Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 грудня 2020 року (дня повноліття) і до закінчення ним навчання або до досягнення ним двадцяти трьох років. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 у справі № 2-1753/11 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання третьої особи в розмірі однієї чверті усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.02.2011 і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення виданий відповідний виконавчий лист від 19.04.2012, який поданий позивачем для примусового виконання до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя. На сьогодні заборгованість відповідача по аліментах складає близько 40 000 гривень. Будь-яких намірів добровільно надавати допомогу на утримання сина після досягнення ним повноліття відповідач не виказував. У зв`язку з цим, у позивача виникла необхідність у поданні позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання третьої особи після досягнення ним повноліття, оскільки він продовжує навчатись у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей» на 1 курсі денної форми навчання, у бюджетній групі, та перебуває на повному утриманні позивача. Термін закінчення навчання планується 25.01.2022. Позивач на даний час тимчасово не працює, підробляє на дому кравчинею та має лише тимчасові заробітки. Третя особа отримує щомісячну стипендію в розмірі близько 500 гривень щомісячно. Відповідач є працездатною особою, працює та щомісячно отримує заробітну плату. Інших утриманців, яким необхідно було б надавати матеріальну допомогу або догляд, відповідач не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина до закінчення ним навчання. 22.01.2021 відповідач надав відзив, в якому позов визнав частково - у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу щомісячно, що обґрунтував тим, що він не заперечую щодо надання матеріальної допомоги повнолітньому сину [PERSON] , але він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. До досягнення повноліття сином [PERSON] він сплачував аліменти на його утримання шляхом добровільного перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідачки. У жовтні 2020 року на підприємство, на якому він працює на примусове виконання надійшла постанова державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.10.2020 та з його заробітної плати утримується заборгованість з аліментів у розмірі 50% заробітної плати. Відповідач сплачує комунальні послуги, у тому числі і за позивача з сином, які зареєстровані у квартирі, але не проживають у ній та не сплачують частку комунальних платежів, які на них нараховуються. У разі стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, йому залишаться сума, яка недостатня для проживання працездатної особи. 28.01.2021 позивач надала відповідь на відзив, відповідно до якої позов підтримала. Також зазначила, що відповідач сплачував аліменти у недостатньому розмірі, внаслідок чого за станом на 01.10.2020 у нього накопичилась заборгованість по аліментам у сумі 39 060,74 гривень. Відповідач витрачав гроші на свої власні потреби або накопичував, що не повинно мати своїм наслідком трактування факту примусових відрахувань державною виконавчою службою з його заробітної плати боргу по аліментах, як ознаки скрутного матеріального становища. Відповідач наголошує, що він нібито сплачує всі комунальні послуги по квартирі, включаючи нарахування на неї і сина, як зареєстрованих у цьому житлі осіб, у той час як вони свою частку цих витрат не сплачують. Але, відповідач більшість комунальних платежів (за електроенергію, теплопостачання, воду) сплачує за показами лічильників і в обсягах, які він спожив одноособово. Крім цього, відповідач у травні 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до неї про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в порядку регресу. За наслідками розгляду цього позову, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/4104/19 позов задоволено частково, стягнуто з неї на користь відповідача частину витрат на житлово-комунальні послуги за період з 11.08.2016 до 12.05.2019 в порядку регресу у сумі 8 459,53 гривень. Вказане судове рішення відповідач вже звернув до примусового виконання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково - у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходів) щомісячно. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 23.08.2002 до 14.07.2011, що підтверджується відмітками в паспорті громадянина України від 07.06.2003 № [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.01.2003 серії [NUMBER] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2011 у справі № 2-1753/11 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.02.2011 і до повноліття дитини. 19.04.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист у справі № 2-1753/11. Постановою державного виконавця від 12.10.2020 у виконавчому провадженні № 58818245 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа звернуте стягнення на доходи відповідача у розмірі 50% до погашення заборгованості, яка на 01.10.2020 складає 39060,74 гривень. Після чого по однієї чверті, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01.09.2020 третя особа [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей» на 1 курсі денної форми навчання, у бюджетній групі. Термін закінчення навчання планується 25.01.2022. Позивач та третя особа мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Заробітна плата відповідача за 2020 рік в ТОВ «Оптімусагро Трейд» склала 139238,07 гривень. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2020 у справі № 334/4104/19 стягнуто з позивача на користь відповідача частина витрат на житлово-комунальні послуги за період з 11.08.2016 до 12.05.2019 в порядку регресу у розмірі 8459,53 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] [INFO] досяг повноліття та на час розгляду справи не досяг 23 років. У теперішній час він навчається на денному відділенні, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, адже він не має можливості працевлаштуватись та отримувати дохід. Відповідач, у свою чергу, має можливість надавати сину матеріальну допомогу, оскільки працює та отримує заробітну плату. Враховуючи вказане та часткове визнання відповідачем позову, наявні всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; (3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; (3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; (4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При визначені розміру аліментів суд враховує, що на час розгляду справи з відповідача утримається 50 відсотків заробітної плати на погашення заборгованості по аліментам за виконавчим листом. Після утримання заборгованості та у разі стягнення з нього аліментів у розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходів), загальний розмір відрахування з заробітної плати буде становити три чверті, що перевищує розмір, встановлений ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, враховуючи розмір заробітної плати відповідача, стягнення з нього 75 відсотків заробітної плати поставить його у скрутне матеріальне становище. Враховуючи вказане,

Outcome: partial