Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Підземшляхбудівець» про зняття арешту. Свої вимоги мотивує тим, що з листопада 1971 року позивач [PERSON] перебував у шлюбі. У 1978 році він, з дружиною та дочкою [PERSON] вселився в кооперативну квартиру [ADDRESS]. Пайові внески сплачено станом на червень 1992 року. 28.08.2003 шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.10.2012 за позивачем [PERSON] було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна постановою від 10.07.2000 районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. ЖБК «Підземшляхбудівець» у 2000 році звертався з позовом до боржників про стягнення боргу і в подальшому відкривались виконавчі провадження а накладались арешти на майно боржників. Державна виконавча служба України листом від 14.01.2015 запропонувала позивачу звернутись до суду для вирішення питання про зняття арешту з квартири. Наявність арешту перешкоджає реалізації права власності на ? часину квартири. Згідно довідки від 06.10.2014 заборгованість за житлово-комунальні послуги відсутня. Просить суд відповідно до ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України скасувати арешт на квартиру [ADDRESS], який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №1382728; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 15 жовтня 2004 року за №1382728 про арешт квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Наслали до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутністю їхнього представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.10.2012 за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 7-10). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 26.09.2014 відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована [ADDRESS] за суб'єктом [PERSON], податковий номер [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до довідок ЖБК «Підземшляхбудівець» від 19.02.2015 [PERSON] та [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS], а також станом на 01.01.2015 заборгованості за житлово-комунальні послуги немає (а.с. 12). Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 03.10.2014 на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження; підстава постанова від 10.07.2000 Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції (а.с. 13). Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 23.12.2014 у разі знищення матеріалів виконавчого провадження питання зняття арешту з майна, накладеного під час здійснення виконавчого провадження, може бути вирішено лише у судовому порядку (а.с. 14-15). Як вбачається з листа ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києва від 15.05.2015 боржники [PERSON], [PERSON], [PERSON] - відсутні, стягував з назвою ЖБК «Підземшляхобудівець» - відсутній (а.с. 34). Згідно постанови Районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 10.07.2000 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], 1949 року народження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Відповідно до ст. 38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, враховуючи, що знищено може бути лише закінчене виконавче провадження, за яким припиняється чинність арешту, то постанова про накладення арешту та заборони на відчуження майна повинна були бути скасована державним виконавцем. У зв'язку з чим позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. У той же час, підстав для зобов'язання відповідача внести записи про відсутність арешту у всі відповідні реєстри не має, оскільки ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві при скасуванні постанови зобов'язаний це зробити згідно Закону України «Про виконавче провадження». З викладеного,

Outcome: partial