Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] . Суми була надана в 1960 році діду позивачів [PERSON] та членам його сім`ї. У 1980-х роках кв. [ADDRESS] в зазначеному будинку була надана родині [PERSON] в порядку покращення житлових умов. У документах архівного фонду виконавчого комітету Сумської міської ради документи на підтвердження факту отримання вищевказаних квартир на сьогоднішній день не збереглись. [INFO] [PERSON] помер. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 25 жовтня 2005 року №562 визнано наймачем житлових приміщень [PERSON] - трикімнатної житловою площею 29,5 кв.м. квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , який має сім`ю у складі 5 осіб, за згодою членів сім`ї, замість попереднього наймача, його батька [PERSON] , що помер. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті в квартирах залишились проживати та були зареєстровані дружина - [PERSON] , дочка [PERSON] , онук [PERSON] , син [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] з дружиною [PERSON] та дочками [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] - мати позивачів [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] не встигла оформити на себе право основного квартиронаймача після померлого чоловіка [PERSON] у зв`язку з тривалою та важкою хворобою. Ще за життя батьків в родині склався певний порядок користування житловою площею, оскільки по факту в ній проживали уже дві окремі сім`ї - [PERSON] та [PERSON] , а саме: в квартирі [ADDRESS] сім`я [PERSON] . Спорів згідно користування квартирами не було і не має на сьогоднішній день. Перебираючи документи після смерті матері [PERSON] позивачі виявили, що квартири, в яких вони проживають, ще не приватизовані, та вони усі зареєстровані в одній квартирі [ADDRESS] . З метою вирішити питання щодо реєстрації за фактичним місцем проживання та користування, позивачами було подано позов до Зарічного районного суду м. Суми про визнання права користування житловим приміщенням, за результатами якого позов задоволено та визнано право користування [PERSON] та членів її сім`ї сина [PERSON] квартирою [ADDRESS] . В задоволенні позовних вимог про визнання основними квартиронаймачами квартири відмовлено, мотивуючи тим, що позивачі не звертались до обслуговуючої організації (ЖЕК) щодо укладення з ними договору найму. На підставі вказаного рішення суду [PERSON] та [PERSON] були перереєстровані з квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , у якій фактично і проживають. Враховуючи, що позивачі тривалий час зареєстровані і на законних підставах проживають за вказаною адресою та маючи намір реалізувати своє право на приватизацію займаного ними житла, звернулися з даним питанням до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми « Сумської міської ради, але отримала відмову у зв`язку з тим, що у них відсутні ордери на вказані квартири. Враховуючи, що з моменту отримання квартир сплинуло багато часу, ордери скоріш за все були втрачені, а тому позивачі не мали змоги їх надати та реалізувати своє право на приватизацію. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять постановити рішення, яким зобов`язати відповідача вчинити дії по передачі у власність (приватизації) квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та квартири [ADDRESS] Суми на користь [PERSON] , [PERSON] без ордеру. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 26 лютого 2020 року о 09 год. 00 хв. 10 січня 2020 року від представника управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради надійшов відзив у справі, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що відповідно до діючого законодавства однією з обов`язкових умов для здійснення приватизації є наявність ордера (а.с.83). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті об 11 год. 00 хв. 04 травня 2020 року. В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, від представника позивачів - адвоката Гурнак С.О. та позивачки [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Сумської міської ради в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради про час розгляду справи сповіщений належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що у відповідності до повідомлення Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради згідно з інформацією, наявною у департаменті, неприватизовані квартири будинку [ADDRESS] , перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Суми. Інформація про право власності на ці квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесена (а.с. 34). З повідомлення Державного архіву Сумської області від 08 листопада 2018 року №Гм-131 вбачається, що у документах архівного фонду виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящихся у протоколах засідання виконкому за 1960-1962 року рішення про надання квартири [ADDRESS] . Суми [PERSON] немає (а.с.32). З повідомлення відділу з обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Сумської міської ради від 23 липня 1982 року №310-4, що адресовано на ім`я [PERSON] ( [ADDRESS] ), вбачається, що у зв`язку з тим, що звільнилася житлова площа в будинку [ADDRESS] , яка повторному заселенню не підлягає, відділ обліку та розподілу жилої площі міськвиконкому пропонує квартиру [ADDRESS] в цьому будинку, що звільнилася житловою площею 10,21 кв.м. надати в порядку покращення житлових умов гр. [PERSON] , склад сім`ї 6 чоловік, який проживає в квартирі [ADDRESS] даного житлового будинку( а.с. 26). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.28). Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 25 жовтня 2005 року №562, [PERSON] визнано наймачем житлових приміщень: трикімнатної квартири житловою площею 29,5 кв.м. квартири 7,8 по [ADDRESS] , який має сім`ю у складі 5 осіб, за згодою членів сім`ї замість попереднього наймача [PERSON] , що помер (а.с. 27). Згідно повідомлення Державного архіву Сумської області від 16 серпня 2018 року №См-114, у документах архівного фонду виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів у протоколах засідань виконкому 1982-1983 роки відомостей про надання квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] немає (а.с.33). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 вересня 1981 року, місце реєстрації: м. Суми, відділ РАЦС міськвиконкому, актовий запис №1754. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.30). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.29). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.31). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2019 року у справі № 591/7144/18 визнано право користування [PERSON] та члена її сім`ї - сина [PERSON] квартирою [ADDRESS] (а.с.35-36). З довідок ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , значаться в списках на отримання приватизаційних цінних паперів, житловий чек не використано (а.с. 37, 38), позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в додаткових списках на отримання приватизаційних паперів не значаться (а.с. 37, 38, 39). З довідки про склад сім`ї № 14.03-08/48286 від 30 жовтня 2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 40). З довідки про склад сім`ї № 14.03-08/48285 від 30 жовтня 2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 41). На звернення [PERSON] та [PERSON] стосовно приватизації зазначених вище квартир Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» надано відповідь про відсутність законних підстав стосовно передачі у спільну сумісну власність квартир в зв`язку з ненаданням ордерів на квартири (а.с. 53, 54). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. За ст. 5 вказаного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, для участі в приватизації необхідно дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації та його особисте звернення до органів приватизації. Згідно з п.п.17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом № 396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року (далі - Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Наведені вище норми вказують на те, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію. В судовому засіданні встановлено, що позивачі постійно на законних підставах проживали та зареєстровані в квартирах [ADDRESS] [ADDRESS] , а відтак набули право на отримання житла у приватну власність. Факт правомірності їх проживання у вказаній квартирі відповідачем в судовому засіданні не заперечувався. Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачами права на приватизацію вказаних квартир без ордеру. Відтак позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів також понесені ними та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1536 грн. 80 коп. (768 грн. 40 коп. - на користь [PERSON] , 768 грн. 40 коп. - на користь [PERSON] ).

Outcome: approved