Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

\~\~\~\~Позивачка 28.03.2016 року після усунення недоліків позову звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в спільному майні та його поділ, посилаючись на те, що з осені 2002 року постійно проживала з відповідачем однією сім'єю, вела з ним спільне господарство, планувала своє спільне життя та побут, мала з ним спільний бюджет, а після того як завагітніла, то вони офіційно зареєстрували свої шлюбні відносини з відповідачем. Під час їх спільного проживання однією сім'єю жоден з них в інших шлюбних стосунках не перебував. Їх шлюб зареєстровано 23.06.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ. 15 грудня 2007 року у них народився син - Данило. У травні 2007 року під час їх спільного проживання для сімейних потреб вони придбали житловий будинок у с. Щербані Полтавського району Полтавської області по вул. Матросова, 4, в якому зареєстроване їх місце постійного проживання. Договір купівлі-продажу цього житлового будинку було оформлено на відповідача. За рахунок спільних коштів подружжя сторони здійснили добудову до цього житлового будинку, внаслідок чого істотно збільшилася його площа, відремонтували його. Їх шлюбні стосунки остаточно припинені, шлюб було розірвано рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08.06.2015 року. Після розірвання шлюбу питання щодо розподілу спільно нажитого ними майна у добровільному порядку не вирішено. Остаточно уточнивши свої позовні вимоги, позивачка прохала встановити факт їх спільного проживання однією сім'єю з відповідачем у період з січня місяця 2004 року по 23 червня 2007 року. Визнати їх з відповідачем спільною сумісною власністю житловий будинок житловою площею 17,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по вул. Матросова, 4 в с. Щербані Полтавського району Полтавської області, зареєстрований\~29.05.2007 року\~за відповідачем. Поділити\~\~ спільне\~\~ сумісне майно подружжя, визнавши\~\~за нею право\~\~власності на\~? ідеальну частку цього житлового будинку та ? ідеальну частку \~будівельних матеріалів, конструкцій, робіт затрачених на добудову, ремонт та обслуговування\~\~\~\~житлового будинку ( невідємні покращення ) загальною вартістю 107 083 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник остаточні позовні вимоги підтримали із вказаних підстав у позові та в подальшому представник позивачки надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що житловий будинок набутий ним за його власні кошти. Кошти були отримані ним у 2005 році в дар від матері - [PERSON], які остання виручила з продажу своєї власної квартири в смт. Решетилівка Полтавської області. Отримані в дар кошти в розмірі 4 000 доларів США він 06.09.2005 року помістив на депозит до АТ «Індекс-Банк», депозитний договір пролонговувався на підставі договорів № 3159 від 06.12.2005 року, № [NUMBER] від 07.09.2006 року, № 1000385135/6 від 11.12.2006 року, № 1000385135/7 від 13.03.2007 року, отримавши кошти з депозиту він 22.05.2007 року придбав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Щербані Полтавського району та області, вул. Матросова, 4 для проживання їх сім»ї. В подальшому представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, де з позовом погодився частково, заперечуючи проти встановлення факту їх спільного проживання однією сім'єю у період з січня місяця 2004 року по 23 червня 2007 року та визнання їх спільною сумісною власністю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Матросова, 4 в с. Щербані Полтавського району та області з тих підстав, що позовні вимоги в цій частині суперечать дійсним обставинам та чинному законодавству. Судом встановлено, що сторони відповідач спільно проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. В період їх спільного проживання позивач завагітніла і після їх одруження у них народився 15.12.2007 року син - Данило. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08.06.2015 року позивач та відповідач з 23.06.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, цей шлюб розірвано даним рішенням суду. Згідно довідки про склад від 21.01.2016 року № 285 сторони проживали однією сім'єю. 22.05.2007 року відповідач придбав житловий будинок з господарськими будівлями в с .Щербані Полтавського району та області, по вул. Матросова, 4 за 8 000 гривень, кошти за будинок сплатив продавцю під час підписання договору купівлі-продажу ( а. с. 89 ) . З пояснень відповідача спірний житловий будинок придбано для сімейного використання з позивачкою. Згідно довідки виданої ПН [PERSON] 09.08.2005 року [PERSON] і [PERSON] продали [PERSON] квартиру №» 23 у буд. № 7 по вул. Жовтнева в смт.Решетилівка Полтавської області ( а. с. 88 ) . Згідно долучених до матеріалів справи договорів банківського вкладу 06.09.2005 року відповідач вніс на депозит строком на 3 місяці 4 000 доларів США, цей договір пролонговувався ним до 13.09.2008 року включно ( а. с. 102-106 ). Згідно з висновку судово-оціночно-будівельної експертизи № 116 від 02.12.2016 року ідентифіковано наступні заходи повязані з добудовою, ремонтом та експлуатацією житлового будинку літ. «А-1» спрямовані на покращення його споживчих якостей ( невідємні поліпшення ). Здійснено демонтаж прибудови літ. «а» у складі приміщення сіней № 1 та кухні «1-1», споруджено прибудову з цегляними стінами на монолітному бетонному фундаменті у складі приміщення «1-3», у кімнаті «1-2» роздоблені стіни шпалерами, пофарбовано підлогу, замінено вікно. Ця добудова по зовнішніх обмірах складає 4 ,00 м. х 6,35 м., а по внутрішніх обмірах розмір цієї добудови складає 3,48 м. х 5,67 м. Виконана добудова до житлового будинку перевищує розмір житлової площі, яка згідно технічного паспорту складала 17,4 кв.м., площа добудови складає площу 19,7 кв.м. Вартість виконаних поліпшень ( невідємних покращень ) за вказаною адресою станом на дату дослідження ( 28.10.2016 року ) становить 107 083 грн., дійсна ( реальна ) вартість\~спірного житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями на дату дослідження ( 28.10.2016 року ) становить 154 700 грн., вартість її ? частини 77 350 грн. ( а. с. 196 ). З пояснень відповідача та згідно технічного паспорту на житловий будинок ( а. с. 93-97 ) виконана добудова до спірного житлового будинку не узаконена. З довідки Щербанівської сільради Полтавського району та області вбачається, що земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування спірного житлового будинку не приватизована ( а. с. 92 ). З фотокарток зроблених в різний період часу вбачається перебування сторін в колі друзів, в родинних колах, їх спільний відпочинок, з листів адресованих відповідачем позивачці в 2001 році вбачається його ставлення до позивачки та планування ним спільного життя з останньою, з вітальної телеграми вбачається її направлення бабусею позивачки 31.07.2006 року та вказано, що її направлено [PERSON] для Жені, з договорів споживчого кредитування вбачається придбання позивачкою товарів та сплати нею кредитів, з трудової книжки, грамот позивачки за її успіхи в роботі вбачається трудова зайнятість останньої в період сімейного проживання з відповідачем. Допитані в судовому засіданні свідки : [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що особисто бачили та знають, що сторони вели подружній спосіб життя з кінця літа - початку осені 2002 року, бо наймали житло в м. Полтаві спочатку по пров.Нижній, а в послідуючому по вул. Пушкіна та по пров. Заячий м. Полтава. А в 2007 році позивачка завагітніла і вони одружилися. Для сімейного проживання сторони придбали будинок в с.Щербані Полтавського району, який відремонтували, добудували та проживали в ньому сім'єю . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що часто навідувалася до відповідача, який є її сином в м. Полтаву, знає що він дружив з позивачкою, а в 2007 році вони одружилися та у них народився син. Вона давала їм кошти на їх весілля. Відповідач придбав будинок в с. Щербані за кошти виручені нею від продажу її особистої квартири в смт.Решетилівка Полтавської області, ці кошти вона подарувала останньому для придбання житла для їх сім»ї. Відповідач подаровані нею кошти в 2005 році спочатку вніс на депозит, а в 2007 році за ці кошти придбав будинок в с. Щербані. Суд заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши докази, якими обґрунтовуються вимоги, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності . Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до\~ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення\~глави 8 СК України, яка регулює право спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~ст. 61 СК України\~об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. За умовами\~\~ч. ч. 2, 4\~ст. 65 СК України\~при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Ст. 68 СК України\~передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Ст.\~70, 71 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Відповідно до абз. 1 п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до п. 25\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року\~\~вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі невчинення таких дій, а також невчинення одним із подружжя дій щодо припинення права другого з подружжя на частку у спільному майні, передбачених\~ст. 365 \~ЦК України, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їхніх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно в їхній спільній частковій власності. Відповідно до ч.2\~ст.183 ЦК України\~\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У розумінні ч.1 ст. 376 ЦК самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а й обєкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої \~та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу \~ \~на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником ( власниками ) раніше отримано право власності. Судом встановлено, що спірний житловий будинок містить самочинне будівництво, а суду сторонами не надано доказів узаконення цього будівництва. Виходячи зі змісту ч. 1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва ( ч. 3 ст. 331 ЦК України ). Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про те, що в період з вересня 2002 року по 23 червня 2007 року сторони дійсно фактично проживали однією сім'єю, а з 23 червня 2007 року офіційно зареєстрували шлюбні стосунки. Позивачкою заявлено вимогу про встановлення цього факту, починаючи з 01.01.2004 року по 23.06.2007 року, що є її правом. Спірний житловий будинок придбано для потреб сім'ї та він має статус спільного майна подружжя, в якому частки позивача та відповідача є рівними згідно вимог закону. До узаконення сторонами самочинно виконаної добудови до спірного житлового будинку право власності у сторін існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва цієї добудови, в якому їх частки є рівними. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в сумі 5 638 грн., які складаються із сплаченого позивачкою при зверненні до суду судового збору в розмірі 1 638 грн. та витрат за проведення експертизи в розмірі 4 000 грн., про що маються докази.

Outcome: approved