Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що їх мати [PERSON] за життя працювала у сільському господарстві і отримала у власність дві земельні ділянки площею по 4,5 га на території Березівської сільської ради, про що їй було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 395695 та серії ЯГ № 395696. Крім того, спадкодавець, як член колишньої АФ «Колос» отримала право на майнову часку (пай) із загального пайового фонду підприємства, яка визначена в розмірі 0,15 % сумою 2575 грн. згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЧНТЛ № 410 від 01.02.2008 року. 07 серпня 2000 [PERSON] склала заповіт. Яким все свої майно заповіла позивачам [PERSON] та [PERSON] 18 листопада 2014 року [PERSON] померла. Позивачі є спадкоємцями після її смерті за заповітом, прийняли спадщину у встановлений термін. В час перевірки документі у нотаріальній конторі,було виявлено, що у позивачі є в наявності тільки копії Державних актів на право власності на земельні ділянки та копії свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП,за яким и отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо через відсутність оригіналів. Тому позивачі [PERSON] і [PERSON] просять суд визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки: за [PERSON] - площею 4,5 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 395695 від 18.04.2006 року; за [PERSON] площею 4,5 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 395696 від 18.04.2006 року. Та крім того, визнати за ним право власності на майнову частку (пай) в розмірі 2575 грн., що належала померлій згідно свідоцтва про право на майновий пай члена КСП серії ЧНТЛ № 410 від 01.02.2008 року. До початку розгляду справи представником позивача [PERSON] [PERSON] було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме Талалаївської РДА на Березівську сільську раду, поскільки позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, у відповідності до ст. 33 ЦПК України не припиняючи розгляду справи, ухвалив замінити первісного відповідача Талалаївську РДА, на Березівську сільську раду, визначивши Талалаївській РДА процесуальний статус третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засідання представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позов підтримали і просили задовольнити, поскільки позивачі не можуть в повній мірі реалізувати свої спадкові права після смерті матері, так як втрачено Державні акти на право власності на земельні ділянки, і нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Представник третьої особи Талалаївської РДА [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову в частині визнання права власності на земельні ділянки не заперечувала, у визнанні права власності на майновий пай покладалась на розсуд суду. Представник відповідача Березівської сільської ради в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - відділу Держземагенства в Талалаївському районі в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, у вирішення справи покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 18 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 237307 (а.с.19). Згідно копії заповіту від 07 серпня 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Березівської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно і земельні частки (пай) заповіла своїм дочкам [PERSON] і [PERSON] (а.с.16). Згідно копій Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 395695 та серії ЯГ № 395696 від 18.04.2006 року [PERSON] є власником земельних ділянок площею по 4,5 га на території Березівської сільської ради (а.с. 20-21). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 30 травня 2015 року було поміщено оголошення про те, що втрачені Державні акти серії ЯГ № 395695 та серії ЯГ № 395696 на імя [PERSON] вважати недійним (а.с.24). Згідно копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ЧНТЛ № 410 від 01.02.2008 року [PERSON] має право на пайовий фонд майна ТОВ АФ «Колос» ЛТД, яка визначена в розмірі 2575 грн. (а.с.22). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцями є її дочки [PERSON] та [PERSON] згідно повідомлення Талалаївської ДНК від 09.07.2015 року (а.с. 32-35). Згідно довідок відділу Держземагенства в Талалаївському районі від 01.07.2015 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 395695 від 18.04.2006 року площею 4,5 га, яка належала [PERSON] станом на 18.11.2014 року становила 92690, 90 грн. (а.с.36); вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 395696 від 18.04.2006 року площею 4,5 га, яка належала [PERSON] станом на 18.11.2014 року становила 92690, 90 грн. (а.с.37). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON], мати позивачів [PERSON] і [PERSON], набула права власності на дві земельні ділянки площею по 4, 5 га на території Березівської сільської ради Талалаївського району, яке підтверджено Державними актами на право власності на земельні ділянки, що були втрачені. Крім того, спадкодавець за життя набула право власності на майновий пай ТОВ АФ «Колос» ЛТД згідно майнового сертифікату, оригінал якого також відсутній у спадкоємців. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки і на частину майнового фонду, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцями за заповітом [PERSON] і [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право власності на земельні ділянки, яке залишилось не успадкованим, та право на пайовий фонд, суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошових оцінок земельних ділянок на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідок відділу Держземагенства в Талалаївському районі, та вартості майнового паю - на загальну суму 187956 грн. 80 коп. Саме з цієї суми позивачі повинні були сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 1879 грн. 57 коп., а ними сплачено згідно квитанції 243 грн. 60 коп., тому підлягає стягненню з позивача недоплачена сума судового збору 1635 грн. 97 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved