Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON] Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємці за заповітом, але нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. Позивачі просили суд визнати за ним в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності сторін та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками Степовохутірської сільської ради № 143 від 30 травня 2018 року (а.с. 9) та № 190 від 4 липня 2018 (а.с. 8). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належні їм частини житлового будинку. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, 8 вересня 2006 року на її ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину за законом земельну ділянку та майновий пай, що підтверджується копією спадкової справи № 419 до майна померлого [PERSON] (а.с. 101-103). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS], заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується його копією (а.с. 21). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 4 жовтня 2017 року (а.с. 71), а тому спадкування вищевказаного житлового будинку здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що спадщину [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], 12 липня 2018 року на їх ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією спадкової справи № 93/2017 до майна померлої [PERSON] (а.с. 65-98). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) належний їй житловий будинок [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 640/02-31 від 13 вересня 2018 року (а.с. 22). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 22-24). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved