Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з наказним позовом в обґрунтування якого посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, 25.04.2016 року [PERSON] за договором купівлі-продажу набув у власність об`єкта незавершеного будівництва, а саме: незавершений будівництвом готель готовністю 45% що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1146 га, кадастровий номер [NUMBER] . Одночасно з придбанням вказаного об`єкта незавершеного будівництва за договором купівлі-продажу [PERSON] було придбано і земельну ділянку на якій розташовано об`єкт незавершеного будівництва. Рішенням тридцятої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 14.07.2017 року № 30/1732 змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,1146 га (кадастровий номер: [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] і перебуває у власності [PERSON] для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. Затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною цільового призначення та віднесено вказану земельну ділянку до «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». 21.09.2017 року за заявою [PERSON] посвідчено право власності в установленому законом порядку на вказану земельну ділянку після зміни її цільового призначення. Рішенням тридцять другої сесії Нетішинської міської ради VII скликання № 32/1827 від 08.09.2017 року змінено [PERSON] цільове призначення земельної ділянки, площею 0,0763 га (кадастровий номер: [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] , та перебуває у строковому платному користуванні для обслуговування готельного комплексу «Лісовий». Затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною цільового призначення та віднесено вказану земельну ділянку до «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Також, вказаним рішенням міської ради припинено дію договору оренди земельної ділянки, площею 0,0763 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] , укладеного між Нетішинською міською радою та [PERSON] , за № 543 від 21.07.2016 року. Передано [PERSON] у власність земельну ділянку, площею 0,0763 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] . 28.09.2017 року за заявою [PERSON] посвідчено право власності в установленому законом порядку на вказану земельну ділянку після зміни її цільового призначення. У листопаді 2018 року [PERSON] завершив будівництвом садибний (індивідуальний) житловий будинок (колишня недобудована будівля готелю), що розташований на вказаних двох земельних ділянках за адресою: [ADDRESS] . З метою визначення можливості надійної та безпечної експлуатації означеного житлового буднику [PERSON] у листопаді 2018 року звернувся до фізичної особи - підприємця, яка згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» має кваліфікаційний сертифікат серії [NUMBER] , - [PERSON] за проведенням технічного обстеження цього об`єкта. За результатами проведеного у грудні 2018 року технічного обстеження об`єкта - садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площа 290,2 кв. м., загальна площа - 604,9 кв. м., житлова площа -288,8 кв. м., будівельний об`єм - 2642,0 куб. м., поверховість - 2 + мансарда, замовник - [PERSON] , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. У грудні 2018 року [PERSON] з метою прийняття забудови до експлуатації звернувся до відділу державної архітектурно-будівельної інспекції виконавчого комітету Нетішинської міської ради з декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI). За результатами розгляду цієї декларації уже [PERSON] було отримано від відділу державної архітектурно-будівельної інспекції виконавчого комітету Нетішинської міської ради лист від 18.01.2019 року за № ХМ 151190180432, з якого вбачається, що подана [PERSON] декларація оформлена з порушенням установлених вимог чинного законодавства, зокрема: не зазначено інформацію про проектну документацію, про документ, що дає право на виконання будівельних робіт та ін. Вказаний відділ повернув декларацію на доопрацювання та рекомендував після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, повторно звернутися до цього ж відділу з відповідною декларацією. Разом з тим, [PERSON] стало відомо, що усунути вказані недоліки не вдається за можливе, так як вищеозначене будівництво здійснювалося її чоловіком [PERSON] на належних йому на праві власності земельних ділянках: площею 0,1146 га (кадастровий номер [NUMBER] ) та площею 0,0763 га (кадастровий номер [NUMBER] ), з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту. 21.01.2019 року приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області, Шкапій В .Я., заведено спадкову справу за № 3/2019. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та їх спільна дочка - [PERSON] , яка подала відповідну заяву про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України належало право вимагати визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва - садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований на належних йому на праві власності двох земельних ділянках за адресою: [ADDRESS] , то таке право відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК України перейшло у порядку спадкування за законом до його спадкоємців: дружини [PERSON] та дочки [PERSON] , які прийняли спадщину. Враховуючи вищевикладене позивачі в позовній заяві просять визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] право власності на 1/4 частки садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачів - адвокат Огойко А.А. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Нетішинської міської ради Хмельницької області - Юрчук Л.Є. подала до суду клопотання в якому просила підготовче судове засідання , а також подальший розгляд справи проводити у її відсутності, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача відділу державної архітектурно-будівельної інспекції виконавчого комітету Нетішинської міської ради - Форсюк В.М. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів [PERSON] , представника відповідача Форсюка В .М. , з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 25.04.2016 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області, Шкапій В.Я., та зареєстрованого в реєстрі за № 918, [PERSON] набув права власності на незавершений будівництвом готель готовністю 45 %, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1146 га, кадастровий номер [NUMBER] . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.04.2016 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області, Шкапій В.Я., та зареєстрованого в реєстрі за № 920, [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 0,1146 га, кадастровий номер [NUMBER] . Рішенням тридцятої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 14.07.2017 року № 30/1732 змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,1146 га (кадастровий номер: [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] і перебуває у власності [PERSON] , для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 квітня 2016 року № 58112180. Затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною цільового призначення та віднесено вказану земельну ділянку до «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Вказані обставини об`єктивно підтверджуються даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6805407882017 від 20.09.2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98085357 від 21.09.2017 року. Рішенням тридцять другої сесії Нетішинської міської ради VII скликання № 32/1827 від 08.09.2017 року змінено цільове призначення земельної ділянки, площею 0,0763 га (кадастровий номер: [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] , та перебуває у строковому платному користуванні для обслуговування готельного комплексу «Лісовий». Затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною цільового призначення та віднесено вказану земельну ділянку до «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Вказаним рішенням міської ради припинено дію договору оренди земельної ділянки, площею 0,0763 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] , укладеного між Нетішинською міською радою та [PERSON] , за № 543 від 21.07.2016 року. Передано [PERSON] у власність земельну ділянку, площею 0,0763 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована у [ADDRESS] . 28.09.2017 року за заявою [PERSON] посвідчено право власності в установленому законом порядку на зазначену земельну ділянку після зміни її цільового призначення. Вказані обставини об`єктивно підтверджуються даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6805384922017 від 14.09.2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98718155 від 28.09.2017 року. Згідно довідки відділу містобудування, архітектури та благоустрою виконавчого комітету Нетішинської міської ради №11 від 03.12.2018 року, індивідуальний садибний житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, площею 0,1146 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2017 року, забудовником якого є [PERSON] , відповідає вимогам державних будівельних норм. Як вбачається зі звіту про проведення технічного обстеження від грудня 2018 року наданого ФОП [PERSON] , садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , площа 290,2 кв. м., загальна площа - 604,9 кв. м., житлова площа -288,8 кв. м., будівельний об`єм - 2642,0 куб. м., поверховість - 2 + мансарда, замовник - [PERSON] , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Як вбачається з листа відділу державної архітектурно-будівельної інспекції виконавчого комітету Нетішинської міської ради за № ХМ 151190180432 від 18.01.2019 року на ім`я [PERSON] , за результатами розгляду декларації про готовність до експлуатації об`єкта садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що при заповненні декларації не забезпечена повнота даних, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію декларації. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 21.09.1969 року Славутським районним бюро РАГС. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] В зв`язку з укладенням шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище позивачки змінено на « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 18.09.1993 року Славутським міськрайонним відділом РАГС. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Славутського міського нотаріального округу Шпакій В.Я. №27/02-14/3-2019 від 24.01.2019 року, [PERSON] , [INFO] , фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Заяву про прийняття спадщини також подано дочкою спадкодавця [PERSON] 21.01.2019 року заведено спадкову справу №3/2019. Відповідно до ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно роз`яснень викладених у п.12 Постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Водночас, у абзацах 5, 11, 12, 13 пункту 3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (ч. 3, 5 ст. 376 ЦК). Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із ч. 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (ст. 1216, 1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (ч. 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм ст. 1216, 1218 ЦК. Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст.1226 ЦК України). Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під майном згідно з ч.1 ст.190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов`язки. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За приписами ч. 1, 3 ,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Таким чином, оскільки [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України належало право вимагати визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва - садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований на належних йому на праві власності двох земельних ділянках за адресою: [ADDRESS] , то таке право відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК України перейшло у порядку спадкування за законом до його спадкоємців: дружини [PERSON] та дочки [PERSON] , які прийняли спадщину. За таких обставин суд приходить до висновку, що права позивачів підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. Судовий збір сплачений при зверненні до суду, з відповідачів на користь позивачів суд не стягує, враховуючи наявність відповідного клопотання представника позивачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved