Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 13 квітня 2016 року звернулися до суду з названим позовом, в якому вказали, що 03 травня 2015 року помер батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,27 га, що розташована на території Косівської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 234952. Рішенням Володарського районного суду від 15.03.2016 року державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №234952, виданий 27 березня 2001 року на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 3,27, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №102, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, визнано недійсним. Даний державний акт на земельну ділянку був виданий взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ №0128496, який був виданий 08.04.1997 року Володарською районною державною адміністрацією на земельну ділянку розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колективній власності спілки селян «Україна» та був зареєстрований 10 квітня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №7529. Відповідно до рішення №50 XIX сесії XXXIII скликання Косівської сільської ради Володарського району Київської області від 28 лютого 2001 року [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку за номером поділу земель колективної власності 316, як громадянину власнику сертифіката земельної частки (паю). Згідно довідки, виданої 01.03.2016 року відділом Держгеокадастру у Володарському районі Київської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ №0128496 зареєстрований на імя [PERSON]. Відповідно до експертного висновку, виданого 24.06.2015 року Українським бюро лінгвістичних експертиз за вихідним № 056/213а, записи [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. Відповідач, [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом, в установлений законом шестимісячний строк подала до державного нотаріуса Володарської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття належної їй спадщини. На даний час позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно сертифікат на право на земельну частку (пай), а державний акт на право власності на земельну ділянку визнаний недійсним. Державним нотаріусом Володарської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] по причині наявності виправлень у правовстановлюючому документі. Позивачі просять суд визнати за ними право власності по 1/2 частині кожному, на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер 03 травня 2015 року. Представник позивачів подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 03 травня 2015 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 339905 (а.с.17). 03 грудня 2013 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Україна» с. Косівка, Володарського району розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0128496 від 08 квітня 1997 року(а.с.23). Позивачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] є спадкоємцями за заповітом (а.с.16). Відповідач в установленому порядку відмовилася від прийняття належної їй спадщини за заповітом (а.с. 30). Рішенням Володарського районного суду від 15.03.2016 року державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №234952, виданий 27 березня 2001 року на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 3,27, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №102, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, визнано недійсним (а.с. 19). Даний державний акт на земельну ділянку був виданий взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ №0128496, який був виданий 08.04.1997 року Володарською районною державною адміністрацією на земельну ділянку розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колективній власності спілки селян «Україна» (а.с. 23) та був зареєстрований 10 квітня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №7529 (а.с.24). Відповідно до рішення №50 XIX сесії XXXIII скликання Косівської сільської ради Володарського району Київської області від 28 лютого 2001 року [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку за номером поділу земель колективної власності 316, як громадянину власнику сертифіката земельної частки (паю) (а.с.25). Згідно довідки, виданої 01.03.2016 року відділом Держгеокадастру у Володарському районі Київської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ №0128496 зареєстрований на імя [PERSON] (а.с.21). Відповідно до експертного висновку, виданого 24.06.2015 року Українським бюро лінгвістичних експертиз за вихідним № 056/213а, записи [PERSON] та [PERSON] є ідентичними (а.с.27). Державним нотаріусом [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлого 03 травня 2015 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Державним нотаріусом Володарської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] по причині наявності виправлень у правовстановлюючому документі (а.с.29). Дані обставини перешкоджають позивачам отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивачі змушені звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved