Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 51901,5 грн.; пеню у розмірі 15774,90 грн.; 3 відсотка річних у розмірі 50554,06 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 01.09.2004 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на сьогоднішній день вже є повнолітнім. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2006 року присуджено до стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати починаючи з 01.11.2006 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 01.06.2016 року. На протязі всього часу, відповідач аліменти не сплачував, в звязку з чим виникла заборгованість. На сьогоднішній день заборгованість відповідачем не погашена, в звязку з чим позивачка звернулась до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначає, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка та відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.09.2004 року, шлюб було розірвано. Від зазначеного шлюбу народилась дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №155774, виданого відділом актів громадянського стану Малиновського рай адміністрації виконкому Одеської міської ради від 01.09.1998 року, актовий запис №547. Заочним рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2006 року [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати починаючи з 01.11.2006 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 01.06.2016 року. Після набрання чинності вказаного рішення відповідач не сплачував аліменти, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до листа Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області склала 51901,75 грн. Згідно ч.1ст.196СК України\~та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів, сплати неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. \~ \~ \~ \~ Неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. При цьому за загальним правилом форма вини - умисел чи необережність значення не має. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, яка і повинна доказувати протилежне. При утворенні заборгованості не за виною платника аліментів дані заходи не застосовуються (наприклад, коли прострочення сплати аліментів стало внаслідок тяжкої хвороби боржника або іншої незалежної від нього причини). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до ч. 1, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, та виходячи із вищевказаних норм чинного законодавства, вина відповідача за несвоєчасне виконання аліментного зобов'язання та прострочення сплати аліментів, наданими позивачкою розрахунків прострочених виплат, розрахунками інфляційних виплат, з якими суд погоджується, а отже відповідач має сплатити пеню позивачу із вирахування одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення та інфляційні виплати.

Outcome: approved