Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивачі просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок №7 по вулиці Некрасова в селі Гоголів Броварського району Київської області, площею 72,5кв.м., житловою 48,8кв.м., літер А-1 з надвірними будівлями: веранда, ганок, сарай, сарай, погріб, вбиральня, колонка, огорожа, хвіртка, ворота з хвірткою, в порядку спадкування після [PERSON], померлого 22.12.2011р., за кожною по 1\\2 частці. Позовні вимоги вмотивовані тим , що [PERSON] є їхнім батьком, батько залишив заповіт на них двох, вони своєчасно подали заяви про прийняття спадщини після батька, о тримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку (на якій розташований будинок), і для ОСГ, а у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказаний будинок нотаріус їм відмовив з причини відсутності документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно і відсутності реєстрації права власності спадкодавця на вказане майно. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області просила розглянути справу без участі представника, своїх прав на вказане майно не предявляє, не оспорювала прав позивачів і належності спадкодавцю вказаного нерухомого майна на праві власності. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер в с. Гоголів у віці 70 років 11.12.2011р. Згідно заповіту від 17.01.2001р. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів [PERSON] і [PERSON]. Переміна прізвищ позивачок підтверджена свідоцтвами про укладення шлюбу і про розірвання шлюбу. Як видно зі спадкової справи, позивачки у строк, визначений ст.\~1270\~ЦК України, подали до Броварської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Кожній з них видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 1.03.2017р. на належне спадкодавцю [PERSON] майно - земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку по вул. Некрасова , 7 в с. Гоголів, і на земельну ділянку для ведення ОСГ , кожному спадкоємцю на 1\\2 частку. Інших спадкоємців не виявлено. Інших осіб, які б подали заяви про прийняття спадщини , або які б мали право на спадкування та які б постійно проживали з спадкодавцем, не встановлено. Мати позивачок і дружина [PERSON] [PERSON] подавала нотаріусу заяву про відмову від спадщини після чоловіка, в тому числі від обовязкової частки. Письмовою відповіддю від 1.03.2017р. нотаріус відмовив позивачкам у видачі свідоцтва про право на спадщину - на жилий будинок, з тих підстав, що не представлено правовстановлюючий документ і відсутня реєстрація права власності спадкодавця на вказане майно. Згідно довідки [PERSON] сільської ради від 7.12.2016р. згідно записів у про господарській книзі дане домоволодіння числиться за [PERSON]. , права власності на будинок не оформлено. З по господарської книги встановлено, що головою домогосподарства рахується [PERSON] Згідно довідки [PERSON] сільської ради від 24.03.2017р.- [PERSON] проживав у даному будинку постійно до дня його смерті 22.12.2011р. та був зареєстрований, з ним проживала і була зареєстрована дружина [PERSON] Згідно довідки КП «Лівобережне БТІ» від 18.01.2017р.- даний житловий будинок на праві власності не зареєстрований. Згідно технічного паспорту , виготовленого 9.12.2016р., на даний будинок , замовник [PERSON], будинок №7 по вул. Некрасова в с. Гоголів, - побудований в 1965 році, веранда та ганок в 1968р., інші господарські споруди- в період з 1962 по 1982 рік, огорожа в 2009році. Згідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. З наданих доказів встановлено, що позивачки є спадкоємцями першої черги, крім того за заповітом, спадщину прийняли з дотриманням порядку, встановленого ЦК України, і таким чином, успадкували все належне спадкодавцю майно в рівних частках - кожним по 1\\2. Також встановлено, що вказаний будинок з надвірними спорудами належав на праві власності спадкодавцю, набутий ним у власність при житті. Але право власності спадкодавця не було ним оформлено з отриманням правовстановлюючого документу і не було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, станом на день набуття права власності [PERSON] на вказане нерухоме майно, за законом, що регулював дані правовідносини на той час, набуття права власності не пов,язувалось зі здійсненням державної реєстрації даного права. В листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від\~16.05.2013\~ №\~24-753/0/4-13 зазначено, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №\~105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки спадкодавець з законних підстав набув право власності на вказане майно, не здійснив станом на день його смерті відчуження даного майна, розпорядився відносно нього, склавши заповіт, визначивши спадкоємців вказаного майна, і спадкоємці за заповітом спадщину прийняли у відповідності до вимог закону, то слід дійти висновку, що позивачі набули права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, кожним по 1\\2 частці. Разом з тим, суд розглядає цивільну справу , надаючи оцінку доказам, і визначає права сторін. В даному випадку суд визнає за кожним позивачем право власності на успадковане майно, - тобто на обєкт нерухомості, але не перебирає на себе повноважень іншого органу і не вдається в технічне описання складу обєкта нерухомого майна, і не зазначає у своєму рішенні конкретного складу даного нерухомого майна, зазначає у рішенні лише сам обєкт нерухомого майна так , як він повинен бути вказаний у реєстрі речових прав на нерухоме майно при реєстрації права власності на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved