Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Харківської міської ради Харківської області, в якому просили: визначити долі співвласників двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS], загальною площею 42,6 кв.м., житловою 29,1 кв.м. в розрахунку 1/3 частина за кожним; та визнати за [PERSON] 1/3 частини зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позивачі в позові зазначили, що 08 вересня 2013 р. померла мати [PERSON] - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини 2-кімнатної квартири [ADDRESS]. Оскільки квартира приватизована, то їхні частки в спільному майні є рівними. Інших спадкоємців не має. За життя спадкодавця у праві спільної сумісної власності у спірній квартирі не були визначені, а свідоцтво про право власності на житло не було зареєстровано в КП «ХГБТІ». Позивачі та їх представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності та не заперечували проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Належним чином повідомлений представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно свідоцтва про право власності від 30 травня 2007 року реєстраційний номер 5-07-282151, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу та зміни імені [PERSON]). Частки у праві спільної сумісної власності кожному зі співвласників не виділялися. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що кожен зі співвласників квартири [ADDRESS] має у власності по 1/3 її частини. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 09 вересня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] є її донька [PERSON] Як встановлено вище, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно відповіді, яка була надана 3-ю Харківської державної нотаріальної конторою на запит суду, до нотаріальної контори з заявою про фактичне прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO]. [PERSON] , звернулася її дочка [PERSON]. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець була власником 1/3 частини квартири, спадкоємиць постійно мешкала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, внаслідок чого суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1222, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1278 ЦК України,

Outcome: approved