Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визначення порядку користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 08.04.2002 року відповідач по справі [PERSON] прийняв у дар відповідно до Договору дарування посвідченого державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори 8/25 частини домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS], який в цілому складається з жилого будинку А-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, двох кухонь, трьох жилих кімнат, загальною площею 88,7 кв.м., жилою площею 31,6 кв.м., жилого будинку Б-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, однієї кухні, двох жилих кімнат, загальною площею 65,6 кв. м., жилою площею 33,0 кв.м., на земельній ділянці площею 2668,0 кв.м. та будівлі : В - сарай, Г- убиральня, Н- огорожа, Л- замощення, С- яма каналізаційна, Д- гараж. 09.04.2002 року вони позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар відповідно до Договору дарування посвідченого державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори 17/25 частини домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS], який в цілому складається з жилого будинку А-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, двох кухонь, трьох жилих кімнат, загальною площею 88,7 кв.м., жилою площею 31,6 кв.м., жилого будинку Б-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, однієї кухні, двох жилих кімнат, загальною площею 65,6 кв. м., жилою площею 33,0 кв.м., на земельній ділянці площею 2668,0 кв.м. та будівлі: В - сарай, Г- убиральня, Н- огорожа, Л- замощення, С- яма каналізаційна, Д- гараж. Після прийняття в дар будинків вони з відповідачем по справі, почали користуватись вказаним будинками та проживати в них. В добровільному порядку [PERSON] відмовляється здійснити поділ будинків та споруд. На даний час відповідно до правовстановлюючих документів вони, тобто позивачі мають 17/25 частин будинків та споруд, а відповідач [PERSON] 8/25 частин, однак належні їм частки майна не визначені в натурі, що є перешкодою в обслуговуванні та користуванні будинками та спорудами. Загальна площа будинків складає 154,3 кв.м., 17/25 часток складає 104,9 кв.м. від загальної площі; 8/25 часток складає 49,4 кв. м. З урахуванням розташування кімнат в будинках та порядку проживання в них, який склався між ними з 2002 року, вважають за доцільне виділити їм [PERSON] та [PERSON] житловий будинок Б-1 (119) глинохворостяний, обкладений цеглою, однією кухнею , двох жилих кімнат, загальною площею 65,6 кв. м. , жилою площею 33,0 кв.м. та кімнати : 2-1 площею 4,8 кв.м.; 2-2 площею 6,9 м.кв.; 2-3 площею 12,4 кв.м., 2-4 площею 7,3 кв.м. будинку А-1 (117). [PERSON] виділити кімнати будинку А-1 (117) І - тамбур 1,4 м.кв.; 1-1 кухня площею 9,6 м.кв.; 1-2 коридор площею 3,8 м.кв.; 1-2 ванна площею 3,3 м.кв.; 1-4 жила кімната площею 7,1 м.кв.; 1-5 коридор площею 7,8 м.кв.; 1-6 жила кімната площею 12,1 м.кв.; 1-7 кладова площею 12,2 м.кв. Споруди В - сарай та Д- гараж є єдиною спорудою площею 43,1 кв.м. з урахуванням часток в майні визначити порядок користування . Г- убиральня, Н- огорожа, Л- замощення, С- яма каналізаційна, залишити в спільному користуванні відповідно до часток. Від позивачів [PERSON] та [PERSON] 21.07.2017 року до суду надійшли заяви, згідно яких вони позов підтримують, просять його задовольнити, справу розглянути у їх відсутність. Від відповідача [PERSON] 21.07.2017 року до суду надійшла заява, згідно якої він не заперечує проти задоволення позову, справу просить розглянути у його відсутність. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі статтею 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування частини домоволодіння від 09.04.2002 року являються власниками17/25 частини домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS], який в цілому складається з жилого будинку А-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, двох кухонь, трьох жилих кімнат, загальною площею 88,7 кв.м., жилою площею 31,6 кв.м., жилого будинку Б-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, однієї кухні, двох жилих кімнат, загальною площею 65,6 кв. м., жилою площею 33,0 кв.м., на земельній ділянці площею 2668,0 кв.м. та будівлі: В - сарай, Г- убиральня, Н- огорожа, Л- замощення, С- яма каналізаційна, Д- гараж. Згідно договору дарування від 08.04.2002 року [PERSON] подарувала [PERSON] прийняв у дар 8/25 частин домоволодіння з надвірними будівлями розташованого в [ADDRESS], який в цілому складається з жилого будинку А-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, двох кухонь, трьох жилих кімнат, загальною площею 88,7 кв.м., жилою площею 31,6 кв.м., жилого будинку Б-1 глинохворостяного, обкладеного цеглою, однієї кухні, двох жилих кімнат, загальною площею 65,6 кв. м., жилою площею 33,0 кв.м., на земельній ділянці площею 2668,0 кв.м. та будівлі: В - сарай, Г- убиральня, Н- огорожа, Л- замощення, С- яма каналізаційна, Д- гараж Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання пред'явленого позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інші інтереси осіб. Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved