Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, в якому просять поділити квартиру за адресою: [ADDRESS] в натурі між власниками і виділити позивачам житлову кімнату 17,9 кв.м. згідно з планом. Уточнивши позовні вимоги, а саме просили встановити порядок користування квартирою за адресою [ADDRESS] наступним чином: у користування позивачів [PERSON] та [PERSON] виділити житлову кімнату площею 17,8 кв.м. разом з балконом 1,5 кВ.м., що максимально відповідає їх частці в праві власності на квартиру; у користування відповідача [PERSON] виділити житлову кімнату площею 12,8 кв.м.; в загальному користуванні залишити кухню - 9,2 кв.м., коридор - 8,6 кв.м., туалет - 1 кв.м., ванна кімната - 2,8 кв.м. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що [PERSON] та її дочка [PERSON] є власниками 2/3 частини квартири (по 1/3 частині за кожним) та відповідач [PERSON] 1/3 частини за адресою: [ADDRESS]. Проте оскільки між ними виникають спори щодо користування та володіння вказаною квартирою, вони вимушені звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивачів в судовому засіданні вимоги позову підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши думку представника позивачів, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. У ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі ст. 364 ЦК України виходить, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно роз`яснень викладених у пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Верховний Суд України у постанові від 03.04.2013 р. висловив правову позицію у справі № 6-12цс13 та зазначив, що, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 1/3 частині кожному квартира загальною площею 53,7 кв.м., житлова площа - 30,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Про що також свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14.03.2018 року № 3746/17-44 проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, поділ квартири [ADDRESS], шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючої квартири з метою влаштування двох окремих квартир для ізольованого користування та заселення кожної новоутвореної квартири однією сімєю у відповідності до ідеальних часток співвласників (2/3 та 1/3) не вбачається можливим, оскільки неможливо виконати вимоги нормативних документів, які зазначались в дослідницькій частині даного висновку (а.с. 33-44). Таким чином, дослідивши в сукупності докази по справі, враховуючи висновок експерта, з якого не вбачається можливості поділу спірної квартири в окремі ізольовані приміщення, суд вважає за можливим поділити квартиру [ADDRESS], виділивши у користування позивачів [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 17,8 кв.м. разом з балконом 1,5 кВ.м., що максимально відповідає їх частці в праві власності на квартиру; у користування відповідача [PERSON] виділити житлову кімнату площею 12,8 кв.м.; в загальному користуванні залишити кухню - 9,2 кв.м., коридор - 8,6 кв.м., туалет - 1 кв.м., ванна кімната - 2,8 кв.м.

Outcome: approved