Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], Третя особа - Баглійський районний відділ у м. Дніпродзержинську головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі ордера №22, виданого 16 січня 1979 року виконавчим комітетом Баглійської районної ради депутатів трудящих м.Дніпродзержинська, зареєстрована в квартирі №14, розташованій в будинку №12 по вул. Мендєлєєва в м. Камянське, яка є власністю територіальної громади м. Камянське. В 1995 році син [PERSON] залишив вказану квартиру, забрав свої речі та став проживати у своїх знайомих, періодично навідуючись до позивачки в гості. Зі слів відповідача позивачці відомо, що в останній рік він проживав у своєї знайомої в [ADDRESS]. Періодично виїжджає на роботу в Російську Федерацію. Реєстрація сина за місцем проживання створює для позивачки додаткові фінансові навантаження, оскільки розрахунок комунальних платежів та субсидії здійснюється з урахуванням його державної реєстрації місця проживання у квартирі №14, розташованій в будинку №12 по вул. Мендєлєєва в м. Камянське. Позивачка в судове засідання не зявилась. Надала заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив. Представник Третьої особи в судове засідання не зявився. Надав заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивачка на підставі ордера №22, виданого 16 січня 1979 року виконавчим комітетом Баглійської районної ради депутатів трудящих м.Дніпродзержинська, зареєстрована в квартирі №14, розташованій в будинку №12 по вул. Мендєлєєва в м. Камянське, яка є власністю територіальної громади м. Камянське. Відповідно до довідки №2/32422 від 01.12.2017 року, виданої ТОВ «ЄРЦ КП» у квартирі окрім позивачки зареєстрован відповідач [PERSON]. Факт не проживання відповідача в квартирі №14, розташованій в будинку №12 по вул. Мендєлєєва в м. Камянське підтверджено Актом №1873 від 04.12.2017 року, складеним комісією КП «УКОЖФ». Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців. цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідач є сином позивачки, не мешкає у квартирі, що належить позивачці на праві власності з 1995 року, не сплачує комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратив право користування житлом за місцем реєстрації.

Outcome: approved