Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, 28.04.2010 року ухвалою апеляційного суду Вінницької області затверджена мирова угода між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у відповідності до якої відповідач зобов`язувалася сплатити позивачам грошову компенсацію за їх частку в квартирі у національній валюті, еквівалентній 12500 американським доларам. Пунктом 3 угоди передбачено, що виплата грошової компенсації проводиться на розрахунковий рахунок в ФВД АТ «Індекс-Банк», відкритий на ім`я [PERSON], щомісячно в період з 25 по 28 число, починаючи з травня 2010 року по грудень 2011 року, в національній валюті (у гривнях) в сумі, яка на день проведення операції буде еквівалентна не менше 500 доларів США по закупівельному курсу доларів в АТ «Індекс-Банк». Відповідач свої зобов`язання по вказаній угоді виконала частково, на суму 23254 грн., що еквівалентно 2936,62 доларам США, в зв`язку з чим позивачі зверталися до суду з позовом про стягнення з неї боргу. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.09.2012 року стягнуто з відповідача на користь позивачів заборгованість в сумі 76409 грн., що еквівалентно 9563,36 доларів США. 20.11.2012 року державним виконавцем Вишенського ВДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по вказаному рішенню суду. 03.03.2014 року відповідачем на депозитний рахунок відділу ДВС перераховано грошові кошти в сумі 4000 грн., а 13.03.2014 року розпорядженням старшого державного виконавця із цих коштів на користь позивачів перераховано 3555 грн. У відповідності до довідки банку від 03.03.2014 року офіційний курс гривні до долара США станом на 03.03.2014 року склав 969,94 грн за 100 доларів США. Відповідно позивачами отримана сума у розмірі 3555 грн., що еквівалентно 366,51 доларів США, а борг відповідача у доларовому еквіваленті склав 9196,85 доларів США (9563,36 - 366,51), а у гривні - 89203 грн. (9196,85 х 969,94). Більше ніяких коштів відповідач позивачам не повертала. Станом на 13.08.2014 року офіційний курс гривні до долара США складає 1356 грн. за 100 доларів США. Таким чином, борг відповідача на даний час у гривневому еквіваленті становить 124709 грн. (9196,85 х 1356). Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, взятим на себе відповідачем, виникає необхідність стягнення також й 3-х % річних від простроченої суми, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. В зв`язку з вищезазначеним, позивачі просять стягнути з відповідача різницю між присудженою сумою у розмірі 76409 грн., що еквівалентно 9563,36 доларів США, та сумою 124709 грн., що еквівалентно 9196,85 доларів США, та становить 48300 грн. (124709 - 76409), а також загальну суму 3-х % річних 7548 грн. (5806 грн. - за період з 01.01.2012 року по 02.03.2014 року з суми боргу 89203 грн.; 1742 грн. - за період з 03.03.2014 року по 19.08.2014 року з суми боргу 124709 грн.). В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] за договором на здійснення адвокатських послуг [PERSON] через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач повторно (03.10.2014 року та 24.10.2014 року) в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за адресою реєстрації, що підтверджується матеріалами справи. На адресу суду повернулися поштові повідомлення з відміткою про невручення відповідачу судової повістку в зв`язку з відмовою адресата від її одержання. Згідно ч.8 ст.76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. З огляду на зазначене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2010 року затверджена мирова угода між сторонами по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у відповідності до якої відповідач [PERSON] зобов`язувалася сплатити позивачам [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію за їх частку в квартирі у національній валюті, еквівалентній 12500 американським доларам (а.с.7-8). Пунктом 3 зазначеної угоди передбачено, що виплата грошової компенсації проводиться на розрахунковий рахунок в ФВД АТ «Індекс-Банк», відкритий на ім`я [PERSON], щомісячно в період з 25 по 28 число, починаючи з травня 2010 року по грудень 2011 року, в національній валюті (у гривнях) в сумі, яка на день проведення операції буде еквівалентна не менше 500 доларів США по закупівельному курсу доларів в АТ «Індекс-Банк». Згідно позовної заяви відповідач свої зобов`язання по вказаній угоді виконала частково на суму 23254 грн., що еквівалентно 2936,62 доларам США, в зв`язку з чим позивачі зверталися до суду з позовом про стягнення з неї боргу. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.09.2012 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 76409 грн. (а.с.9-10). 20.11.2012 року державним виконавцем Вишенського ВДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по рішенню Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.09.2012 року (а.с.11). Згідно розпорядження старшого державного виконавця від 13.03.2014 року із грошових коштів в сумі 4000 грн., які надійшли 03.03.2014 року на депозитний рахунок відділу ДВС від [PERSON], на користь [PERSON] ([PERSON]) перераховано 3555 грн. як борг (а.с.12). Таким чином, судовим рішенням на користь позивачів присуджені кошти в національній валюті. В даній справі позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] фактично полягають у стягненні курсової різниці валют, яка утворилася після ухвалення вищезазначеного судового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці у зв'язку із знеціненням гривні відносно долара США. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ні наведеною правовою нормою, ні жодним іншим законом, ні умовами укладеної між сторонами мирової угоди, затвердженої судом, не встановлена можливість позивачів [PERSON] та [PERSON] захистити своє порушене право в обраний ними спосіб. Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно ч.1 ст.36 вказаного Закону Національний банк України встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Отже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. Таким чином, правові підстави для задоволення позову в частині стягнення різниці між присудженою сумою та курсом долара США на день подачі позову відсутні. За порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно частини другої вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи, що з часу ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.09.2012 року грошові зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] та [PERSON] виражені у грошовій одиниці України - гривні, то несвоєчасне виконання цих зобов'язань може бути підставою для відповідальності боржника, встановленої частиною другою ст.625 ЦК України, у вигляді сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Однак, позивачами ставиться вимога про стягнення трьох процентів річних від суми, визначеної ними як різниця між присудженою сумою боргу та курсом долара США на день подачі позову. Так як суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів про стягнення різниці між присудженою сумою та курсом долара США на день подачі позову задоволенню не підлягають, тому і не підлягають задоволенню вимоги позивачів про стягнення трьох процентів річних. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, то і не підлягають задоволенню їх вимоги щодо стягнення з відповідача понесені ними судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed