Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що їм на підставі рішення Волочиського районного суду від 28.11.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав від 24.12.2011 року на праві власності в рівних частках належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідач, є чоловіком [PERSON] і зареєстрований за вказаною адресою, однак протягом останніх 15 років там за місцем реєстрації не проживає, виїхавши за кордон, і з того часу у їх помешканні за місцем реєстрації не проживає, не бере участі у витратах по утриманню будинку, угоди про порядок користування жилим приміщенням між ними укладено не було, будь-яких домовленностей щодо цього між ними немає, тому просить визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку та зняти його з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач [PERSON] і вона як представник іншого позивача [PERSON] позов підтримала повністю, згідна на заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився вдруге, повідомлявся у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.25,30), однак про причини неявки чи відкладення розгляду справи суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, позивач не заперечує проти цього, в зв'язку з чим проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно рішення Волочиського районного суду від 28.11.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав від 24.12.2011 року, позивачі є власниками в рівних частках по ? частині житлового будинку в [ADDRESS]. За даними довідки про склад сім'ї та відомостей відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області, позивачі та відповідач зареєстровані за даною адресою. Згідно довідки старости сіл Федірки,Мирівка Волочиського району, відповідач зареєстрований за вказаною адресою, однак на протязі останніх 15 років за даною адресою фактично не проживає. Крім того, факт відсутності та непроживання відповідача у будинку [ADDRESS] більше 15 років також підтверджується поясненнями свідка [PERSON] - сусіда позивачів. Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач більше 1 року вибув з будинку [ADDRESS], не проживає там, на підтвердження того, що позивачі як власники житла своїми діями заважали праву проживання відповідача і він був змушений залишити житлове приміщення і переїхати, не підтверджується будь-якими доказами, враховуючи, що відповідач з цього приводу не звертався до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житлом, тому згідно ст.405 ЦК України він втратив право користування житлом, в зв'язку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved