Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивачка 21.07.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів та розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2012 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно. Розмір аліментів, що їх відповідач сплачує згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити гармонійний розвиток дітей. Її матеріальне становище погіршилось, оскільки вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки він офіційно працює і має достатній дохід. Тому просила змінити спосіб і розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов визнав, щодо його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, у якому народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2012 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач регулярно сплачує аліментні платежі, заборгованість відсутня. Згідно ч.3 ст.181 СК України (у редакції Закону України від 17.05.2017 р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції Закону України від 17.05.2017 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні спору суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, стан здоровя відповідача, що є задовільним, покращення його матеріального становища у звязку з постійним працевлаштуванням і достатнім доходом, відсутності на утриманні відповідача інших дітей. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. При цьому слід припинити стягнення за виконавчим листом № 0915/2444/12 Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2012 року, відкликавши вказаний виконавчий лист з Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 181 ч.3, 182, 183, 192 ч.1 СК України,

Outcome: approved