Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів Київської міської Ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, та просила суд постановити рішення яким змінити розмір частки нерухомого майна, яке належало померлому [PERSON], який помер [INFO], з 12/100 частин квартири, яка знаходиться у житловому будинку № 6 кв. № 17-а-23-а по [ADDRESS], на 22/100 частин квартири, яка знаходиться у житловому будинку № 6 кв. № 20-а-23-а по [ADDRESS] та визнати за позивачем, [PERSON], право власності на 22/100 (двадцять дві сотих) частини квартири під № 20-а - 23-а (двадцять літера «а» - двадцять три літера «а»), що знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] житловою площею 9,1 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка, включає квартиру [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1997 року. Спадкодавець залишив заповіт, яким належну йому квартиру [ADDRESS] заповідав позивачеві. Позивач звернулась до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори М.П. Мельник із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 09 квітня 2015 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори М.П. Мельник видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 2340/02-31, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві, у зв'язку з тим, що після прийняття рішення Святошинського районного суду м. Києва 25 грудня 2013 року, було змінено розмір частки нерухомого майна та не відбулося заміни правовстановлюючого документа, не проведено державної реєстрації права власності на майно. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1997 року [PERSON] належало 12/100 частин квартири, яка знаходиться в [ADDRESS]. 23 квітня 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] (спадкодавця), [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-і особи: Відділ приватизації Державного житлового фонду Святошинського району, про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року позов задоволено частково, а саме: Виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі складу нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, припинивши право спільної часткової власності, в рівних частинах в натурі 44/100 частки, що дорівнює 58,44 кв.м., квартири [ADDRESS] і яке складається із трьох кімнат жилою площею 32,6 кв.м., а саме кімнат: 13,5 кв.м. (кв. № 17-а); 9,6 кв.м. (кв. № 18-а); 9,5 кв.м. (кв. № 19-а), та інших приміщень загального користування площею 25,84 кв.м. (загалом 58,44 кв.м.), що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке зареєстровано в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна в реєстрову книгу за № 5594 від 09 грудня 2005 року належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частинах. Визнано виділену в натурі 44/100 частку квартири № 17-а - № 23-а, що дорівнює 58,44 кв.м., за адресою [ADDRESS], що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке зареєстровано в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна в реєстрову книгу за № 5594 від 09 грудня 2005 року належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частинах самостійним відокремленим об'єктом нерухомого майна, що становить 1/1 (одну цілу) частки. Визнано в рівних частинах за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право приватної власності на самостійний відокремлений об'єкт нерухомого майна, що дорівнює 58,44 кв.м. та становить 1/1 (одну цілу) частки квартири № 17-а, 18-а, 19-а за адресою [ADDRESS]. Визнано 56/100 частки нерухомого майна, до складу якої входить кв. № 20-а, 21-а, 22-а, 23-а, яке розташоване за адресою [ADDRESS], у самостійний об'єкт нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (спадкодавець), [PERSON], [PERSON], [PERSON], припинивши право спільної часткової власності щодо виділеної в натурі частки 44/100, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте, даним рішенням не було по новому визначено (змінено) розміри часток нерухомого майна, яке належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (спадкодавець), [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки внаслідок виділу частини у розмірі 44/100 нерухомого майна у самостійний відокремлений об'єкт, співвідношення часток [PERSON] (спадкодавець), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] змінилось, оскільки належні їм на праві спільної часткової власності 56/100 частки нерухомого майна, до складу якої входять квартири № 20-а, 21-а, 22-а, 23-а, теж визнано самостійним об'єктом нерухомого майна, а отже становить 1/1 (одну цілу). Таким чином, після визнання 56/100 частки нерухомого майна, до складу якої входять квартири № 20-а, 21-а, 22-а, 23-а, самостійним об'єктом нерухомого майна, розмір частки [PERSON] змінився з 12/100 на 22/100. Враховуючи вищенаведене та посилаючись на ст..ст. 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1235 ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги за викладеними обставинами та просили суд задовольнити позов. Відповідачі представник Київської міської Ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, направили до суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутності, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Представники третіх осіб Головного управління юстиції у м. Києві, Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явились, направили до суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутності, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Вислухавши пояснення позивача, її представника, та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина, яка, включає квартиру [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1997 року. Спадкодавець залишив заповіт, яким належну йому квартиру [ADDRESS] заповідав позивачеві. З метою прийняття спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори М.П. Мельник із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 09 квітня 2015 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори М.П. Мельник видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 2340/02-31, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві, у зв'язку з тим, що після прийняття рішення Святошинського районного суду м. Києва 25 грудня 2013 року, було змінено розмір частки нерухомого майна та не відбулося заміни правовстановлюючого документа, не проведено державної реєстрації права власності на майно. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1997 року [PERSON] належало 12/100 частин квартири, яка знаходиться в [ADDRESS]. 23 квітня 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] (спадкодавця), [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-і особи: Відділ приватизації Державного житлового фонду Святошинського району, про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року позов задоволено частково, а саме: -Виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі складу нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, припинивши право спільної часткової власності, в рівних частинах в натурі 44/100 частки, що дорівнює 58,44 кв.м., квартири [ADDRESS] і яке складається із трьох кімнат жилою площею 32,6 кв.м., а саме кімнат: 13,5 кв.м. (кв. № 17-а); 9,6 кв.м. (кв. № 18-а); 9,5 кв.м. (кв. № 19-а), та інших приміщень загального користування площею 25,84 кв.м. (загалом 58,44 кв.м.), що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке зареєстровано в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна в реєстрову книгу за № 5594 від 09 грудня 2005 року належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частинах. -Визнано виділену в натурі 44/100 частку квартири № 17-а - № 23-а, що дорівнює 58,44 кв.м., за адресою [ADDRESS], що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке зареєстровано в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна в реєстрову книгу за № 5594 від 09 грудня 2005 року належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частинах самостійним відокремленим об'єктом нерухомого майна, що становить 1/1 (одну цілу) частки. -Визнано в рівних частинах за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право приватної власності на самостійний відокремлений об'єкт нерухомого майна, що дорівнює 58,44 кв.м. та становить 1/1 (одну цілу) частки квартири № 17-а, 18-а, 19-а за адресою [ADDRESS]. Визнано 56/100 частки нерухомого майна, до складу якої входить кв. № 20-а, 21-а, 22-а, 23-а, яке розташоване за адресою [ADDRESS], у самостійний об'єкт нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (спадкодавець), [PERSON], [PERSON], [PERSON], припинивши право спільної часткової власності щодо виділеної в натурі частки 44/100, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте, даним рішенням не було по новому визначено (змінено) розміри часток нерухомого майна, яке належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (спадкодавець), [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки внаслідок виділу частини у розмірі 44/100 нерухомого майна у самостійний відокремлений об'єкт, співвідношення часток [PERSON] (спадкодавець), [PERSON], [PERSON] та [PERSON] змінилось, оскільки належні їм на праві спільної часткової власності 56/100 частки нерухомого майна, до складу якої входять квартири № 20-а, 21-а, 22-а, 23-а, теж визнано самостійним об'єктом нерухомого майна, а отже становить 1/1 (одну цілу). Таким чином, після визнання 56/100 частки нерухомого майна, до складу якої входять квартири № 20-а, 21-а, 22-а, 23-а, самостійним об'єктом нерухомого майна, розмір частки [PERSON] змінився з 12/100 на 22/100. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Згідно зі ст. 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вимоги ст.11 ЦПК України, а саме розгляд справи не інакше як в межах заявлених позивачем вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсізі. На підставі викладеного та

Outcome: approved