overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивачка 31.07.2020 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 28.11.2015 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, різних поглядів на життя, на взаємні права та обов`язки. Внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки близько року, спільного господарства не мають та поживають окремо, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Майнового спору не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб, залишити їй прізвище - [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала ( а. с. 8 ), а відповідач позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу ( а. с. 21 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.11.2015 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків близько року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спору щодо поділу майна не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка 31.08.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання на утримання повнолітнього сина [PERSON] та повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі по 700 грн. щомісячно на кожного до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ними 23-х років. Після уточнення заявленого позову та зменшення розміру позовних вимог 23.09.2015 р. просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років. Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, у якому народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Дочка, яка досягла повноліття, продовжує навчання на четвертому курсі денного відділення в Івано-Франківському державному коледжі технологій та бізнесу, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, який є здоровим, працює офіційно та має достатній дохід, може надавати дочці належне матеріальне утримання. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, уточнений позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві уточнений позов визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення навчання, просив справу розглянути в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON], [INFO], продовжує навчання на четвертому курсі денного відділення в Івано-Франківському державному коледжі технологій та бізнесу і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, стан здоров'я якого задовільний, який має одну малолітню дитину від другого шлюбу, працює офіційно, отримуючи достатній дохід, може надавати дочці, яка навчається, матеріальне утримання. У відповідності з вимогами ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, враховуючи позицію відповідача, який не заперечував щодо задоволення позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивачка 31.08.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №25» Дніпропетровської міської ради про стягнення боргу за борговою розпискою . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідачем були отримані грошові кошти в розмірі 3296,00 грн., зі строком повернення до 25.05.2016 року. Однак, у вказаний строк [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав, зазначені кошти до теперішнього часу ним не повернуто. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 3296,00 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. В судове засідання представник Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №25» Дніпропетровської міської ради не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 25.05.2015 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] суму коштів в розмірі 3296,00 грн., зі строком повернення до 25.05.2016 року /а.с.5/ Однак, у вказаний строк [PERSON]. належним чином свої зобовязання не виконав. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 3296,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. В силу статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка 31.12.2013 року звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несумісністю їх характерів та різних поглядів на сімейне життя. Сумісного господарства з березня 2013 року не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Таким чином, суд, враховуючи письмові заяви сторін, вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.07.2012 року, від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, сімейні відносини зруйновані остаточно, оскільки взаємопорозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Між сторонами майнового спору на даний час немає, син залишається проживати з матір'ю. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, т. я. відносини, що склались між подружжям, носять стійкий характер, шлюб між сторонами розпався і його збереження неможливо. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивачка 31 березня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2012 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Крім того, позивачка вказує, що в теперішній час вона не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача. Таку допомогу він може надавати, але не надає. Позивачка просила стягувати з відповідача кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2012 року (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6), який знаходиться на утриманні матері (а.с.7). Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 31 березня 2014 року, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 243,60 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка 31 березня 2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з моменту подання позову до суду. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, на обґрунтування яких послалася на обставини, викладені у заяві, та зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30 жовтня 2000 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою, про що підтвердив відповідач. Відповідач є працездатним, однак у добровільному порядку матеріальної допомоги на виховання дитини не надає, вихованням дитини не цікавиться. У зв'язку з вищезазначеним, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, 13 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] було розірвано, про що зроблений відповідний актовий запис № 90 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 січня 1998 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в статті в статті 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України). Таким чином, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища сторін та дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Крім того, згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка 31 березня 2015 звернулась до суду з позовом з тих підстав, що разом з нею проживає неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, який не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач в суді позов визнав повністю, дав згоду на стягнення з його доходу аліментів на утримання дитини дочки [PERSON] в розмірі ? частини до її повноліття. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, матір'ю дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди про участь відповідача в її утриманні. Відповідач працездатний, інвалідність йому не встановлена, працює, має інших утриманців. Дитина також фізично здорова, її утримання не потребує значних додаткових матеріальних витрат. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. З урахуванням визнання позову відповідачем та за наявності законних підстав, які судом встановлені, позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180, 182,183,191 Сімейного кодексу України, ст. ст.. 174 ч.4, 213-215, 367 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка 31 березня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19.07.1996 року по 23.01.2001 року. Від сумісного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO], який є студентом II курсу денного відділення Дніпродзержинського індустріального коледжу ДВНЗ УДХТУ і потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Просила стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на період навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. Від позивача надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.1996 року по 23.01.2001 (а.с.7, 10 на звороті). Мають сина - [PERSON], [INFO], який є студентом II курсу денного відділення Дніпродзержинського індустріального коледжу ДВНЗ УДХТУ і потребує матеріальної допомоги (а.с.4). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви позивачка звернулася з позовом до суду 31 березня 2015 року, а [PERSON] виповнилося вісімнадцять років 13 травня 2015 року, тобто на момент звернення до суду останній не набув повної цивільної дієздатності, відтак стягнення аліментів, на утримання повнолітньої дитини на момент навчання необхідно стягувати з 13 травня 2015 року. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно, на утримання повнолітнього сина на період його навчання, але не більше як до 23 річного віку, починаючи з 13 травня 2015 року, оскільки повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати. В силу ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка 31 жовтня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Позивач у судове засідання не з`явилася про день і час проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 116 /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Сім′?я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній.

Outcome: approved