Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

Позивачі звернулися з вказаним позовом до суду та просять стягнути на їх користь з [PERSON] в рівних частинах за кожним 3000 доларів США, 978 гривень боргу за договором позики та 1766,6 доларів США як 3% річних, а всього 122002,88 гривень та судові витрати в розмірі 1220 грн.03 коп. Після уточнення позовних вимог просили стягнути на їх користь 11949грин.00 коп., як три проценти річних за порушення [PERSON] грошового зобов'язання та 640 грн.00 коп. судових витрат (а.с.43). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 лютого 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 3000 доларів США. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 04 квітня 2001 року стягнуто на її користь з [PERSON] 3000 доларів США основного боргу, 978 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання та 50 гривень судових витрат. 12 квітня 2012 року судом був виданий виконавчий лист. 27 січня 2015 року закрито виконавче провадження в зв'язку зі смертю стягувача, кошти з відповідача не стягнуті. Позивачі, як спадкоємці стягувача просять стягнути з відповідача 3% річних за порушення [PERSON] грошового зобов'язання за весь період, починаючи з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги просили задовольнити їх. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнала обставини справи частково, подавши доказ того, що ще у грудні 2002 року на виконання рішення суду представник стягувача отримав майно боржника на суму 1200 грн., а тому сума боргу є меншою та наразі становить 2774,86 грн. Водночас, представник відповідача просила застосувати строк позовної давності до заявлених вимог та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду 01 лютого 1998 року встановлено, що відповідач [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики 3000 доларів США, які зобов'язувалась повернути до 1 лютого 1999 року, проте своє зобов'язання не виконала. Відповідно до вищевказаного рішення суду, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 3000 доларів США основного боргу, 978 гривень за прострочення виконання грошового зобов'язання та 50 гривень судових витрат(а.с.45 ). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 12 квітня 2012 року на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області був виданий виконавчий лист(а.с.10). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER](а.с 49.). 27 січня 2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-119 від 12 квітня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3000 доларів США боргу, закрито в зв'язку зі смертю стягувача(а.с.11). 22 вересня 2015 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/5 частини кожному, на грошові кошти в сумі 3000 доларів США, 978 гривень, відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2001 року, цивільна справа №2-119, за позовом [PERSON] до [PERSON]. Сума спадщини в еквіваленті курсу Національного банку України станом на 22 вересня 2015 року становить 65550 гривень. Загальна сума спадщини становить 66528 гривень. Сума 1/5 частини спадщини складає 13305 гривень 60 копійок (а.с.18-22). Відповідно до акту опису й арешту майна від 16 грудня 2002 року серія АА№131414, державним виконавцем державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-752 виданого 08 листопада 2000 року Переяслав-Хмельницьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] три тисячі доларів США, описано таке майно: меблеву стінку «Вікторія» - 800 грн. та диван - 400 грн., які в подальшому передані представнику стягувача - [PERSON] (а.с.60). Позивачі визнали, що дійсно на виконання рішення суду їм у 2002 році були передані меблі, якими вони вільно користуються. Також визнали, що в зв'язку з цим сума боргу, яка не відшкодована становить 2774,86 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 2002 рік відповідає 73450,54 грн. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст.514,516 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, до позивачів, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], перейшли права кредитора за договором позики від 01 лютого 1998 року та право вимоги повергнення боргу з дня відкриття спадщини - з [INFO] . Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Законом не встановлено граничного строку виконання судового рішення. Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє стягувача права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Сума боргу, яка не відшкодована становить 2774,86 доларів США, що станом на 13 травня 2017 року за курсом Національного банку України становить - 73450,54 грн. (2774,86 доларів США х 26,47 грн. =73450,54 грн.) Таким чином строк прострочення зобов'язання для спадкоємців кредитора слід рахувати з дня смерті стягувача [PERSON] [INFO] по день ухвалення цього рішення суду 13 травня 2017 року, який складає 1733 дні. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума санкцій = сума боргу х 3% х (кількість днів прострочення) : 365 (кількість днів у році) : 100. Отже, розмір відповідальності у виді трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання відповідача перед позивачами складає 10462 грн. 17 коп. (73450,54 х 3% х 1733 : 365) . Розрахунки позивачів є більшими та становлять 11949,00 грн. При цьому, позивачі безпідставно вони взяли за основу курс валюти, встановлений НБУ не на день ухвалення рішення, а той, що був раніше і є вищим. Крім того, з суми боргу за грошовим зобов'язанням позивачі не вирахували вартість рухомого майна, яке їм передано на виконання рішення суду у 2002 році, та на яке вони в розумінні положень ст. 344 ЦК України набули право власності за набувальною давністю. Вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, оскільки суми процентів та інфляційних нарахувань є складовою грошового зобов'язання, а тому зі спливом позовної давності за вимогою про сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату сум за ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких невизначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Отже, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. В досліджуваній ситуації початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони - позивачів, які є спадкоємцями кредитора, права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину, а саме на кошти, присуджені після смерті стягувача 22 вересня 2015 року. Таким чином, момент перебігу позовної давності за вимогами позивачів розпочався з 22 вересня 2015 року і з цього дня у позивача виникло право та можливість пред'явити вимогу про виконання зобов'язання та стягнення сум у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України. З позовом про стягнення трьох процентів річних позивачі, які прийняли та оформили на себе спадщину у виді грошових коштів, які перебувають у відповідача, звернулися до суду 14 грудня 2016 року, тобто в межах строку передбаченого процесуальним законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача сплачену позивачами суму судового збору - 551,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial