Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Покровська міська рада Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.02.2008 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований в її будинку з 27.04.2007 року, але з квітня 2014 року і до теперішнього часу не проживає та цим самим створює позивачу перешкоди у праві користування зазначеним будинком. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до наданою заяви просить справу розглядати без її участі (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, не надав відзив на позовну заяву (а.с.16, 22, 31, 36, 39). \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Покровська міська рада Донецької області в судове засідання не з`явився, відповідно до поданого клопотання просив справу слухати без участі представника ( а.с. 41). \~ \~ \~ \~Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 15.02.2008 року ( а. с. 6). Як вбачається з матеріалів справи в житловому будинку [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] 1953 року народження ( а.с. 7-8). Згідно акту КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 01-12/1017 від 04.03.2021 року [PERSON] значиться зареєстрованим в житловому будинку по [ADDRESS] , але не проживає в ньому з квітня 2009 року.( а.с. 9). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які \~мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, в даному випадку, суд вважає, що зазначені правовідносини регулюються нормами ст. ст. 383,391 ЦК України, а не ст. 405 ЦК України . Не підлягають застосуванню і норми ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки правовідносини з приводу усунення порушень прав власника житла регулюються нормами глави 29-32 ЦК України. \~ \~ Відповідно до положень норм ст.ст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд вважає, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, розташованому по [ADDRESS] , власником якого є позивачка [PERSON] , є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачці належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника. \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких\~ обставин,\~враховуючи факт непроживання [PERSON] з квітня 2014 року в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved