Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 05.02.2009 року з відповідача [PERSON] в користь її (позивачки [PERSON]В.) постановлено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 300 гривень щомісячно і до досягнення таким повноліття. Стверджує, що на даний час зросли витрати на утримання сина [PERSON], [INFO], котрий навчається в шостому класі, а також збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з 300 грн. на 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення даного позовута просить суд справу слухати у його відсутності. Згідний сплачувати аліменти в якому просить позивачка, зокрема у розмірі 900 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], 2006р.н. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СГ №041964 від 02.10.2008 року. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO] Дитина проживає з позивачкою [PERSON] та перебуває на її повному матеріальному утриманні, чого сторони не заперечили. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 05.02.2009 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки Олексів (на даний час прізвище Валах) О.В. аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 300 грн. щомісячно, починаючи з 15.01.2009 року і до досягнення таким повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із розясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст.192 СКрозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка [PERSON], як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, вказує на збільшення у 2017 році прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку в розрахунку на місяць, який для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1777 гривень, погіршення свого матеріального становища, зростання витрат на утримання дитини, тощо. Суд приймає до уваги твердження позивачки [PERSON] про те, що з моменту винесення судового рішення погіршилося її матеріальне становище, так як в зв'язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо, неодноразово підвищувався прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, дитина підростає та потребує у зв'язку з цим значно більших витрат на своє утримання. Слід зазначити те, що визначаючи розмір аліментів судом враховано матеріальне становище позивачки та відповідача, що весь тягар по утриманню дитини [PERSON], 2007р.н., лежить на позивачці [PERSON], також те, що відповідач є працездатним, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1777 гривень та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved