Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачі звернулися з вищезазначеним позовом в суд і просять ухвалити рішення яким стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь грошову компенсацію вартості по 1/6 часток у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] по 33336.00грн. кожному.,а всього на загальну суму 66672. 00грн. В судовому засіданні збільшили позовні вимоги в частині стягнення також судових витрат, пов»язаних зі сплатою судового збору в сумі 666грн.72 коп. та послуг спеціаліста з оцінки майна в сумі 400.00грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що після смерті їхнього батька [PERSON] вони є спадкоємцями першої черги за законом і успадкували по 1/6 частині квартири [ADDRESS],що підтверджено відповідним витягом про державну реєстрацію прав. Приміщення даної квартири має загальну площу 38.6кв.м. та складається з однієї жилої кімнати площею 20.1 кв.м., кухні площею 7.5 кв.м.,ванної кімнати з вбиральнею площею 3.0 кв.м.,коридору 5.9 кв.м.,вбудованої шафи площею 1.1 кв.м. та балкона площею 3.2 кв.м. Дана квартира являється неподільною і спільне проживання в ній усіх співвласників є неможливим,а на неодноразові пропозиції самостійно сплатити позивачам вартість їх часток , відповідач відмовляється. За висновком незалежної оцінки цього майна,ринкова вартість квартири становить 2000015грн., в тому числі вартість її 1/6 частки складає 33336.00грн. В судовому засіданні як позивачі так і їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та додали,що на теперішній час вичерпали усі можливості домовитися з відповідачем щодо самостійної сплати їм грошової компенсації вартості цих часток. На отримання коштів з пенсії відповідача вони не згодні. Вважають,що відповідач повинна продати спірне житло та придбати собі у власність інше, вже меншою житловою площею, сплативши їм кошти за їхні частки. Вважають,що ними не пропущений строк на звернення з позовом до суду за захистом своїх прав,оскільки весь цей час намагалися вирішити конфліктну ситуацію з відповідачем без звернення до суду, але коли з її письмової відповіді про відмову сплатити грошову компенсацію дізнались остаточно, звернулись до суду. Просять задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позов не визнала і в судовому засіданні суду пояснила,що вона згодна і не заперечує проти того, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми її померлого чоловіка від першого шлюбу і вони мають права на спадщину після померлого [PERSON]. Окрім пенсії у неї немає інших доходів,це єдине джерело для її існування. Окрім спірного житла у неї немає іншого житла чи якогось нерухомого майна. ЇЇ пенсія повністю витрачається на комунальні послуги, ліки та продукти харчування. Вона самотня,літня людина, дітей та родичів у неї не має. Згодна на відрахування з її пенсії протягом тривалого часу коштів на користь позивачів ,а саме,зазначеної в позові грошової компенсації. Продавати,або міняти житло на меншу житлову площу вона категорично не згодна, оскільки за станом свого здоров»я вона буде позбавлена можливості привести нове житло до тих невеликих зручностей(ремонт, розміщення побутовою техніки та т.і.),що має у своїй квартирі,де прожила тривалий час разом з покійним нині чоловіком. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши та вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні достовірно встановлено,що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] від першого шлюбу(а.с.4-6). Відповідач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями майна [PERSON],який помер [INFO] року є його донька [PERSON], дружина [PERSON] та син [PERSON]Спадкоємці спадкують по 1/6 частині спадкового майна. Спадщина,на яку видано свідоцтво складається з ? частини квартири [ADDRESS](а.с.8). Відповідно до технічного паспорту на квартиру(а.с.10-11) , це однокімнатна квартира,житловою площею 20.1 кв.м. За висновком про оцінку нерухомого майна(а.с.14) ринкова вартість 1/6 частки об»єкта оцінки(спірної квартири) становить 33336.00грн., в тому числі 2/6 частки складає 66672.00грн. Відповідно до довідки реєстраційної служби [PERSON] зареєстрована та проживає в будинку [ADDRESS] З свідоцтва про смерть слідує,що [PERSON] помер [INFO] року(а.с.39). Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 10.04.2007 року спірна квартира дійсно належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності в рівних частинах(а.с.43). [PERSON] є пенсіонером за віком і отримує пенсію(а.с.53-55). Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно іншого майна окрім спірної квартири у відповідача не має.(а.с.57). Частиною 3 ст.364 ЦК України передбачено,що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим(ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник ,який бажає виділу,має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути подана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника,який отримав таку компенсацію,припиняється з дня її отримання. Як видно, положеннями ст.364 ЦК України регулюються випадки,коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно. Однак при вирішенні спору, слід також врахувати,що в силу положень ст.ст.21,24,41 Конституції України,статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах,усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння,користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди, спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласник при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін , при розгляді справ, в яких заявляються вимоги одного із співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, є необхідність встановлювати наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачеві частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно з Законом; чи користується спільним майном інші співвласники- відповідач по справі; чи сплачуються іншими співвласниками , які володіють та користуються майном , матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Судом встановлено,що відповідач [PERSON] не має матеріальної можливості виплатити позивачам вартість їхніх часток у праві спільної часткової власності, так як вона не працює,оскільки є людиною похилого віку,отримує пенсію за віком ,що є її єдиним джерелом для її існування, іншого нерухомого майна та житла у неї не має, що підтверджується відповідними документами. У той же час, відповідно до ч. 5 ст. 317 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян, а ч. 3 цієї ж статті гарантуються рівні умови здійснення своїх прав усім власникам. Стягнення грошової компенсації за частки позивача, який бажає виділу, з відповідача, яка сплатити таку компенсацію неспроможна, та визнання за останньою усупереч її волі права власності на частку позивача є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим. Здійснення права власності полягає не лише у реалізації власником права розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], оскільки обраний ними спосіб захисту права власності становитиме надмірний тягар для іншого співвласника та очікувано призведе до порушення прав власника [PERSON], що є неможливим в силу дії рівності прав усіх співвласників. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 13 січня 2016 року у цивільній справі № 6-2925 цс 15. З підстав ст.88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивачів. На підставі викладено суд не знаходить правових підстав для задоволення позову [PERSON] та [PERSON]

Outcome: dismissed