Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Товарна біржа «Центральна Одеська біржа» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. У судовому засіданні позивач просив слухати справу без фіксації судового процесу. В судове засідання відповідачі не з'явились. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 жовтня 1996 року між членами товарної біржі «Центральна Одеська біржа» [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1638 від 10.10.1996 року. Відповідно до п. 1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1638 від 10.10.1996 року, [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON] купили, ізольовану квартиру [ADDRESS], яка складається в цілому з двох кімнат житлової площі 17,6 кв.м та підсобних приміщень. Загальною площею 22,7 кв.м, корисною площею 22,7 кв.м. Згідно п. 3 Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1638 від 10.10.1996 року, продаж здійснено за 3728 гривень. «Продавець» одержав від «Покупця» вказану суму коштів повністю до підписання договору. Згідно п. 10 Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1638 від 10.10.1996 року, дійсний договір у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на товарній біржі «Центральна одеська біржа» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 1638 від 10 жовтня 1996 року. Договір зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації, квартира зареєстрована за [PERSON] та [PERSON], під № 186 пр. - 27 стор. - 519 реєстр. від 12 грудня 1996 року. Таким чином, сторонами Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1638 від 10.10.1996 року було виконано усі істотні вимоги договору. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції від 16.02.1993 року, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, чинним на момент укладання договору купівлі-продажу, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 10 Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1638 від 10.10.1996 року, договір нотаріальній реєстрації не підлягає. Однак, відповідно до чинного законодавства України, а саме ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] не в змозі в повній мірі здійснювати своє право, щодо розпоряджання майном, яке належить їм на підставі вказаного договору. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Крім того, суд вважає, що причини пропуску позивачкою трьохрічного строку на звернення з позовом до суду є поважними, тому пропущений строк підлягає поновленню. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved