Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись в суд у лютому 2020 року з позовом до відповідача [PERSON] , просить розірвати шлюб, укладений Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області; стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з серпня 2009 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Відповідач працює різноробочим без оформлення трудової угоди і може надавати матеріальну допомогу дитині, однак добровільно цього не робить. Крім того, нормальні подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на життя. Більше року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Неодноразово вона просила змінити відношення свого чоловіка до неї та дочки, але він не реагував. Ухвалою Рівненського районного суду від 30.04.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено перше судове засідання на 09.06.2020 р. з викликом учасників. Позивачка подала до суду письмову заяву вх. 11178 від 12.08.2020 р. про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність, де не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився повторно без повідомлення причин; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується розписками; не подав відзив. Позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивачки, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Враховуючи, що сторін належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку позивачки згідно заяви, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін в порядку заочного розгляду та у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 07.08.2009 року у Шпанівській сільській раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 18 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , талоном реєстрації за місцем проживання. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо протягом тривалого періоду часу, не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня донька сторін проживає та зареєстрована разом з позивачкою. Таким чином, аліменти з відповідача, який офіційно не працевлаштований, підлягають стягненню на користь позивачки за її вибором на утримання доньки у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Враховуючи обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, фізично здоровим, може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дітей, суд, виходячи із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким установлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, приходить до висновку, до стягнення підлягають аліменти за рішенням суду у зв`язку з ухиленням відповідача від утримання дитини в добровільному порядку, в розмірі заявленому позивачкою на утримання їх малолітньої доньки у розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.02.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, визначений розмір аліментів на дитину за вказаних умов є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін та дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. У свою чергу з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved