Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення ВК районної ради народних депутатів № 292 від 01.12.1988 р. за [PERSON] оформлено право власності на будинок [ADDRESS], а за [PERSON] оформлено право власності на будинок № [ADDRESS]. З причин зазначених ВК районної ради народних депутатів № 168 від 17.08.1989р. право власності на вказані будинки № 31 та № 33 скасували, а утворені окремі господарства [PERSON] та [PERSON] об»єднали в один колгоспний двір. Таким чином будинок № 31 почав належати [PERSON] на праві приватної власності, як окремого члена колгоспного двору, а будинок № 33 на праві приватної власності [PERSON], як голові колгоспного двору. Все інше майно колгоспного двору належало учасникам на праві спільної сумісної власності. Таким чином, об»єднання двох господарств в один колгоспний двір призвело до виникнення негативних наслідків, а саме будинок № 31 збудований [PERSON] на земельній ділянці, яка виділена [PERSON] під будівництво, з умовою знесення старої хати, що підтверджується рішенням ВК Стрийської районної ради № 128 від 21.04.1967 р. та копією плану ділянки № 39/67 від 21.04.1967 р.. Будинок № 33 це стара хата, де проживала голова колгоспного двору [PERSON] та її дочка [PERSON]. Два житлові будинки в одному колгоспному дворі грубо порушували законодавство того часу. Рішенням Стрийського районного народного суду № 2-116 від 09.12.1990р. проведено розподіл майна колгоспного двору, будинковолодіння по [ADDRESS]. Зокрема [PERSON], [PERSON] виділено та признано право власності на 37/100 долей будинковолодіння. За [PERSON], [PERSON] видалено та визнано право власності на 63/100 долей будинковолодіння. Внаслідок цього право спільної сумісної власності, перейшло в право спільної часткової власності. Оскільки [PERSON] та [PERSON] позивалися про виділ, то право часткової власності втрачено і набуто право виділеної частки, яка підлягає реєстрації як приватна власність. Відповідно частка, яка залишилася у [PERSON] і його дружини перейшла у спільну приватну власність. Частка майна кожного члена колгоспного двору, становила по ? частки від спільного сумісного майна колгоспного двору. Тобто [PERSON] та [PERSON] утворили окремий новий двір з будинком № 33 частка належного їм майна становила ? частки від майна колгоспного двору, а виділ не передбачає новий двір. Від виділеної частки 37/100 будинковолодіння № 31 вони відмовилися оскільки не зареєстрували її у вставленому порядку, будь-яких робіт у цілях перепланування будинку для спільного користування не провели, речове майно не набули, а отже і не набули право власності. Земельна ділянка під виділену частку будинку не виділялася, що ще раз свідчить про відсутність реєстрації права власності на частку виділену з майна будинку № 31. Таким чином [PERSON] та [PERSON], як добросовісні володільці продовжували володіти часткою 63/100 на праві власності і володіли на праві власності часткою 37/100. На даний час позивачі проживають у будинку №? 31, до якого належать господарські споруди, який побудований у 1971 році, та з часу завершення будівництва і по теперішній час проживають, володіють і користуються ним, проводять оплату платежів передбачених за це користування. Будинок розташований на земельній ділянці, яка виділялася під його забудову, будинок прийнятий в експлуатацію. Право власності на будинковолодіння позивачі не зареєстрували. В червні 2013р. з метою оформлення документів про право власності [PERSON] звернувся до Стинавської сільської ради, де йому повідомили, що право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] оформлено за [PERSON], в зв»язку з чим у видачі усіх необхідних документів йому було відмовлено. Тобто [PERSON] зареєструвала право власності на будинковолодіння [ADDRESS], частина якого у розмірі 63/100 долей належить [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, речове майно позивачів порушено, вони не можуть у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію нерухомого майна. А тому, просять скасувати право власності [PERSON] на нерухоме майно по [ADDRESS] Позивачі та їхній представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю послалися на обставини викладені в заяві, додатково пояснили, що позивач не може приватизувати належний йому будинок, оскільки відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Спірний будинок [ADDRESS] будував позивач [PERSON]. В 1990р. рішенням Стрийського суду було виділено частки в будинку. З того часу, позивач не оспорював право відповідача на її частку, оскільки проживав в будинку і ніхто не порушував його право. Земельна ділянка під будівництво будинку виділялась [PERSON] (батьку позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON]), будинок розпочали будувати в 1966р., а завершили в 1971р.. Спірний будинок будували позивачі, а тому такий повинен належати саме їм. Просять позов задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов заперечили повністю, додатково пояснила, що народилась та до сих пір проживає в [ADDRESS] (старий будинок), ще за життя батькові поряд з їхнім старим будинком виділили земельну ділянку, для будівництва нового будинку. Будували всіє сім»єю в тому числі й сестра з чоловіком (позивачі) допомагали, завершили будівництво в 1971р., батько помер в 1972р.. В новий будинок № 31 перейшла проживати сестра з чоловіком, а вона з матір»ю залишились в старому будинку № 33, оскільки з сестрою були неприязні відносини. В 1990р. за рішенням суду, було розподілено частки в спірному будинку. Земельна ділянка під будинковолодінням не приватизована, а перебуває в спільному користуванні. Просить в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб, виконавчий комітет Стинавської сільської ради, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, комунальне підприємство Львівської обласної ради Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви в яких просили розгляд справи проводити у їхній відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту регламентує конкретні цивільні правовідносини. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Стрийської районної ради депутатів трудящих від 31.04.1967р., [PERSON] дозволено проведення житлового будівництва на закріпленій за ним земельній ділянці в с.Верхня Стинава, Стрийського району. Вказаним рішенням [PERSON] зобов»язано розібрати стару хату та одержати документи на проведення будівництва. Як визнано сторонами в судовому засіданні, будівництво будинку було завершено в 1971р. та на момент смерті [PERSON] в 1972р. будинок був введений в експлуатацію. Однак зважаючи на те, що між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] з іншої, склались неприязні відносини, а тому відмовідачка з матір»ю залишились проживати в старому будинку № 33, а позивачі перейшли в новозбудований будинок №31. Рішення виконкому Стрийської районної ради від 1.12.1998р №292, вирішено оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON]. На підставі вказаного рішення, 5.12.1988р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спірний будинок. Однак, рішенням виконкому Стрийської районної ради № 168 від 17.06.1989р., суспільну групу господарства [PERSON], [PERSON] з 1971р. було визнано - колгоспною. Рішення виконкому районної ради від 1.12.1988р. № 292 «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків» в частині оформлення права власності на житлові будинки в с. В. Стинава, [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) визнано таким, що втратило чинність. Зважаючи на ситуацію, що склалась, [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду з позовом про визначення права власності на половину майна колгоспного двору та розподіл майна колгоспного двору. Так, Рішенням Стрийського районного народного суду Львівської області від 9.12.1990р. встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються членами одного колгоспного двору в с. В.Стинава Стрийського району, починаючи з моменту його заснування, з 1965р. членом даного колгоспного двору став [PERSON]. Судом було спростовано той факт, що з 1971р. було утворено два господарства: [PERSON] - категорія колгоспників і [PERSON] - категорія робітників. Також встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] являються членами єдиного колгоспного двору. В період будівництва будинку 1967-1970 р.р. сторони проживали в даному дворі і приймали участь в спорудженні нового будинку, та мають право на частину колгоспного двору. Вказаним рішенням, суд вирішив, провести розподіл майна колгоспного двору, будинковолодіння розташованого в [ADDRESS] між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Виділено [PERSON], [PERSON] в житловому будинку приміщення 1-3 площею, 16,2 кв.м., приміщення 1-4 площею 12,9 кв.м. вартістю 2542 крб. сарай «В» вартістю 279 крб., а всього виділено 37/100 долей будинковолодіння, що складає 2821 крб., признано за ними право власності на 37/100 долей будинковолодіння. Виділено [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку приміщення І-І площею 12,9 кв.м., приміщення 1-2 площею 16,4 кв.м., всього 29,3 кв.м. вартістю 2560 крб., веранду «а» вартістю 1408 крб., а-і сходи вартістю 7 крб., - що складає 3975 крб.. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 63/100 долей будинковолодіння. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в користь [PERSON], [PERSON] різницю з виділеної їм частини долі будинковолодіння по відношенню до ? частини долі будинковолодіння, що становить 577 крб. Для встановлення даного варіанту користування необхідно заложити дверні пройоми в приміщенні І-І в приміщенні І-4, в приміщенні І-2 в приміщенні І-3. Всі роботи і витрати по ізоляції покласти в цій частині на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], [PERSON], в приміщенні 1-4 з віконного пройому обладнати дверний пройом. Горищем кожному співвласнику користуватись над своїм приміщенням внизу. Вирішено питання судових витрат. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 7.02.1991р., касаційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення, а вищевказане рішення Стрийського районного суду залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому, судом не можуть бути взяті до уваги трактування позивачем норм ЦК РСР 1963 р. викладені ними в позовній заяві на їхню думку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.2000р., спадкоємцем майна [PERSON] померлої [INFO] є її донька [PERSON], спадкове майно складається з 37/200 частин житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських споруд, що по [ADDRESS]. Житловий будинок А-1, дерев»яний, складається в цілому з однієї кухні, трьох житлових кімнат площею 44,2 кв.м., до якого належать такі господарські споруди: дерев»яні сарай Б, В, дерев»яна вбиральня Д, бетонна вигрібна яма Г, дерев»яна огорожа І. Ця частина житлового будинку належала померлій на підставі рішення Стрийського районного суду від грудня 1990 р., зареєстрованого в Стрийському МБТІ за № 173. Не заслуговують на увагу посилання позивача й на те, що в свідоцтві вказано буд. [ADDRESS] (старий будинок), а тому відповідачка не набула права на частину спірного будинку, оскільки незважаючи на те, що вказано номер іншого будинку, однак перелічені характеристики саме спірного будинку № 31, що підтверджується копією технічного паспорта та експлікацією до нього, а також вказано, що ця частина будинку належала померлій на підставі рішення суду від грудня 1990р., в якому йде мова саме про будинок № 31. Інших рішень суду, не представлено. Своє право на належні їй частини будинку, відповідач зареєструвала у встановленому законом порядку про що свідчать відповідні реєстрові написи зроблені Стрийським МБТІ на рішенні суду та свідоцтві про право на спадщину. Спростовані в судовому засіданні посилання позивачів на те, що відповідач [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], так як, згідно відповіді управління Держземагенства у Стрийському районі від 28.07.2014р, що на території Стрийського району, м. Стрий та м. Моршин станом на 01.01.2013р. [PERSON] земельних ділянок у власності немає. А відтак незрозумілим та недоведеним є факт вчинення відповідачкою будь-яких перешкод в здійснення позивачами реєстрації нерухомого майна. Письмових доказів про те, що позивачам відмовлено в оформленні документів необхідних для реєстрації права власності на їхню частку в спірному будинку, суду не представлено. Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання про те, що вимоги позивачів є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed