Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, визначений рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2011року про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000 гривень, та стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2027 (дві тисячі двадцять сім) гривень, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. При цьому позивачка посилається на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2011 року було вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивачка зазначила, що на теперішній час розмір стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, тощо, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Позивачка зазначила, що з часу присудження аліментів її матеріальне становище погіршилося, у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування, дитячого одягу, засобів дитячої гігієни, сфери послуг, навчання, у сфері комунальних платежів, проте батько самоусунувся від участі в утриманні та вихованні дитини, з моменту ухвалення рішення жодного місяця аліменти не сплатив, а тому вона вимушена звернутись до суду зданою заявою. Позивачка у судове засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв`язку з чим, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2011 року, яке набрало законної сили, було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2008 року, який було розірвано в 2011 році. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також, вищезазначеним рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2011 року, було змінено рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2011 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з вимогами ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язку щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось зі них та інших випадках, передбачених цим кодексом. В контексті ст. 192 СК України покращення матеріального стану платника аліментів, про що стало відомо одержувачу аліментів, надає право останньому звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів, але за умови що його власний стан погіршився. Пред`являючи позов про зміну розміру аліментів на утримання дитини позивачкою зазначено, що з моменту ухвалення рішення відбулося суттєве збільшення розміру цін на продукти харчування, також, на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних затрат. Позивачка стала нести більші матеріальні затрати на утримання доньки та її матеріальний стан відповідно погіршився. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров`я платника або отримувача аліментів. З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, а тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. В даному випадку суд, при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів, враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів пройшло 8 років, витрати позивача на утримання дитини в рази збільшились по зрівнянню з 2011 роком, змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів. Відтак попередньо визначений судом розмір аліментів на утримання дитини цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених з відповідача аліментів підлягає збільшенню. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved