Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивачі, посилаючись на те, що: -рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2020 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей, одним з яких є [PERSON] , [INFO] ; -рішенням Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області №20 від 27 вересня 2019 року у відповідача відібрали трьох дітей, серед яких є також [PERSON] , [INFO] ; -рішенням Хустської міської ради від 14 серпня 2019 року №372 було створено дитячий будинок сімейного типу на базі їхньої сім`ї [PERSON] , відповідно до якого серед влаштованих на виховання та спільне проживання до їхнього дитячого будинку сімейного типу є [PERSON] ; -батько дитини [PERSON] записаний у свідоцтві про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України; -відповідач матеріальної допомоги на дитину в добровільному порядку не надає, а майже з кожним днем ціни на товари та послуги, необхідні для забезпечення нормального життєвого розвитку дитини ростуть; -в\~ той же час відповідач є молодою, працездатною особою і може виконувати різні роботи і заробляти гроші, при цьому інших дітей чи непрацездатних батьків у неї на утриманні немає, звернулися до суду з позовом та просять: стягнути з відповідача на їх користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, надали до суду заяви /а.с.37-38/, згідно яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи та просили розглянути справу у їх відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином - особисто /а.с.39/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивачів та відповідача, без фіксування судового процесу. За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області №20 від 27 вересня 2019 року у відповідача [PERSON] відібрали трьох її дітей, серед яких є також неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] /а.с.19/. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2020 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дітей, у тому числі і неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.13-15/. Розпорядженням голови Свалявської районної державної адміністрації від 20 березня 2020 року №103 неповнолітній дитині - [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування /а.с.20/. Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 17 червня 2019 року №267 неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , з 19 червня 2020 року влаштовано до дитячого будинку сімейного типу родини позивачів: [PERSON] та [PERSON] на спільне проживання та виховання дітей, позбавлених батьківського піклування /а.с.21-24/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказали позивачі у своєму позові: відповідач є молодою, працездатною особою і може виконувати різні роботи і заробляти гроші, при цьому інших дітей чи непрацездатних батьків у неї на утриманні немає, але ніяких доказів цих обставин суду не надали. Відповідач відзиву на позов та ніяких доказів по суті позову суду не надала. Крім того, позивачі взагалі не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тобто, саме на батьках дитини лежить обов`язок забезпечувати дитину фінансово, тим самим створивши їй умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її гармонійного розвитку, з урахуванням того, що: -у позивачів перебуває на вихованні неповнолітня дитина [PERSON] - віком 14 років; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2021 року 2395грн.; -мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 січня 2021 року не може бути меншим, ніж 1197грн.50коп., тобто позивачами заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини практично у мінімальному розміру, як встановлено СК України, суд прийшов до висновку, що позивачі обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі - у розмірі 1200грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачів аліменти у визначеному вище розмірі, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840грн.80коп., від сплати якого позивачі звільнені. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved