Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначили, що житловий будинок № 53 (колишній номер 39) по вул. Полівка (колишня назва 20-го Партзїзду) в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Членами даного колгоспного двору були вони (позивачі), [PERSON] та [PERSON]. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на зазначений житловий будинок. 2 липня 1993 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] 26 серпня 2016 року померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв її син [PERSON], як спадкоємець за заповітом. З метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку вони (позивачі) зверталися до приватного нотаріуса [PERSON], але в реєстрації права власності їм було відмовлено. Нотаріус також відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтв про право на спадщину. У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивачів щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 53 (колишній номер 39) по вул. Полівка (колишня назва 20-го Партзїзду) в м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 26 квітня 1962 року (а.с. 21) та довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради № 635від 28 лютого 2017 року (а.с. 12). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині житлового будинку № 53 по вул. Полівка в м. Носівка Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 2 липня 1993 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). З копії спадкової справи № 688/2005 до майна померлого [PERSON] (а.с. 78-82) вбачається, що спадщину прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], 21 грудня 2005 року на їх імя були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на право на майновий пай. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] належну йому 1/4 частину житлового будинку № 53 по вул. Полівка в м. Носівка Чернігівської області. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 26 серпня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 27 січня 2014 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалося, а також все те, на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 20). З копії спадкової справи № 89/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 69-86) вбачається, що спадщину прийняв її син [PERSON], 15 березня 2017 року на його імя були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні їй 3/8 (1/4 + 1/8) частини житлового будинку № 53 по вул. Полівка в м. Носівка Чернігівської області. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини вищезазначеного житлового будинку, які належали померлим [PERSON] та [PERSON], в звязку із відсутністю на будинок чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дій № 649/02-31 від 25 квітня 2017 року (а.с. 57) та № 487/02-31 від 22 травня 2017 року (а.с. 58). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до приватного нотаріуса [PERSON], який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено в звязку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням (а.с. 56). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 53 по вул. Полівка в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 23-25). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved