Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачка 24.05.2016 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач мешкає окремо та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд стягнути аліменти з відповідача з дати реєстрації заяви у суді, тобто з 24.05.2016 року, просила визнати неповажною неявку відповідача та його представника та провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] 23.01.2017 року надав заяву через загальну канцелярію суду про відкладення розгляду справи через відсутність його представника у звязку із лікарняним. Суд визнав неявку відповідача та його представника неповажною, оскільки у судове засідання не надано належних доказів поважності причини неявки та з урахуванням ст. ст. 169, 224-225 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.09.2012 року, який на підставі рішення Селидівського міського суду від 28 липня 2015 року, яке набрало законної сили 10.08.2015 року, розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 501682, виданого 26.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби в Марїнському районі Донецькій області, актовий запис № 17, сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02.12.2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Вугледарської міської ради, Служба у справах дітей Селидівської міської ради відібрано у [PERSON] малолітню дитину [PERSON], [INFO], та повернуто його матері [PERSON] Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15.12.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03.02.2016 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Вугледарської міської ради Донецької області, Орган опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області про визначення місця проживання дитини відмовлено. Судом встановлено, що позивач разом з дитиною - [PERSON], [INFO], є внутрішньо переміщеними особами, які проживають за адресою: [INFO], що підтверджується довідками № [NUMBER] від 21.09.2016 року та № [NUMBER] від 02.06.2015 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд не бере до уваги посилання відповідача у наданих раніше запереченнях щодо належного матеріального забезпечення дитини, оскільки даних факт не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні належними та допустимими доказами. Крім того, обставини, викладені у запереченнях до позову свідчать про виконання батьком своїх обов,язків по вихованню дитини і не є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд вважає неспроможними доводи відповідача, викладені в запереченнях, щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивачка має значно більший дохід, оскільки перебування на обліку [PERSON] як фізичної особи-підприємця не є підставою для звільнення батька від обов,язку щодо утримання дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів, який повинно бути стягнуто з відповідача, суд відповідно до ст.182 СК України, враховує стан здоров,я та матеріальне становище дитини та відповідача, те, що вони є тимчасово переміщеними особами, а також відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків і тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 24.05.2016 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 24.05.2016 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача за ставкою визначеною Законом України «Про судовий збір» на час звернення позивача із позовом у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved