Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСТ №797531, виданого Давидовою Н.Г. державним нотаріусом Тарутинської явної нотаріальної контори Одеської області від 11 липня 2006 року та зареєстрованого у спадковій справі №351/05, належала 1/2 частка земельної ділянки площею 7.28 га, розташованої на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, масив [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану частку земельної ділянки [PERSON] отримала у спадок від свого померлого чоловіка [PERSON], яка належала останньому на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 20 червня 2003 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7. 01 листопада 2007 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Дерменжі Ф.С., секретарем виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, який було зареєстровано в реєстрі за №109, яким вона заповіла [PERSON], [INFO] все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, та на що за законом вона матиме право, в тому числі на належну їй вказану вище 1/2 частку земельної ділянки площею 7.28 га. [INFO] [PERSON] померла, про що 05 липня 2014 року складено відповідний актовий запис №322. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаної вище земельної ділянки, у зв'язку з чим, 21 вересня 2016 року позивачка звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 19 жовтня 2016 року Давидова Н.Г., державний нотаріус Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на спадкове майно. З невідомих причин [PERSON] не звернулась до відповідних органів для державної реєстрації та отримання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 липня 2006 року. У зв'язку з викладеним виникла необхідність звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з'явилась. На розгляд суду надійшла заява від позивачки з проханням розглянути справу в її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.36). Представник відповідача - виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області - селищний голова в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.23), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу в її відсутність, з позовними вимогами згодна (а.с.32), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСТ №797531, виданого Давидовою Н.Г. державним нотаріусом Тарутинської явної нотаріальної контори Одеської області від 11 липня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2458, належала 1/2 частка земельної ділянки площею 7.28 га, розташованої на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, масив [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12), яку вона отримала у спадок від свого померлого чоловіка [PERSON], яка належала останньому на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 20 червня 2003 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7 (а.с.13). 01 листопада 2007 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Дерменжі Ф.С., секретарем виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, який було зареєстровано в реєстрі за №109, яким вона заповіла [PERSON], [INFO] все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, та на що за законом вона матиме право, в тому числі на належну їй вказану вище 1/2 частку земельної ділянки площею 7.28 га (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого 05 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом №322 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаної вище земельної ділянки, у зв'язку з чим, 21 вересня 2016 року позивачка звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.14). 19 жовтня 2016 року Давидова Н.Г., державний нотаріус Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на спадкове майно (а.с.9). Таким чином, позивачка, як спадкоємиця за заповітом, фактом подання заяви до нотаріальної контори прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved