Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вони відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.09.1995 р. є власниками в рівних частках квартири розташованої в [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровані вони, як власники квартири та з 15.05.2013 р. відповідач по справі, [PERSON], яка ніколи не проживала в квартирі, а була прописана з їх згоди для отримання паспорту. [PERSON] проживає у своєї тітки в м. Нікополі по вул. Шевченко, 197/33. На неодноразові вимоги знятися з реєстрації добровільно, відповідач цього не робить. Її реєстрація завдає власникам додаткові матеріальні труднощі, тому що вони вимушені сплачувати зайві гроші за комунальні послуги та не надає їм можливості реалізувати свої право щодо розпорядження майном як власникам. В звязку з зазначеними обставинами вимушені звернутися до суду. В судове засідання позивачі не зявилися, надіслали на адресу суду заяви про слухання справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають. (а.с. 33, 37, 38) Відповідач в судовому в судове засідання не зявилась. Надіслала на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності в звязку з відїздом, проти задоволення позову не заперечує, проживає з рідною тіткою в м. Нікополі по вул. Шевченко, 197/33. (а.с. 34-36) Суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.09.1995 р. виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням за № 5353 [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками [ADDRESS] (а.с. 4) Відповідно до акту № 551 від 17.09.2015 р. виданого ТОВ «КК «ДомКом Нікополь» в квартирі [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з березня місяця 1997 р. [PERSON] (а.с. 9) Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведенні норми права суд приходить до думки, що позовні вимоги в частині втративши право користування житлом підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Тому суд приходить до думки, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації відповідача та покладення зобовязання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС провести зняття з реєстрації [PERSON] є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. На підставі ст. 88 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором. На підставі викладеного,

Outcome: partial