Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач [PERSON] з 17 грудня 1993 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку - [PERSON] Шлюб між ними 12 вересня 2008 року було розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 серпня 2008р. 04 червня 1998 року сторонам по справі було передано комісією по приватизації житла ДВГ «Комсомолець» у спільну сумісну власність квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної спільної власності. Спірна квартира складається із 2 кімнат житловою площею 20,5 кв.м., у тому числі: (2) кімната - 7,9 кв.м., (3) кімната - 12,6 кв.м., кухня - 8,8 кв.м., сені - 3,1 кв.м. Загальна площа квартири - 32,4 кв.м. В даній квартирі зареєстровані сторони. Майно між ними ділиться на 3 рівні частини, а саме : на відповідача - 1/3 частина, на позивачів - 2/3 частини (по 1/3 частині на кожного). З урахуванням даних технічного паспорту на спірну квартиру, розмір часток у спільній сумісній власності на спірну квартиру виходячи із того, що загальна площа квартири - 32,4 кв.м., становить: 1/3 частина відповідача - 10,8 кв.м. в усій квартирі, позивачів 2/3 частини - 21,6кв.м. в усій квартирі; що житлова площа квартири становить 20,5 кв.м., відповідачу належить з урахуванням 1/3 частини майна - 6,8 кв.м. житлової площі квартири, позивачам - 13,7кв.м. житлової площі квартири, тоді як із технічного паспорту на спірну квартиру вбачається, що квартира складається із двох житлових кімнат: одна кімната (2) площею - 7,9 кв.м., друга кімната (3) - 12,6 кв.м. Згідно звіту про оцінку вартості спірної двокімнатної квартири, виготовленого 22 вересня 2014р., вартість спірної квартири становить 29700,00грн., що з урахуванням належної відповідачу 1/3 частки майна становить - 9900,00грн. Частка відповідача у спільній сумісній власності є незначною і не може бути виділена в натурі. Вказана квартира є неподільною, що вбачається із плану квартири технічного паспорту квартири. На даний час відповідач зійшовся з іншою жінкою і живе з нею однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тому сторонами позову спільне володіння і користування майном є неможливим. На депозитний рахунок Лозівського міськрайонного суду Харківської області внесено вартість частки відповідача - 1/3 частини спірної квартири, шо становить 9900,00грн., а тому таке припинення права на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника - відповідача. На підставі викладеного, позивачі просять припинити право власності відповідача на його 1/3 частку в спільному майні, а саме квартирі [ADDRESS], зі стягненням з них на користь відповідача вартості цієї частки - 9900грн.; визнати за ними право власності на 1/3 частку в спільному майні, яка належала відповідачу. В судовому засіданні позивачі та їх представник в особі захисника [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі з мотивів, вказаних у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, так як він не має іншого житла, крім спірної квартири, в якій він зареєстрований та частка якої належить йому на праві власності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкає в [ADDRESS], знає сім'ю [PERSON], при цьому дійсно відповідач [PERSON] скоював сварки зі своєю сім'ю, зловживав спиртними напоями, в подальшому сім'я розпалася, та останній став співмешкати з громадянкою [PERSON], яка мешкає в селі по [ADDRESS], однак за останні два роки вона не бачила, щоб [PERSON] погрожував життю та здоров'ю позивачів або забороняв їм проживати за адресою: [ADDRESS], приймала участь у складені акту від 31.10.2014 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкає в [ADDRESS], знає сім'ю [PERSON], при цьому дійсно відповідач [PERSON] колишній чоловік її сестри [PERSON], скоював сварки зі своєю сім'ю, зловживав спиртними напоями, в подальшому сім'я розпалася, та останній став співмешкати з громадянкою [PERSON], яка мешкає в селі по [ADDRESS] , однак за останні два роки вона не бачила, щоб [PERSON] погрожував життю та здоров'ю позивачів або забороняв їм проживати за адресою: [ADDRESS], приймала участь у складені акту від 31.10.2014 року. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] з 17 грудня 1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню доньку - позивача [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 12 вересня 2008 року на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 серпня 2008р. (а.с.16-18). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 червня 1998р. № 174 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності сторонам по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.19) Із довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 26 серпня 2014р. за № 56 вбачається, що згідно архівних реєстраційних матеріалів підприємства, серед зареєстрованих будинків (квартир) м. Лозова на 31 грудня 2012р. оформлено та зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], за [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане комісією приватизації житла ДВГ « Комсомолець» 04 червня 1998 року (а.с.22). Із технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що спірна квартира складається із 2 кімнат житловою площею 20,5 кв.м. у тому числі: кімната - 7,9 кв.м., кімната - 12,6 кв.м., кухня площею -8,8 кв.м., сені - 3,1 кв.м. Загальна площа квартири - 32,4 кв.м. (а.с.20-21). Згідно довідки Комсомольської сільської ради Лозівського району Харківської області від 22 вересня 2014р. за № 731, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.23). Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільно сумісною власністю. Згідно зі ст.ст. 370,371 ЦК України у разі поділу, виділу частки майна вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Посилання позивачів на те, що частка відповідача у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі не беруться судом до уваги, оскільки на підтвердження цієї обставини позивачі не надали суду жодних належних доказів. Сам по собі розмір належної відповідачу частки не може свідчити про те, що ця частка є незначною та такою, що не підлягає виділенню в натурі, оскільки для вирішення цього питання необхідні спеціальні знання. Клопотання щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачами та їх представником в особі захисника [PERSON] заявлено не було, хоча суд їм роз'ясняв їх права то обов'язки, в тому числі і про призначення даної експертизи, однак останні цим не скористались. Також не надано доказів і того, що припинення права власності на частку відповідача не надасть істотної шкоди його інтересам, а ті докази, які посилались у суді позивачі, суд до уваги не бере, так як свідки підтвердили у судовому засідання, що за останні два роки відповідач [PERSON] не погрожував життю та здоров'ю позивачів, тим паче вони не були свідками того, щоб [PERSON] не дозволяв користуватися житлом позивачам, що вони підтвердили у судовому засідання, крім цього відповідач працює водієм на підприємстві. За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні, тим паче відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а суд на даний час таких підстав для примусового позбавлення житла відповідача [PERSON] не має, що вказано вище.

Outcome: dismissed