Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 4043 від 29.11.2001 року в зв'язку із тим, що цей договір був посвідчений на універсальній біржі «Південь». На теперішній час вони не мають можливості реалізувати свої права щодо нерухомого майна, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не пред'являють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна ухиляються. Від позивачів надійшли заяви про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, про даті, час та місце судового зсідання були повідомлені належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючи факти та відповідні правовідносини. Будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON], [PERSON] - ? частки домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 5-2481 від 25.12.1997 р., посвідченого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори Георгієвою О.Г., зареєстрованого Миколаївським бюро технічної інвентаризації 15.08.2001 р. за реєстровим № 8966; [PERSON], - ? частки домоволодіння на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Миколаєва № 2-1523 від 01.11.1977 р. , зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 13.12.1977 року за реєстровим №8966. 29 листопада 2001 року на універсальній біржі «Південь» був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з одного боку, та [PERSON], [PERSON], з іншого боку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №8966 від 28.12.2001 року та видано реєстраційне посвідчення. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. На підставі Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 07.03.2014 р., виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с 9). На підставі Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 05.05.2015 р., виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, [PERSON], [INFO] померла (а.с. 10). У зв'язку із наміром відчужити квартиру, позивачі звернулися до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М., однак приватним нотаріусом надано роз'яснення від 18.09.2017 р. на № 597/01-16 про неможливість оформити правочин, договір купівлі-продажу не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він придбав квартиру на біржі, однак через необізнаність сторін договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивачі вказують, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами позивачами було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.01.2018 року №150 повідомлено про те, що станом на 28.12.2012 року право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] - ? часток, [PERSON] - ? часток. на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2001 року, укладеного на універсальній біржі «Південь», зареєстрованого бюро технічної інвентаризації 28.12.2001 року. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов'язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов'язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивачі на теперішній час не мають можливості реалізувати свої права щодо відчуження належного їм домоволодіння, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов у частині вимог про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved