Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовують тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка постійно та на день смерті проживала в [ADDRESS]. За життя остання склала заповіт, в якому одну земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,17 га ( раніше КСП « Піонер» тепер ТОВ « Земля і Воля» заповідала [PERSON], іншу аналогічну земельну ділянку - [PERSON], Після смерті позивачі, як спадкоємці за заповітом, звернулись до нотаріальної контори, де їм роз'яснили, що заповіт є незрозумілим та неточним. Рішенням Бобровицького районного суду від 23.09.2014 року зміст заповіту був розтлумачений. Оскільки в державних актах на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] площею 6,9104 та серії [NUMBER], площею 6,9095, які були видані взамін сертифікатів є розбіжності у площі земельних ділянок, вказаних у них та в заповіті, вони не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину. Тому просить визнати за ними право власності на вищевказані земельні ділянки. Позивачі до суду не з'явилися, в поданій через канцелярію суду заяві просять справу розглянути за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.32). Відповідач до суду також не з'явився, в поданій через канцелярію суду заяві просить справу розглянути за відсутності його представника (а.с. 31). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Спадщину після її смерті, як спадкоємці за заповітом (а.с.11), прийняли позивачі по справі, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бобровицького районного нотаріального округу Винниченкпа А.М. Однак останній пояснив їм, що видати свідоцтва про право на спадщину не можливо, так як заповіт є неточним та незрозумілим. Рішенням суду від 23.09.2014 року зміст заповіту був розтлумачений. ( а.с. 12). Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки: площею 6,9104 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії [NUMBER] та площею 6, 9095 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії [NUMBER] відмовлено нотаріусом у зв'язку з розбіжністю площ земельних ділянок, вказаних у заповіті та в державних актах ( а.с. 11, 13,14, 18,19). Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, позивачі не можуть в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ними права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON], померла, спадщину після її смерті прийняли позивачі по справі, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бобровицького районного нотаріального округу. Однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки маються розбіжності у наданих ними державних актах та в заповіті складеному спадкодавцем, тому суд вважає, що вимоги позивачів про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved