Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 06 березня 2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в с. Зарванці по вулиці Кармелюка, 64, Вінницького району Вінницької області та на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності ВАСТ «Якушинецьке», що знаходиться в с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області, розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Зазначають, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], позивач [PERSON], як дружина спадкодавця, а позивачі [PERSON] та [PERSON], як його діти. Заповіту спадкодавець не залишав. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі вони не можуть через відмову нотаріуса. За вказаних обставин позивачі вимушені були звернутись до суду з даним позовом та просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на вищевказане спадкове майно, в рівних частках за кожним, тобто по 1/3. В судове засідання учасники судового розгляду не зявились, однак, попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивачі та їх представник за довіреністю [PERSON] в поданих заявах просили позов задовольнити, а представник відповідача сільський голова Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 06 березня 2013 року в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 254058 від 07.03.2013 року (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в с. Зарванці по вулиці Кармелюка, 64, Вінницького району Вінницької області, який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2011 року після померлої матері [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3-658 та на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності ВАСТ «Якушинецьке», що знаходиться в с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області, розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2011 року після померлої матері [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №3-661, що підтверджується ксерокопіями вказаних свідоцтв; ксерокопією витягу про державну реєстрацію прав за № 30570228 від 11.07.2011 року; ксерокопією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0435720 від 28.12.1998 року, виданого на імя [PERSON]та ксерокопією технічного паспорта на спадкове будинковолодіння, виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 16.02.2011 року (а.с. 17, 18, 19, 20, 21-23). Позивач по справі [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], померлого 06.03.2013 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії І-АМ № 051376, виданого повторно 05.10.2000 року (а.с. 14). Позивачі по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми спадкодавця [PERSON], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження серії І-АМ № 299940 від 06.09.1995 року та серії 1-АМ № 150624 від 05.08.2009 року (а.с. 11, 12). Відповідно до листа Вінницької районної державної нотаріальної контори № 2907/01-16 від 23.12.2017 року, за відомостями Спадкового реєстру спадкоємці померлого 06.03.2013 року [PERSON] до нотаріальних контор та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась (а.с. 47). Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивачі не мають можливості в звязку з письмовою відмовою нотаріуса за № 2082/01-16 від 14.09.2013 року, що підтверджується ксерокопією даної відмови (а.с. 27). Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановлено, що всі позивачі по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], який помер 06.03.2013 року. Також встановлено, що заповіту [PERSON] складено не було. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом також є встановленим, що позивач [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] фактично прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала з ним за однією адресою, що підтверджується ксерокопією довідки № 3632, виданої виконкомом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 10.10.2017 року та ксерокопією акта про підтвердження фактичного місця проживання позивачів від 10.10.2017 року, затвердженого сільським головою с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області [PERSON] (а.с. 15, 16). Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, діти спадкодавця [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вважаються такими, що прийняли спадщинузгідно положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] був неповнолітнім, а [PERSON] була малолітньою. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1278 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, спадкова маса між позивачами підлягає розподілу по 1/3 частці кожному. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачам в оформленні спадкових прав. Так, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України).Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно розяснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у звязку з чим, виникає цивільно-правовій спір. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позивачі позбавлені можливості позасудовим порядком реалізувати своє право на отримання свідоцтв про спадщину за законом після смерті свого чоловіка та батька [PERSON], який помер 06.03.2013 року, що дає суду законні підстави для задоволення позову. Питання про стягнення з відповідача на свою користь понесених судових витрат позивачами перед судом не ставилось, в звязку з чим суд вважає необхідним всі понесені позивачем судові витрати, повязані з розглядом справи залишити за позивачами.

Outcome: approved