Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 15 січня 2001 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 66 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області. Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності на житловий будинок № 66 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON] М,В., просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 15 січня 2001 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли її сини [PERSON] та [PERSON], на імя яких 10 вересня 2002 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи № 477/2002 до майна померлої [PERSON] (а.с. 34-38). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з\~ моменту відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 66 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами, який належав [PERSON], у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою № 536/02-31 від 12 квітня 2018 року (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 66 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області був збудований у 1972 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 19). Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові голови сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України). З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. З довідки виконавчого комітету Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 149 від 19 грудня 2017 року (а.с. 16) вбачається, що житловий будинок № 66 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги № 2 особовий рахунок № 78 належав [PERSON]. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок № 66 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області. З матеріалів справи вбачається, що на спадковий житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 17-19). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved