Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 23.09.2015 року звернулась до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 18.06.2014 року помер її батько [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою смт. Березанка Миколаївської області, вул. Леніна, 22. Заповіту на випадок своєї смерті спадкодавець [PERSON] не залишив. Крім неї є інші спадкоємці за законом: дружина спадкодавця [PERSON], що проживає в [INFO] та син спадкодавця [PERSON], який проживає в [INFO], які 26.09.2014 року подали до приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області відповідні заяви про відмову від прийняття спадщини, на підставі яких нотаріусом була заведена спадкова справа №3/2014. Відповідно до ст.1268 ЦК України вона є спадкоємцем, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 22.09.2015 року вона звернулась до приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області щодо видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно. Після огляду правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок нотаріально було встановлено, що видати свідоцтво у нотаріуса не має законних підстав, оскільки документом, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна, не посвідчений нотаріально, а укладений на Універсальній біржі Південь 14.08.2001 року, зареєстрований у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості за № 2467 та Березанською філією Миколаївського ММБТІ 27.08.2001 року в реєстровій книзі №6 за реєстровим №818, так як відповідно до ч.1 ст.227 ЦК УРСР, чинного на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Тому нотаріусом запропоновано йому звернутися до суду з заявою про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Посилаючи на ст.16 ЦК України та враховуючи, що фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу її батьком та продавцем були виконані, але на час укладення договору сторонам по договору не було відомо про необхідність нотаріального посвідчення правочину, враховуючи те, що продавець [PERSON] помер, про дату його смерті та наявність його спадкоємців їй не відомо, просила визнати укладений 14.08.2001 року на Універсальній біржі Південь між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Універсальній біржі Південь у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості за №2467 дійсним. Посилаючи на ст.ст.1216,346 ЦК України позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті 18.06.2014р. [PERSON], на житловий будинок з всіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський район, смт. Березанка, вул. Леніна, буд.22, загальною площею 130,0 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м.. Сторони в судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи в їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача - позовні вимоги визнала. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність Представник третьої особи - Універсальної біржи Південь в судове засідання не зявився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14.08.2001 року між [PERSON] та [PERSON] на Універсальній біржі Південь укладено договір № 2467 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку №22 за адресою: Миколаївська область, смт. Березанка, вул. Леніна, 22, який зареєстрований на Універсальній біржі Південь у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю 14.08.2001р. за №2467. Згідно п.11 вказаного договору, даний договір згідно ст.15 Закону України Про товарну біржу подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає (а.с.11). Право власності на житловий будинок за [PERSON] зареєстроване Березанською філією Миколаївського ММБТІ 27.08.2001р. в реєстровій книзі №6 за реєстровим №818 (а.с.12). Згідно даним технічного паспорту (а.с.13-17) та довідки Березанської філії КП ММБТІ (а.с.18) власником зазначеного житлового будинку є [PERSON]. [PERSON] помер 18.06.2014р., що вбачається з свідоцтва про його смерть (а.с.7). [PERSON] помер 26.03.2003р., спадщина після його смерті не приймалася, спадкоємці відсутні, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.39). Відповідно до ст.227 ЦК УРСР (1963р.) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.ст.45,47 ЦК України, розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних в п.4 постанови від 28.04.1978р. № 3 Про судову практику в справах про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, в тому числі угоди купівлі-продажу, укладені на біржових торгах. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Зважаючи на те, що всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, за домовленістю між сторонами будинок продавцем був проданий, продавцю були передані гроші покупцем до підписання договору, після укладеної угоди продавець звільнив житловий будинок від усього побутового майна, а покупець вселився в житловий будинок та що на даний час сторони угоди померли, вимоги правонаступника [PERSON] про визнання даної угоди дійсною підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, тому не можливо визнати право власності за померлим та здійснити державну реєстрацію. Довідкою виконкому Березанської селищної Ради (а.с.10) підтверджено, що [PERSON] дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] з 01.10.2001р. по день смерті 18.06.2014р.. За вищевказаною адресою на день смерті спадкодавця разом з ним постійно проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] та донька [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про її народження зазначений спадкодавець [PERSON] (а.с.8) та яка 28.08.2004р. в відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського РУЮ зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON], що вбачається з свідоцтва про одруження (а.с.23). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, або відмовитися від неї протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, що передбачене ч.1 ст.1273 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно матеріалів спадкової справи №3/2014 після смерті [PERSON] його син [PERSON] та дружина [PERSON] 26.09.2014р. подали заяви приватному нотаріусу Березанського районного нотаріального округу про свою відмову від прийняття спадщини (а.с.42,56).\~Донька спадкодавця - [PERSON], яка проживала разом із спадкодавцем на день його смерті та не відмовилася від спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи викладене, вимоги позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок підлягають задоволенню, оскільки інший спосіб захисту її невизнаного права відсутній. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved