Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка 22 червня 2015 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 14 липня 2000 року між нею та відповідачем Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що є актовий запис № 997. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 14 липня 2000 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що є відповідний актовий запис № 997, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], позивач вказує, що сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з січня 2015 року, сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, на даний час проживають окремо, не ведуть спільне господарство, зазначає, що спорів щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей на даний час немає, враховуючи наведене на підставі ст. 110, 112, 113 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що вона з відповідачем з січня 2015 року проживають окремо не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, вказувала, що діти проживають з нею, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, підтвердив, що вони з дружиною не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Суд, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2000 р. про що є актовий запис № 997 (а.с. 5 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 6 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з січня 2015 року не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved