Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 18.07.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. За час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивачки, дитина народилася із вродженою вадою серця (ДМШП), стеноз легеневої артерії СН ІІ -ст. Посилається на те, що заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07.12.2015 року, шлюб між ними розірвано. Крім того, вказує на те, що рішенням від 12.01.2016 року Глибоцького районного суду Чернівецької області стягнуто із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує на те, що відповідач аліменти не сплачує, у зв`язку із чим станом на 01 серпня 2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 4 860 гривень. Крім того, посилається на те, що відповідач не тільки не виконує батьківського обов`язку по матеріальному утриманню дитини, а й зовсім не цікавиться її життям. Дитина [PERSON] не знає свого батька, вважає своїм батьком її чоловіка [PERSON] , який замінив дитині батька, піклується про неї, як про рідну дитину. Зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, по вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Тому просить суд, [PERSON] , [INFO] позбавити батьківських прав відносно: [PERSON] , який народився [INFO] в с. Йорданешти Глибоцького району Чернівецької області. Крім того, позивачка посилається на те, що на даний час визначений судом розмір аліментів є вкрай недостатнім для забезпечення потреб та інтересів дитини, а тому просить змінити розмір стягуваних із відповідача аліменти на утримання дитини із 700,00 грн. на 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява, в якій представник служби позовні вимоги підтримав повністю, вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає разом із позивачкою. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16 вересня 2019 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] , чоловіком - [PERSON] , донькою - [PERSON] , мамою - [PERSON] . Відповідно до довідки №1198 від 16 вересня 2019 року виданої Йорданештською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області до кладу сім`ї [PERSON] входять: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON] . Орган опіки та піклування Глибоцької РДА у висновку №01.12-397 від 07 листопада 2019 року вважає за доцільне позбавлення в судовому порядку батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя с.Опришени Глибоцького району Чернівецької області відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом встановлено, що відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не надає майнову допомогу на утримання дитини. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. Окрім того, заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09.10.2015 року, із [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1 000,00 грн. Після задоволення заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення, 12.01.2016 року, Глибоцьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2-3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прийняття відповідного законодавства щодо зміни мінімального розміру аліментів, спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 у справі № 581/638/17-ц (провадження № 61-11279св18). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Звертаючись до суду із даним позовом позивачка вказує на те, що на даний час зросли ціни на всі товари домашнього вжитку для дітей, їжу, одяг, ліки, тощо, а отже її матеріальний стан, з огляду на ці обставини, значно погіршився. Крім того, їх син потребує дороговартісного лікування в силу своєї хвороби. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01.01.2019 року становив 1626 гривень, а з 01 липня 2019 року становить 1699 гривень. Встановлено, що стягуваний розмір аліментів на дитину становить 700 гривень, що є меншим мінімального гарантованого розміру аліментів - 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, а тому є підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів із відповідача. Відповідно до розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів виданого Глибоцьким ВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області №14.7-42/21196 від 18.09.2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 4 860 гривень. Згідно заключенням ЛКК №781 від 20.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] страждає вродженою вадою серця (ДМШП), стеноз легеневої артерії, СН ІІ . Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, зважаючи на збільшення витрат на утримання дитини, потреби яких у забезпеченні зросли, факт того, що на даний момент відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому за гарантований мінімальний розмір, дитина страждає вродженою вадою серця, що потребує постійних витрат, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати, стану здоров`я дитини та матеріального становища платника аліментів, який не має нікого на утриманні, є здоровою та працездатною особою, зобов`язана працювати і надавати утримання своїй дитині, розмір аліментів слід визначити в сумі 1600 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 164,166,167 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial