overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивачка 24 вересня 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2006. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося через відсутність почуття поваги, довіри та спільних інтересів. Спільний побут сторонами не ведеться, подружжя тривалий час проживає окремо. Позивач переконана, що спільне життя з відповідачем неможливе, внаслідок чого подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В зв'язку з цим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй прізвище [PERSON] Ухвалою суду від 05.11.2018р. розгляд справи було зупинено у зв'язку з наданням подружжю тримісячного строку для примирення. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка заявою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В підготовчому судовому засіданні позов не визнав, оскільки вважав, що сім'ю можливо зберегти. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 липня 2006 року, актовий запис №4. Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії[NUMBER] та серії [NUMBER] Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з вересня 2018 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їхнім дітям, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка 24 грудня 2013 року звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з серпня 2013 року. Позивач у судове засідання не з`явилася про день і час проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 467 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.8/, який проживає разом з позивачкою. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з серпня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2008 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачка 24 жовтня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 07 травня 2010 року. Шлюб зареєстрований Ленінський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №207. Від спільного подружнього мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з березня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07 травня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Ленінський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №207./а.с.4/ Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Встановлено, що з березня 2014 сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивачка 24 жовтня 2018 року звернулась до суду з позовом, у якому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. У обгрунтування заявлених вимог зазначила, що сторони уклали шлюб 24 листопада 2012 року та проживали разом до травня 2017 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства і виховання дітей. Крім того, відповідач не забезпечував сім`ю матеріально, в зв`язку з чим між ними виникали постійні сварки, які травмують позивачку та дітей. Оскільки шлюбні відносини між ними припинені, подальше збереження шлюбу неможливе, тому позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй теперішнє прізвище. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 09.30 год. 16 квітня 2019 року. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та згоду з позовом. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивачка 24 жовтня 2019 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2017 року. Сімейне життя не склалося через відсутність почуття поваги, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.06.2017, актовий запис №509. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом більше п`яти місяців, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка 24 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2006 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2014 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2006 року. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 639 /а.с.10/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з листопада 2014. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивачка 24 лютого 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що шлюб між нею та [PERSON] був зареєстрований 27 листопада 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №715. Від спільного подружнього життя з ним вони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про що мається повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 27 листопада 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 715 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]./а.с.3/ Від спільного подружнього життя вони мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.4/ Дитина проживає разом з матір'ю, і перебуває на її утриманні. Батько матеріальну допомогу не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання доньки, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 1000.00 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 24 лютого 2015 року і до повноліття дитини. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачка 24 червня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що 27 січня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому в них народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, просила стягувати з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей 1500 грн. щомісячно. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що не погоджується сплачувати аліменти в розмірі, що вимагає позивачка, погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 600 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається із свідоцтв про народження [PERSON] народився [INFO] року, [PERSON] народився [INFO] року. Батьками дітей є [PERSON] до [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дітей в повному обсязі не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2014 рік для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоров'я дітей, стан здоров'я відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в сумі 1200 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 24 червня 2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка 25.02.2014 р звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини В заяві вказала, що 31.08.2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів громадянського стану Конотопського міського управління юстиції Сумської області. У шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. 07.06.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав частково в розмірі 1/ 6 частини від заробітку( доходу). Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 31.08.2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів громадянського стану Конотопського міського управління юстиції Сумської області. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. 07.06.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що аліменти повинні бути стягнуті в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру стягуємих аліментів суд враховує майновий стан відповідача та те, що його дружина вагітна. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивачка 25.02.2015 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві вказала, що вона 17 липня 2010 року уклала шлюб із відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 93 та видано свідоцтво про шлюб виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини та її розвитку ніякої участі не приймає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 зі всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2010 року сторони уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 93 та видано свідоцтво про шлюб виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що аліменти необхідно стягнути в розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved