Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності в рівних частках (по 1/2 частці) земельної ділянки площею 2,11 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті батька - [PERSON], вони є спадкоємцями за законом спадкового майна - земельної ділянки площею 2,11 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачі звернулися до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючої обов'язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В., яка відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частці земельної ділянки, оскільки не надано нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру. Позивачі вважають, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, позбавляє їх права як спадкоємців за законом отримати у спадщину спадкове майно. Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 53-60, 64). Позивачі подали до суду письмову заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 61). Відповідач - Котелевська селищна рада Полтавської області 12.12.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON], [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 48). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, 02.01.2018 року подало до суду пояснення до позову, в якому заперечень з приводу заявлених позовних вимог [PERSON], [PERSON] не надало, та просить розглядати справу без участі їхнього представника (а.с. 65, 66). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора, 20.12.2017 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі її представника, заперечень з приводу заявлених позовних вимог [PERSON], [PERSON] не надала (а.с. 63). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 29.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 16). Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 2,11 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що виданий 30.01.2001 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1276 (а.с. 18). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом спадкового майна є [PERSON], [PERSON], їх родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 04.03.1989 року Котелевським відділом ЗАГС в Полтавської області (а.с. 11); свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 19.04.1976 року Котелевським відділом ЗАГС в Полтавської області, свідоцтвом про шлюб, виданим 27.02.2006 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 14, 15). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 26.05.2011 року за №2556, [PERSON], який помер [INFO] року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. При цьому на час відкриття спадщини із спадкодавцем за вказаною адресою були зареєстровані: дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 09.10.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 09.10.1995 року зроблено запис за №53 (а.с. 68). Позивачі не мають можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, виконуючою обов'язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в рівних частках (по 1/2 частці) на земельну ділянку площею 2,11 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, у зв'язку з тим, що не надано нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру (а.с. 17). Згідно з листом Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №127/109-17 від 04.05.2017 року, відділом проведено перевірку відомостей про земельну ділянку й встановлено, що до Національної кадастрової системи вищевказана земельна ділянка не занесена, та згідно діючого законодавства України відділ не має правових підстав для надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 21, 22). Відповідно до листа виконуючої обов'язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори Рой Т.В. від 08.12.2017 року за вих. №1446/01-09, за даними Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від імені [PERSON] заповітів не виявлено. За даними Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), в проваджені Котелевської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №135/2011 на майно [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 44-46). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved