overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.01.2014р. звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 14.11.1998 року, від якого мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося оскільки вони не зійшлися характерами, в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені з 18.12.2013 року, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 14.11.1998 року (а.с.3), від якого мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 18.12.2013 року та яке в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.04.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Підставами своїх вимог вважає те, що 04.09.2004 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, від даного шлюбу в них є спільні малолітні діти - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 10.09.2008 року, відповідний актовий запис про народження № 4, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконкомом Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 20.01.2005 року, відповідний актовий запис про народження № 8. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 53 від 24.03.2014 року, яка видана виконавчим комітетом Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. Позивачка працює в фермерському господарстві «Вікторія» свинаркою, заробітна плата складає 1500 грн. на місяць, інших доходів не має. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, підтримала повністю, просить їх задоволити, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, про що подав в суд письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. - по 500 гривень на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.07.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 14.09.1996р. Приморським відділом АГС Запорізької області, актовий запис № 88. В суд сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає, відповідач заперечень проти позовних вимог не має (а.с.17,18). Тому суд розглядає справу за правилами ст.ст. 130, 174 ЦПК України у попередньому засіданні, без участі сторін та без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 14.09.1996р. Приморським відділом АГС Запорізької області, актовий запис № 88, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Проте, між сторонами тривалий час перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дітей відсутній. Позивачка у своїй заяві заявила клопотання про стягнення з відповідача судових витрат. Тому судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. сплачені позивачем (а.с.1), підлягають за ст. 88 ЦПК стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.07.2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], у якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.13-14), позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач повідомив про визнання позовних вимог. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обовязок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 122, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

\~ Позивачка [PERSON] 08.07.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2012 року. В позовній заяві зазначено, що від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO] яка мешкає з позивачкою та спору про місце її подальшого мешкання у сторін не виникає. З 10 квітня 2016 року шлюбні відносини між подружжям припинені через протилежні погляди на сімейне життя , наявність непорозумінь які приводили до сварок. Зазначила, що сторони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть , спільного бюджету не мають. За таких обставин позивачка вважає, що зберегти шлюб є неможливим і тому просить суд розірвати шлюб оскільки у теперішній час він носить лише формальний характер через втрату почуття любові один до одного. Також зазначила що після розірвання шлюбу має намір змінити своє нинішнє прізвище «Гринчук» на дошлюбне «Бондар». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 28.09.2012 року Саксаганськм відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області (свідоцтво про шлюб 1 КИ № 228005 , актовий запис № 410 ). Із матеріалів справи видно, що сторони мають спільну дитину : доньку [PERSON] [INFO] яка мешкає з позивачкою та спору із цього приводу на момент розгляду справи сторони не мають. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.09.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 06.12.2014 року. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивачка зазначає, що через постійні конфлікти та суперечки, які закінчувались нанесенням їй тілесних ушкоджень, що підтверджується Висновком експерта №883 від 23.06.2015 року, спільне життя з відповідачем стало неможливим та шлюбні відносини між ними припинені. З 17 травня 2015 року вони проживають окремо, а тому вважає, що подальше спільне життя та примирення між ними не можливі. Посилаючись на наведене, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву від 19.10.2015 року про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча його належним чином, і у встановленому порядку було повідомлено про місце, день і час судового засідання, призначеного на 23.10.2015 р.(а.с.24), яке було відкладено в зв'язку з його неявкою, а також судового засідання, повторно призначеного на 16.11.2015 року (а.с.27). За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 - 226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 06.12.2014 року (а.с.5). Від даного шлюбу дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню . На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08.12.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2012 року. 12.08.2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). 12.08.2014 року шлюб розірвано (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08 жовтня 2018 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]; у цьому будинку зареєстрований її син [PERSON], але не проживає у вказаному житлі з 2001 року, тому позивачка просить визнати його таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 січня 2001 року, виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №252 (а.с.6), на якому наявний реєстровий напис Березанської філії Миколаївського ММБТІ від 30 січня 2001 року (а.с.6 на звороті), технічного паспорта на житловий будинок (а.с.7-11), рішення Березанської селищної ради Миколаївської області №22-р.о. від 16 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць Березанської селищної ради» (а.с.15), будинкової книги (а.с.12-14), позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], у якому з 26 червня 2001 року зареєстрований відповідач, але фактично не проживає у вказаному житлі з моменту реєстрації без поважних причин, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним Березанською селищною радою Миколаївської області 04 жовтня 2018 року (а.с.16) та показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації більше одного року без поважних причин, він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08 листопада 2016 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/3 доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачи заяви до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], а потім ? частини доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, мотивуючи позовні вимоги тим, що діти перебувають на її утриманні, відповідач є їх батьком, але ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги дітям не надає. Ухвалою судді від 09 листопада 2016 року у відкритті провадження за вимогами позивачки про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] відмовлено на підставі п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, в іншій частині вимог провадження у справі відкрито. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом не згоден. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 07 листопада 2009 року (а.с.5). Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7), які перебувають на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування (а.с.8). Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 122, 133 СК України, є походження від нього дитини, засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану. Оскільки відповідач перебуває із позивачкою у шлюбних відносинах, в Книзі реєстрації народжень вказаний батьком дітей, тому на підставі ст.180 СК України він зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від доходу (заробітку) відповідача. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, стан здоров'я та матеріальне становище позивачки та відповідача, з якого за рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2011 року на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1\\4 всіх видів доходів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved