Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, свої позовні вимоги мотивували тим, що позивач [PERSON] , є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на жилий будинок від 15.06.1990 р. Дане господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зважаючи на ту обставину, що відповідач не проживає у спірному будинку починаючи з 2010 р. є всі підстави для зняття останнього з реєстрації, а тому позивачі вимушені були звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, на заочний розгляд справи згідний. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити повністю. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, по невідомій суду причині, про час та день розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки не повідомив, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, суд прийшов до такого переконання з слідуючих міркувань: - із письмових пояснень долучених до матеріалів справи [PERSON] , [PERSON] , слідує, останні проживають по сусідству із [PERSON] в с. Прутівка. [PERSON] в даному господарстві не проживає багато років. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 20.01.2021 р. слідує, що до кількості членів сім`ї, за адресою [ADDRESS] , входять [PERSON] , фактично проживає, [PERSON] , внучка- фактично проживає, [PERSON] , внук- фактично не проживає з 2010р., [PERSON] , правнучка - фактично проживає, [PERSON] , правнук- фактично проживає, [PERSON] , зять - фактично проживає, [PERSON] - правнук - фактично проживає. В ході обстеження виявлено, що сім`я проживає в чотирьох кімнатному житловому будинку загальною площею 110, 0 кв.м., житловою площею 75,0 кв.м., на подвір`ї є сарай, криниця, літня кухня. [PERSON] - пенсіонер. У складі сім`ї внук [PERSON] зі слів сусідів не проживає з 2010 р. З довідки від 21.01.2021 р. №39, виданої Прутівською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, вбачається, що господарство, в якому проживає [PERSON] , 1936 р.н., належало робітничому двору, проживає з такими членами в господарстві, яке знаходиться по [ADDRESS] : [PERSON] , 1936 р.н. власник домогоподарства; [PERSON] , 1990 р.н. онучка; [PERSON] , 1989 р.н. зять; [PERSON] , 2011 р.н. правнук; [PERSON] , 2013 р.н. правнучка ; [PERSON] , 2014 р.н. правнук; [PERSON] , 2017 р.н. правнук; [PERSON] , 1994 р.н. внук- не проживає. З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, що в с. Прутівка, слідує, що він належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки від 25.03.2021 р. № 102, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, станом на 15.04.1991 р. згідно погосподарської книги №6 особового рахунку № [NUMBER] в господарстві за адресою [ADDRESS] , який відноситься до робітничого двору були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1931 р.н. (померла 2010 р.); племінник [PERSON] , 1963 р.н., невістка - [PERSON] , 1968 р.н., племінниця [PERSON] , 1990 р.н. З свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , слідує, що [PERSON] та [PERSON] 14.06.2005 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] ». З свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 27.11.2010р. зареєстрували шлюб. Після одруження[PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження щодо житлового будинку, що за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у належному позивачам житловому будинку понад 1 рік, тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання у цьому будинку та зняти його з реєстраційного обліку. На підставі ст.ст.319, 405 ЦК України,

Outcome: approved