Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до дошкільного навчального закладу «Теремок» про стягнення витрат за відрядження, мотивуючи свої вимоги тим, що працює старшою медсестрою у цьому дошкільному навчальному закладі. Згідно наказу № 15 від 03.04.2015 року по дошкільному навчальному закладу «Теремок» її було направлено у відрядження для проходження курсів підвищення кваліфікації у Львівський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти(путівка № 4208) з 06 квітня по 07 травня 2015 року. Після закінчення курсів вона подала завідувачу дошкільного навчального закладу «Теремок» Гайді О.Й. належно оформлену відрядну посвідку та бланк про відбуття у відрядження, прибуття у пункт призначення, відбуття з нього та прибуття на постійне місце роботи. Вказані документи їй були повернуті без оплати, поскільки відсутні кошти на вказані витрати. Поскільки до цього часу їй не проведено оплати за відрядження, то звернулася з позовом до суду і просить стягнути з дошкільного навчального закладу «Теремок» у її користь грошові кошти за відрядження в сумі 1974.00 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Представники відповідача дошкільного навчального закладу «Теремок» Гайда О.Й. та Турченяк Є.М. в судовому засіданні позов не визнали, суду заявили, що згідно наказу № 15 від 03.04.2015 року старшу медсестру дошкільного навчального закладу «Теремок» [PERSON] було направлено у відрядження для проходження курсів підвищення кваліфікації у Львівський інститут післядипломної педагогічної освіти з 06 квітня по 07 травня 2015 року. Провести оплату за відрядження дошкільний навчальний заклад не може, поскільки кошти на ці витрати не були закладені в бюджет. Представник 3-ої особи - головний бухгалтер відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації Маркевич Г.Є. в судовому засіданні підтвердила, що дошкільний навчальний заклад «Теремок» не може провести виплатити за відрядження позивачці [PERSON], оскільки кошти на ці витрати не були закладені в бюджет. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог КЗпП України та Інструкції № 59 «Про службові відрядження в межах країни та за кордон», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 року, для працівників, що направляються у відрядження, передбачені певні гарантії та компенсації. Працівнику, що відряджається, гарантується: - відшкодування витрат та отримання інших компенсацій у зв'язку зі службовими відрядженнями; - оплата добових за час знаходження у відрядженні, вартості проїзду до місця призначення і назад, витрат по найму житла в порядку та розмірах, що встановлюються законодавством; - збереження впродовж усього часу відрядження місця роботи (посади). Судом встановлено, що позивачку - старшу медсестру дошкільного навчального закладу «Теремок» [PERSON] згідно наказу № 15 від 03.04.2015 року завідувача цієї установи Гайда О.Й. було направлено у відрядження для проходження курсів підвищення кваліфікації у Львівський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти(путівка № 4208) з 06 квітня по 07 травня 2015 року. Сторони в суді підтвердили дану обставину, однак представники відповідача та 3-ої особи заперечували проти оплати, поскільки відсутні кошти на вказані оплати. Згідно ч.2 ст.121 КЗпП України, працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року за № 663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном», норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном для державних службовців і працівників підприємств, установ та організацій, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, установлюються відповідно з додатком до вказаної постанови та становить 30 грн. 00 коп. на добу. Витрати на наймання житлового приміщення під час відрядження відшкодовуються у разі надання оригіналів підтвердних документів. Таким чином, на підставі ст.121 КЗпП України та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року за № 663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном», Інструкції № 59 «Про службові відрядження в межах країни та за кордон», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 року працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Судом встановлено, що позивачка перебувала у відрядженні 21 діб, житлового приміщення не наймала, а щодонно доїзжала додому, про що подала суду відповідні проїздні документи. Суд не приймає заперечень відповідачів, що дані проїздні документи придбані не в касі автостанції, поскільки діючим законодавством не встановлені взірці проїздних документів для оплати по відрядженнях. Судом достовірно встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] до даного часу грошові кошти за відрядження за період з 06 квітня по 07 травня 2015 року не сплачені, а тому їй повинні оплатити 1974.00 грн.( 21 день відрядження х 30 грн.(добові) = 630.00 грн., 21 день відрядження х 64 грн.(проїзд) = 1344.00 грн.). Суд не приймає до уваги заперечення представників відповідача та 3-ої особи про відсутність коштів, поскільки в наказі № 15 від 03.04.2015 року про обмеження не було зазначено та позивачку при направленні у відрядження про це не було пепореджено. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Судом достовірно встановлено, що відповідач - дошкільний навчальний заклад «Теремок» без законних підстав не здійснив виплату позивачці [PERSON] передбачених законом виплат за перебування у відрядженні, чим порушив її законні права, а тому вимоги позивачки є обґрунтовані, підлягають задоволенню, тобто необхідно стягнути з дошкільного навчального закладу «Теремок» на користь [PERSON] грошові кошти за відрядження в розмірі 1974.00 грн. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. оскільки позивачка звільнена від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved