Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є користувачами кімнати [ADDRESS], більш ніж 20 років. У позивачів виникла необхідність укласти з відповідачем договір найму вказаного жилого приміщення, та визнати за ними право користування кімнатою № 404-а у вказаному гуртожитку, а також надати ордер. Тому позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та просить суд визнати право користування позивачами вказаним житловим приміщенням у вказаному гуртожитку. Від позивачки [PERSON] та представника позивача - [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі корішка ордера № 353 від 02.08.1994 року та довідки з місця проживання та на підставі спільного рішенням адміністрації та профспілкового комітету заводу позивачі є користувачами кімнати [ADDRESS], що перебував у віданні вказаного підприємства. В подальшому вказаний гуртожиток передано до комунальної власності м. Одеси. Відповідно до ч.1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008р. №500-VI цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1 вказаного Закону сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Таким чином позов в частині визнання права користування спірним житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст.130 ЖК УРСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу PCP і Української PCP. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення затверджено Радою Міністрів Української PCP. Відповідно до ч.1 ст.63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.64 ЖК УРСР члени сім ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право, зокрема, на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, на підставах, передбачених законом.. Крім того, таке ж право та порядок його реалізації визначено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. №2482-ХІІ, а також Законом про права мешканців гуртожитків. Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону про права мешканців гуртожитків громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п.п.6, 14 ст.18 Закону про права мешканців гуртожитків органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках: здійснюють володіння, використання, управління, експлуатацію переданих територіальним громадам згідно з цим Законом гуртожитків (безпосередньо чи через визначеного виконавчим органом ради управителя); укладають та розривають договори найму житла у гуртожитках, що є власністю відповідних територіальних громад. Відповідно до п.3.2.4 Положення про Суворовську райадміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011р. №384-VІ, у галузі житлово-комунального господарства райадміністрація виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади. Відповідно до п.3.2.5 Положення про Суворовську райадміністрацію у галузі управління комунальною власністю райадміністрація у межах, визначених радою, здійснює управління комунальною власністю розташованою на території Суворовського району м. Одеси. Відповідно до п.3.2.6 Положення про Суворовську райадміністрацію у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація, зокрема: видає ордери на жилі приміщення в гуртожитках, які перебувають на балансі територіальної громади міста та видає розпорядження про укладання договорів найму жилих приміщень в указаних гуртожитках на підставі рішень постійно діючої комісії із забезпечення реалізації житлових проблем громадян, які мешкають у гуртожитках; вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло; вирішує питання укладення та внесення змін до договорів найму жилих приміщень. З вищенаведеного випливає, що саме до компетенції відповідача віднесено вирішення спірних питань, що є предметом даного позову.

Outcome: approved