Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Глибоцької ради Чернівецької області від 25 листопада 1993 року батькові позивачів [PERSON] виділено земельну ділянку площею 5,00 га., для ведення фермерського господарства за рахунок земель господарства [PERSON], в подальшому [PERSON] засновано фермерське господарство «[PERSON]І.», що займалося переробкою сільськогосподарської продукції. 05 серпня 2012 року батько позивачів [PERSON] помер. 12 липня 2013 року 17 сесія Молодійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 6 скликання прийняла рішення № 91-17/2013 про безоплатну передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,60 га., для ведення особистого селянського господарства. Крім того, 17 грудня 2012 року рішенням № 133-2012 14 сесії Молодійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, тому ж [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,60 га. для ведення особистого селянського господарства. Також [PERSON] без будь яких рішень самовільно захопив 0,40 га., які також належать даному фермерському господарству. У звязку з чим, фермерського господарства протиправно позбавлено земельної ділянки загальною площею 1,60 га. Фермерське господарство «[PERSON]І.» справно сплачувала до бюджету фіксований сільськогосподарський податок, крім цього будь яких рішень по вилученню землі у ФГ «[PERSON]І» не приймалося і жодного відношення [PERSON] до даних земель не має. Тому вважає, що рішення [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про безоплатну передачу у власність [PERSON] є неправомірними, а тому підлягають скасуванню, у звязку з чим просить суд, дані рішення сільради визнати протиправними та скасувати, а також зобовязати відповідача повернути належні ФГ «[PERSON]І» земельні ділянки. В судовому засіданні позивачі [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві і просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилалися на їх безпідставність та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та у звязку із пропуском строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в своїх поясненнях посилався на їх безпідставність і просив суд відмовити у їх задоволенні. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи і не заявили клопотання про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не зявився, хоча третя особа належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи і їх представник не заявив клопотання про відкладення розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд встановив обставини та відповідні їм правовідносини і визначив наступні правові норми, що їх регулюють. Так, рішенням Глибоцької районної ради Чернівецької області від 26 листопада 1993 року заяву [PERSON] про виділення йому земельної ділянки задоволено і виділено земельну ділянку розміром 5 га., для ведення селянського (фермерського) господарства за рахунок земель господарства «Молодійський». Згідно рішення № 133-2012 14 сесії Молодійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 17 грудня 2012 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,60 га., для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільської ради. Рішенням Молодійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 91-17/2013 17 сесії 6 скликання від 12 липня 2013 року затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,6000 га., для ведення особистого селянського господарства [PERSON] Передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,6000 га., для ведення особистого селянського господарства [PERSON], а також надано дозвіл [PERSON] виготовити правовстановлюючі документи на право власності на дану земельну ділянку. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,6 га., що розташована в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області кадастровий номер 7321084800:01:002:0648 цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 № 144881 підтверджено, що ФГ «[PERSON]І.» зареєстрована як юридична особа 28 грудня 2001 року. [PERSON] до статуту даного фермерського господарства, головою господарства є [PERSON]. До органів управління відноситься тільки голова господарства. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 109184 [PERSON] помер 05 серпня 2012 року. З довідки приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що нею заведено спадкову справу до майна [PERSON], який помер 05 серпня 2012 року. Спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Згідно пояснень позивача [PERSON] у судовому засіданні, він виступає тільки в своїх інтересах та в інтересах фермерського господарства, в інтересах [PERSON] він в даному процесі не виступає. Позивачами визнається той факт, що фермерське господарство перебуває на стадії переоформлення, на даний час відсутній як голова господарства так і виконуючий його обовязки. Тому за таких обставин, суд вважає, що позивачі, які виступають в інтересах фермерського господарства не довели належними і допустимими доказами наявність у них повноважень на представництво інтересів фермерського господарства. [PERSON] до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 17 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року було встановлено порядок передачі земельних ділянок у власність громадян. Згідно положень даної статті громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, [PERSON] народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. [PERSON] народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) [PERSON] народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядними, природоохоронними і санітарними органами, органом архітектури і подається до районної (міської) [PERSON] народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). [PERSON] до ст. 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно ст. 23 Земельного кодексу України право власності посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними [PERSON] народних депутатів. [PERSON] до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом державний акт на право власності чи право постійного користування на земельну ділянку площею 5 га у фермерського господарства відсутній, також не відбулося встановлення меж цієї ділянки в натурі. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позивачами в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами порушення їх права, а саме факту виділення у власність відповідача земельної ділянки, частина якої, як стверджують в позовних вимогах позивачі раніше належала фермерському господарству. Також не доведено позивачами належними і допустимими доказами факт захоплення відповідачем частини земельної ділянки, що належить фермерському господарству. На підставі викладеного, ст.ст. 17, 22, 23 Земельного кодексу від 18 грудня 1990 року, та

Outcome: dismissed