Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя .Мотивує позов тим, що з 29.10.1988 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В даний час спільне проживання припинено та розпочато процедуру розірвання шлюбу. За час шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя за рахунок сімейного бюджету ними було придбано житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул. Дзержинського,3 в с.Веселому Олександрійського району Кіровоградської області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.08.2007 року . Титульним власником будинку значиться відповідач, але , враховуючи ,що придбання будинку здійснювалося за кошти,що становили спільну сумісну власність подружжя,то вона надавала письмову згоду на його придбання, про що свідчить п.4 Договору купівлі-продажу. За час подружнього життя ними з відповідачем за спільні сумісні кошти здійснено ремонтні роботи в будинку, облаштовано газовим опаленням та газовою колонкою, що підтверджується робочим проектом на газопостачання, здійснено заміну склопакетів , обладнано дах будинку металочерепицею та проведено інші роботи по облаштуванню будинку та двору. Крім будинку, за час спільного життя за спільні сумісні кошти подружжя ними було придбано:2 автомобілі Ford TRANSIT відповідно 1996 та 1998 року випуску середньою ринковою вартістю 85000 грн. та 88000 грн. та причеп ЛЕВ 183111, 2014 року випуску , середня ринкова вартість якого 7000 грн. Дані автомобілі та причеп оформлені на відповідача. 08.12.2014року за 7425 грн. ними придбано торгівельний модуль,що підтверджується актом прийому-передачі №РН-0000349,який розміщено на «Олександрійському центральному ринку» на торговому місці №43,що підтверджується Договором уступки права користування торговим місцем та абонементним талоном,копії яких додаються.За час сімейного життя торгівельний модуль використовувався ними для реалізації молочних та кисло-молочних продуктів, які нею особисто виготовлялися. Як виготовленням , так і безпосередньо реалізацією продукції займалася особисто вона. Обов'язком відповідача було транспортування та підготовка тари. Підприємницька діяльність жодним з них не реєструвалася. Крім того, за час сімейного життя, за спільні сумісні кошти було придбано побутову техніку: -Телевізор TV SATURN « 32NF » вартістю 2750 грн. Телевізор Supra STV- LC3925 вартістю 5000 грн. Пральну машину - автомат «Whiripool» вартістю 3250грн. Мультиварку Scarlett SL -1529 вартістю 1200грн. Газовий котел Данко вартістю 4500 грн. Всю перелічену побутову техніку, а також газовий котел та придбані за час шлюбу компютер, автомийку, електром'ясорубку, на які у неї відсутні документи, відповідач забрав собі та вже вивіз з будинку. При цьому, відповідач створює їй перешкоди в користуванні будинком та спільним майном, заперечує її права на частину майна, фактично виселив її з будинку, у звязку чим вона була змушена звернутися з заявою до поліції, що підтверджується копією заяви від 26.05.2016 року та талоном-повідомленням №110 про реєстрацію заяви. Однак, навіть втручання правоохоронних органів не допомогло вирішити проблему, відповідач продовжує - чинити їй перешкоди та вивозити з будинку спільне майно. Не маючи іншого житла ,можливості проживати у спільному з відповідачем будинку, вона змушена тимчасово мешкати у подруги ,яка надала їй прихисток. Враховуючи планування житлового будинку та розміри площі житлових кімнат у ньому, виділення кожній із сторін ізольованої квартири з окремим виходом, яка б відповідно до вимог ДБН В.2.2005 складалась з коридору, шириною 1,5 метрів, кімнати мінімальною житловою площею 15 кв. метрів, кухні, площею 7 кв.метрів з природним освітлюванням, є неможливим. Таким чином, поділ будинку в натурі у відповідності до вимог ДБН В.2.2005 є технічно неможливим, а тому наміру розділити будинок в натурі вона не має. Стягнення з відповідача грошової компенсації за частку в будинку не бажає. У зв'язку з цим вважає,що необхідно визначити частки сторін у праві власності на будинок в розмірі ? частки кожному та залишити його в спільній частковій власності сторін. Вважає, що рухоме майно необхідно поділити в натурі, виділивши їй: автомобіль Ford TRANSIT відповідно 1998 р.в. вартістю 88000грн. торгівельний модуль, розміщений на Олександрійському центральному ринку на торговому місці №43, вартістю 7425 грн. А відповідачу вважає, що можливо виділити наступне майно: автомобіль Ford TRANSIT, 1996 р.випуску вартістю 85000 грн. причеп ЛЕВ 183111, 2014 р.в. вартістю 7000 грн. телевізор TV SATURN « 32NF » вартістю 2750 грн. телевізор Supra STV- LC3925 вартістю 5000 грн. пральну машину - автомат «Whiripool» вартістю 3250 грн. мультиварку Scarlett SL -1529 вартістю 1200 грн. газовий котел Данко вартістю 4500грн. У звязку з цим, враховуючи відсутність можливості поділити спільне майно в добровільному порядку, вона змушена звернутися до суду.В судовому засіданні уточнила позовні вимоги і просила лише визнати за нею ? частку на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул. Дзержинського,3 в с.Веселому Олександрійського району Кіровоградської області. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнені позовні вимоги. Відповідач та його представники визнали позов в уточненій формі, не заперечують проти його задоволення. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст..60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно п.1 ст.69 СК України чоловік і жінка мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно п.1 ст.70 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 29.10.1988 року. В судовому засіданні встановлено , що 15.08.2007 року був укладений договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], згідно якого останній придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по вул. Дзержинського,3 в с.Веселому Олександрійського району Кіровоградської області . Позивачка надала письмову згоду на придбання даного будинку, про що свідчить п.4 Договору. Після проведеного перейменування вулиць, нова назва вулиці, на якій розташований даний будинок - Затишна. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.25 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. №11 у випадках, коли жодною із сторін не ставиться питання про присудження грошової компенсації з попереднім внесенням суми компенсації на депозитний рахунок суду, а неподільна річ не може бути реально поділена між сторонами, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Сторони в судовому засіданні дійшли згоди, що спірний будинок є їхньою спільною сумісною власністю і за кожним із них можливо визнати право власності на ? частину будинку.Тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, так як це не порушує прав і інтересів сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданої квитанції позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір 1337 грн., що підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved