Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Управління міського господарства Вугледарської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму житлового приміщення. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що її зведена сестра за матір`ю [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ордеру №401 від 27 серпня 1996 року двокімнатна квартира [ADDRESS] , була надана Вугледарською міською радою [PERSON] - батькові [PERSON] . На підставі особового рахунку № [NUMBER] на зазначену квартиру, наданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Флагман-Вугледар» станом на 15 травня 2017 року вбачається, що наймачами житлового приміщення зазначені: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , а після їх смерті спадщина не відкривалась, відповідна інформація у Спадковому реєстрі - відсутня. Позивачка, як член родини [PERSON] , вела із нею спільне господарство до моменту смерті останньої, яка не заперечувала проти проживання із нею [PERSON] . Позивачка до теперішнього часу мешкає за вказаною адресою. Тому, позивачка набула право користування квартирою [ADDRESS] , бо при її вселенні між нею та [PERSON] не було угоди про порядок користування таким житловим приміщенням, а сам по собі факт реєстрації [PERSON] за іншою адресою, не може слугувати підставою для вирішення питання про її право користування спірною квартирою. При цьому, позивачка вважає, що при вселенні до спірного житлового приміщення було дотримано порядок вселення позивачки у квартиру [ADDRESS] , що фактично відбулось у лютому 1999 року зі згоди наймача такого житла. З огляду на викладене, зважаючи, що зазначена квартира є постійним місцем проживання позивачки починаючи з лютого 1999 року, де остання постійно мешкає протягом останніх десяти років на правах єдиного спадкоємця майна померлої [PERSON] , вела із нею спільне господарство, якою при цьому опікувалась та доглядала після погіршення стану її здоров`я, то таким чином у позивачки виникло право на користування квартирою [ADDRESS] , на законних підставах. Окрім того, оскільки [PERSON] померла, то право вимагати зміни договору найму має будь-хто з членів сім`ї наймача. Так, [PERSON] є членом сім`ї наймача, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , то позивачка отримала також право вимагати визнання себе наймачем за раніше укладеним договором найму такого жилого приміщення замість померлої [PERSON] . Посилаючись на вищевикладене, [PERSON] просить суд визнати за нею, як члена родини [PERSON] , яка померла [INFO] , право користування квартирою [ADDRESS] , та внести зміни до договору найму житлового приміщення за особовим рахунком на квартиру [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] наймачем такого житлового приміщення, замість колишнього наймача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що оскільки у спірній квартирі ніхто не проживає, то представник ОСББ неодноразово звертався до відповідача з проханням передати зазначену квартиру іншому квартиронаймачеві, через зростання боргів за комунальні послуги, а тому просила суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Свідок [PERSON] , [INFO] , який є чоловіком позивачки, у судовому засіданні пояснив, що у 1999 році розлучився з позивачкою, яка переїхала від нього у квартиру [ADDRESS] , де мешкає по теперішній час. Крім дружини та доньки, за вказаною адресою завжди мешкали її батьки та рідна сестра позивачки, які померли. Свідок [PERSON] , [INFO] , яка є дочкою позивачки, у судовому засіданні пояснила, що у її батька є однокімнатна квартира у місті Вугледарі, де вона з батьками проживала разом. Коли їй було 4-5 років, її батьки розлучилися, після чого її матір переїхала у квартиру [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] , крім позивачки, у зазначеній квартирі завжди мешкали її дід, баба та рідна сестра позивачки, які померли. Свідок [PERSON] , [INFO] , який є чоловіком дочки позивачки, у судовому засіданні пояснив, що після знайомства з дочкою позивачки у 2013 році, [PERSON] вже проживала у квартирі [ADDRESS] , де проживає по теперішній час. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 липня 1996 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] з 05 листопада 1993 року по 04 вересня 1996 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а починаючи з 25 липня 2007 року позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 грудня 1970 року матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . На теперішній час у [PERSON] та позивачки різні прізвища, оскільки остання 20 листопада 1992 року, укладаючи шлюб з [PERSON] , змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 серпня 2016 року, виданим Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 6, 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 травня 1979 року матірю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 08 червня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 23 листопада 2002 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено шлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с. 12). Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11 вересня 2008 року Вугледарським МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , з 18 серпня 2000 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 жовтня 2019 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Вугледар Донецької області (а.с. 13). Згідно договору-замовлення №162 [PERSON] організовувала та оплачувала витрати з поховання [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флагман-Вугледар» від 11 листопада 2019 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] на момент смерті була зареєстрована одна (а.с. 16). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 вересня 2017 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Вугледар Донецької області (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31 липня 2017 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Вугледар Донецької області (а.с. 19). Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58358548 та №58358608 від 18 листопада 2019 року у Спадковому реєстрі відсутні відомості про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20, 21). Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У статті 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64, 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР). При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, позивачкою та її представником не надано до суду жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи дійсно квартира [ADDRESS] була надана у користування [PERSON] та/або [PERSON] , або будь-якій іншій особі, оскільки не дивлячись на те, що [PERSON] у своєму позові посилається на ордер №401 від 27 серпня 1996 року до суду не надає ні його оригіналу, ні його належним чином завіреної копії. Більш того, з наданих до суду доказів неможливо встановити родинні зв`язки між позивачкою та [PERSON] , а як наслідок і визначити, що останні є членами однієї сім`ї. Так, [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що [PERSON] є її зведеною сестрою за матір`ю, однак згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 грудня 1970 року та повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 серпня 2016 року матір`ю позивачки є [PERSON] , а встановити матір [PERSON] є неможливим. При цьому, суду надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 травня 1979 року [PERSON] , де матір`ю останньої є [PERSON] , однак ідентифікувати, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою, яка змінила прізвище, встановити неможливо, так само як і ідентифікувати, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою, оскільки суду не наданого відповідних доказів для встановлення даних обставин (свідоцтв про шлюб, свідоцтв про зміну імені, витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, тощо). Окрім того, [PERSON] зазначає, що спірна квартира є її постійним місцем проживання починаючи з лютого 1999 року, де остання постійно мешкає протягом останніх десяти років, та як член родини [PERSON] , вела із нею спільне господарство до моменту смерті останньої, проте, згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 25 липня 1996 року [PERSON] з 1993 року по теперішній час не зареєстрована/ не була зареєстрована за місцем проживання у квартирі [ADDRESS] , а згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флагман-Вугледар» №109 від 11 листопада 2019 року за зазначеною адресою [PERSON] була зареєстрована одна. Будь-яких доказів, окрім показів свідків на підтвердження того, що позивачка постійно проживала та проживає у спірній квартирі, а також, що остання вела спільне господарство з [PERSON] за зазначеною адресою суду не надано. З огляду на викладене, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи справу не інакше як в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, зважаючи, що з наданих до суду документів та доказів неможливо встановити, що право користування квартирою [ADDRESS] було передано будь-якій особі на підставі відповідного ордеру або іншого документу, а [PERSON] постійно проживала та до теперішнього часу проживає у зазначеній квартирі, вела спільне господарство з [PERSON] за даною адресою, а також встановити родинні зв`язки між позивачкою та [PERSON] , визначити, що останні є членами однієї сім`ї, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позову в частині визнання за [PERSON] , як члена родини [PERSON] , право користування квартирою [ADDRESS] , а тому не знаходить правових підстав для їх задоволення та вважає необхідним в їх задоволенні відмовити. Окрім того, зважаючи, що вимоги позову [PERSON] щодо внесення змін до договору найму житлового приміщення за особовим рахунком на спірну квартиру, шляхом визнання [PERSON] наймачем такого житлового приміщення, є взаємопов`язаними та похідними від вимоги позову про визнання позивачки, як члена родини [PERSON] , право користування квартирою [ADDRESS] , щодо яких суд дійшов висновку про відмову в задоволенні, а тому і зазначені похідні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed