Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу квартири № 173 від 15.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу - [PERSON] вони стали власниками 71/300 частин квартири [ADDRESS]. 29/100 частин цієї квартири належало відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, що було видано Хортицькою районною адміністрацією міста Запоріжжя № 3752 від 15.12.1997 року. З березня 2005 року позивачі зайняли всю квартиру за погодженням із співвласниками відповідачами по справі. З того часу вони користуються всією квартирою, проводять сплату комунальних платежів. Враховуючи, що кімнатою вони користуються більше 10 років, жодного разу будь яких вимог з боку відповідачів повернути майно не було, вважають, що мають право визнати право власності на цю кімнату в порядку набувальної давності за згодою між собою за [PERSON] В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про місце, день, та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Позивачі не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідачів на підставі документів наявних в матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири № 173 від 15.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу - [PERSON] позивачі стали власниками 71/300 частин квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 29/100 частин цієї квартири належало відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, що було видано Хортицькою районною адміністрацією міста Запоріжжя № 3752 від 15.12.1997 року. З березня 2005 року позивачі зайняли всю квартиру за погодженням із співвласниками відповідачами по справі, що підтверджується копією розписки про те, що [PERSON] отримав кошти у розмірі 10500 доларів США під заставу кімнати площею 13,6 кв.м. та зобовязався в подальшому укласти договір купівлі-продажу. [PERSON] намагався зібрати необхідні документи для відчуження частки квартири про свідчить копія постанови Адміністрації муніципальної освіти «Мирнінського району» Республіки Саха (Якутія) від 28.03.2007 року про надання дозволу на відчуження частки квартири, оскільки на той час [PERSON] була неповнолітньою. Враховуючи те, що відповідачі постійно проживають в іншій державі укласти договір купівлі продажу частки квартири не вдалося. З гідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Кодексом. Згідно частини 4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи те, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, суд вважає, що за ними можливо визнати право власності на це майно в порядку набувальної давності. За згодою між позивачами таке право власності можливо визнати за [PERSON]

Outcome: approved