Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулися з позовом до відповідача, в якому просять визнати в порядку спадкування за заповітом право власності кожного на 1/2 частини земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІVВЛ №016112, як на спадкове майно померлої [PERSON], яка померла 28 червня 2008 року та [PERSON], яка померла 18 серпня 2016 року. Мотивує свій позов тим, 28 червня 2008 року померла [PERSON], яка вказане вище майно посвідчила заповітом в рівних частках своїм донькам, [PERSON] та [PERSON] Спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], а [PERSON] померла 18 серпня 2016 року. Після її смерті спадщину прийняв позивач, [PERSON], тобто він є спадкоємцем за правом представлення. Враховуючи наведене, позивачі просять поданий позов задовольнити. Позивач, [PERSON], в заяві до суду просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Позивач, [PERSON], в заяві до суду просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача, Журавниківській сільської ради Горохівського району в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. А відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З заповіту, складеного [PERSON] 19 жовтня 2000 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Журапвниківської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №119 видно, що вона все належне їй майно в рівних частках заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON]. Документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON] Крім того, документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON] є матірю [PERSON] Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 28 червня 2008 року. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 18 серпня 2016 року. Постановою державного нотаріуса від 20 грудня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Довідкою Журавниківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 26 листопада 2018 року №984 стверджується, що заповіти від імені [PERSON] посвідчувалися в сільській раді 01 лютого 1994 року за №2 та 19 жовтня 2000 року за №119. Останній заповіт не змінений і не скасований. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є дочка [PERSON] та внук [PERSON] Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який прийняв спадщину шляхом спільного проживання. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІVВЛ №016112 від 03 грудня 2003 року, [PERSON] належала земельна ділянка відповідних розмірів. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори від 29 грудня 2018 року за №01-09/2276 стверджується, що спадкова справа після померлої [PERSON], яка померла 28 червня 2008 року, не заведена. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори від 29 грудня 2018 року за №01-09/2275 стверджується, що спадкова справа після померлої [PERSON], яка померла 18 серпня 2016 року, не заведена. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є її спадкоємцем за заповітом. Судом також встановлено, що позивач, [PERSON], після померлої [PERSON] прийняв спадщину, є її спадкоємцем за законом, остання, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті [PERSON], тобто, [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення. А тому суд вважає, що слід визнати, в порядку спадкування за заповітом, право власності [PERSON] на 1/2 частини земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІVВЛ №016112, як на спадкове майно померлої [PERSON], яка померла 28 червня 2008 року та визнати, в порядку спадкування за правом представлення, право власності [PERSON] на 1/2 частини земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІVВЛ №016112, як на спадкове майно померлої [PERSON], яка померла 18 серпня 2016 року, та яку вона успадкувала після смерті [PERSON], яка померла 28 червня 2008 року. Суд звертає увагу позивачів на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податкового кодексу України.

Outcome: approved