Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась у суд з позовом до відповідача АТ «Державний ощадний банк України», в якому з уточненням розрахунку боргу від 09 липня 2018 року просить: стягнути з відповідача за період з 05 березня 2017 року по 09 липня 2018 року незаконно списані грошові кошти у розмірі 1263,75 грн, з урахуванням пені у сумі 488,23 грн, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 51,10 грн, індекс інфляції у сумі 204,37 грн, а всього у розмірі 2007,45 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що є клієнтом відповідача, якій відкрито поточний рахунок у банку. 05.03.2017 з метою укладення договору купівлі-продажу товару - фотоапарату, повідомила по телефону номер банківської картки потенційному покупцеві товару. Близько 14.49 год. цього ж дня зателефонувала особа та представилась працівником банку, та повідомила що банківська картка заблокована, через що неможливо здійснити зарахування коштів на неї, а тому позивачка повинна її розблокувати. Вважає, що всі ці відомості були надані невідомим особам працівниками банку, у зв'язку із чим відбулось незаконне списання коштів. Надалі на номер телефону надійшло повідомлення про списання з банківської картки 1263,75 грн, у зв'язку із чим одразу звернулась на гарячу лінію банку з вимогою заблокувати відкриту на її ім'я картку, зупинити платіж та повідомити про факт шахрайства. Однак, банк не здійснив жодних дій з цього питання, а навпаки звинуватив позивача у добровільному наданні невідомим особам номер банківської картки. Вважає, що будь-яких дій, які б свідчили про надання згоди на списання грошових коштів із банківської картки не вчиняла. Щодо вчинених дій зверталась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак досудове розслідування тримає. Також із заявами щодо вчиненої події зверталась до відповідача та Національного банку України, однак жодних позитивних рішень з цього питання не було прийнято. Вважає, що відповідач зобов'язаний був вчинити дії щодо зберігання грошових коштів на банківській картці. У відповідності до ст. ст. 625, 1073 Цивільного кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача», п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Національного банку України від 05.11.2014 № 705 просить позов задовольнити. 10 квітня 2018 року на адресу суду надійшов відзив, який містить заперечення на позов. Представник відповідача покликається на те, що позивачка 05 березня 2017 року добровільно повідомила невідомим особам номер банківської картки. Такі особа, знаючи дані електронного платіжного засобу позивачки, здійснили операцію по списанню коштів з її рахунку. Повідомлення банку надійшло вже після здійсненої операції, а тому до моменту повідомлення банку ризик збитків від здійсненої операції та відповідальність за неї несе користувач у відповідності до Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого постановою КМУ від 05.11.2014 № 705. Покликання позивачки про нерозголошення даних платіжної картки спростовуються зверненнями останньої із заявами до правоохоронних органів, відповідача та Національного банку України. Щодо додаткових позовних вимог про стягнення 3% річних, пені та інфляційні нарахування, то такі можуть бути застосовані до договірних відносин, а не деліктних, які виникли між сторонами. Таким чином, відсутні докази, що саме внаслідок дій банку були безпідставно списані грошові кошти із банківської картки позивачки. У відповідності до ст. ст. 1066, 1068 ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», просить у позові відмовити повністю. 12 квітня 2018 року на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, яка містить пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Так, відповідачка пояснила, що відповідач будь-яким чином ухиляється від відповідальності за подію, яка сталась із позивачкою 05 березня 2017 року. 10 травня 2018 року на адресу суду представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач виклав свої пояснення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснення і мотиви їх відхилення. Наведені позивачкою обставини свідчать, що спірному перерахуванню коштів перебували розголошення позивачкою даних банківської картки стороннім особам. Разом із тим, у відповідача наявний аудіозапис розмови позивача із працівниками контакт-центру банку, який містить інформацію про повідомлені особисто позивачкою обставини несанкціонованого списання коштів з її рахунку, розголошення номеру картки третім особам. Просить у позові відмовити повністю. Аналогічні заперечення надійшли на адресу суду 11 червня 2018 року. 18 травня 2018 року позивачкою подано заперечення на заперечення на відповідь на відзив, які містять пояснення останньої щодо не повідомлення третім особам одноразових паролів до системи, а лише надала номер банківської картки, а тому такі пояснення надані суду з метою уникнення відповідальності банку перед позивачем. 28 серпня 2018 року на адресу суду представником відповідача подано додаткові пояснення у справі, в яких підтвердив раніше подані заперечення на позов з посиланням на виписку смс-повідомлень по рахунку позивача щодо переказу коштів, отримання одноразового смс-повідомлення про це, отримання переказу та блокуванням працівниками банку від проведення операцій по рахунку позивачки. 19 лютого 2018 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07 травня 2018 року ухвалою суду вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче засідання. 01 червня 2018 року до суду представником відповідача подано клопотання про витребування доказів у справі, яке було задоволено ухвалою суду від 06 червня 2018 року. 09 липня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 02 серпня 2018 року позивакою подано заяву про відвід головуючої судді Бойко О. М., яка розглянута та ухвалою суду задоволена повністю. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючого суддю визначено Чорну С. З., яка заявила самовідвід та ухвалою суду від 30 серпня 2018 року відведено її від розгляду справи. При проведенні повторного автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Рудакова І. П. У судовому засіданні стороною позивача підтримано позов повністю з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні представник позивача заперечив проти позову з підстав викладених у заявах по суті. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд встановив, що 31 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 1543738 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір) / арк. спр. 79/. 05 березня 2017 року [PERSON] повідомила у контакт-цент Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ( далі - АТ «Ощадбанк») про те, що з її карткового рахунку о 14.53 год. було знято кошти у розмірі 1250,00 грн, однак така трансакція нею не проводилась. Відповідно до ст. 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п.37.1. ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. Разом із тим, відповідно до п. 4.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), такий вважається укладеним (акцентованим Клієнтом в частині надання обраних Клієнтом послуг) з моменту оформлення заяви на приєднання до Договору за встановленою Банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору за встановленою Банком формою, в тому числі документів і відомостей, необхідних для з'ясування особи Клієнта, суті діяльності та фінансового стану. Згідно з п. 4.2 Договору передбачено, що укладаючи цей Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов'язки та набувають всіх прав, що передбачені Договором. Підписанням Заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатком до Договору та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору, а також отримав примірник Договору. Відповідно до п.9.14 цього Договору клієнт зобов'язаний забезпечити (гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2), строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт. Згідно до п.9.15 вищезазначеного Договору клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного володіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає, що 05 березня 2017 року відбулись такі операції по картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON]: операції розрахунку в торгово-сервісній мережі Watsons Lviv о 12.47 год.; переказ коштів з рахунку через електрону платіжну систему «UKR KYIV MOBILE BANKING» о 14.53 год. у розмірі 1250,00 грн. Факт переказу коштів з рахунку позивачки підтверджено випискою по картковому рахунку / арк. спр. 3/. Надалі, цього ж дня [PERSON] звернулась із заявою до правоохоронних органів. Сихівським відділом поліції головного управління Національної поліції у Львівській області відомості за заявою від 05.03.2017 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017140070000710 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (шахрайство). Згідно з заяви позивачки: 05 березня 2017 року близько 14.30 год. невідома особа, під приводом купівлі-продажу фотоапарату та перерахунку коштів з кредитної картки «Ощадбанк», шляхом обману, довідавшись код доступу картки, заволоділа грошовими коштами у розмірі 1250 грн. Досудове розслідування триває. Дані обставини підтверджено талоном-повідомленням № 74, реєстраційний номер 4522 від 05.03.2017, довідкою органу досудового розслідування від 09.03.2017 № 1519/40/09/2017, ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 10.01.2018 суду про скасування постанови старшого слідчого органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження у вказаному кримінальному провадженні / арк. спр.4-7/. Таким чином убачається, що позивачка добровільно повідомила номер платіжної картки невідомим особам з метою укладення договору купівлі-продажу фотоапарату. Даний факт підтверджено також аудіозаписом розмови [PERSON] із працівниками контакт-центру банку, яка відбулась 05 березня 2017 року після проведення трансакції по перерахунку коштів. З розмови слідує, що в порушення вимог п. 9.14 договору позивачка повідомила сторонній особі номер картки, внаслідок чого було проведено перерахунок коштів на суму 1250,00 грн. Окрім цього, 09 березня 2017 року [PERSON] звернулась із заявами про викрадення грошей з карткового рахунку № [NUMBER] до головного управління ПАТ «Ощадбанк», філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», філії АТ «Ощадбанк» № 10013/0196, Національного банку України із проханням надання інформації по її картковому рахунку, вжиття заходів по блокуванні шахраїв та повернення викрадених грошей / арк. спр. 9, 10,11а, 15/. В подальшому було отримано відповіді на вказані заяви, які містять інформацію, зокрема щодо питання про повернення коштів після закінчення розслідування кримінального правопорушення; банк вживає заходи щодо запобігання шахрайських дій щодо своїх клієнтів; розголошення номеру картки стороннім особам було порушення п.9.14 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) / арк. спр. 13, 14/. Таким чином, суд приймає обставину повідомлення позивачкою номеру картки стороннім особам, як таку що встановлена судом під час розгляду справи у суді на підставі доказів, наявних у матеріалах справи та вчинено з порушенням вимог п. 9.14 Договору. Відповідно до положень п.6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 згідно з якого до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Таким чином, операція щодо перерахування коштів з платіжної картки [PERSON] супроводжувалась коректним введенням номера картки, який відомий тільки позивачці, після списання коштів із рахунку о 14.53 год. у сумі 1250,00 грн, про що нею отримано СМС-повідомлення / арк. спр. 144/. У зв'язку із цим, остання звернулась у контакт-центр АТ «Ощадбанк» та на її вимогу о 15.00 год. картку було заблоковано співробітниками КЦ за зверненням держателя з відмовою від проведення операції /арк. спр. 144/. Таким чином, банком виконано зобов'язання взяте на себе щодо негайного зупинення операцій використання електронного платіжного засобу у відповідності до п. 7 розділу 6 Постанови НБУ від 05.11.2014 № 705. Відтак, нею було повідомлено АТ «Ощадбанк» про спірну операцію по картці, яка відбулась до моменту повідомлення користувачем банку, а відтак, суд прийшов переконання, що ризик збитків від здійснення цієї операції та відповідальність несе користувач, а не банк, а тому у частині позовної вимоги про стягнення безпідставно списаних коштів у розмірі 1250,00 грн необхідно відмовити. Посилання [PERSON] на пункт 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації свого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призведе до незаконного використання ПІНу чи іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; правових позиції викладені у постанові Верховного суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, постанові Верховного суду України від 23.01.2018 справа № 202/10128/14-ц, суд оцінює критично, адже вказані норми та правові позиції суду не стосуються відносин, адже не є аналогічними спірним, у зв'язку із тим, що саме внаслідок дій користувача стороннім особам стало відомо про номер платіжної картки позивачки, що підтверджено доказами по справі, а тому підстав для понесення відповідальності банком, суд не встановив. Щодо частини позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача за період з 05 березня 2017 року по 09 липня 2018 року пені у сумі 488,23 грн, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 51,10 грн, індекс інфляції у сумі 204,37 грн, суд прийшов висновку, що оскільки в основній вимозі відмовлено повністю, а відтак відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про стягнення вказаних сум, а тому у такій також необхідно відмовити повністю. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, здійснивши оцінку доказів у відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд прийшов висновку, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин норм ст. ст. 625, 1073 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ( щодо обов'язку банку повернути грошові кошти за рахунок власних коштів та пеню), адже їх застосування не знайшло свого підтвердження встановленими у суді обставинами. Суд застосував спеціальні норми права та положення укладеного муж сторонами Договору, які регулюють спірні правовідносин. Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору в силу Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed