ю. №238/02-17 від 28.08.2019 року, оформлення позивачами спадщини у нотаріальному порядку не можливе. Згідно відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори №3526/01-16 від 20.11.2019 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки він є обґрунтованим, доведеним та таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved