Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

позивачка [PERSON] 13.10.2021 звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 02.06.2007 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1174. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.06.2007 було зареєстровано шлюб з відповідачем, у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через суттєві щодо подальшого спільного життя. Вони не проживають разом з серпня 2021 року, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини, примирення між ними неможливе. Їх подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечать їх інтересам, шлюб існує формально. Ухвалою від 05.11.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивачка у судове засідання не з`явилась, 29.11.2021 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, 29.11.2021 подав заяву про визнання позову, просив розглядати справу у його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.06.2007 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1174. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із квитанції №0.0.2299308085.1 від 13.10.2021 позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 908 грн. Враховуючи вищевикладене, а також і те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, що підтверджується її матеріалами, суд приходить до переконання, що позивачці [PERSON] слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454 грн. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 454 грн. судового збору.

Outcome: approved