overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивачка 05 травня 2017 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) покликаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2012 року і від спільного подружнього життя мають сина. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинено, однак офіційно шлюб не розірвано, згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Між тим, відповідач працює і в змозі надавати кошти на утримання дитини щомісячно, яка проживає з нею. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, та зазначили, що відповідач працює і в змозі надавати кошти на утримання сина, який проживає з позивачкою, просять позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково та зазначив, що вони з позивачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо один від одного. На даний час він працює на посаді бармена у ТзОВ «Глинянська Вежа» і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, який проживає з позивачкою, однак у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно, оскільки в нього на утриманні ще перебувають двоє непрацездатних батьків [PERSON], 1952 року народження та [PERSON], 1951 року народження. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.191 СК Україниаліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2012 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, відповідач працює і може надавати кошти на утримання сина [PERSON], який проживає з позивачкою. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, а позивачка також працює та що відповідач має на утриманні двох непрацездатних батьків, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь держави 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка 06.01.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 10.07.2004р. відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 43. В суді позивачка на позові наполягає, пояснила, що з грудня 2012р. проживають з відповідачем окремо, не має наміру продовжувати з ним шлюбні відносини. Відповідач не заперечує, інших спірних моментів між ними немає. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 130, 174 ЦПК суд вирішує спір в попередньому засіданні. Так, сторони уклали шлюб 10.07.2004р., який було зареєстровано відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 43 (а.с. 3). Від шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Між сторонами з грудня 2012р. перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони тривалий час не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачка змінює прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Судових витрат позивачем понесено 243,60 грн. судового збору, які відшкодовуються з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка 06.01.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно. 18.04.2016 року відповідачем було подано зустрічний позов до позивачки, в якому він просить виключити запис про нього, як батька, з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що він не є біологічним батьком дівчинки. Ухвалою суду від 18.04.2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження, а провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини закрито за заявою позивачки. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив виключити з актового запису про народження дитини запис про його батьківство, проти чого відповідачка не заперечила і пояснила, що дівчинка дійсно не його донька. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини, з актового запису про її народження. З матеріалів справи вбачається, що з 06.09.2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 20.10.2010 року був розірваний. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьком зазначений [PERSON], позивач по справі, матір'ю - [PERSON], відповідачка, яка в подальшому змінила своє прізвище на [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач зазначив, що не має кровного споріднення з дитиною [PERSON], що не заперечувалось самою відповідачкою. Неповнолітня донька знаходиться на утриманні відповідачки та проживає разом з нею. Враховуючи визнання позову відповідачкою та всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка 06.02.2014 р. звернулася у суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з навчанням у розмірі 1000 грн. до досягнення нею 23 років або до закінчення навчання. Після уточнення заявленого позову 02.04.2014 р. просила стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітньої дочки у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, у якому народилася дочка [PERSON], [INFO], яка вже досягла повноліття. Дочка навчається у Центрі професійно-технічної освіти № 1 м. Івано-Франківська на денній формі навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Дочка з дитинства хворіє сколіозом, не може працювати, забезпечувати себе самостійно. Відповідач по своєму матеріальному становищу може надавати дочці, яка навчається, матеріальну допомогу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, уточнений позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у надісланому на адресу суду клопотанні просив справу розглянути в його відсутності, при вирішенні позову просив врахувати, що він хворіє, у 2013 р. переніс три операції по видаленню каміння з нирок, сечовивідних шляхів, видалення аденоми простати, складний післяопераційний реабілітаційний період ще триває, у нього не відновилась нормальна функція сечовипускання; крім того, у нього загострилась гіпертонічна хвороба; він отримує маленьку пенсію в розмірі 1045 грн. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON], [INFO], продовжує навчання у Центрі професійно-технічної освіти № 1 м. Івано-Франківська на денній формі навчання (а.с.2) і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вона перебуває на утриманні своєї матері - позивачки по справі, яка офіційно не працює і не має постійного доходу. У відповідності з вимогами ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Суд вважає, що відповідач, який має постійний дохід у вигляді пенсії, може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. Посилання відповідача на малий розмір пенсії суд визнає голослівним з огляду на те, що жодних доказів на підтвердження вказаної обставини відповідач не надав. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дочка сторін з дитинства хворіє сколіозом, також враховує хворобу відповідача. З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача у користь повнолітньої дочки аліментів у розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно до закінчення нею навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивачка, 06.02.2018 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 26 липня 2008 року у виконкомі Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 1, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на сімейне життя та обовязки, з листопада 2017 року вони не проживають однією сімєю і не підтримують ніяких стосунків, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій визнав позовні вимоги позивачки і просив суд розглянути справу без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2008 року у виконкомі Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 1, підтвердженням чого являється свідоцтво про шлюб, серія І-КЕ № 172703, видане повторно 14 грудня 2017 року Шишацьким РВ ДРАЦСу ГТУ юстиції у Полтавській області ( а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія І-КЕ № 273813 виданим повторно 14 грудня 2017 року Шишацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 2 від 16.02.2012 року ( а.с. 6). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки з листопада 2017 року, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати, на примирення позивачка категорично не погоджується. Згідно ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому на користь позивачки з відповідача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду в розмірі 704,80 гривень, щодо відшкодування витрат за послуги адвоката в розмірі 150,00 гривень, то ці витрати не підлягають до стягнення, оскільки не підтверджені відповідними доказами. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивачка 06.03.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 2, від якого сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що подружні відносини між ними не склалися через постійні сварки, свідком яких була малолітня дитини, в результаті чого вони втратили почуття любові один до одного та з жовтня 2015 року проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть. За вказаних обставин позивачка просить шлюб розірвати без надання строку на примирення. Сторони надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка в поданій заяві свої позовні вимоги підтримала, відповідач такі вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Кожен з них окремо, у поданих заявах, вказав про свій намір створення нової сімї. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Як вбачається з даних свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОК № 145796, сторони по справі зареєстрували шлюб 13.03.2013 року у виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 2. В силу вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони по справі не бажають зберегти шлюб, наполягають на його розірванні. Шлюбні відносини між сторонами припинені в жовтні 2015 року, а тому суд, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. При цьому суд бере до уваги те, що кожен із сторін має намір створити нову сімю, що виключає можливість примирення між ними. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640 грн. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка 06.03.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві вказала, що з 11 вересня 2009 по 20 лютого 2014 року сторони проживали разом в цивільному шлюбі. Від цього шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2009 по 20 лютого 2014 року позивачка та відповідач проживали в цивільному шлюбі. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка 06.03.2014 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 18.08.2006 року розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого спільне господарство не ведеться, а збереження шлюбу та сумісне проживання не можливе. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно та місце проживання дитини не має. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач не мав заперечень ( а. с. 12, 13 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 18.08.2006 року в Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ уклали шлюб ( актовий запис № 1185 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка проживає та залишаться проживати із позивачкою ( а. с. 4 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дитини не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка 06.03.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 20.05.2012 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого з грудня 2014 року вони припинили шлюбно-сімейні стосунки. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідач відмовляється йти до ДРАЦС. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище [PERSON].. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач не мав заперечень. ( а. с. 18, 46 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 20.05.2012 року у виконкомі Надержинської сільської ради Полтавського району та області уклали шлюб ( актовий запис № 6 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно сімейних стосунків з грудня 2014 року, не мають спільного бюджету та господарства. Спору про майно не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка 06.03.2018 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.08.2009 р. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося. Шлюбні відносини припинили через суперечки на грунті сімейно-побутових проблем та відсутність взаєморозуміння. Вважає, що шлюб розпався і примирення неможливо, тому просила суд розірвати їх шлюб. Ухвалою від 17.04.2018 р. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Призначено підготовче засідання на 03.05.2018 р. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою або заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, при вирішенні спору про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.114 СК України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішенням про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину (а.с.3,10). Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, причини конфлікту, небажання кожного з них надалі підтримувати сімейні взаємостосунки, тривалість розриву шлюбних відносин, сумісне не мешкання подружжя, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved