Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12.02.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого сторони мають спільну дитину [PERSON] яка народилася 24.11.2008 року. Зазначила, що з 2009 року сімейно шлюбні відносини між подружжям були припинені і відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивачка [PERSON] зазначила що працює , однак її заробітку не достатньо для утримання дитини що ставить її у скрутне матеріальне становище .На підставі зазначеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу ) відповідача але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала , просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду справи позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбу який було зареєстровано 27.10.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та мають спільну дитину доньку [PERSON] яка народилася 24.11.2008 року що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 02.12.2008 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 1514 у якому сторони по справі записані батьками дитини та спору з цього приводу у них не існує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Задовольняючи позов суддя керується наступними нормами матеріального права: Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені\~ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач здоровий, працює, не має інших аліментних зобов'язань та непрацездатних членів родини. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача\~\~в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved