Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], зареєстрований 20 лютого 2010 року у виконкомі Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис №1; малолітнього сина - [PERSON] залишити проживати з нею; після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 20 лютого 2010 року вона разом з відповідачем, уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області, про що зроблено актовий запис №1. Від даного шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. На протязі двох з половиною років вона з відповідачем спільно не проживає, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. В зв'язку з цим вона втратила до відповідача почуття поваги та кохання, їхня сім'я розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 20 лютого 2010 року, який зареєстровано у виконкомі Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області , про що складено відповідний актовий запис №1 та 03 березня 2015 року видано свідоцтво про шлюб повторно [NUMBER] Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують на протязі двох з половиною років. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також, судом встановлено, що від спільного шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], копія якого наявна в матеріалах справи. Відтак, суд приходить до переконливого висновку, що саме позивач по справі [PERSON], як мати, зможе забезпечити для дитини гармонійний розвиток, зростання у розумінні під належною опікою, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, оскільки як встановлено в судовому засіданні протягом останніх років відповідально з цим справлялась. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають до задоволення, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище позивачки без змін. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] слід стягнути сплачений останньою судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved