Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Військово-цивільної адміністрації міста Красногорівка про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично мешкав з дружиною [PERSON] за місце її реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 31 березня 2018 року зазначено, що 22 червня 1988 року за актовим записом №71, зареєстровано шлюб між (мовою оригіналу) « [PERSON] », [INFO] , та « [PERSON] », [INFO] , якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Таким чином, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час смерті [PERSON] [INFO] , знаходились у зареєстрованому шлюбі. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України [PERSON] , як дружина є спадкоємцем першої черги за законом. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме: на житлову квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 24 травня 1999 року; на легковий автомобіль Toyota Corolla, 1987 року випуску, сірого кольору, номер кузову: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , які належать померлому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER] від 15 червня 2001 року. Як вбачається з інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, із заявами про прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємці не звертались. У зв`язку з відсутністю у заявника доказів спільного проживання разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, [PERSON] не може отримати у нотаріусах свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини; встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] , [INFO] , яка відкрилась [INFO] після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] ; визнати право власності [PERSON] , [INFO] , на спадкове майно: житлову квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 24.05.1999 року; легковий автомобіль Toyota Corolla, 1987 року випуску, сірого кольору, номер кузову: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] . Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 16 листопада 2020 року залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Вугледарську міську раду (а.с. 49). Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 52, 54). Від представника позивачки [PERSON] на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки [PERSON] , наполягли на задоволенні вимог позову (а.с. 57). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 55). Причини нявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи Вугледарської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 53). Від третьої особи на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справ за відсутності представника Вугледарської міської ради (а.с. 56). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорту громадянина України позивачки серії [NUMBER] , виданого 06 квітня 2005 року Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , з 20 вересня 2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується листом Військово-цивільної адміністрації міста Красногорівка Мар`їнського району Донецької області №212/05-23 від 19 лютого 2020 року (а.с. 6, 17). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2001 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , з 24 травня 1982 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 червня 1988 року, складеного російською мовою « [PERSON] », [INFO] , та « [PERSON] », [INFO] , 22 червня 1988 року зареєстрували шлюб (а.с. 8). Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 31 березня 2017 року встановлено факт належності [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] в м. Курахове, паспорта серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , виданого Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області 08 листопада 2001 року, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно довідки №314 від 20 січня 2016 року, виданого Військово-цивільної адміністрації міста Красногорівки Мар`їнського району Донецької області, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , який зареєстрований у [ADDRESS] , дійсно проживає без реєстрації на підконтрольній Україні території [ADDRESS] , за місцем реєстрації і проживання дружини [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 серпня 2016 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] у віці 75 років помер [INFO] у місті Курахове Мар`їнського району Донецької області (а.с. 9). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59290408 від 05 лютого 2020 року у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриті спадкові справи після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 24 травня 1999 року, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 13). Згідно положень ст. ст. 1216, 1220, 1221 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України та п. п. 3.21 п. 3 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5від 22.02.2012 року (далі - Порядок) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 3.22 п. 3 Глави 10 Розділу ІІ Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року, постановленій в межах цивільної справи за Єдиним унікальним номером 336/709/18. Так, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою, та оцінені судом. З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для позивачки [PERSON] суттєве значення та є необхідним для прийняття спадщини, оформлення спадкової справи, а його встановлення іншим чином є неможливим, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] в частині встановлення факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Вирішуючи питання щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як вбачається з п. п. 4.10, 4.11 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Так, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При цьому, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, враховуючи, що відповідне рішення, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України та п. п. 3.21 п. 3 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, є безпосередньою підставою, вважати останню такою, що прийняла спадщину, та необхідною умовою для подальшого одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд, спираючись на положення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», приходить до висновку, що вимоги позову про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, є передчасними і не підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене,

Outcome: partial