Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, де вказали, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 08. 10. 2010 року у рахунок заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з укладання від імені [PERSON] договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем. З прийняттям ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки, проте відповідач без їхньої згоди виставив майно на продаж, розмітив на сайті пропозицію необмеженому колу покупців купити вказану квартиру, чим порушив законодавство України та їхні права. Вказана квартира повністю відповідає вимогам, які містяться у ЗУ«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому є підстави для його застосування і у випадку виконання рішення у примусовому порядку. Постановою державного виконавця Бердянського МРУЮ відкрите виконавче провадження щодо виселення їх з квартири, а постановами від 22. 09. 2014 року провадження закрите у зв'язку з його повним фактичним виконанням. На тій підставі, що [PERSON] на даний час є власником квартири, згідно до ЗУ «Про іпотеку» має право на користування предметом іпотеки, просять визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення реалізації квартири, зобов'язати припинити дії, направлені на реалізацію квартири з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу з іншою особою, а також вселити їх у вказану квартиру. В судовому засіданні позивачка з представником за договором і свідоцтвом адвокатом Безух М. І. підтримала позов у повному обсязі і просить задовольнити, пояснивши, що Банк виставив квартиру на сайт продажу нерухомості 20. 10. 2014 року вже після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому вони просять припинити ці дії, і вселити у квартиру, що є предметом іпотеки, оскільки користуватись нею ніхто їм не забороняв. Позивач [PERSON] до суду не явився, в заяві просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. В судовому засіданні представники відповідача за довіреностями Бучакчийський С. В. та Мартинов М. С. заперечують проти позову і пояснили, що квартира була розміщена на сайті продажу, але фактично не продавалася, вивчалася лише можливість її продажу і ціна на ринку продажу нерухомості, торги не проводилися, на даний час квартира знята з вказаного сайту. За рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21. 01. 2014 року позивачі виселені з квартири, вони зняті з реєстраційного обліку, рішення суду повністю виконано, тому підстав для їх вселення немає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20. 12. 2007 року укладено договір про іпотечний кредит, а також іпотечний договір, згідно яких Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 75 500 грн. Виконання іпотечного договору забезпечувалося іпотекою нерухомого майна, а саме - квартирою [ADDRESS], що належала на праві власності [PERSON] За додатковою угодою, прийнятою між сторонами до договору про іпотечний кредит кредитні кошти, надані [PERSON], із гривні переведені у долари США, і склали 15 566 44 доларів США. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 08. 10.2010 року і рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12. 04. 2011 року у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Банком звернуто стягнення на предмет іпотеки -трикімнатну квартиру [ADDRESS] зі встановленням способу реалізації предмету іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь -яким способом з іншою особою покупцем. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21. 01. 2014 року [PERSON] та [PERSON] виселені з вказаної квартири. Постановами державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ від 22. 09. 2014 року закінчено виконавче провадження щодо виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири у зв'язку з повним фактичним виконанням виконавчого листа про виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]. 03 червня 2014 року прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено протягом його дії стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Суд зважає на те, що дія цього закону розповсюджується і на правовідносини, які виникають на стадії виконання рішення суду щодо реалізації нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, тому суд вважає неправомірними дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по розміщенню 20. 10. 2014 року, у період дії мораторію на сайті пропозиції щодо продажу вказаної квартири, і тому вбачає необхідним у цій частині позов задовольнити і зобов'язати відповідача припинити дії щодо реалізації предмету іпотеки. Разом з тим суд відмовляє позивачам у задоволенні їх вимог про вселення у квартиру, яка вилучена у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Банком, оскільки такі вимоги є підставними. Ст. 9 Закону «Про іпотеку», яка дозволяє іпотекодавцю користування предметом іпотеки, а також Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у даному випадку на позивачів не розповсюджуються, оскільки є таке, що набрало законної сили і фактично виконане рішення Бердянського міськрайонного суду про їх виселення з квартири.

Outcome: partial