Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з їх відсутністю за місцем прописки без поважних причин більше одного року. В обґрунтування своїх вимог вказали, що 16.11.2006 року вони отримали свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] В квартирі були прописані: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та її діти (онуки позивачів) [PERSON] , [INFO] , і неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Відповідачі приблизно в січня 2016 року переїхали на постійне місце проживання в м. Лобня Московської області, де і проживають на теперішній час. При цьому вони є громадянами Росії і повертатися жити в м. Добропілля не збираються. Через те, що відповідачі прописані в квартирі позивачів у них виникає безліч побутових незручностей, вони не можуть отримувати вугілля, після збільшення розміру комунальних платежів їм стало важко платити ще й за відповідачів. Той факт, що в квартирі досі зареєстровані відповідачі, перешкоджає позивачам повноцінно нею користуватися, продати її або розпорядитися на свій розсуд. Позивачі та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій зазначив, що позовні вимоги не підтримує. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним: Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 2006 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] - 1/2 частина та члену його сім`ї дружині [PERSON] - 1/2 частина (а.с. 27). Право власності на вищевказану квартиру зазначеним особам підтверджується також копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації (а.с. 28), а також копією технічного паспорту (а.с. 29-31). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 16.04.2019 року, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1955 року народження, [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , 1994 року народження, [PERSON] , 1954 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 1983 року народження.(а.с. 15). Також факт реєстрації відповідачів підтверджується копією домової книги (а.с. 32-34), Згідно з актом від 16.04.2019 року, складеним головою правління ОСББ «Сонет-16» та мешканцями будинку, за результатами обстеження житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за вищезазначеною адресою не проживають більше трьох років (а.с. 16). Як вбачається з долученої до матеріалів справи заяви [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією паспортів [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, за вищезазначеною адресою проживає [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується заявою. Відповідно до заяви [PERSON] , [INFO] , вона проживає за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією паспорта (а.с. 25). Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16 Факт реєстрації відповідачів у належній [PERSON] та [PERSON] квартирі обмежує їх права як власників розпоряджатись цим майном на свій власний розсуд. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права або інтересу. Позивачі просять суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування належним їм житлом. Ці позовні вимоги відповідають нормам житлового законодавства. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , втратили право користування житловим приміщенням, оскільки фактично в ньому не проживають більше 1 року та тим самим вони порушують зобов`язання щодо оплати комунальних послуг. Тому заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved