Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовують тим, що 15.02.1997 року помер їх батько [PERSON], який на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті спадщину фактично прийняла його дружина, їх мати ,[PERSON] 01.11.2009 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Псля її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить вищевказаний житловий будинок. За життя остання склала заповіт, у якому все своє майно заповіла їм та їх сестрі [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини. Вони прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини до Бобровицької державної нотаріальної контори. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус їм відмовив, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцю. На майно може претендувати територіальна громада в особі Кобижчанської сільської ради. В змінених позовних вимогах просять визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а за [PERSON] право власності на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Позивачі до суду не з'явилися, в поданих через канцелярію суду заявах просять справу розглянути за їх відсутності. Змінені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.43,44). Відповідач, територіальна громада в особі Кобижчанської сільської ради, до суду також не з'явився, в поданій через канцелярію суду заяві просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.42). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. В заяві позивачі підтримали позовні вимоги ,а відповідач їх визнав, і дане визнання прийняте судом, а тому відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне не досліджувати надані докази, так як обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин позовні вимоги позивачів є законними, обгрунтованими і такими,що підлягають задоволенню в повному обсязі На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved