Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 2003 року. Від данного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у звязку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У звязку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.33). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.31). Причини неявки суду не повідомив. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про судове засідання, в судове засідання не зявився та не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивачка не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Кльован/ [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 03 квітня 2003 року Олександрівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД №338664, виданим 03 квітня 2003 року (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №161967, виданим 18 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с.7); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №384530, виданим 26 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Кльован/ [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Препелиця». На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved