Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на її утримання , мотивуючи тим, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 23.11.2013 року мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач здоровий, працездатний , має постійну, високооплачувану роботу, стабільний заробіток, коштів на утримання дитини у неї не вистачає, вона на даний час перебуває у безоплатній трирічній відпустці по догляду за дитиною, отримує незначну соціальну допомогу на дитину у розмірі 860 грн. щомісячно, коштів на їх спільне проживання з дитиною вкрай не достатньо, її матеріальне становище є нужденним, в зв'язку з чим прохає суд стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 30 відсотків від всіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання в розмірі 30 відсотків від всіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засідання позивачка, її представник заявлені вимоги уточнили, прохають стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти з відповідача на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу до досягнення дитиною трирічного віку, прохають задовольнити дані вимоги. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги позивачем визнав, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши обставини справи, докази, враховуючи думку сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] 23.11.2013 року зареєстрували між собою шлюб, мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO], який проживає та знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, здоровий, працездатний, має постійну, роботу, стабільний заробіток, коштів на утримання дитини у позивачки не вистачає, позивачка на даний час перебуває у безоплатній трирічній відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу на дитину у розмірі 860 грн. щомісячно, коштів на утримання дитини у позивачки не вистачає , інших утримань у відповідача немає. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 тієї ж постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема те, що відповідач по справі офіційно працює, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно встановити на користь позивачки по справі має стягуватись у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача у справі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, враховуючи вимоги п.2 ст.84 СК України, позивач має право на утримання від чоловіка до досягненню трьох років, як наслідок вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох річного віку є правомірною, відповідачем не оскаржується. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 974,40 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: approved