Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вони з відповідачем 1 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб в Андрієво-Іванівській сільській раді Миколаївського району Одеської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, шлюбні відносин припинені. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та просить суд розірвати шлюб. Крім того позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також в своїй позовній заяві позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошові сумі, яка складає 766 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.18). Відповідач у судове засідання не з'явився. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка - [PERSON] та відповідач -[PERSON] 1 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб в Андрієво-Іванівській сільській раді Миколаївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 1 жовтня 2009 року, актовий запис №09 (а.с.4). Одруження виявилось невдалим, між ними постійно виникають сварки, які виникають внаслідок того, що кожен має свої погляди на подружнє життя, ведення господарства. Шлюбні відносини фактично припиненні, позивачка вважає що їх спільне життя та збереження шлюбних відносин неможливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) Як видно з матеріалів справи за час окремого проживання [PERSON] та [PERSON] останній не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачки [PERSON] залишити без змін, тобто «[PERSON]».

Outcome: approved