Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою та просять визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку № [ADDRESS]. При цьому позивачі вказують, що вони є власниками в рівних частках нерухомого майна, а саме: житлового будинку. Розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,20303 га - кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири, від 19 жовтня 2016 року. Станом на теперішній час у квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Однак, у добровільному порядку відповідач не знявся з реєстрації, що у свою чергу створює для них незручності в користуванні власністю. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2015 року, особистих речей відповідача в житловому будинку немає. Оскільки відповідач не користується будинком і не проживає в ньому, у зв'язку з продажем втратив право користування ним, то вважають за необхідне визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку № [ADDRESS]. Позивачі у судове засідання не з'явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутністю, відкладення розгляду справи або заперечень проти позову від нього не надходило. Через неявку у судове засідання належно повідомленого відповідача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачі є власниками в рівних частках житлового будинку № [ADDRESS], яку придбали у [PERSON] що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна, від 15 грудня 2016 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-11, 12-13). У вказаному житловому будинку також зареєстрований відповідач по справі, [PERSON], що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 29 червня 2017 року № 763. Відповідач зареєстрований, але не проживає у спірному житловому будинку, що підтверджується актом від 18.04.2017 року, довідкою про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 07.04.2017 року (а.с.14-16). Таким чином, судом встановлено, що відповідач не є членом родини позивачів. На даний час він втратив право власності на житловий будинок внаслідок його продажу позивачам. Однак, він залишається зареєстрованим за вищевказаною адресою, що перешкоджає позивачам вільно користуватися та володіти житловим будинком, що перебуває у їх власності. Відповідно до правового аналізу Верховного Суду України з деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, з правовідносинами, які виникають між власником та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку втрата права користування житловим приміщенням колишнього власника житла є наслідком припинення його права власності на це приміщення. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 1 частини 1 статті 336 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. За вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд встановив, що відповідач [PERSON] втратив право користування проданим житловим будинком внаслідок його відчуження. Те, що відповідач залишається зареєстрованим в житловому будинку, що належить позивачам на праві власності, може впливати на реалізацію ними їм прав на вільне володіння, користування та розпорядження належною їм власністю, а тому суд вважає їх вимоги обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved