Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,9 кв.м. В обґрунтування позову зазначено, що позивачам належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 січня 1999 року, яке видане Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика», з реєстровим №9-99-434 та довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за №1093045 від 10 грудня 2020 року про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів. Однак зазначене свідоцтво про право власності на житло втрачено, про що було подано оголошення у газеті щодо його недійсності. У зв`язку з цим, 21 грудня 2020 року, позивачі звернулись до Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради з метою отримання дубліката свідоцтва про право власності на житло. Внаслідок чого, отримали супровідний лист від 28 грудня 2020 року за №1093594 разом з копією первинного свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 1999 року, виданого Сільськогосподарчим виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика», з реєстровим №9-99-434 та копію розпорядження №434 від 10 січня 1999 року та дублікат свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 1999 року, виданого Сільськогосподарчим виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика», з реєстровим №9-99-434, виготовленого 28 грудня 2020 року. Дублікат необхідно було підписати на підприємстві. Однак, відповідно до довідки з Товариства з обмеженою відповідальністю «Архіварус» встановлено, що Сільськогосподарський виробничий кооператив «Харківська овочева фабрика» було реорганізовано та в подальшому визнано банкротом. Отже, на даний час відсутня юридична особа, що має право на затвердження дублікату свідоцтва про право власності на житло. В позасудовому порядку відновити втрачений документ неможливо. У зв`язку з чим, вимушені звернулись до суду із вказаною позовною заявою про визнання права власності на майно у зв`язку з втратою документа, який засвідчує право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ухвали суду від 22.04.2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 13.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначито цивільну справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явились, подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного розгляду справи та просили проводити судове засідання за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву представником відповідача у встановлені законом строки подано не було у зв`язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, а також доводи позовної заяви, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика», з реєстровим №9-99-434, 10 січня 1999 року було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] . Згідно з копією вказаного свідоцтва, вказана квартира належить вказаним особами на праві спільної сумісної власності. Розпорядженням Голови правління Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Харківська овочева фабрика» від 10 січня 1999 року, квартиру [ADDRESS] передано у спільну сумісну власність та визначено уповноваженим власником квартири [PERSON] . [PERSON] після реєстрації шлюбу 17.05.2013 року з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 17 травня 2013 року, актовий запис №206. [PERSON] після реєстрації шлюбу 22.11.2008 року із [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 22 листопада 2008 року, актовий запис №528. [PERSON] після реєстрації шлюбу 19.07.2019 року з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 19 липня 2019 року, актовий запис №426. Згідно з копією оголошення, розміщеного у газеті «Прем`єр» 17.12.2020 року, свідоцтво про право власності на житло з реєстровим №9-99-434 від 10 січня 1999 року, видане Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика» на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було втрачено, у зв`язку з чим його слід вважати недійсним. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 10.12.2020 року № 1093045 про наявність або відсутність інформації про зареєстрованих осіб на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1999 року, виданого Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Харківська овочева фабрика» № 9-99-434. Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради було складено проект дубліката вищевказаного свідоцтва, який супровідним листом від 28.12.2020 року було направлено заявникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою директора ТОВ «Архіваріус», СВК «Харківська овочева фабрика» була перетворена у ВАТ «Харківська овочева фабрика» на підставі свідоцтва про державну реєстрацію № 1-0001329 від 09.07.2001 року, виданого Харківською районною державною адміністрацією. Відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2003 року ВАТ «Харківська овочева фабрика» оголошено банкротом та розпочато ліквідаційну процедуру (ст.25 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника чи визнання банкротом»). Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2\~ст. 16 ЦК України, є визнання права. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, на відміну від рухомих речей, підлягають державній реєстрації (ч.1\~ст. 182 ЦК). Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснено, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392\~ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання права власності на квартиру знайшли своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved