Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Посилається на те, що з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований 28.10.1995 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №888. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюб необхідно розірвати, оскільки спільне життя не склалось, у них різні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Непорозуміння призвели до того, що вони з 20 листопада 2017 року припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, і як подружжя разом не проживають. Просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 28.10.1995 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №888. В підготовчому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити, на примирення не погоджувалась. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». В підготовчому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В підготовчому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити, на примирення не погоджується. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлено, що 28 жовтня 1995 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №888, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, Серія [NUMBER], виданого 28.10.1995 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія [NUMBER], виданого 17.12.1996 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №994 та Серія [NUMBER], виданого 23.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ Чернівецької області, актовий запис №02. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її неможливо. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідно до ст.7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, залишити позивачці [PERSON] шлюбне прізвище - «[PERSON]». У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, розірванням шлюбу не порушуються особисті та майнові права сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved