Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

позивачі звернулися в суд з вищевказаним позовом до відповідачів, згідно з яким просять «визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18 грудня 2004 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим № [NUMBER] площею 2,5336 га. та скасувати його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за [PERSON] на Ѕ частки права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Козівської райдержадміністрації від 30 грудня 1996 року за №432; визнати за [PERSON] на Ѕ частки права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Козівської райдержадміністрації від 30 грудня 1996 року за №432». В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що їх батькові [PERSON] , згідно із сертифіката на право на земельну частку пай серії [NUMBER] належала земельна ділянка площею 2,53 га. [PERSON] помер [INFO] . За життя він склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно, належне йому на день смерті в рівних частках [PERSON] та [PERSON] .. 21.04.2000 року нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку пай, яка належала [PERSON] .. 18.12.2004 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2,53 га, кадастровий № [NUMBER] серії [NUMBER] від 18.12.2004 року. 30.11.2017 року нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] .. 17.01.2018 року [PERSON] звернулася до Козівської РДА Тернопільської області з метою оформлення технічної документації, однак їй було відмовлено у зв`язку із тим, що за сертифікатом серії [NUMBER] було видано держаний акт на право власності на землю від 18.12.2004 року [PERSON] .. Таким чином, вважають, що [PERSON] помилково було видано державний акт не на Ѕ частину спірної земельної ділянки, а на таку ділянку вцілому, у зв`язку з чим порушено право [PERSON] .. На підставі вказаного, просять оскаржений державний акт визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію, визнавши за кожним з них право власності на Ѕ частини спірної земельної ділянки. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 04.04.2018 року прийнято позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до розгляду, відкрито провадження за такою та призначено підготовче засідання (а.с.25). 27.08.2018 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, у якому його представник вказував на те, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не є належним відповідачем у цьому спорі, оскільки оскаржений держаний акт видавався Козівською районною державною адміністрацією Тернопільської області (а.с.38-39). 29.11.2018 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.47). 29.11.2018 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду по суті. 21.05.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Козівської РДА Тернопільської області, згідно якого останній «не заперечує проти визнання позовних вимог, викладених у позовній заяві». При цьому, представник цього відповідача просив здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.56). В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, подавши заяви про проведення розгляду справи у їхній відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Частиною 6\~ст.263 ЦПК України встановлено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що батьком позивачів був [PERSON] (а.с.15-17). Останньому на підставі рішення Козівської РДА №432 від 30.12.1996 року було видано сертифікат на земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектара серії [NUMBER] (а.с.19). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 25.04.2017 року (а.с.14). При цьому, він на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.18). 21.04.2000 року позивачу [PERSON] було видано завідувачем Козівської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку (пай), яке належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 30.12.1996 року за №432 (а.с.20). В подальшому, на підставі розпорядження Козівської районної державної адміністрації від 24.03.2004 року №105 позивачу [PERSON] було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,53 га, кадастровий № [NUMBER] серії [NUMBER] від 18.12.2004 року (а.с.21). 30.11.2017 року державним нотаріусом Бережанської державної нотаріальної контори Гетьман І.М., Огірчук М.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 30.12.1996 року за №432 (а.с.22). Листом №01-231/01-10 від 17.01.2018 року відповідачем Козівської районною державною адміністрацією Тернопільської області було відмовлено позивачу [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж земельної ділянки у зв`язку з тим, що за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5336 га, кадастровий № [NUMBER] серії [NUMBER] від 18.12.2004 року на ім`я [PERSON] .. У зв`язку з цим рекомендовано позивачу [PERSON] звернутися до суду із «відповідною позовною заявою» (а.с.23). Таким чином, як встановлено судом, позивач [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину права свого батька на земельну частку (пай) отримав державний акт на таку земельну ділянку вцілому. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України, яка кореспондує положенням ч.1 ст.131 цього ж кодексу встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України, способами захисту прав на земельні ділянки є: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відтак, очевидним є порушення прав іншого спадкоємця [PERSON] [PERSON] , якій також було видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину згаданого права [PERSON] на земельну частку (пай), а тому суд дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість позову в частині визнання недійсним державного акта на право власності на спірну земельну ділянку та скасування його державної реєстрації. Позивачами, серед іншого, заявлено також позовні вимоги про визнання за кожним з них права власності на Ѕ частину права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 30.12.1996 року за №432. Частиною 1 ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Під час розгляду справи, судом не встановлено факту/фактів оспорення чи невизнання права позивачів іншими особами чи втрати ними документів, що посвідчують таке їхнє право. Більше того, кожним із позивачів надано свідоцтва про право на спадщину на відповідну частину спадщини, а саме майнових прав спадкодавця [PERSON] .. З врахуванням вказаного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо визнання за кожним з них права власності на Ѕ частину права на земельну частку пай, належного [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, адже позивачами не доведено порушення такого права чи його невизнання будь-якими іншими особами чи втрату ними документів, що посвідчують такі їх права. Відтак, заявлений [PERSON] та [PERSON] позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial