Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON](в даний час [PERSON]) [PERSON] 15 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання банківського грошового вкладу (депозиту) об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та їх поділ, який уточнила 05.05.2015 року, 10.06.2015 року та 01.12.2015 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 15 листопада 2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу 07 квітня 2014 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею. З її згоди відповідач [PERSON] 16 грудня 2013 року у відділенні «Ходорів» Західного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив грошовий рахунок (депозит) № 26359622773652, на який було зараховано вклад в сумі 1248(одна тисяча двісті сорок вісім) доларів США на строк до 16.12.2014 року. Станом на 19.09.2014 року на рахунку знаходилось 1436,86 доларів США. Однак 19.09.2014 року відповідач без її згоди розірвав договір депозиту, суму коштів 1436,86 доларів США зняв з рахунку та витратив на свої потреби. Враховуючи, що вказані кошти є спільною сумісною власністю подружжя, то сума 1436,86 доларів США підлягає поділу, вона має право на ? частину вкладу. Просить стягнути у її користь, належну їй частку у грошовій одиниці України гривні, а саме суму 16514,00 грн., а також судові витрати по справі. Згідно рішення Жидачівського районного суду від 18.09.2015 року після розірвання шлюбу позивачці повернуто дошлюбне прізвище [PERSON]. 18 грудня 2015 року позивачкою отримано новий паспорт громадянина України КЛ 099322, де вона записана як [PERSON]. Ухвалою суду від 18 грудня 2015 року змінено прізвище позивачки з [PERSON] на [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві та уточненнях до неї. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали. Вважають, що відсутні підстави для задоволення позову. Представник 3-ої особи, відділення «Ходорів» Західного ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в судове засідання не з»явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної\~\~сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності,\~\~незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 листопада 2013 року. Шлюбного договору сторони не укладали. Від шлюбу 07 квітня 2014 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з позивачкою. Під час шлюбу відповідач [PERSON] 16 грудня 2013 року у відділенні «Ходорів» Західного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив грошовий рахунок (депозит) № 26359622773652, на який було зараховано вклад в сумі 1248(одна тисяча двісті сорок вісім) доларів США на строк до 16.12.2014 року, що підтверджується заявою № SAMDNWFD 0070036436900 (вклад «Стандарт»). На суму вкладу згідно договору нараховувалися відсотки за ставкою 10% річних. Ще до розірвання шлюбу 19 вересня 2014 року відповідач зняв з рахунку суму коштів у розмірі 1436,86 доларів США та розірвав договір депозиту. Рішенням Жидачівського районного суду від 18 вересня 2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Відповідно до ст. ст.\~64,\~65 СК України\~дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно роз'яснень п.п.23, 24\~постанови пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу( ст.ст.60,\~69 СК, ч.3\~ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4\~ст. 65 СК). Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Таким чином, враховуючи,\~\~що спільні кошти подружжя\~\~(1436,86 доларів США)\~\~на даний період часу не перебувають на вкладних\~\~рахунках у банківських установах, а були зняті відповідачем та використані на власний розсуд, то підстав для визнання батьківських грошових вкладів (депозитів) об»єктом права спільної сумісної власності та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину цих коштів - немає, оскільки\~\~відповідно до ст. 177 ЦК України\~ гроші є об'єктами цивільних прав, однак на час розгляду справи спірні кошти вже не перебувають на рахунках банківської установи, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed