Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, який обґрунтовують тим, що 15 березня 1993 року рішенням №124 Виконавчого комітету Сумської міської ради передано у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. 13 травня 1993 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, в якому вказано власником лише [PERSON]. Відповідно до запису в реєстровій книзі №6ст.268р №498 Управління комунальної власності та приватизації Сумського міськвиконкому квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. [INFO] померла [PERSON]. В 2016 році позивачі з метою реалізації прав власності на квартиру звернулися до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу для укладення договору купівлі-продажу. Однак їм було відмовлено в усній формі у зв'язку із тим, що у правовстановлюючому документі вказані не всі особи співвласники квартири та Позивачі не прийняли спадщину за померлим спадкодавцем [PERSON] У зв'язку з вищевикладеним Позивачі позбавлені можливості реалізовувати свої права, як власники майна Тому позивачі просять визнати за ними право спільної сумісної власності на 1/4 частину трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 72,58 квадратних метрів, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з зазначених вище підстав, просили їх задовольнити. Представник відповідача, Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з'явився, надав письмовий відзив на позов в якому у вирішенні питання покладається на розсуд суду, справу просить розглянути в його відсутності за наявними в справі матеріалами. Представник третьої особи, Управління «Центр надання адміністративних послуг м. Суми» Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій справу просить розглянути в його відсутності за наявними в справі матеріалами, при розгляді справи по суті покладається на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15 березня 1993 року рішенням №124 Виконавчого комітету Сумської міської ради передано у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. 13 травня 1993 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, в якому вказано власником лише [PERSON]. Відповідно до запису в реєстровій книзі №6ст.268р №498 Управління комунальної власності та приватизації Сумського міськвиконкому квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. З вищевикладеного вбачається, що в свідоцтві допущено помилку, а саме не внесено прізвища, імена та по батькові членів сім'ї (співвласників квартири). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтво про смерть [NUMBER] від 06.04.1993 р. В 2016 році позивачі з метою реалізації прав власності на квартиру звернулися до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу для укладення договору купівлі-продажу. Однак їм було відмовлено в усній формі у зв'язку із тим, що у правовстановлюючому документі вказані не всі особи співвласники квартири та Позивачі не прийняли спадщину за померлим спадкодавцем [PERSON] У зв'язку з вищевикладеним Позивачі позбавлені можливості реалізовувати свої права, як власники майна. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.06.2016 р. у справ №592/4764/16-ц, яке набрало законної сили, встановлено факт належності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло б/н від 13.05.1993 року, що посвідчує право спільної сумісної власності на квартиру. На дату смерті [PERSON] був чинний Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963 року. Таким чином, до правовідносин спадкодавця та спадкоємців необхідно застосовувати положення ЦК Української PCP. Відповідно до ст. 524 ЦК Української PCP спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відносно спадкового майна заповіт спадкодавцем не складався. Тобто, спадкування відбувається на загальних підставах - за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української PCP при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже, до кола спадкоємців першої черги входять: чоловік - [PERSON] та сини - [PERSON] и [PERSON] - позивачі по справі. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На дату смерті спадкодавця Позивачі були зареєстровані у квартирі, проживали у квартирі та утримували її. Вказані обставини підтверджуються штампами про реєстрацію місця проживання у паспортах громадян України Позивачів та довідкою житлово-експлуатаційної організації. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української PCP прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частина 1 ст. 525 ЦК Української PCP визначає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Таким чином Позивачі прийняли спадщину за спадкодавцем у зв'язку із фактичним управлінням та володінням майном спадкодавця після його смерті і по теперішній час. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників, законом або рішенням суду. Таким чином частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], є рівними. Виходячи з вищевикладеного Позивачі у рівних частках успадкували 1/4 квартири за спадкодавцем. Оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] та фактично прийняли спадщину, суд вважає, що їх права, як спадкоємців, на оформлення своїх прав щодо володіння спадковим майном порушено, то вони підлягають захисту у судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На відшкодуванні судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, позивачка не наполягала.

Outcome: approved