Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2009 року. Від вказаного шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час сім`я розпалася, шлюбні відносини сторони не підтримують, втратили почуття та повагу одне до одного, примирення між ними неможливе, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також, позивачка просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в сумі 840, 80грн. 29.10.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Винару Л.В . Ухвалою суду від 18.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків. 07.12.2020 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від позивачки на адресу суду надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 08.12.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач відносно задоволення позову заперечує та просить у задоволенні позову відмовити. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 14.11.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Майданською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 10). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6-7). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в медичному закладі, що стверджується довідкою КНП «Олевська ЦЛ» № 206 від 28.10.2020 року (а.с. 9). Як вбачається із змісту поданої позовної заяви спільне життя не склалося. На даний час сім`я розпалася, підставою для розпаду сім`ї стало те, що між сторонами постійно виникали непорозуміння та суперечки із-за несумісності характерів. Збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Примирення між сторонами не можливе, шлюбні відносини не підтримують, втратили повагу і почуття одне до одного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Стосовно заперечення відповідача стосовно розірвання шлюбу, суд зазначає, що, оскільки шлюб є добровільною згодою обох з подружжя, а тому заперечення одного з подружжя з мотивів небажання розривати шлюб не може бути безумовною причиною чи вагомим доказом необхідності збереження шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Позивачка, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених нею і документально підтверджених судових витрат (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved