Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на 1/9 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 2/9 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 1/9 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 2/9 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову посилаються на те, що після смерті батьків відкрилася спадщина у вигляді 1/9 та 2/9 частин вищенаведеної квартири, однак оскільки померлими за життя не оформлені свої спадкові права на квартиру належним чином нотаріальною конторою їм відмовлено в оформленні спадкових прав, тому вимоги позову просять задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Представник позивачів на задоволенні вимог позову наполягає. Відповідач просить суд розглядати справу за відсутністю представника та прийняти рішення по справі на розсуд суду. Судом установлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 22 серпня 2002 року виданого Відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської ради належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Діти померлого (позивачі) та його дружина фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки позивачка [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця, а позивач [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] мешкали та були прописаними з [PERSON] за однією адресою на день смерті та протягом шести місяців після його смерті. [INFO] померла - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину спірної квартири, яка належала їй на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 22 серпня 2002 року виданого Відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської ради, та на 1/9 частину, яку вона отримала за законом після смерті чоловіка [PERSON], таким чином, спадкова маса після смерті батьків позивачів складає 4/9 частини квартири. За даними технічного паспорту, виготовленого 06.06.2013 року на приватизовану квартиру за адресою: [ADDRESS], власниками зазначеної квартири є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після померлих батьків є їх діти - позивачі, які фактично прийняла спадщину. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №6224297 від 25 вересня 2013 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] та [PERSON] оскільки права власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за померлою особою. 15 листопада 2013 року позивачка звернулася до Другої луганської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири за адресою: [ADDRESS], що залишилася після смерті [INFO] її батька [PERSON], однак постановою державного нотаріуса від 15 листопада 2013 року позивачці відмовлено в задоволенні заяви оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував ні спірне нерухоме майно ні право власності на нього, відповідно до законодавства, що діяло на той час, а здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим не можливо. 26 грудня 2013 року позивачка звернулася до Шостої луганської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 2/9 частки квартири за адресою: [ADDRESS], що залишилася після смерті [INFO] її матері [PERSON], однак постановою державного нотаріуса від 26 грудня 2013 року позивачці відмовлено в задоволенні заяви оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала ні спірне нерухоме майно ні право власності на нього, відповідно до законодавства, що діяло на той час, а здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим не можливо. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, а також той із подружжя котрий його пережив… Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. За таких підстав, оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги після померлих батьків та фактично прийняли спадщину після їх смерті, тому не мають бути позбавленими права власності. Таким чином, позовні вимоги позову підлягають задоволенню. На підставі викладеного й у відповідності зі ст. ст. 321, 328, 331, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved