Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом,відповідно до якого зазначили,що 30.03.2012р. між [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0.3388 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. та зареєстровано в реєстрі за №545. Внаслідок укладення даної угоди на праві спільної часткової власності позивачам належить по 1\\4 частина вищевказаної земельної ділянки. 07.06.2013р. право власності позивачів було зареєстровано Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області. В березні 2016р. позивачі випадково дізналися , що 01.12.2012р. на дану земельну ділянку було накладено арешт на підставі постанови державного виконався ВДВС Ірпінського міського управління юстиції Медвецька М.В. Виявляється, що на дане майно було звернуто стягнення для примусового виконання виконавчого листа від 18.09.2012р. за №1031\\6471\\2012. Згодом, вказану земельну ділянку 06.11.2013р. в результаті проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна було продано громадянину [PERSON]. 27.11.2013р. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку, що видане приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1055. Позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на 1\\4 частину земельної ділянки площею 0.0847 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на 1\\4 частину земельної ділянки площею 0,0847 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Визнати недійсними прилюдні торги від 06.11.2013р. та свідоцтво про паво власності від 27.11.2013р. на земельну ділянку площею 0.3388 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER], що видане громадянину [PERSON] приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1055. У судовому засіданні позивачі та у послідуючому їхній представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали,просили у позові відмовити посилаючись на ті обставини,що позивачі не зареєстрували своє право власності на земельну ділянку.Крім того,ставлячи питання про визнання недійсними прилюдних торгів,позивачі не зазначили які норми закону були порушені під час проведення даних торгів. Представник ВДВС Ірпінського міського управління юстиції у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник 3-і особи Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою суду до участі у справі в якості 3-1 особи було залучено ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція»,представник якої у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлявся. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні було встановлено,що 06.11.2013р відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна,що належить боржнику [PERSON],відповідно до яких було реалізовано земельну ділянку площею 0,3388 га,кадастровий номер [NUMBER] за адресою Київська область,Гостомельська селищна рада,цільове призначення для ведення особистого селянського господарства,вартістю 35605гр 20 коп.Переможцем прилюдних торгів став відповідач по даній справа [PERSON].Наведені обставини справи стверджуються копією протоколу № 1-214/13/ІР-а про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,що належить боржнику [PERSON] (а.с.162).Вказані прилюдні торги були проведені ПП «СП Юстиція». Також,у судовому засіданні було встановлено,що на підставі вказаного протоколу № 1-214/13/ІР-а про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,що належить боржнику [PERSON] від 06.11.2013р приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Ничипоренко О.В було видано свідоцтво від 27.11.2013р про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3388 га,кадастровий номер [NUMBER] за адресою Київська область,Гостомельська селищна рада,цільове призначення для ведення особистого селянського господарства,вартістю 35700гр,яка раніше належала [PERSON],що стверджується копією вказаного свідоцтва та витягом із Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.102-103). Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що реалізація вказаної земельної ділянки з прилюдних торгів відбулась в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області про стягнення солідарно із [PERSON],[PERSON] та [PERSON] боргу в суммі 158 756гр 61 коп,що підтверджується актом державного виконавця від 14.11.2013р про реалізацію предмета іпотеки,затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції (а.с. 161-163). Також,у судовому засіданні було встановлено,що 30.03.2012р між [PERSON],[PERSON],[PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3388 га,кадастровий номер [NUMBER] за адресою Київська область,Гостомельська селищна рада,цільове призначення для ведення особистого селянського господарства,вартістю 35700гр,яка раніше належала [PERSON]Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київького міського нотаріального округу Марчук К.В та зареєстровано у реєстрі під № 545.Як вбачається із копії вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки,оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] згідно вказаного договору купівлі-продажу придбали по 1\\4 частині вказаної земельної ділянки (а.с. 7). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності позивачів по 1\\4 частині на вказану земельну ділянку було зареєстровано 07.06.2013р(а.с.8,10),однак,19.11.2013р вказаний запис про реєстрацію права власності позивачів на земельну ділянку державним реєстратором було видалено як помилкова реєстрація (а.с.11-16).При цьому встановлено,що 01.12.2012р державним реєстратором було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчудження об»єктів нерухомого майна про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,3388 га,кадастровий номер [NUMBER],яка належала по праву власності [PERSON]. Постановою державного виконавця від 03.12.2013р даний арешт із вказаної земельної ділянки був знятий (а.с.17). Позивачі просять визнати недійсними прилюдні торги від 06.11.2013р. та свідоцтво про право власності від 27.11.2013р. на земельну ділянку площею 0.3388 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER], що видане громадянину [PERSON] приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1055. Відповідно до ст.. 203 ЦК України»Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,іншим актам цивільного законодавства,а також інтерсам держави і суспільства,його моральним засадам». Відповідно до ст.. 215 ЦК України»Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог,які встановлені частинами 1-3,5, та 6 статті 203 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 656 ч 4 ЦК України «До договору купівлі-продажу на біржах,конкурсах,аукціонах(публічних торгах),договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж,якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті». Згідно правової позиції,викладеної Верховним Судом України у постанові від 29.06.2016р по справі № 6-370цс16 зазначено,що відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 . Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85). Заявляючи позовні вимоги про визнання недійсними прилюдних торгів,які були проведені 06.11.2013р ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»,позивачі не зазначили жодної підстави для визнання недійсним правочину ,відповідно до ст..215 ЦК України та не надали до суду відповідних доказів на підтвердження даних обставин справи. При цьому,позивачами не зазначено,у чому саме полягають порушення норм чинного законодавства,допущені державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області про стягнення солідарно із [PERSON],[PERSON] та [PERSON] боргу в суммі 158 756гр 61 коп,при передачі для реалізації із прилюдних торгів спірної земельної ділянки.Будь-які позовні вимоги з даного приводу позивачами до суду не заявлені,дії державного виконавця не оскаржені.Позивачі в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на ті обставини,що на час проведення прилюдних торгів вони були власниками по 1\\4 частині спірної земельної ділянки відповідно до договору купівлі продажу від 30.03.2012р.Однак ,суду не надано доказів тих обставин,що право власності позивачів на частки земельної ділянки у передбаченому законом порядку було зареєстровано.Так,як уже зазначалось раніше,право власності позивачів на частку земельної ділянки було зареєстровано лише 07.06.2013р,при цьому 01.12.2012р в рамках вказаного виконавчого провадження на спірну земельну ділянку уже був накладений арешт відповідно до постанови державного виконавця.У судовому засіданні було встановлено,що право власності на 1\\2 частину спірної земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] було зареєстровано 07.06.2013р за [PERSON] ,яка не є стороною по даній справі та яка не оскаржує результати прилюдних торгів (а.с.48-68).19.11.2013р державним реєстратором Заболотним А.В було видалено записи від 07.06.2013р про реєстрацію права власності позивачів на 1\\4 частину спірної земельної ділянки як помилкові (а.с.11-16).При цьому позивачами дії державного реєстратора в даній частині не оскаржені та не заявлені будь-які вимоги з даного приводу. Враховуючи викладені обставини,суд вважає відсутні підстави,передбачені ст.. 203,215 ЦК України для визнання недійсними прилюдних торгів,які відбулися 06.11.2013р. та свідоцтва про право власності від 27.11.2013р. на земельну ділянку площею 0.3388 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER], що видане громадянину [PERSON] ,у зв»язку з чим суд відмовляє позивачам у зазначених позовних вимогах. Позивачі також просять визнати за ними право власності по 1\\4 частині земельної ділянки площею 0.0847 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Дані вимоги позивачами заявлені відповідно до ст.. 392 ЦК України та ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст.392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. У судовому засіданні встановлено,що позивачі мають оригінал договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки,у зв»язку з чим позивачі не позбавлені можливості звернутись до відділу державної реєстрації із заявою про реєстрацію права власності на частину земельної ділянки . Позивачі також посилаються на порушення вимог ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої особа,яка вважає себе власником майна, може звернутись із позовом до суду про визнання права власності на дане майно та вилучення даного майна із акту опису та арешту». Однак,на час звернення позивачів до суду із позовом спірна земельна ділянка уже була реалізована, і арешт,який був накладений державним виконавцем 01.10 2012р був знятий 03.12.2013р (а.с.17) Враховуючи викладене,суд відмовляє позивачам у позовних вимогах в частині визнання за ними права власності по 1\\4 частині земельної ділянки площею 0.0847 га , що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. На підставі ст.. 203,215,216,317,321,392 ЦК України,

Outcome: dismissed