Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину, що їм на праві приватної, спільної часткової власності належить квартира № 14, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З 1985 р. відповідач зареєстрований у даній квартирі, однак на початку 2010 р. відповідач виїхав зі своїми речами в невідомому напрямку, станом на теперішній час його місцезнаходження не відоме. З огляду на наведене позивачі були змушені звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. Просять суд визнати відповідача втратившим право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі та їх адвокат - Риженко Д.О. позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про розгляд вказаної цивільної справи повідомлялась належним чином та через ЗМІ. За таких обставин, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України суд розглянув справу за його відсутності в порядку заочного провадження на підставі наявних в справі доказів. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач не проживає за вказаною вище адресою понад півроку року, речі відповідача в квартирі відсутні. Суд, заслухавши пояснення представників позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу - [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 22.12.2003 р., виданого Фондом комунального майна м. Херсона, на праві власності належить 1/3 частина квартири № 14, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачу - [PERSON] на підставі вказаного свідоцтва про право власності та договору дарування від 24.12.2008 р. належить 2/3 частини квартири № 14, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 3781 від 25.11.2014 року, виданої ЖЕК №1 Суворовського району м. Херсона за вказаною адресою зареєстровані: позивачі та відповідач [PERSON] Станом на дату звернення до суду відповідач з реєстраційного обліку не знявся, в квартирі не мешкає з початку 2010 р., його місце перебування не відоме, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. У зв'язку з перебування відповідача на реєстраційному обліку за вказаною адресою, позивачі несуть додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги. Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71. ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК УКраїни визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у спосіб, визначений договором або законом. Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Таким чином позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved