Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до відповідачів з позовом, в якому на підставі ст.ст. 88, 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 328, 346 ЦК України просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер 5625410100:01:004:0038, та припинити у зв`язку з цим право власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на частину земельної ділянки по 1/4 частині кожній. Позивачка [PERSON] подала суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала письмове клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на обставини перебування на самоізоляції в зв`язку із поширенням інфекції COVID-19. У своєму відзиві на позов представник відповідачів [PERSON] позову не визнала, зазначивши про належність спірної земельної ділянки [PERSON] , яка набула право власності на землю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 березня 2007 року на підставі рішення Сарненської міської ради від 23 червня 2006 року та померла [INFO] . Вказану ділянку після смерті бабці успадкували відповідачки в порядку спадкової трансмісії та є законними її співвласниками. Позивачка вже зверталась до суду з позовом про визнання частково недійсним акту на землю та визнання права, однак від позову відмовилась. Позивачкою пропущений строк звернення до суду з позовом. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явились, на підставі наданих доказів, поданих ними до початку розгляду справи по суті, причини неявки представника відповідачів судом визнані неповажними. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2017 року у справі № 572/2708/16-ц встановлений факт належності за [PERSON] , який помер [INFO] , 1/2 частини садибного (індивідуального) житлового будинку з надвірними будівлями, по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Рішенням Сарненського районного суду від 10 січня 2018 року у справі № 572/2026/17 позов [PERSON] та [PERSON] до Сарненської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом задоволений. Встановлений факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , земельної ділянки площею 0,1000 га в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер 5625410100:01:004:0038. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки кожній в порядку спадкування за законом після смерті батька. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2018 року у справі № 572/2026/17 закрите. З мотивувальної частини ухвали вбачається, що спірні земельні ділянки належали [PERSON] , які були їй виділені рішенням Сарненської міської ради № 65 від 23 червня 2006 року, що підтверджується відповідними державними актами. В подальшому земельні ділянки та половина житлового будинку були успадковані на підставі заповіту сином [PERSON] - [PERSON] - батьком позивачів, котрий фактично прийняв спадщину. Доводи [PERSON] про те, що спірні земельні ділянки повинні відноситися до 1/2 частини успадкованого нею житлового будинку не знайшли свого підтвердження. У відповідності до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Враховуючи те, що обставини належності відповідачам спірної земельної ділянки встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, земельна ділянка ввійшла до переліку нерухомого майна у складі спадщини та успадкована відповідачами разом з половиною житлового будинку, суд не вбачає підстав для припинення такого права тільки з огляду на належність позивачці іншої частини житлового будинку. Виходячи з принципу правової визначеності та гарантій непорушності права на землю, передбачених ст.ст. 14, 41 Конституції України, судом не приймаються до уваги доводи позивачки про обставини цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою згідно ст.ст. 88, 120 ЗК України, правові підстави для набуття позивачкою права на Ѕ частину земельної ділянки та позбавлення такого права відповідачів на підставі ст.ст. 328, 346 ЦК України відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed