Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивачка 03 лютого 2020 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 27352,46 грн. без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала провідним бухгалтером відділу 580 ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», а 03 серпня 2020 року була звільнена з роботи за власним бажанням згідно із ст.38 КЗпП України. У день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку. Згідно з копіями розрахункових листів про нарахування та утримання з зарплати, наданих відповідачем, за червень 2020 року їй належало до виплати 4573,19 грн. за 9 робочих днів та 10 днів лікарняного, за липень 2020 року їй належало до виплати 3707,96 грн. за 14 робочих днів, за серпень 2020 року їй належало до виплати 18145,87 грн. за 1 робочий день та компенсацію за дні невикористаної відпустки. Остаточний розрахунок з нею було проведено лише 06.01.2021 року, що підтверджується випискою АТ «Укрексімбанк» від 15.01.2021 року. На підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.08.2020 року по 06.01.2021 року в розмірі 27352,46 грн., з якого вирахувано податки, збори та інші обов`язкові платежі(з розрахунку: 250 грн. 94 коп. - середньоденний заробіток з урахуванням ПДФО і військового збору х 109 - робочий день). Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, про що повідомлено сторони. Представник відповідача 22 березня 2021 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав повністю та просить стягнути на користь позивача середній заробіток в розмірі 27352,46 грн. за період з 03.08.2020 року по 06.01.2021 року. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено судом, позивачка працювала провідним бухгалтером відділу 580 ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом №230-к від 03 серпня 2020 року була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України /а.с. 7/. З матеріалів справи вбачається, що при звільненні [PERSON] не було виплачено всіх сум, що належать їй від ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», що також підтверджується випискою АТ «Укрексімбанк» від 15.01.2021 року, згідно із якою остаточний розрахунок з позивачкою було проведено 06.01.2021 року /а.с. 11/. Згідно з копією розрахункових листів про нарахування та утримання з зарплати, наданих відповідачем, за червень 2020 року [PERSON] належало до виплати 4573,19 грн. за 9 робочих днів та 10 днів лікарняного, за липень 2020 року - 3707,96 грн. за 14 робочих днів, за серпень 2020 року - 19145,87 грн. за 1 робочий день та невикористану відпустку /а.с. 8-10/. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається із роз`яснень, даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Таким чином судом встановлено, що позивачем допущено затримку проведення розрахунку із позивачем при звільненні за період з 03.08.2020 р. по 06.01.2021 р., а саме тривалістю 109 календарних дні, жодних доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачці при звільненні сум відповідачем не надано і навпаки надіслано заяву про визнання позову та наведених у ньому обставин. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем розраховано вказану суму із вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів з розрахунку: 250 грн. 94 коп. - середньоденний заробіток з урахуванням ПДФО і військового збору х 109 - робочий день, що становить 27352,46 грн., відповідач визнав позов та подав заяву, у якій підтвердив правильність проведеного позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved