Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль» про припинення договору поруки, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обгрунтовання позову зазначено, що 14 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», філія якого знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Тургенева, буд. 29 та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/17-02/4307-50. відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 50500 доларів США строком до 13 травня 2027 року включно. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 014/17-02/43-07-50 від 14 травня 2007 року було укладено договір поруки 014/17-02/4307-50/1 від 14 травня 2007 року з [PERSON], та договір поруки № 014/17-02/4307-50/2 від 14 травня 2007 року з [PERSON]. Пунктом 1.2. зазначеного вище Договору поруки передбачено, що Поручитель бере на себе зобовязання по договору, а саме повернути борг у розмірі 50500,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф) в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також відшкодувати збитки, та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Крім цього, у Договорі поруки зазначено, що сторони договору встановлюють, що строк та умови виконання цього договору можуть бути переглянуті сторонами лише за їх письмовою згодою. У свою чергу, п. 12.2 кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року, встановлено, що зміни в договорі оформлюються додатковими угодами, які стають невідємною частиною договору. 13 липня 2009 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду №1, за якою сторони домовились надати позичальнику канікули та викласти в новій редакції Графік погашення кредиту та сплати інших платежів. З огляду на зазначене вбачається, що з підписанням Додаткової угоди №1 у [PERSON] виник обовязок повернути кредит та відсотки за кредитним договором у строк та розмірах, встановлених новою редакцією Графіку погашення кредиту та сплати інших платежів, у разі прострочення якого [PERSON] має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню. [PERSON] та [PERSON] письмової згоди на зміну строків та умов кредитного договору №014/17-02/4307-50 від 14 травня 2007 року надано не було. У свою чергу, з урахуванням змісту п.1.2. Договору поруки № 014/17- 02/4307-50/1 та № 014/17-02/4307-50/2 від 14 травня 2007 року в поєднанні з новими умовами повернення кредиту та відсотків, передбачених додатковою угодою №1 від 13 липня 2009 року крім нових обовязків позичальника, вбачається зміна зобовязань поручителів [PERSON] та [PERSON] відповідаючи за зобовязання позичальника [PERSON] На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати договір поруки №014/17-02/4307-50/1 від 14 травня 2007 року, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] з 20.08.2009 року та договір поруки № 014/17-02/4307-50/2 від 14 травня 2007 року укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] з 20.08.2009 року припиненими. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» заявлені позовні вимоги позивача не визнав, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Треті особи [PERSON]С, [PERSON], [PERSON]М, [PERSON], кожен в окремості, у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-02/4307-50 про надання споживчого кредиту в розмірі 50500,00 доларів США, строком до 13 травня 2027 року. Згідно з п.1.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюється згідно з графіком погашення кредиту щомісячно. З метою забезпечення виконання зобовязання за цим кредитним договором 14 травня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/17-02/4307-50/1, та [PERSON] було укладено договір поруки №014/17-02/4307-50/2, за якими поручителі беруть на себе зобовязання перед банком відповідати за борговими зобовязаннями позичальника, що виникають з кредитного договору. Згідно з п. 3.1 договору поруки, сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобовязань в повному обсязі у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України. Згідно з п.3.1 договору поруки договір діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі. Також порука припиняється,якщо банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Між тим відповідно до частини першої ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша ст. 252 ЦК України). Частиною другою ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Із договору поруки № 014/17-02/4307-50/1 від 14 травня 2007 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] та договором поруки №014/17-02/4307-50/2 від 14 травня 2007 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] вбачається, що в ньому не встановлено конкретного строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, а також з урахуванням того, що поняття «Термін» у договорі поруки всупереч вимогам ч. 2 ст. 252 ЦК України визначений не календарною датою або вказівкою на подію, яка неминуче настане, а застосований в понятті «період», суд вважає правильним застосувати у даному спорі норму частини четвертої ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. 13 липня 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного кредитного договору від 14.05.2007 року, згідно з якою тимчасово на період з 15 липня 2009 року по 15 червня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї угоди. Поручитель [PERSON] та [PERSON], 14.07.2009 року надали свою згоду на зміну умов кредитного договору і підтвердили особистим підписом про збереження забезпечення виконання боржником за кредитним договором, що підтверджується копією додаткової угоди №1 від 13.07.2009 року. 10.03.2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» за вих. № 114-0-0-00/15-21639 направило боржнику [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, а саме - сплаті як простроченої суми кредиту та процентів,так і залишку заборгованості, а також сплаті пені у строк до 60 днів з дня вимоги. 10.03.2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» за вих. № 114-0-0-00/15-21747 направило поручителю [PERSON] вимогу про виконання грошових зобовязань за договором поруки, а саме простроченої заборгованості позичальника [PERSON] перед банком станом на 24.02.2015 року, яку вона отримала особисто, що підтверджується копією поштового відправлення №69027 0075360 9. 10.03.2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» за вих. № 114-0-0-00/15-21751 направило поручителю [PERSON] вимогу про виконання грошових зобовязань за договором поруки, а саме простроченої заборгованості позичальника [PERSON] перед банком станом на 24.02.2015 року, що підтверджується копією поштового відправлення №01001 2513525 5, відповідно до якого конверт повернувся «у звязку із закінченням терміну зберігання». Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою ст. 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта ст. 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Як вбачається з письмових заперечень представника ПАТ «[PERSON] Аваль», банк в липні 2015 року звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією повістки про виклик до суду у справі №33/5235/15-ц. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 21 травня 2012 року (справа №6-88цс11), 20 лютого 2013 року (справа №6-172цс12), 05 червня 2013 року (справа №6-43цс13) та 25 вересня 2013 року (справа №6-97цс13). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що представник позивача не довів заявлені позовні вимоги, тому суд вважає, що позов є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed