Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Територіальної громади Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 28.02.2015 року помер їх чоловік та батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок № 1/48 по вул. Авіаторів м. Житомир. Вказаний будинок був побудований батьком, на його ім.» я виданий дозвіл на будівництво у 1958 році виконкомом Житомирського районної ради, був затверджений проект будинку. Позивачі вказують, що вони всі проживали разом зі спадкодавцем та були зареєстровані за вказаною адресою. При зверненні 22.08.20147 року до нотаріуса для оформлення спадщини та отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, їм стало відомо про те, що в БТІ їх батько будинок при житті не зареєстрував. В звязку з чим вони отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просять визнати за ними право власності по 1/3 частині за кожним будинку № 1/48 по вул. Авіаторів в м. Житомирі в порядку спадкування після померлого 28.02.2015 року [PERSON]. В судове засідання позивачі не з»явилися, однак надали заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а.с. 46). Представник Житомирської міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, у позові просила відмовити (а.с.33). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст. 211 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.2015 року помер чоловік та батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 12), після смерті якого відкрилася спадщина на будинок № 1/48 по вул. Авіаторів м. Житомир. Вказаний будинок був побудований батьком, на його ім.» я виданий дозвіл на будівництво у 1958 році виконкомом Житомирського районної ради, був затверджений проект будинку. Зі змісту свідоцтва про одруження [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с.13) та зі змісту свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] від 29.08.2017 року за №138/02-31 позивачам відмовлено у видачі свідоцт про право на спадщину за законом в 1/3 частці кожному, на житловий будинок №1/48, що знаходиться в м.Житомирі по вул. Авіаторів у звязку з тим, що право власності на вказний житловий будинок не зареєстрований. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК доскладу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за його життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Порядок прийняття спадщини передбачений ст.ст. 1268, 1269 ЦК України. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту статті 119 ЦК України ( в редакції кодексу від 1963 року) вбачається, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згоди решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому, підлягають зміні. Крім того аналогічна за змістом норма міститься в ч. З статті 357 ЦК України, відповідно до якої співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїми коштами за згодою всіх співвласників, з додержанням встановлення порядку користування спільного майна. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved