Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про те, що вони разом є власниками житлового будинку по вулиці Саксаганського, 21 у м. Умані Черкаської області, у якому проживають та зареєстровані. На прохання керівника, [PERSON], без згоди дружини [PERSON], зареєстрував за вищевказаною адресою дружину керівника [PERSON] та її брата, відповідача по справі [PERSON], [INFO], які зобов'язалися знятися з реєстрації одразу після оформлення права власності на житло, яке мають купити. [PERSON] через значний проміжок часу добровільно знялася з реєстрації, а її брат, так і не був знятий з реєстрації. На цей час місце його перебування не відоме, з сестрою він не підтримує ніяких зв'язків. Оскільки реєстрація у їх будинку відповідача по справі порушує їх права, як власників та користувачів, вони вимушені звернутися до суду з цим позовом. Просять суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку із житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] м. Умань Черкаська область. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, у позовній заяві міститься вимога щодо розгляду справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному сайті суду, а також направленням рекомендованого повідомлення за останньо відомою адресою проживання, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Заяв про слухання справи у його відсутність чи про відкладення справи на адресу суду не надходило. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 01 лютого 1980 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-163, власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], належить позивачу [PERSON]. Згідно будинкової книги на вказаний житловий будинок, за адресою: [ADDRESS], крім позивачів [PERSON] та [PERSON], з 23.05.2000 року зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 10-13). Згідно довідки № 107 про склад сім'ї, складеної 16 березня 2018 року головою квартального комітету № 14, за адресою: [ADDRESS], проживають: власник - [PERSON], його дружина - [PERSON], онук - [PERSON] Згідно довідки № 106, складеної 16 березня 2018 року головою квартального комітету № 14, за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою не проживає та ніколи не проживав. Згідно письмових пояснень [PERSON], проживаючого за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], проживаючої за адресою: [ADDRESS], підписи яких посвідчені головою квартального комітету № 14 виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області, [PERSON] ніколи не проживав і не проживає на цей час за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст. 167 ЖК України) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню. Згідно з ст. 37-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження з формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Позивачі просять суд зняти [PERSON] з реєстрації, в той час як вказані повноваження належать відповідним органам місцевого самоврядування. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, виходячи з вищевикладеного в суду немає підстав самостійно знімати з реєстрації відповідача, оскільки в такому випадку суд замінить собою орган реєстрації місця проживання, що недопустимо. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації, до задоволення не підлягають. На підставі ст.ст. 29, 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 72 ЖК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.37-1 Закону України «Про місцеве самоврядування»,

Outcome: dismissed