Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача, просять визнати дії Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» по проведенню нарахування на суму 6622,00 грн. незаконними, стягнути з відповідача на користь [PERSON] 1000 грн. за надання правової допомоги. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] належить на праві власності приміщення квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності № 3306 від 05.01.2013 року. В середині 2012 року [PERSON] було отримано відповідні дозволи та виготовлено технічну документацію на реконструкції вищевказаної квартири у нежитлове приміщення. 6 серпня 2012 року між [PERSON] як споживачем послуг та Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» було укладено Попередній договір №309847 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі, на підставі якого відповідач щомісяця виписував рахунок про оплату послуг водопостачання, а [PERSON] справно їх сплачував. 1 листопада 2012 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір №01/11/01 найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] на першому поверсі та у підвальному приміщенні. Відповідно до п. 5.5 вищезазначеного договору наймач має право проводити капітальний ремонт найманого майна, проводити його реконструкцію, технічне переобладнання газо-, водо-, електропостачання та укладати договори, що пов'язанні з даним переобладнанням та реконструкцією, що зумовлює підвищення його вартості. У зв'язку з цим, [PERSON] займався проведенням водовідведення після реконструкції квартири. 24 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про видачу технічних умов на водопостачання та водовідведення магазину по [ADDRESS], що є необхідним для встановлення лічильника обліку води. 23 січня 2014 року представниками відповідача було складено Акт, яким донараховано штраф на суму 6 622,00 грн., у зв'язку з невиконанням припису від 22 жовтня 2013 року на встановлення та реєстрацію водолічильника. Проте, ні [PERSON], ні [PERSON] як наймача про вищевказаний припис на встановлення та реєстрацію водолічильника повідомлено не було, а тому вважають дії Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» по проведенню нарахування на суму 6622,00 грн. незаконними. Крім цього, [PERSON] було оплачено витрати на правову допомогу адвокату у розмірі 1000,00грн., які просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення аналогічні вищенаведеним. Додатково пояснили, що після отримання акта від 23.01.2014р. позивачами було вчинено всі дії для встановлення водолічильника, а саме укладено договір № 309847 від 05.02.2014 року та 14 лютого 2014 року лічильник було зареєстровано. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.39-40). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності (а.с.22) нежитлове приміщення [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно з договором найму житлових приміщень (а.с.4) вищевказане приміщення надано у строкове платне володіння та користування [PERSON] Позивачі просять визнати незаконними дії ЛМКП «Львівводоканал» по проведенню нарахування на суму 6622,00 грн. Як вбачається з акта ЛМКП «Львівводоканал» від 23.01.2014р. (а.с.20) таке нарахування було проведено у зв'язку з невиконанням [PERSON] припису від 22.10.2013р. на встановлення та реєстрацію водолічильника, тому відповідачем здійснено нарахування плати за водопостачання та водовідведення в приміщенні [ADDRESS] відповідно до п.3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. Відповідно до п.3.3 вищевказаних правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Згідно з п.3.2. водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. Однак, як вбачається з матеріалів справи 06.08.2012р. між [PERSON] та відповідачем укладено попередній договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі (а.с.16-17). Відповідно до п.2.1 вищевказаного договору позивач [PERSON] був зобов'язаний отримати у відповідача технічні умови на приєднання абонента до мереж водопроводу та каналізації, погодити проект водомірного вузла і у встановленому порядку отримати дозвіл на скид стічних вод, погодивши проект ліміту на скид забруднювальних речовин. Невиконання вказаних вимог протягом чотирьох місяців з моменту укладення договору є підставою відповідачу для розірвання договору і припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення. Разом з тим, відповідачем вищевказаний договір розірвано не було, натомість у відповідності до п.5.1 договору термін дії договору було продовжено, а 05.02.2014р. між [PERSON] та відповідачем укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі (а.с.8-9). 24.12.2013р. [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про видачу технічних умов (а.с.18). На підставі заяви [PERSON] 14.02.2014р. за адресою [ADDRESS] було зареєстровано лічильник, що підтверджується копією акта реєстрації лічильників №118391 (а.с.21). Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку, що водокористування в приміщенні [ADDRESS] не було без обліковим, так як приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення та користування ними не були самовільними. Крім цього, у акті від 23.01.2014р. ЛМКП «Львівводоканал» посилається на невиконання [PERSON] вимог припису від 22.10.2013р., однак як вбачається з представленої відповідачем копії останнього (а.с.41), такий не було вручено [PERSON], а тому суд вважає, що у відповідача не було жодних підстав для застосування будь-яких санкцій у зв'язку з його невиконанням. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що дії Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» по проведенню нарахування на суму 6622,00 грн. є незаконними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу. Долучена до позовної заяви копія чеку №15042014143439 від 15.04.2014р. не може братися до уваги судом, оскільки в такій відсутні відомості про платника, отримувача коштів та призначення платежу. А тому немає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги у розмірі 1000 грн. При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial