Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання її, як дружини, з якою проживає дитина, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 червня 2016 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. [INFO] , під час шлюбу, народилася дочка [PERSON] . Відповідач припинив належним чином забезпечувати її, та дочку, ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, проживає окремо. Вона проживає разом із дочкою в [ADDRESS] , та перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працює в ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод», отримує стабільну заробітну плату. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням в добровільному порядку перераховувати кошти на її утримання, та утримання дочки, однак дана пропозиція проігнорована. Їй відомо, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітній дітей, непрацездатних батьків, повнолітній дочки, сина немає. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її, як дружину, в розмірі 850 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує (а.с.30) Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явився. Надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги щодо утримання дитини визнає, а щодо утримання дружини визнає частково (а.с.17) Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 14 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6) За час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.5). Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини та позивачки, як дружини, з якою проживає дочка [PERSON] віком до трьох років За змістом позову, відповідача про матеріальне забезпечення сім`ї не дбає. Позивачка не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою [PERSON] . Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Таким чином, діючим законодавством передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Виникнення у неї права на утримання пов`язується лише з однією умовою - відповідним матеріальним станом чоловіка - батька дитини. Право на утримання у дружини - матері існує паралельно із правом дитини на утримання від батька і не залежить від нього. За змістом позову дочка [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за однією адресою, а [PERSON] проживає за іншою адресою та працює офіційно в ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод». При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дочку та дружину, суд враховує, що відповідач за змістом позову працює офіційно, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, інших неповнолітній дітей, непрацездатних батьків, повнолітній дочки, сина немає. При цьому суд також враховує, що позивачка не працює і на даний час не має можливості працювати у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дочкою віком до трьох років, інших доходів, крім державної допомоги при народженні дитини не має, а тому стягнення аліментів є необхідним для захисту її інтересів та інтересів дитини. [PERSON] не надала суду доказів того, що [PERSON] може надавати їй матеріальну допомогу на її утримання у розмірі 850 грн. При цьому, відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині утримання дружини визнає частково у розмірі 500 грн., що вбачається із його письмової заяви (а.с.17) Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-78 ЦПК України, зазначені ним обставини. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково в частині стягнення аліментів на дружину та визначає 500 грн. на утримання дружини, яка проживає із дочкою [PERSON] , [INFO] . Вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім для розумних потреб позивачки, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, положення ст.ст. 80, 84, 180 - 182, 183 СК України, та враховуючи матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка не працює, здійснює догляд за нею, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини, в тому числі утримувати її, а також утримувати дружину до досягнення дочкою [PERSON] трьох років із відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також аліменти на дружину у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Враховуючи положення ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. Відповідно до ст.ст. 79, 80, 84, 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial