Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом в якому, просять визнати дійсним договір дарування земельної ділянки площею 600.14м2 від 25.10.2007, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А.О.. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер батько [PERSON] та чоловік [PERSON] - [PERSON] Мелітопольський міськрайонний суд 20 листопада 2012 року ухвалив рішення в рамках цивільної справи № 2-421/2012. На час ухвалення цього рішення власник земельної ділянки площею 600,14м2- [PERSON] вже був померлий. При вирішенні права власності на земельну ділянку з моменту укладання договору купівлі-продажу жилого будинку, тобто з 10 листопада 2006 року, шляхом визнання недійсним договору дарування, було застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а саме: вимоги ст. 377 ЦК України, коли зміст ст.120 ЗК України не був приведений у відповідність до ст. 377 ЦК України. Ця норма закону була приведена у відповідність лише 27 квітня 2007 року. Було вирішено право власності померлої особи. Таким чином було незаконно позбавлено [PERSON] права власності на земельну ділянку, чим було порушено вимоги ст. 321 ЦК України. Незаконно було позбавлено [PERSON] права на оскарження в апеляційному порядку незаконного рішення суду, яким було вирішено про його права та обов`язки, чим було порушено вимоги ст. 352 ЦПК України. [PERSON] залишився власником земельної ділянки площею 600,14 м2 на підставі Державного акту на право власності на землю від 22 червня 2000 року, не зважаючи на ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили, не зважаючи на визнання [PERSON] власником. На сьогодні вказаний Державний акт ні ким не визнаний незаконним та не скасований. Відсутні будь які рішення судів стосовно внесення змін до Державного акту. Таким чином Державний акт на право власності земельну ділянкою площею 600,14 м2 є належним підтвердженням права власності [PERSON]. Земельна ділянка площею 600,14 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення XXI сесії 23 скликання Мелітопольської міської ради народних депутатів 2/7 від 12.06.2000, на яку ним був одержаний Державний акт на право власності на землю від 22.06.2000. За життя 25 жовтня 2007 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 600,14 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування земельної ділянки, посвідченого нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А.О.. За договором дарування до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку площею 600,14 м2 за Державним актом на право власності, про що здійснена запис нотаріусом Зубовою А.О. на цьому Державному акті. Цей Державний акт дійсний до сьогодні. Обґрунтуванням позовних вимог є те, що [PERSON] залишився власником своєї земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на землю від 22 червня2000 року, незважаючи на визнання за [PERSON] права власності, а тому остання повинна повернути земельну ділянку обдарованій, отриману нею безпідставно за рішенням суду від 20 листопада 2012 року, ухваленого з померлим, із застосуванням закону, який не підлягав застосуванню, шляхом визнання дійсним нотаріально посвідченого договору дарування від 25жовтня 2007 року. У зв`язку зі смертю [PERSON] за позовом відповідає нотаріус [PERSON] , яка посвідчувала цей договір дарування. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.09.2019 залучено до участі у справі у якості третьої особи [PERSON] . Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вищевказана ухвала отримана сторонами, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками), та не надала відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Третя особа [PERSON] надала заява, в якій посилається на те, що з позовом гне згодна та просить відмовити в його задоволенні. 30.09.2019 на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.12.2019 [PERSON] відмовлено в задоволенні її заяви про розгляд справи за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки за правилами загального позовного провадження. Суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] була передана у приватну власність [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю від 22.06.2000 № і на час набуття права власності дорівнювала 0,1062 га та належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 22 червня 2000 року № 0564. У зв`язку з відчуженням частини цієї земельної ділянки площею 461,92 кв.м. за будинком по [ADDRESS] залишилась земельна ділянка площею 600,14 кв.м. у зв`язку з чим до державного акту від 22 червня 2000 року були внесені зміни в частині площі та опису земельної ділянки. 10 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] . /а.с. 25-26/. Будь-яких правочинів щодо земельної ділянки на якій знаходиться цей будинок між сторонами укладено не було. 25.10.2007 [PERSON] , за договором дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Зубовою А.О. за № 4427, передав безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 600,14 кв.м. за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем за законом після його смерті є [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що дружина померлого, [PERSON] відмовилася від спадщини на користь дочки, [PERSON] До складу спадщини, після смерті [PERSON] увійшли лише вклади в ощадбанках м. Мелітополя. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, ухваленого за результатами розгляду справи №2/421/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Наталія Віталіївна, Комунальне підприємство «Водоканал», Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Зубова Антоніна Олексіївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання недійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту, стягнення судових витрат та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», Комунальне підприємство «Водоканал», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Наталія Віталіївна, про стягнення грошових сум, зокрема визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований житловий будинок загальною площею 25,2 кв.м. з моменту укладення договору купівлі-продажу від 10.11.2006. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 600,14 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , укладений 25.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А.О., зареєстрований за № 4427. Рішення оскаржувалося позивачкою [PERSON] та набрало законної сили після апеляційного перегляду 28 березня 2013 року. Отже, житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] на праві власності був проданий ним за життя [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу від 10.11.2006, а право власності на земельну ділянку площею 600,14 кв.м., на якій розміщений жилий будинок було визнано за [PERSON] на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2012 з моменту укладення договору купівлі-продажу від 10.11.2006. Таким чином право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було припинено 10.11.2006 і з цього часу її власником є [PERSON] . Отже, на час розгляду справи є рішення суду, яке набрало чинності та за яким визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 600,14 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , укладений 25.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] , право власності на спірну земельну ділянку було визнано за третьою особою [PERSON] . Про вищевказане судове рішення та встановлені ним обставини позивачка [PERSON] була обізнана, оскільки приймала участь у судовому розгляді справи. Спірна земельна ділянка включена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності як така, що зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2012 року, (номер витягу 7869289). Враховуючи чинне судове рішення, за яким визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку з дня придбання нею будинку, немає підстав вважати, що зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на час його смерті. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, відповідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, за наявності судового рішення, яким визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 600,14 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , укладений 25.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] позов про визнання цього ж договору дійсним задоволенню не підлягає, а вимоги позивачів є необґрунтованими. [PERSON] правомірно набула право власності на земельну ділянку на підставі судового рішення, а тому доводи позивачів щодо безпідставності такого набуття третьою особою та наявності підстав для визнання дійсним договору дарування земельної ділянки площею 600.14м2 від 25.10.2007, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріусом Мелітопольського міського округу Запорізької області Зубовою А.О. є хибними. Доводи позивачів про те, що судом при визнанні за [PERSON] права власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок було не вірно застосовано норми ст.377 ЦК України, оскільки згідно із частиною другою ст. 377 ЦК України в редакції, що діяла на час укладання договору, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, зводяться фактично лише до невірних, на її думку, висновків суду при розгляді іншої цивільної справи № 2-421/2012 та її незгодою з цим рішенням. Наведені позивачкою обставини були предметом розгляду іншої справи, рішення у якій для даної справи є преюдиційним, і факти установлені у яких не потребують доказуванню. Отже, у суду в даній справі відсутні процесуальні повноваження щодо оцінки висновків суду у справі, яка вже розглянута. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, яке покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Позивачами не доведено факту порушення їх прав з боку відповідача приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Зубової Антоніни Олексіївни, а тому їх вимоги щодо визнання дійсним договору дарування земельної ділянки безпідставні і з цих причин. Посилання позивачів на те, що державний акт про право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] не скасовано в судовому порядку, а тому він є чинним, безпідставні. У зв`язку з прийняттям судового рішення про визнання недійсним договору дарування та визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку [PERSON] втратив право власності на земельну ділянку з моменту укладання договору дарування, тобто з 25.10.2007.

Outcome: dismissed