Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась у суд із позовом до відповідачки [PERSON] у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27 березня 2019 року, просить стягнути з останньої відшкодування майнової шкоди заподіяної залиттям квартири у розмірі 28186,23 грн, моральну шкоду у сумі 700,00 грн, витрати на оплату виконаних робіти по розрахунку вартості об`єкта будівництва у сумі 500,00 грн, витрати за отримання інформаційної довідки державного реєстратора у сумі 55,00 грн та судовий збір у розмірі 1536,80 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 30 листопада 2018 року о 04.00 год. відбулось залиття її квартири мешканцями квартири поверхом вище. Таким чином, у відповідності до ст. ст. 22, 23, 1166 Цивільного кодексу України просить позов задовольнити. У зв`язку з тим, у відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 14 березня 2019 року ухвалою судді залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків наведених у ній. 25 березня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. 11 листопада 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засідання сторона позивача підтримав позов повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у заяві по суті. У судове засідання інші учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце цього засідання, а тому з урахуванням думки сторони позивача, відсутністю відзиву на позов від відповідача, суд вважає за можливе постановити ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, позивачка є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено про реєстрацію права власності на нерухоме майцно / арк. спр. 4/. [PERSON] на праві спільної часткової (розмір частки Ѕ) власності належить квартира [ADDRESS] є відповідачка, іншого співвласника не вказано, що підтверджено інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно / арк. спр. 5/. 30 листопада 2018 року за заявою [PERSON] про залиття квартири [ADDRESS] здійснено вихід на місце та встановлено, що мешканці квартири [ADDRESS] дійсно затопили квартири позивачки. Залиття сталось внаслідок прориву шланга гарячого водопостачання (підвід до змішувача кухонної раковини) у квартирі [ADDRESS] . Залито в кухні стелю і стіни , в коридорі залито стелю і стіни, в малій кімнаті стелю та стіни. Дані обставини підтверджено актом ЛКП «Хуторівка» від 30.11.2018 № 546 /арк. спр. 3/. Таким чином, суд відмічає, що з відомостей, що містяться в акті встановлено причину залиття квартири позивачки. Згідно з дефектного атка на поточний ремонт квартири та зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва на поточний ремонт квартири [ADDRESS] загальна вартість понесених витрат позивачем складає 28186,23 грн, що становить відповідно до аргументів позивача розмір майнової шкоди /арк. спр. 6/. Таким чином, між сторонами склались спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири, що регулюється нормами ст. 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає, що факт залиття квартири № 215 мав місце. Дана обставина підтверджена актом від 30.11.2019. Аналізуючи наведене вище законодавство, яке регулює питання відшкодування шкоди, суд прийшов переконання, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. З огляду на це, суд надав оцінку поданим стороною позивача доказам з яких встановлено причинно-наслідковий зв`язок між фактом залиття квартири та виною відповідача, яку останній не спростовує жодними доказами у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України. Попри те, суд критично оцінює визначений розмір заподіяної майнової шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на поточний ремонт квартири [ADDRESS] зазначено найменування робіт і витрат, які були здійснені у вказаній квартирі: демонтаж меблів (кошторисна заробітна плата 736,00 грн), монтаж меблів (кошторисна заробітна плата 1451,00 грн), ремонт меблів (кошторисна заробітна плата 2586,00 грн), демонтаж сходової електропроводки (кошторисна заробітна плата 406,80 грн),прокладання проводу електричного (кошторисна заробітна плата 6211,99 грн), провід (кошторисна заробітна плата 16,52 грн), провід ( поточна ціна за одиницю 49,56 грн) - усього на загальну суму 11457,87 грн. Попри те, наведені види робіт та витрати не відповідають характеру пошкодженням понесеним внаслідок залиття квартири позивачки, які наведені у акті від 30.11.2018, а тому їх врахування стороною позивача із подальшим визначенням розміру майнової шкоди понесених внаслідок залиття квартири, суд оцінює критично, адже не подано належних та допустимих доказів їх пошкодження, а відтак такі суд не приймає до уваги. Отже, суд прийшов висновку, що презумпція вини відповідачки не спростована останнім, позивачка у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України підтвердила заявлені вимоги, а тому суд прийшов висновку, що вимога про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної залиттям квартири підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідачки на користь позивачки майнової шкоди в розмірі 16728,36 грн ( 28186,23 грн - 11457,87 грн). Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 23 цього Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи . При визначені розміру грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду, суд ураховує її вираження у моральних страждання через пошкодження позивача майна; те, що вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, постійного доведення своїх прав та подальше звернення за захистом свого порушеного права до суду. З огляду на вищезазначені обставини, зважаючи на принципи рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до її збагачення, суд прийшов висновку що з відповідач на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 700,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат понесених для організації захисту свого порушеного права, а саме: витрати на оплату виконаних робіти по розрахунку вартості об`єкта будівництва у сумі 500,00 грн, витрати за отримання інформаційної довідки державного реєстратора у сумі 55,00 грн, дійсно понесені позивачкою, що підтверджено платіжними документами, що містяться у матеріалах справи / арк. спр. 13, 36/. У відповідності до ст. п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.Збитками є, зокрема витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, суд прийшов висновку, що витрати понесені позивачкою необхідно віднести до збитків, які понесені з метою подальшого відновлення свого порушеного права, а відтак підлягають до задоволення. Враховуючи наведене вище суд прийшов переконання, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подані позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 938,68 грн.

Outcome: partial