Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення. Свої позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до заповіту [PERSON] , який посвідчено Другою Черкаською державною нотаріальною конторою, [PERSON] на праві сумісної власності належить частка квартири [ADDRESS] . Власниками даної квартири є також колишня дружина померлого [PERSON] та дочка померлого [PERSON] , які набули право власності на квартиру в результаті її приватизації в 90х роках минулого століття. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.07.1997р., виданого виконавчим комітетом Придніпровської райради народних депутатів, частки в даній квартирі між співвласниками не розділені. За твердженнями [PERSON] , 24.10.2020р., намагаючись встановити порядок користування квартирою, достеменно знаючи, що в даній квартирі проживають [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , розуміючи, що у квартирі знаходяться речі та матеріальні цінності [PERSON] та [PERSON] , самовільно, шляхом зламу замків на вхідних дверях в квартиру, пройшла до помешкання, де проживають позивачі, знаючи, що вони є тимчасово відсутніми, перебувають за кордоном, захопила і облаштувала квартиру для її передання в оренду громадянам, які ведуть аморальний та антисоціальний спосіб життя. Крім того, [PERSON] відмовляється надавати [PERSON] та [PERSON] будь-які пояснення, веде себе агресивно, спілкується з сусідами в явно хуліганській манері, нецензурно виражається. Як стало відомо позивачам, з квартири зникли всі електроприлади, одяг померлого, одяг позивачів, парфуми, продукти харчування, а лише залишилися меблі. Відповідач [PERSON] забирає квитанції на оплату комунальних послуг та не сплачує їх. Крім того, [PERSON] замінила замки на вхідних дверях квартири з метою перешкоджання іншим співвласникам реалізувати свої права як власників, тобто право розпоряджатися та користуватися вказаною квартирою. Отже, позивачі просять суд, - усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та здійснити вселення їх до цієї квартири. Також просять судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 10.02.2021р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.04.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що права позивачів не є порушеними, оскільки ні на момент їх звернення до суду з позовом, ні на даний час, вони не проживають на території України вже більше 15 років, а тому їм не можуть бути спричинені перешкоди. Вважає, що позивачами не надано жодних доказів того, що відповідачем чиняться будь-які перешкоди у користуванні спільною квартирою. [PERSON] заперечує факт того, що нею чиняться перешкоди у користуванні позивачами квартирою, якою вони спільно володіють. Таким чином, просить відмовити у задоволенні позову. Позивачами відповідь на відзив подано не було. В судовому засіданні позивачі та їхні представники просили задовольнити позовні вимоги. Зазначили, що відповідач чинить перешкоди позивачам у користуванні квартирою [ADDRESS] . Вона самовільно зламала замки і проникла до квартири, а також передала її у користування квартирантам. Отже, позивачі позбавлені можливості зайти до квартири. Саме ці обставини є перешкодами. Позивачі зазначили, що 24.10.2020р. вони не були присутні при подіях, що вказані у позовній заяві, оскільки на той час були за межами України. Про такі факти їм стало відомо зі слів сусідів. Були відсутні в Україні до 22.07.2021р. Позивачі проживали в квартирі і на даний час приїхали з-за кордону і там живуть. Крім того, просили судові витрати покласти на відповідача і заперечували проти задоволення заяви відповідача про стягнення з них на її користь правничої допомоги адвоката в розмірі 13тис.грн. В судовому засіданні відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову, враховуючи доводи відзиву. Відсутні докази щодо перешкод їм зайти до квартири; вони не проживають в Україні, а тому відсутні підстави вважати, що їм чиняться перешкоди у користуванні квартирою. Зазначили, що позивачі мають ключі від вхідних дверей квартири, оскільки саме вони змінили замки і надали відповідачу ключі. Крім того, просили стягнути з позивачів на користь відповідача правничу допомогу. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що вони не були присутні при подіях 24.10.2020р., коли ламались замки на вхідних дверях до квартири [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] виїхали з квартири у вересні 2020р. і більше вони їх не бачили. Геберт у серпні 2020р. поставила замок на вхідних дверях квартири. Їм відомо, що [PERSON] помер, а [PERSON] та [PERSON] виїхали за кордон. [PERSON] та [PERSON] у серпні 2020р. приїхали і жили близько двох місяців у квартирі, а потім знову виїхали за кордон. Свідок [PERSON] зазначив, що він не бачив, щоб до квартири [PERSON] не пускала [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що десь з 2014-2015р.р. [PERSON] та [PERSON] не живуть у квартирі [ADDRESS] , т.я. живуть за кордоном. Свідок [PERSON] зазначив, що восени 2020р. сварок у квартирі [ADDRESS] та біля квартири не було. Він не був очевидцем, як [PERSON] не пускала до квартири [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначив, що йому зі слів відомо, що у [PERSON] та [PERSON] були перешкоди потрапити до квартири. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому 03.11.1997р., квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , [PERSON] одружилась 07.05.1998р. із [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] (актовий запис №521). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджено під час розгляду справи паспортами громадян України та їхніми поясненнями. За даними відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.07.2021р., [PERSON] і [PERSON] перетнули кордон з України (виїхали) 01.10.2020р. Як вони зазначили в судовому засіданні, повернулися з-за кордону до України 22.07.2021р. і мешкають у квартирі [ADDRESS] . Сторони по справі погодились з тим, що один із співвласників квартири [PERSON] помер [INFO] і [PERSON] набула право власності на частку квартири, яка належала йому на праві власності, в порядку спадкування за заповітом. На час розгляду даної справи відсутня інформація про визнання заповіту недійсним. Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст.13ЦК). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. За результатами розгляду справи, судом встановлено, що позивачі є співвласниками спірної квартири [ADDRESS] . Між тим, жодних належних, допустимих та переконливих доказів того, що відповідач чинить їм перешкоди у користуванні жилим приміщенням, співвласниками певних часток якої є позивачі, - суду не надано, враховуючи, що 01.10.2020р. вони виїхали за межі України і повернулися до України лише 22.07.2021р. При цьому, при подіях, які зазначені у позовній заяві, - 24.10.2020р., вони не були присутні, оскільки знаходились за кордоном. Як і жодним чином не доведено, що відповідач чи інші особи проживали, чи проживають у квартирі. Повернувшись з-за кордону, позивачі безперешкодно потрапили до жилого помешкання квартири [ADDRESS] як у серпні 2020 року, де жили до від`їзду 01.10.2020р., так і 22.07.2021р. і на час розгляду справи проживають в ній. Крім того, допитані під час розгляду справи свідки, також, фактично не підтвердили обставин того, що саме відповідач чинить перешкоди позивачам у праві користування квартирою. Свідки підтвердили обставини про те, що у вересні 2020 року позивачі виїхали за кордон. За викладених обставин, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки він є необгрунтованим та не доведеним доказами, відповідно до ст.ст. 12, 76-78 ЦПК України. Що стосується заяви відповідача про стягнення з позивачів на її користь судових витрат - витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 13000грн., то заява підлягає до задоволення. Так, статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК). Відповідачем підтверджено факт надання їй правничої допомоги адвокатом Чакаловим А.К. та її оплату такими доказами: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.12.2015р., ордером серія ЧК №169869 від 09.02.2021р., додатковою угодою №1-2 до договору №30/10/20 про надання правової допомоги від 30.10.2020р., датованою 09.02.2021р., рахунками-фактурою №30 від 09.02.2021р. та №54 від 07.06.2021р., квитанціями від 05.03.2021р. про сплату 8000грн. та від 08.06.2021р. про сплату 5000грн., розрахунками вартості та витраченого адвокатом часу з представлення інтересів клієнта в суді по справі №711/186/21, актами №07/06/21 від 07.06.2021р. та №14/06/21 від 14.06.2021р. здачі-приймання наданих послуг. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові- на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю, відповідачем доведено факт сплати адвокату за надання їй правничої допомоги по даній цивільній справі на суму 13000грн., а тому такі витрати слід покласти на позивачів. При цьому, відповідачем доведено факт видів послуг, їх надання по цій справі. Крім того, позивачами не доведено неспівмірність таких витрат, а тому їх слід покласти на позивачів у рівних частинах, тобто по 6500грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved