Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивачі в судове засідання не з?явились, повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомили. Представник позивачів пояснила, що свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому ізмаїльської міської ради Одеської області на підставі актового запису за №1016 від 09 листопада 2000 року підтверджена смерть [PERSON] , що у відповідності до вимог ст. 1220 К України є підставою для відкриття спадщини. Спадковою масою у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 1987 року, договору від 16 серпня 1987 року та заповіту від 16 серпня 1988 року є 1/2 частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Відповідач є власником іншої частки, а позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, заповіт відсутній, разом із тим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що домова книга не підшита і неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини спадкоємцями. Просить визнати за позивачами право власності по 1/4 частці житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з?явилась, повідомлена про дату, час і місце судового засідання, надала заяву про безумовне визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи визначено, що свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області на підставі актового запису за №1016 від 09 листопада 2000 року підтверджена смерть [PERSON] , що у відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України є підставою для відкриття спадщини. Спадковою масою у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 1987 року, договору від 16 серпня 1987 року та заповіту від 16 серпня 1988 року є 1/2 частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2016 року є власником іншої частки, а позивачі за свідоцтвом [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськбюро ЗАГС на підставі актового запису за №738 від 13 листопада 1976 року та свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №612 від 12 вересня 2014 року в частині зміни прізвища є спадкоємцями першої черги за законом у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України. Заповіт відсутній, спадкоємці із право на обов?язкову частку відсутні, разом із тим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що домова книга не підшита і неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини спадкоємцями. На момент смерті позивачі постійно проживали та були зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем, тобто своїми діями фактично прийняли спадщину. Роз?ясненням державного нотаріуса за №1675/02-14 від 07 серпня 2013 року визначено про відкриття спадкової справи № 353/2013 після смерті [PERSON] та відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що будинкова книга в неналежному стані та неможливо встановити місце відкриття та факт прийняття спадщини спадкоємцями. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою від 20 червня 1987 року, зареєстрованому за № 2/2217 належав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Після смерті [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.12.1997 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]: - 1/ 3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою від 20 червня 1987 року; -1/3 частина на підставі Договору дарування від 16 серпня 1988 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою №2/3538. Відповідно до заповіту, посвідченому державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 16 серпня 1988 року за № 2/3540, [PERSON] заповіла 1/3 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] [PERSON] . Після смерті [PERSON] особи, які мають право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту відсутні. З урахуванням часу відкриття спадщини правовідносини між сторонами регулюються вимогами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до вимог ст. 537 ЦК УPCP частина майна, що залишилась не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 ЦК УРСР 1963 року. До числа спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна не була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено іншого. Незаповіданою частиною майна, що залишилась після смерті [PERSON] є 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого з адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] є донька [PERSON] та син [PERSON] . 26 грудня 2016 року відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , яке видано приватним нотаріусом ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. Її право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом № 76992789 від 26 грудня 2016 року. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] проживав разом із спадкодавцем в спадковому будинку, що підтверджується копією будинкової книги на житловий будинок, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 листопада 2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Заповітів спадкодавець не залишав, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 34783325 від 07 серпня 2013 року. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР з урахуванням вищевказаних доказів є позивачі, які мають рівну частку у спадковому майні. Відповідно до вимог ст. 549 п. 1 ч. 1 ЦК УРСР спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачі фактично вступили в володіння та управління спадковим майном оскільки проживали разом із спадкодавцем в спадковому будинку, що підтверджується відміткою в паспорті про реєстрацією за адресою: [ADDRESS] , тобто прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved