Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка 24.02.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано та від якого мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, в той час як є працездатним. Позивачка, уточнивши 08.04.2013 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутність (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутність (а.с.18). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 25.11.2013 року було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області 04.06.2003 року (а.с. 6). Відповідно до довідки № 454 від 24.02.2014 року, виданої КП «ЖЕО № 1», дитина проживає разом з [PERSON] (а.с.3). В своєму позові [PERSON] стверджує, що відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, матеріальне становище позивачки, відповідача, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved