Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, яким просять зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий №3220883601:01:035:0055, розташованою за адресою провулок [ADDRESS], шляхом знесення паркану за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що їм на праві спільної власності належить земельна ділянка кадастровий №3220883601:01:035:0055 площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою пров. [ADDRESS]. Право власності на цю земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №778499. Із зазначеною земельною ділянкою межує земельна ділянка відповідача кадастровий №3220883601:01:016:0038 площею 0,1701 га, розташована за адресою [ADDRESS]. Право власності відповідача на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №761786. Приблизно в 2011 році відповідачем самочинно, без складання необхідної проектної документації, на не відведеній для цієї мети земельній ділянці, без оформлення документів, які дають право на виконання будівельних робіт, з порушенням державних будівельних норм, здійснено капітальне будівництво з влаштуванням бетонного фундаменту паркану на землях загального користування третьої особи по [ADDRESS]. При цьому паркан побудовано на проїзній частині провулка на відстані від 0,5 до 1,0 м від межі земельної ділянки відповідача. Ці обставини підтверджуються зокрема актом перевірки додержання вимог містобудівного законодавства під час встановлення огорожі гр. [PERSON] [ADDRESS] від 06.06.11 р. комісії у складі представника інспекції ДАБК у Київській області, представника відділу містобудування та архітектури Бориспільської РДА та землевпорядника Дударківської сільської ради. На думку Державної архітектурно-будівельної інспекції України, висловлену в листі від 21.06.11 р. №40-19/1-560, «можна зробити припущення, що встановлення огорожі ймовірно проведено з незначним захопленням території провулку». Внаслідок таких дій відповідача їм завдається шкода у вигляді обмеження доступу до власної земельної ділянки (проходу, проїзду). Крім того внаслідок самочинного будівництва паркану відповідачем під час опадів на танення снігу з проїзної частини провулку не відводиться вода, в результаті чого утворюється велика калюжа, яка не дозволяє пройти провулком і навіть обмежує (ускладнює) рух транспорту. В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.11.12 р. зазначено (зі слів відповідача), що паркан встановлено понад 10 років тому, а обміри при приватизації земельної ділянки здійснювалися по існуючому паркану. Як видно із зазначеного акту відповідність меж земельної ділянки відповідача не перевірялася. В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 22.02.12 р. сказано, що розміщення огорожі по межі земельної ділянки відповідача встановлено при візуальному обстеженні. Тобто відповідні виміри і розрахунки при проведенні перевірки не здійснювалися. Головне управління Держкомзему у Київській області листом від 07.12.11 р. №07-11-3/23829 повідомило, що на земельній ділянці відповідача межові знаки відсутні, що є порушенням вимог статті 55 Закону України «Про землеустрій». Аналогічне порушення вбачає і Держсільгоспінспекція України (лист від 25.04.12 р. №33-6-9/1806, лист Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 07-05-12 р. №389). В цьому ж листі повідомляється, що 28.11.11 р. відповідачеві видано припис про відновлення межових знаків, але даний припис відповідач не виконав. Листами від 11.06.12 р. №10-14/693, від 15.06.12 р. №10-20/3745 та від 12.12.12 р. №10-20/5614 Державна інспекція сільського господарства в Київській області повідомила, що для з'ясування питання виконання згаданого припису, відповідачу направлено виклик з вимогою прибути до Держсільсгоспінспекції у Київській області, на який він не з'явився. Таким чином вважають, що відповідач в порушення норм чинного законодавства вчинив захоплення земельної ділянки третьої особи та здійснив самочинне будівництво капітальної споруди у виді паркану, що порушують їх права у виді неможливості під'їзду до їх власного будинку автомобілем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала письмову заяву з проханням позовні вимоги задовольнити та слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать заяви його дружини. Свого представника до суду не направив. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та при вирішення справи по суті покладається на думку суду. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності та прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є сусідами та власниками земельних ділянок в с.Дударків (а.с.5-6,7-8). За наявними в справі матеріалами: актом перевірки додержання вимог містобудівного законодавства під час встановлення огорожі гр. [PERSON] [ADDRESS] від 06.06.11 р. комісії у складі представника інспекції ДАБК у Київській області, представника відділу містобудування та архітектури Бориспільської РДА та землевпорядника Дударківської сільської ради (а.с.9) та листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 21.06.11 р. №40-19/1-560, висловили припущення, що встановлення огорожі ймовірно проведено з незначним захопленням території провулку» (а.с.11). Диспозиціями ст.ст.152,212 ч.1,2 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою та самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі з приведенням земельної ділянки у попередній стан, включаючи знесення споруд, які здійснюються за рахунок громадян, які самостійно зайняли земельні ділянки. Відповідно до п. г,е ч.1. ст.96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до актів перевірки дотримання земельного законодавства (а.с.12-13,14-15), паркан відповідачем було встановлено до виготовлення правовстановлюючих документів на право власності на його земельну ділянку. З приводу законності встановлення даного паркану проводилася перевірка Бориспільською міжрайонною прокуратурою. За результатами перевірки незаконність встановлення паркану [PERSON] свого підтвердження не знайшло. Порушення вимог земельного законодавства між земельною ділянкою [PERSON] та [ADDRESS] не встановлено (а.с.16-17). В даному листі від 13.01.13 р.№504 вих-13 вказано, що згідно інформації Державної служби автомобільних доріг України №4/7-10-3/96 від 29.06.11, провулок Ватутіна розташований в межах села Дударків та знаходиться на балансі Дударківської сільської ради і не відноситься до автомобільних доріг загального користування та не належить до сфери управління Укравтодору. З цього випливає, що вирішення цього спору по суті може вплинути на права та обов'язки Дударківської сільської ради. Дударківська сільська рада, яка є розпорядником доріг на своїй території, не має претензій до відповідача [PERSON] щодо встановлення ним огорожі на власній земельній ділянці в [ADDRESS] (а.с.37). Головним управлінням держкомзему у Київській області було виявлено порушення ст.55 Закону України «Про землеустрій» щодо відсутності межових знаків (а.с.18) та видано припис [PERSON] щодо усунення вказаних порушень (а.с.20-21). Про дані порушення також вказує Державна інспекція сільського господарства в Київській області (а.с.23). Дана установа також повідомляє, що за відсутності встановлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановити чи спростувати факт самовільного зайняття земельної ділянки не можливо (а.с.24). До цього ж висновку прийшла комісія інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20.06.2013 р. (а.с.43). Крім того порушень містобудівного законодавства не встановлено. В ході ознайомлення з письмовими доказами по даній справі, позивач [PERSON] визнав, що фотознімки відображають саме вказаний провулок (а.с.38-40). З даних фотознімків вбачається, що по обидві сторони асфальтованої дороги є узбіччя, яке по своїй ширині не різниться між собою. Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином суд приходить до переконання, що на день розгляду вказаної справи по суті позивачі, у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, не довели, що діями відповідача під час встановлення огорожі, порушені їх права. Суд вважає, що позивачі звернулися до суду з вказаним позовом передчасно, так як відповідачем не встановлені межові знаки на місцевості, а тому жодний державний орган не зміг виявити порушення земельного законодавства чи навпаки підтвердити правомірність дій відповідача щодо встановлення огорожі. В разі відмови у задоволенні позову, судовий збір позивачу не повертається та не стягується на його користь з відповідача.

Outcome: dismissed