Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів з вимогою про визнання недійсним договір купівлі - продажу від 17.03.2003 року, укладений між [PERSON] та приватною агрофірмою «Мрія» Сватівського району Луганської області; визнання недійсним свідоцтва на право власності: (реєстраційний номер: 24946281) від 06.10.2008 року на нежитлову будівлю (цех по ремонту комбайнів) розташовану за адресою: [ADDRESS]; свідоцтва на право власності (реєстраційний номер: 24943124) від 06.10.2008 року на нежитлову будівлю (коровник) розташовану за адресою: [ADDRESS]; свідоцтва на право власності (реєстраційний номер: 24943612) від 06.10.2008 року на нежитлову будівлю (коровник) розташовану за адресою: [ADDRESS]; свідоцтва на право власності (реєстраційний номер: 24944049) від 06.10.2008 року на нежитлову будівлю (коровник) розташовану за адресою: [ADDRESS]; свідоцтва на право власності (реєстраційний номер: 24949368) від 06.10.2008 року на нежитлову будівлю (гараж легкових автомобілів) розташовану за адресою: [ADDRESS]; свідоцтва на право власності (реєстраційний номер: 24949793) від 06.10.2008 року на літній лагерь МТФ, розташований за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] наполягає на задоволенні позову та суду пояснив, що позивачі раніше являлися членами КСП ім. 17 Партз'їзду Сватівського району. При ліквідації КСП та розпаюванні його майна між членами КСП, ними не отримано було майно. Як пояснила голова ліквідаційної комісії [PERSON] на їхні майнові сертифікати майна не хватило. Ухвалою Сватівського районного суду від 17 червня 2013 року звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON] у зв'язку з закінченням строків давності. Цією ухвалою встановлено, що 17.03.2003 року [PERSON] будучи головою ліквідаційної комісії КСП ім. 17 Партз'їзду Сватівського району самостійно, порушуючи встановлений порядок, без скликання загальних зборів колишніх членів КСП ім. 17 Партз'їзду Сватівського району та без рішення ліквідаційної комісії, уклала договір купівлі продажу від 17 березня 2003 року з Приватною агрофірмою «Мрія» Сватівського району в особі директора Корлякова Б.М. Правомірність цього договору оспорюються співвласниками майна КСП [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до вказаного договору купівлі продажу реалізовано майно КСП ім. 17 Партз'їзду, вказане в додатку №4 до протоколу загальних зборів членів КСП, яке виділено було для погашення кредиторської заборгованості і для цього залишене в КСП КСП ім. 17 Партз'їзду: автомашина марки ЗИЛ 1988 року введення, інв. № 38-66; гараж легкових автомобілів 1964 року введення, інв. № 3 ; комбайн СК-5 1986 року випуску інв. №6; навантажувач ПЭО 10 1992 року випуску інв. № 0559; корівник 1963 року введення інв. №29; корівник 1956 року введення інв. № 18; корівник 1963 року введення інв. №29; корівник 1975 року введення, інв. № 60; сінажна траншея 1977 року введення інв. № 111; сівалка ССТ-12А 1992 року введення інв. № 0529; телятник 1967 року введення інв. № 32; цех по ремонту комбайнів 1967 року введення інв. №0103. Таким чином голова ліквідаційної комісії [PERSON] своїми протиправними діями завдала значну шкоду співвласникам майна (позивачі у справі) на загальну суму 515938,14 грн., чим скоїла правопорушення, передбачене ст. 356 КК України. Вважає, що угода була укладена з порушенням закону і це є підставою для визнання її недійсною та визнання недійсним реєстрації права власності. Крім того вважає, що позивачами не було пропущено строк позовної давності щодо даного позову, оскільки позивача сало відомо про оспорювань угоду лише у червні 2013 року під час ознайомлення їх з матеріалами кримінального провадження відносно [PERSON] Представник позивачів [PERSON] повністю підтримує представника [PERSON] та прохає суд позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачі не є належними позивачами, тобто не мали права вимоги, так як вони вже отримали на їх майнові сертифікати майно в КСП «Мрія» Сватівського району. Крім того представник відповідачів вважає, що у позивачів сплив строк позовної давності щодо захисту своїх прав і прохає суд застосувати до цього позову строки позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. До такого висновку суд приходить, враховуючи наступні обставини: Позивачі раніше являлися членами КСП ім. 17 Партз'їзду Сватівського району. При ліквідації КСП та розпаюванні його майна між членами КСП вони отримали право на майно в колективній власності цього підприємства (а.с. 18-30). Під час судового розгляду судом встановлено, що частку свого майна в колективній власності КСП позивачі не отримали в натурі, що підтверджується поясненнями представників позивачів та наявністю у позивачів свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, яке при отриманні майна вилучається. Ухвалою Сватівського районного суду від 17 червня 2013 року ( а.с. 10-13) звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON] у зв'язку з закінченням строків давності. Цією ухвалою встановлено, що 17.03.2003 року [PERSON] будучи головою ліквідаційної комісії КСП ім. 17 Партз'їзду Сватівського району самостійно, порушуючи встановлений порядок, без скликання загальних зборів колишніх членів КСП ім. 17 Партз'їзду Сватівського району та без рішення ліквідаційної комісії, уклала договір купівлі продажу від 17 березня 2003 року з Приватною агрофірмою «Мрія» Сватівського району в особі директора Корлякова Б.М. Правомірність цього договору оспорюються співвласниками майна КСП [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до вказаного договору купівлі продажу реалізовано майно КСП ім. 17 Партз'їзду, вказане в додатку №4 до протоколу загальних зборів членів КСП, яке виділено було для погашення кредиторської заборгованості і для цього залишене в КСП ім. 17 Партз'їзду: автомашина марки ЗИЛ 1988 року введення, інв. № 38-66; гараж легкових автомобілів 1964 року введення, інв. № 3 ; комбайн СК-5 1986 року випуску інв. №6; навантажувач ПЭО 10 1992 року випуску інв. № 0559; корівник 1963 року введення інв. №29; корівник 1956 року введення інв. № 18; корівник 1963 року введення інв. №29; корівник 1975 року введення, інв. № 60; сінажна траншея 1977 року введення інв. № 111; сівалка ССТ-12А 1992 року введення інв. № 0529; телятник 1967 року введення інв. № 32; цех по ремонту комбайнів 1967 року введення інв. №0103. Таким чином голова ліквідаційної комісії [PERSON] своїми протиправними діями завдала значну шкоду співвласникам майна (позивачі у справі) на загальну суму 515938,14 грн., чим скоїла правопорушення, передбачене ст. 356 КК України. Вказана ухвала ніким не оскаржена та набрала чинності. В подальшому на підставі цієї угоди та рішення третейського суду Сватівським БТІ туло зареєстровано право власності на спірне майно за ПАФ «Мрія» Сватівського району. Під час розгляду судом встановлено, що Сватівське БТІ провело реєстрацію спірного майна на підставі виконавчого листа, виданого Кам'янобрідським районним судом м. Луганська (а.с. 216-222). Але вказана реєстрація проведена відносно іншої справи (№133\\08 на підставі рішення третейського суду від 29.08.2008 року), яка не стосується спірно майна. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства керує правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом підприємства. Загальні збори (збори уповноважених): приймають статут підприємства, вносять до нього зміни та доповнення; вирішують питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії підприємства; приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства, про його участь в акціонерних товариствах, корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об'єднаннях; вирішують інші важливі питання діяльності підприємства. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» припинення підприємства проводиться призначеною загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, судом або уповноваженим органом комісією з припинення підприємства (комісією з реорганізації, ліквідаційною комісією) або ліквідатором. Виконання функцій комісії з припинення підприємства (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління підприємства. Припинення підприємства проводиться в установленому законом порядку. Таким чином судом встановлено, що угода купівлі продажу від 17.03.2003 року, укладений між [PERSON] та приватною агрофірмою «Мрія» Сватівського району Луганської області була укладена всупереч вищевикладеним нормам. Цей факт підтверджено ухвалою суду від 17 червня 2013 року, яка є чинною. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати недійсним договір купівлі продажу від 17.03.2003 року та визнати недійсним свідоцтва на право власності на спірне майно. Щодо заяви про застосування строків позовної давності, суд вважає, що така заява задоволенню не підлягає. До такого висновку суд приходить, враховуючи наступне: Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні встановлено, що позивача стало відомо про укладену угоду, яка оспорюється, лише у червні 2013 року в момент ознайомлення їх з матеріалами кримінального провадження відносно [PERSON] Таким чином в даному випадку позивачами не пропущено строку, на протязі якого вони мають право звернутися до суду за захистом своїх інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved