Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] 30.12.2020 за допомогою засобів поштового листування звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. За змістом позову, позивачці на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 24.12.2020, посвідченим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В. за р.№1962, належить кв. [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована й колишня власниця даного житлового приміщення - відповідачка [PERSON] , яка не мешкає за вказаною адресою з жовтня 2009 року по теперішній час, тобто, після відчуження об`єкту нерухомості попередньому власнику на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2009. За змістом цього договору [PERSON] зобов`язалась знятись з реєстрації за адресою розташування житлового приміщення та звільнити його до 20.10.2009, однак, зобов`язання за договором не виконала. Крім того, у квартирі відсутні власні речі відповідачки, за місцем реєстрації вона не з`являється, в утриманні житла участі не приймає. Враховуючи, що реєстрація відповідачки у належному позивачу житлі створює перешкоди у користуванні та вільному розпорядженні майном, з підстав, передбачених ст.16, 319, 321 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», [PERSON] просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 02.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України), а також роз`яснено право на пред`явлення зустрічного позову. Ухвалою суду від 02.04.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Виклик відповідачки у справі постановлено додатково здійснити й через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, крім виклику засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою реєстрації. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних клопотань, зустрічного позову у справі не подано. Сторона позивача в судовому засіданні 14.06.2021 просить розглядати справу за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Під час розгляду цивільної справи відповідачка не скористалась своїм правом на подання відзиву, передбаченим ч.4 ст.174 ЦПК України, поважних причин його ненадання не повідомила, тому, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, судом під час проведення судового засідання 14.06.2021 постановлено вирішувати справу за наявними матеріалами. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду повідомлялась належним чином засобами поштового зв`язку та відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджено відповідними доказами у справі, про причини своєї неявки суд не повідомила. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивачки та представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, вислухавши пояснення сторони позивача та свідків, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Предметом позову є захист здійснення позивачкою її права власності відносно належної їй квартири [ADDRESS] . Підставою для звернення до суду з зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні позивачкою вказаним нерухомим майном, що створюються з боку відповідачки, яка в позасудовому порядку з реєстрації за вказаною адресою не знята. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В. за р.№1962, 24.12.2020, [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , передає у власність покупцю [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка сплатила обумовлену у договорі суму за неї. Загальна площа квартири 66,0 кв.м., житлова площа - 38,5 кв.м. Згідно з п. 1.2 договору вказана квартира належить продавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Степаненко Т.А., державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області 09.10.2009 за р.№3-1173, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.11.2009 КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради Запорізької області в книзі 59, номер запису 10684, реєстраційний номер 28248860. Копія даного договору наявна у матеріалах справи. Так, згідно з п.5.9 цього правочину, укладеного між продавцем [PERSON] та [PERSON] , продавець (відповідач у цій справі) зобов`язується знятися з реєстрації з квартири [ADDRESS] і звільнити житлове приміщення до 20.10.2009. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №249970141 від 26.03.2021, зазначений об`єкт нерухомості, реєстраційний номер об`єкта 2258710423104, номер запису права власності 39904859 відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №55917530 від 24.12.2020 приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каменєвою-Тинів Н.В. на праві приватної власності належить [PERSON] . За даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №14435 від 30.12.2020, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] (власник) та [PERSON] , [INFO] . Реєстрація відповідачки також підтверджена відповіддю відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради на запит суду (вх.№ від 01.02.2021 №3265/21-вх.). Як встановлено судом, Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) здійснено перевірку щодо наявності актового запису про смерть [PERSON] . Так, відповідно до відповіді відділу №21/21.23-06-188 від 14.05.2021, в архіві відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть відносно [PERSON] , [INFO] відсутній. Судом 28.01.2021 відповідно до клопотання представника позивача здійснено допит свідків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які в судовому засіданні показали суду, що відповідачка з часу придбання квартири [PERSON] не мешкає за адресою реєстрації позивачки, вона жодного разу не з`являлась до житлового приміщення, власних речей там не має. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Так, ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, чинним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст.13,41 Конституції України, ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, на правовідносини у цій справі поширюються загальні норми щодо виконання зобов`язань, зокрема, договорів, а саме, главами 48 та 50 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. За змістом ч.1 ст. 530, ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи закріплену нормою ч.1 ст.629 ЦК України презумпцію обов`язковості договору для виконання сторонами, а також ту обставину, що відповідно до ст.401, 404 ЦК України позивачка не надавала права відповідачці на користування своїм майном, суд дійшов висновку про те, що з боку [PERSON] допущено невиконання умов п.5.9 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Степаненко Т.А., державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області 09.10.2009 за р.№3-1173 щодо зняття з реєстрації за місцем проживання в строк до 20.10.2009, обумовлений сторонами правочину. Так, на час розгляду справи з реєстраційного обліку за місцем проживання по [ADDRESS] відповідачка в позасудовому порядку не знята, що порушує права позивачки на користування та розпорядження належним їй нерухомим майном. Існування домовленостей щодо порядку користування житловим приміщенням між сторонами у справі наявними доказами не підтверджено, факт непроживання відповідачки за вказаною адресою з моменту придбання [PERSON] квартири за вказаною адресою знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, до членів сім`ї власника квартири [PERSON] не відноситься. З урахуванням наведеного, встановлених фактичних обставин справи, пояснень свідків, оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідачки за вказаною адресою, перешкоди позивачці у здійсненні її права власності підлягають усуненню, тому судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем, суд виходить зі змісту ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття її з реєстрації. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивачки, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судовий збір, сплачений [PERSON] у сумі 840,80 гривень за пред`явлення позову до суду.

Outcome: approved