Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 18 січня 2015 року померла [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у виді жилого будинку, розташованого в селі Македони Миронівського району Київської області по вулиці Торезька, 90. Вони, являючись спадкоємцями померлої за законом, спадщину прийняли , оскільки у встановлений шестимісячний строк звернулися з заявами до держаного нотаріусу Миронівської державної нотаріальної контори Київської області про видачу Свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок не мають змоги, оскільки за життя померлої був втрачений документ, що посвідчував її право власності на зазначений будинок . Просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований по вул.. Торезька, 90 с. Македони Миронівського р-ну Київської обл.. В судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не зявилися, позивач [PERSON], представник [PERSON] подали до суду заяви в яких просять слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги викладені у позовні заяві підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просить слухати справу у відсутності представника даного відповідача. Неявка в судове засіданні сторін , належним чином повідомлених про розгляд справи не є перешкодою для її розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи після смерті [PERSON], 18 січня 2015 року, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Однією з підстав набуття права на майно є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто об»єктами спадкування є цивільні права та обов»язки спадкодавця, які не є нерозривно пов»язаними з його особою та які не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Матеріалами справи встановлено, що 18 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується даними які містяться у Свідоцтві про смерть серії 1-ОК № 327737, виданим 20 січня 2015 року ( запис № 2) виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Позивачі є спадкоємцями померлої. за законом першої черги, оскільки [PERSON], [PERSON] є дітьми померлої, а [PERSON] онукою, що підтверджується даними, які містяться відповідно у Свідоцтві про народження серії І БК № 306871 [PERSON], [INFO], виданого 18 грудня 1971 року Катюжанською сільською радою Київської області; Свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданого Катюжанською сільською радою Київської області 18 грудня 1974 року де у графі мати зазначена [PERSON] Згідно даних, які містяться у Свідоцтві про укладення шлюбу серії БК № 210013, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 14 жовтня 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 2002 року та після одруження дружині присвоєно прізвище Якимець. За життя у померлої [PERSON] мала дочку [PERSON], що підтверджується даними, які містяться у Свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] серії VІІ УР № 0896435 виданого 28 березня 1966 року Катюжанською сільською радою Київської області де у графі мати зазначена [PERSON]. За інформацією, яка міститься у повторному Свідоцтві про шлюб серії І ОК № 112713, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області 11 липня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 лютого 1983 року та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно даних, які містяться у Свідоцтві про смерть серії І ОК № 236657, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області 4 квітня 2012 року [PERSON] померла 3 квітня 2012 року. Отже спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її онука [PERSON], яка є дочкою померлої [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до державного нотаріусу Миронівської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини . У видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачам державним нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності померлої на вказаний будинок про що державним нотаріусом 16 вересня 2015 повідомлено позивачів [PERSON] та [PERSON] Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до розяснень, викладених у п.9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером 90, розташований по вулиці Торезька села Македони Миронівського району Київської області, належав [PERSON]В до дня її смерті 18 січня 2015 року. Згідно до інформації яка міститься у витягу про реєстрацію права віласності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Київської областної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» норем витягу 21811779 від 9 люторго 2009 року будинок по вул. Торезька, 90 с. Македони Миронівського р-ну Київської області належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності , виданого 9 лютого 2009 року виклнавчим комітетом [PERSON] сільської ради. Крім того, навянваіть на вказаний будинок технічного паспорта свідчать про те , що цей будинок не є самовільно збудованим. При житті [PERSON] документ, що посвідчував би право її власності на цей будинок втрачений за невідомих позивачам обставин. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачів до [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 373,1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved