Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про надання дозволу тимчасового виїзду, в`їзду на непідконтрольну українською владою територію через лінію зіткнення у межах Донецької області без згоди батька. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 26.08.2006 року. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO], які на теперішній час проживають разом з нею на непідконтрольній українській владі території в м. Донецьк. Її батьки [PERSON] та [PERSON] у смт. Гостре м. Селидове Донецької області. Оскільки відповідач по справі добровільно не надає згоди на тимчасовий виїзд дітей через лінію розмежування в зоні АТО, вона просить надати дозвіл на в`їзд(виїзд) на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області дітям [PERSON] та [PERSON] у супроводі матері [PERSON] , без дозволу і супроводу батька [PERSON] . В подальшому позивачкою були уточнені позовні вимоги в частині надання дозволу на в`їзд(виїзд) на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області дітям [PERSON] та [PERSON] у супроводі матері [PERSON] , без дозволу і супроводу батька [PERSON] протягом на три роки. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив, не надав відзив на позовну заяву. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради в судовому засіданні пояснили, що надання дозволу дітям позивачки на в`їзд(виїзд) на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області є доцільним та відповідає інтересам дітей. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка з 26.08.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] ( а.с. 12). Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 13,14). Позивачка та її неповнолітні діти мають статус внутрішньо переміщених осіб ( а.с. 15-17), проте фактично проживають в м. Донецьк. Як встановлено в судовому засіданні батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] мешкають в смт. Гостре м. Селидове Донецької області ( а.с. 35-36). Відповідач не надає дозвіл на в`їзд (вихзд) дітей не непідконтрольну українській владі території, у зв`язку з чим між сторонами вини спір. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вік дитини, орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради вирішив підтримувати позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу її дітям [PERSON] та [PERSON] на тимчасовий в`їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану українською владою територію через лінію зіткнення протягом одного року . Згідно із частинами 1 і 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 ст. 154 СК батьки мають право на самозахист своєї дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України « Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частина 2 ст. 3 Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Згідно з пунктами 5.1.1, 5.1.2 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасову окуповану територію та виїзду з неї,затвердженого постановою КМУ № 367 від 04.06.2015 року: в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239). В`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які виїхали з цієї території для оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, здійснюється за умови пред`явлення довідки, виданої територіальним органом або територіальним підрозділом ДМС, за формою згідно з додатком 5. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. У разі відсутності у дитини, яка не досягла 16-річного віку, зазначених документів уповноважені службові особи органу охорони державного кордону надають такій особі дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території України на підставі їх свідоцтва про народження, а також паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон особи, в супроводі якої вони здійснюють виїзд (а у разі, коли особу супроводжує опікун, піклувальник, один із прийомних батьків або батьків-вихователів, - також рішення органу опіки та піклування про влаштування дитини для підтвердження повноважень законного представника), для оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Згідно п. п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженою постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється :за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску ; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном. Згідно із Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМ України від 31.03.1995 року № 231 за наявності заперечень одного з батьків паспорт/ проїзний документ дитини може бути оформлено на підставі рішення суду ( п.18). При таких обставинах, враховуючи, що в`зд дітей у супроводі позивача на окуповану територію, пов`язані з необхідністю відвідування свого постійного місця проживання, родичів які проживають в м. Селидове, і це повністю відповідає інтересам дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання дозволу неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] на в`їзд на тимчасову окуповану територію разом в супроводі позивачки [PERSON] , без згоди батька [PERSON] строком на три роки з дня набрання рішення суду законної сили. Разом з тим, вимоги позивачки про надання дозволу на виїзд з тимчасово окупованої території України задоволенню не підлягають, оскільки виходячи зі змісту п. 3 Порядку, обов`язкова нотаріальна згода одного із батьків на виїзд дитини з тимчасово окупованої території України не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Отже, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 384,20 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved