overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.11.2016 року звернулася до Березанського районного суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є власницею будинку за адресою с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, вул. Виноградна, 31, що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який у 1994 році зареєстрував у вказаному житловому будинку онука [PERSON] У 2010 році відповідач поїхав з села і не повернувся. Оскільки відповідач за указаною адресою не проживає з 2010 року по теперішній час, позивачка просить визнати його таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи через оголошення в газеті Рідне Прибужжя. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.7-10), свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12), позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, вул.Виноградна, 31, у якому відповідач зареєстрований, але з 2010 року не проживає без поважних причин, що підтверджується актом про його непроживання (а.с.5), довідкою Коблівської сільської ради (а.с.6) та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України він є таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.12.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 11.05.2013р. відділом РАЦС м.Бердянську Запорізької області, актовий запис № 191. В суд сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає; відповідач не заперечує. Тому суд розглядає справу за відсутності сторін та без технічної фіксації. Позов обґрунтовано тим, що протягом року сторони проживають окремо, не мають наміру продовжувати шлюбні відносини. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 11.05.2013р., який було зареєстровано відділом РАЦС м.Бердянську Запорізької області, актовий запис № 191 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). На теперішній час перервані сімейно-шлюбні відносини сторін, бажання до примирення немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.12.2014 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем 5 лютого 2003 року зареєстрували шлюб, на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утримані. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаєморозуміння, через що виникали сварки. Спір про порядок виховання та утримання дітей буде вирішуватися окремо. Спір про розподіл спільного майна подружжя відсутній. Підстави для примирення відсутні, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно. У судове засідання позивачка надала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність /а.с.23/. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден /а.с.8/. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97 -ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 5 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великописарівського районного управління, актовий запис № 01 /а.с.5/. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6-7/. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживає з позивачкою. Спір по утриманню дітей та розподілу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.12.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем березня 2001 року. В позовній заяві зазначено, що від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Влітку 2012 року шлюбні відносини між подружжям припинені через негативні, напруженні відносини. Позивачка у позовній заяві зазначила, що питання про утримання дітей вирішується в окремому порядку. Примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам і тому вважає, що зберегти шлюб є неможливим і тому просить суд його розірвати оскільки у теперішній час він носить лише формальний характер. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 23 березня 2001 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області серії І-КИ №252005, актовий запис № 138. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується\~ст. 88 ЦПК України\~та стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. що підтверджується оригіналом квитанції 1/27 від 16.12.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16 липня 2014 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 5 серпня 1997 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом РАГС Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 244. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, відповідач погрожує позивачці фізичною розправою, вигонить її з дому, часто вчиняє бійки. Внаслідок такого відношення з боку відповідача їх сім'я розпалась і відновити її неможливо. Хоча сторони проживають разом, шлюбні відносини між ними припинені. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень проти задоволення позову не надходило. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 серпня 1997 року. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, хоча проживають разом, але шлюбні відносини між ними фактично припинені, мають від шлюбу неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16 серпня 2017 року звернулася до Березанського районного суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є власницею житлового будинку за адресою с.Малахове Березанського району Миколаївської області, вул. Молодіжна, 2. У 2015 році позивачка зареєструвала за вказаною адресою відповідачку з трьома дітьми, але за місцем реєстрації відповідачка та її діти жодного дня не проживали, на даний час проживають в [INFO]. Посилаючись на ст.167 ЖК України, позивачка просила суд визнати [PERSON] разом з неповнолітними дітьми [PERSON] Дарєю Михайлівною, [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням житловим будинком №2 по вул. Молодіжній у с. Малахове Березанського району Миколаївської області, з 15 травня 2015 року. \~ Ухвалою суду від 17 жовтня 2017 року до участі у справі залучено як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] опіки та піклування Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області. У судове засідання учасники справи не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності; позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідачка позов визнала, представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог.\~ Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні підстави для задоволення позову з підстав, передбачених ст.107 ЖК України, оскільки відповідачі вибули на інше постійне місце проживання. Відповідно до ст.п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивачки сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16 січня 2017 року звернулася до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що з 18 листопада 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільних неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характером, в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.02.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08.06.2007р. Преславською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 02. Сторони надіслали заяви про розгляд справи в їх відсутності, відповідач позов визнає, то ж за ст. ст.130, 174 ЦПК суд розглядає справу по суті, та без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 08.06.2007р., який було зареєстровано Преславською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 02 (а.с. 5). Від шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8), які за поясненнями позивачки проживають з нею. Між сторонами тривалий час перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага, тривалий час вони не проживають однією родиною. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дітей відсутній. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.02.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5), яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.03.2015 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання двічі не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 122, 133 СК України, є походження від нього дитини, засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану. Оскільки відповідач перебував із позивачкою у шлюбних відносинах, в Книзі реєстрації народжень вказаний батьком дитини, тому на підставі ст.180 СК України він зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України суд вважає за необхідне розмір аліментів визначити у частці від доходу ( заробітку) відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.04.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від її утримання, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви (а.с.12,15) про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач повідомив про визнання позовних вимог. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обов'язок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 122, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved