Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 29 листопада 2017 року звернулись до Кодимського районного суду Одеської області з позовами до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Ухвалою суду від 13 грудня 2016 року вказані позови обєднані в одне провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказала, що 17 серпня 2015 року вона помилково без будь-яких правових підстав перерахувала на банківський рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 11577 грн., а позивач [PERSON] - 03 серпня 2015 року помилково перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 15000 грн. З метою повернення грошових коштів, позивачі звертались до [PERSON] з вимогою про повернення грошових коштів, однак відповідач відмовилась їх повертати. У звязку з цим, посилаючись на безпідставність отримання відповідачем зазначених грошових коштів, просили позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 11577 грн. та на користь позивача [PERSON] 15000 грн. В судове засідання позивачі не прибули, але надали до суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу без них. Заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. З огляду на віддаленість місця проживання (перебування) позивачів, суд у відповідності з положеннями ч.2 ст.158 ЦПК України вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала та пояснила, що банківський рахунок, на який позивачі перерахували зазначені грошові кошти, дійсно належить їй та був відкритий у 2007 році в банківській установі на її імя, але банківську картку та код доступу до неї вона віддала своєму співмешканцю [PERSON], з яким на даний час сімейних відносин не підтримує. Вважає, що саме [PERSON] за допомогою зазначеної банківської картки зняв перераховані позивачами грошові кошти та привласнив їх собі, а тому саме він повинен їх повернути позивачам. Вона зазначених грошових коштів не отримувала, тому вважає, що предявлені до неї вимоги задоволенню не підлягають. Вказала, також, що після припинення сімейних відносин з [PERSON] банківська картка весь час перебувала у нього, вона до банківської установи з заявами про заблокування рахунку не зверталась. Вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовів з таких підстав. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Судом встановлено, що 17 серпня 2015 року позивачем [PERSON] на банківський рахунок відповідача [PERSON] №5168742343001677, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», були перераховані грошові кошти у розмірі 11 тис.577 грн. 03 серпня 2015 року позивач [PERSON] на цей же рахунок перерахував грошові кошти в сумі 15 тис. грн. Факт перерахування позивачами вказаних коштів та їх зарахування на картку відповідача №5168742343001677 підтверджується платіжними дорученнями №BASS_3343204025 від 17 серпня 2015 року та № BASS_3292253563 від 03 серпня 2015 року, в яких отримувачем коштів вказано [PERSON] (код отримувача №3237514506). Факт зарахування грошових коштів на картку №5168742343001677 визнала і відповідач [PERSON] Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, відповідно до п.4 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами виникли відповідні цивільні права та обовязки. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Встановлено, що кошти помилково без наявності правових підстав були перераховані позивачами [PERSON] та [PERSON] на банківську картку №5168742343001677, що належить відповідачу [PERSON] без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими відповідачем. Відповідно до п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковим переказом є рух певної суми грошових коштів, внаслідок якого відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (п.1.23 ст.1 цього закону). В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначила, що банківська картка, на яку були перераховані кошти позивачами, була передана нею добровільно співмешканцю [PERSON], якому вона повідомила ПІН-код, тобто постійний пароль картки, за допомогою якого її можна ідентифікувати. Відповідно до п.14.16 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Виходячи із наведеного, відповідачем [PERSON] не було вжито заходів щодо запобігання можливості зняття з її карткового рахунку коштів сторонньою особою, а отже відповідальність та ризик збитків від здійснення операцій несе саме відповідач, яка являється неналежним отримувачем грошових коштів та зобовязана їх повернути згідно з п.2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, де зазначено, що кошти, які помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка надають суду можливість заявлені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задовольнити в повному обсязі. У звязку з цим, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь кожного з позивачів підлягає судовий збір в сумі по 551 грн.20 коп., сплачених позивачами при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved