Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та зону антитерористичної операції неповнолітньої дитини без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11 жовтня 2003 року по 24 квітня 2012 року, який було розірвано рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 24 квітня 2012 року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не спілкується з донькою та участі у її житті не приймає, духовним, моральним розвитком останньої не займається. Позивачка 19 лютого 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON], тому має з донькою різні прізвища. [PERSON] зазначає, що має велику кількість родичів, які лишились проживати на тимчасово непідконтрольній українській владі території у місті Донецьку, а також в зазначеному місті залишилась велика кількість фахових медиків педіатрів, що обумовлює необхідність їздити в зону антитерористичної операції. Окрім того, позивачка зауважує, що починаючи з листопада 2016 року в неї є можливість поїхати на відпочинок разом з дитиною за кордон, однак без дозволу відповідача на тимчасовий виїзд дитини за кордон та в зону антитерористичної операції здійснити неможливо. Однак, відповідач на звернення позивачки з проханнями надати дозвіл на виїзд дитини за кордон відповіді не надав. Тому, позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, та до зони антитерористичної операції в місто Донецьк, неповнолітній [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], терміном на три роки з дня ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, якою уточнила позовні вимоги та просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини до Російської Федерації терміном на півроку, відмовилась від вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини в невизнані ДНР, ЛНР та до Автономної Республіки Крим. Просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 10 грудня 2016 року №233, причин неявки суду не повідомив. Суд з власної ініціативи, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, забезпечення їх непорушності, залучив до участі у розгляді справи у якості третьої особи Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила позов [PERSON] розглядати без участі органу опіки та піклування Вугледарської міської ради. Під час розгляду справи просила суд врахувати висновок органу опіки та піклування від 14.12.2016 року №1/37-1312. Суд враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Вугледарської міської ради, досліджені матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 жовтня 2004 року, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час у [PERSON] з позивачкою різні прізвища, оскільки остання 19 лютого 2016 року під час укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на шлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 лютого 2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 6,10). Згідно рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 24 квітня 2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 8). Відповідно до довідки про склад сімї від 12 вересня 2016 року, виданої ОСББ «Дружба-Вугледар», [PERSON] разом з донькою [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність надання дозволу [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] на тимчасовий виїзд її доньки - [PERSON], [INFO], за кордон та на територію проведення антитерористичної операції без згоди батька від 14.12.2016 року №1/37-1312, виданого Виконавчим комітетом Вугледарської міської ради, орган опіки та піклування Вугледарської міської ради вважає доцільним надання дозволу позивачці на тимчасовий виїзд її доньки - [PERSON] до Російської Федерації терміном на 6 місяців та недоцільним на територію проведення антитерористичної операції без згоди батька (а.с. 39-40). Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Згідно п. 3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків документів або його нотаріально засвідчених копій. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав та законних інтересів дитини, встановлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, надання можливості та сприянні у фізичному, розумовому, моральному, духовному та соціальному вихованні та розвиткові дитини, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити та надати позивачці дозвіл на тимчасовий виїзд дитини [PERSON] до Російської Федерації без згоди та супроводу батька строком на шість місяців, який обчислювати з моменту набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved