Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору позики грошей у вересні місяці 2011 року відповідачка отримала у позивачки у борг в дав етапи спочатку 7000 грн., а потім 9000 грн., які позивачка взяла в кредит в Уманському відділенні «Ві Ей Бі Банк» і відповідачка погодилась виплачувати кредит. Відповідачка борг не повернула, кредит не погасила внаслідок чого вона змушена сама виплачувати кредит. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить суд стягнути з відповідачки20325 грн. боргу та 3000 грн. моральної шкоди, оскільки по кредиту виникла заборгованість і банком нарахована пеня. Пояснила, що позика надавалась на підставі усного договору без свідків, відповідачка [PERSON] перший час виплачувала борг але потім перестала погашати отриманий кредит. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно, заперечень на позов суду не надала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору позики грошей у вересні місяці 2011 року відповідачка отримала у позивачки у борг в два етапи спочатку 7000 грн., а потім 9000 грн., які позивачка взяла в кредит в Уманському відділенні «Ві Ей Бі Банк» і відповідачка погодилась виплачувати кредит. Відповідачка борг не повернула. Дані обставини стверджуються поясненнями самої позивачки та листом Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області № 27/1457 від 31.12.2013 року, яким при перевірці підтверджено факт отримання [PERSON] у [PERSON] борг у сумі 16 000 грн. Зазначений лист судом оцінюється як письмовий доказ склавшихся між сторонами цивільно-правових правовідносин з приводу отримання в борг грошових коштів. Судом встановлено, що відповідачкою борг не повернуто, тому у позивачки виникло право на примусове стягнення суми боргу. Оцінюючи докази по справі суд приходить до висновку, що позов доказаний, оскільки позивачем надані письмові докази з яких видно, що між сторонами виникли правовідносини з приводу отримання в якості позики грошових коштів. Відповідачка заперечення на позов суду на надала. Згідено ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми укладений усно і одна із сторін вчинила дію. А друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Тому недотримання письмової форми за загальним правилом не тягнуть наслідки недійсності правочину. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Тому позовні вимоги обґрунтовані, позов доказаний і підлягає задоволенню з урахуванням вищевикладених обставин в сумі 16 000 грн. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги, щодо стягнення моральної шкоди та суми які виникли в результаті неналежного виконання кредитних забов'язаннь. Оскільки правова природа цих правовідносин відмінна від правовідносин, які склались між сторонами внаслідок отримання в борг грошових коштів.

Outcome: partial