Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивачка 17.06.2021 року звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що вона працювала у ПОКП «Полтавафарм» на посаді завідувача аптеки № 5. На підставі Наказу № 171-К від 27.05.2020р. її було звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 02.06.2020р., що підтверджується записом у трудовій книжці. На момент звільнення у відповідача перед нею сформувалась заборгованість із нарахованої заробітної плати та компенсаційних виплат у розмірі 42 383,08 грн. Станом на 02 червня 2020 року та по даний час заборгованість не була погашена, що засвідчується випискою по надходженням по картці позивача, а також довідкою формою ОК-5. Останнє зарахування заробітної плати від ПОКП «Полтавафарм» надійшло на її рахунок 14.02.2020 року, що є заробітною платою за січень 2021 року. Фактично вона не отримувала заробітну плату з лютого 2020 року по день звільнення. В день звільнення розрахунок проведений також не був. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності Аналогічні правові висновки містяться у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13, від 03.07.2013 року у справі № 6-64цс13, від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14. З моменту звільнення та на момент звернення позивача із позовом до суду у ПОКП «Полтавафарм» існує заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, таким чином підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 523/18850/14-ц. зроблено висновок, що відповідно до п. 5 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 ( Порядок ) основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна ( середнього динна ) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів ( годин ), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства ( абз. 3 п. 8 «Порядку…» ). Крім того, положеннями розділу III «Порядку…» передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню ( зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій, тощо ) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Її адвокатом було направлено адвокатський запит до відповідача від 07.06.2021р. № 1-36/2021 з метою отримання довідки про заборгованість із виплати заробітної плати перед [PERSON] та довідку про середню заробітну плату, проте на час звернення до суду з цим позовом відомості від відповідача так і не надійшли. Вважає за можливе і потрібне розрахувати заборгованість та середній заробіток самостійно. Ураховуючи, що її звільнення сталося 02.06.2020 року, її середня заробітна плата повинна обчислюватися з виплат, отриманих за попередні два місяці роботи, а саме за квітень 2020 року та травень 2020 року, відповідно до відомостей довідки ОК-5 від 24.05.2021р. В квітні 2020 року було 22 робочих днів, в травні 2020 року - 18 робочих днів, всього 40 робочих днів. Заробітна плата позивача за квітень-травень 2020 року становить 15 364,00 грн. ( квітень 2020 року 7 682,00 + травень 2020 року 7 682,00 грн. ) за 40 робочих дні. Розмір середньоденної заробітної плати позивача складає : 15 364,00 / 40 = 384,10 грн. Кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати позивачу при звільненні з моменту звільнення по час звернення до суду складає : червень 2020 року - 18, липень 2020 року - 23, серпень 2020 року - 20, вересень 2020 року - 22, жовтень 2020 року - 21, листопад 2020 року -21, грудень 2020 року -22, січень 2021 року - 19, лютий 2021 року - 20, березень 2021 року - 22, квітень 2021 року - 22, травень 2021 року - 18, червень 2021 ( з 1 по 16 червня ) - 11, загалом - 259 днів. Таким чином, з відповідача на її користь підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні за період з 03 червня 2020 року ( наступний день після звільнення ) по день винесення рішення судом. Вона додадково розраховує середній заробіток по день звернення до суду, який з розрахунку 384,10 грн. за кожний робочий день затримки складає : 384,10 грн. * 259 днів = 99 481,90 грн. ? Посилаючись на наведене вважає, що з відповідача має бути стягнуто на її користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні з 03.06.2020р. по день ухвалення судового рішення. Підсудність спору визначена на підставі ст. 27 ЦПК - за місцезнаходженням відповідача, що у Полтавському районі Полтавської області. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися. Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. Докази і документи, копії яких подано до суду разом з цією позовною заявою, знаходяться у позивача. Попередній ( орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з витрат на професійну правову допомогу і складає 4 000 грн. Докази донесення судових витрат будуть надані суду відповідно до положень цивільного процесуального законодавства. Позивачка підтверджує, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору за звернення до суду із відповідним позовом. Прохала стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» ( код ЄДРПОУ 32986923, 38751, Полтавська область, Полтавський район, село Розсошенці, вул. Горбанівська, 2 ) на її користь - [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) заборгованість із заробітної плати у сумі 42 383,08 ( сорок дві тисячі триста вісімдесят три гривні 08 коп. ) грн. та середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні з 03.06.2020р. по день ухвалення судового рішення та розподілити судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала позов задовольнити, не заперечувала щодо зочного розгляду справи ( а. с. 22 ). Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Про причину неявки відповідач суд не повідомив. Не надав витребувану судом за клопотанням позивачки інформацію про заборгованість із виплати заробітної плати та довідку про середню заробітну плату ( дохід ) щодо [PERSON] . Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ПОКП «Полтавафарм» на посаді завідувача аптеки № 5. На підставі наказу № 171-К від 27.05.2020р. її було звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 02.06.2020р., що підтверджується записом у трудовій книжці. ( а. с. 6-7 ). На момент звільнення у відповідача перед нею сформувалась заборгованість із нарахованої заробітної плати та компенсаційних виплат у розмірі 42 383,08 грн. Станом на 02 червня 2020 року та по даний час така заборгованість не була погашена, що засвідчується випискою по надходженням по картці позивача, а також довідкою формою ОК-5. Останнє зарахування заробітної плати від ПОКП «Полтавафарм» надійшло на її рахунок 14.02.2020 року, що є заробітною платою за січень 2020 року. Фактично вона не отримувала заробітну плату з лютого 2020 року по день звільнення. В день звільнення розрахунок проведений також не був. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок з позивачем не було проведено в день звільнення. Заборгованість по заробітній платі виникла та не була погашена на дату звільнення позивача з роботи. Відповідач вимоги ст. 47, 116 КЗпП України не виконав, повного розрахунку в день звільнення не провів, заробітну плату не виплатив, кінцевий розрахунок з позивачем не проведено на дату подання позовної заяви. Середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих за попередні два місяці роботи, а саме за квітень 2020 року та травень 2020 року, відповідно до відомостей довідки ОК-5 від 24.05.2021р. В квітні 2020 року було 22 робочих днів, в травні 2020 року - 18 робочих днів, всього 40 робочих днів. Заробітна плата позивача за квітень-травень 2020 року становить 15 364,00 грн. ( квітень 2020 року 7 682,00 + травень 2020 року 7 682,00 грн. ) за 40 робочих дні. Розмір середньоденної заробітної плати позивача складає : 15 364,00 / 40 = 384,10 грн. Кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати позивачу при звільненні з моменту звільнення по час звернення до суду складає: червень 2020 року - 18, липень 2020 року - 23, серпень 2020 року - 20, вересень 2020 року - 22, жовтень 2020 року - 21, листопад 2020 року - 21, грудень 2020 року - 22, січень 2021 року - 19, лютий 2021 року - 20, березень 2021 року - 22, квітень 2021 року - 22, травень 2021 року - 18, червень 2021 ( з 1 по 16 червня ) - 11, загалом - 259 днів. Таким чином, з відповідача на її користь підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні за період з 03 червня 2020 року ( наступний день після звільнення ) по день винесення рішення судом. Позивач довідково розраховує середній заробіток по день звернення до суду, який з розрахунку 384,10 грн. за кожний робочий день затримки складає : 384,10 грн. х 259 днів = 99 481,90 грн. ? Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Держави.

Outcome: approved