Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка 28.07.2015 року звернулася до суду з позовом, який 28.07.2015 року уточнила до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.08.1993 року. Від шлюбу у них з відповідачем народилася син [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з нею. Відповідач не надає матеріальну допомогу у зв'язку з чим вона звернулася до суду. В судове засідання 02.02.2016 року позивачка не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, але 02.02.2016 року хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 07.08.1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 115 (копія свідоцтва а.с.8). Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачкою тобто її матір'ю. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Судом не встановлено та з боку відповідача не надано доказів того, що відповідач має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців, сплачує стягнення по виконавчим документам, а також не додано доказів того, що у нього є інші обов'язкові додаткові витрати. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визнанні розміру аліментів суд, враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.181 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням положень ст.181 СК України, суд визначає аліменти у чітко визначеній частині заробітку (доходу) батька, який не залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може вирівнюватися в залежності від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить ст.184 СК України та принципам такого способу визнання розміру аліментів. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з 28.07.2015 року по [INFO], щомісячно в розмірі ? частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: approved