Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 07 липня 1972 року [PERSON] та [PERSON] отримали ордер № 983 на квартиру [ADDRESS]. 04 лютого 1984 року [PERSON] [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право спільної часткової власності на вказану квартиру [ADDRESS]. 30 січня 2014 році [PERSON] та [PERSON] подарували свої 2/3 частини спірної квартири своїй онуці [PERSON] В 2014 році [PERSON] помер після чого позивачі були позбавленні можливості проживати у спірній квартирі, оскільки відповідач змінив замки та перешкоджає їм у користуванні квартирою, тому позивачі просили суд зобовязати відповідача не чинити їм перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом їх вселення. В судовому засіданні позивач [PERSON]І та представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки між співвласника спірної квартири не вирішено питання про виділ часток в натурі, а тому куди вселяти неповнолітню [PERSON] та в яку саме кімнату квартири не зрозуміло. Окрім того відповідач в судовому засіданні підтвердив, що дійсно на даний час він зі своєю дружиною та її дитиною проживають у спірній квартирі, де він змінив замок на вхідних дверях, ключів позивачі від квартири не мають, а тому потрапити туди не мають можливості. Представник третьої особи Управління-служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що органом опіки та піклування було здійснено виїзд за адресою [ADDRESS] , для обстеження квартири яка належить на праві спільної часткової власності неповнолітній однак відповідач їх не впустив. Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, 07 липня 1972 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів [PERSON] було видано ордер на право зайняття [ADDRESS] /а.с. 10/. 04 лютого 1984 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9/. 30 січня 2014 року [PERSON], [PERSON] подарували свої 2/3 частини своїй онуці [PERSON], що підтверджується договором дарування частини квартири посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 92 /а.с. 4/. Згідно довідки № 18987 від 14 жовтня 2014 року в кв. 64 за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Героїв буд.11 зареєстровані [PERSON] з 10 квітня 1981 року та [PERSON] з [INFO]. /а.с. 43/. Після смерті [PERSON] , червень 2014 рік /а..с 43/, [PERSON] втратила можливість користуватися та розпоряджатися своїми 2/3 частинами спірної квартири, а [PERSON] втратила можливість проживати за своїм місцем реєстрації, оскільки відповідач перешкоджає їх у реалізації їх прав. Дані обставини підтверджуються неодноразовими зверненнями з заявами до Жовтневого РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області./а.с.55-56/. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Стаття 156 ЖК України передбачає, що члени сім*ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та зобов*язати [PERSON]В усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою [PERSON], [PERSON] в особі її батьків [PERSON] та [PERSON] які діють в її інтересах, шляхом вселення їх до квартири та передачі ключів. Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved