Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів), до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], за минулий час з 01.07.2013 р. по 30.04.2014 р. у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів), посилаючись на те, що 13.04.2013р. між нею і відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя с відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні відносини з липня 2013 року, проживають окремо, подальше збереження шлюбу не можливе, просить розірвати шлюб між ними. Через відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача вона знаходиться у скрутному становищі, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 13 квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. Судовим засіданням встановлено, що сімейні відношення припиненні, подружнього господарства сторони не ведуть, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує формально, збереження сім'ї не можливо. При таких обставинах, суд вважає, що підстави, на які посилається позивачка, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частці від його заробітку(доходів), щомісяця, починаючи з 30.04.2014 року до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] за минулий час, з 01.07.2013р. по 30.04.2014р., слід відмовити, оскільки позивачкою не доведено, що вона вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів, що відповідач ухилявся від їх сплати. Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, згідно якої якщо сторону, на користь якої увалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути понесені позивачкою судові витрати.

Outcome: partial