Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини з якою проживає дитина до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 29.08.2015 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області, про що 29.08.2015 року зроблено відповідний актовий запис за №109. 01.08.2018 року від цього шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], яка проживає разом з нею. З 28.02.2018 року з відповідачем не проживають спільно та не ведуть спільного господарства. [PERSON] не цікавиться її життям, не цікавиться тим, чи народилася у нього дитина, хто народився, яке здоров'я у дитини, тобто взагалі не цікавиться її життям і життям дитини, а також не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання та дитини. Стан здоров'я дитини нормальний. Стан здоров'я [PERSON] нормальний, аліменти нікому не платить. Інших осіб на утримані не має. Домовленості щодо сплати аліментів у добровільному порядку між ними не досягнуто. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини та аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до [INFO] року включно. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Одночасно з позовом позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Надала письмову відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмовий відзив, де зазначив, що з часу одруження з позивачкою разом проживали в будинку його батьків в [ADDRESS], де він проживає і надалі. В лютому 2018 року, він повернувся додому з роботи та побачив, що [PERSON] забрала всі свої речі та поїхала проживати до батьків. Причина такого вчинку йому не відома. На його неодноразові дзвінки [PERSON] не відповідає. На його утриманні перебуває його матір [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним, є інвалідом 3-ї групи інвалідності, постійно потребує лікування. Він при можливості купляє їй ліки та допомагає продуктами харчування. На його думку він міг домовитись щодо сплати аліментів з [PERSON], однак остання не відповідає на його дзвінки. На даний час він періодично працює по найму, у нього скрутне матеріальне становище, майна у власності не має, проживає в будинку батьків. Позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини просить відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, посилався на обставини викладені у відзиві. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 29 серпня 2015 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №109, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER], виданого 29.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Від шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія [NUMBER], виданого 09.08.2018 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №33. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №904 від 19.09.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON], [INFO], у будинку матері. Чоловік [PERSON] на даний час проживає окремо, не допомагає сім'ї, яка гостро потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON] як батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] на даний час є працездатним, офіційно не працює, проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO] року народження, яка є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою Зеленогайським старостинським округом №7 Новоселицького району Чернівецької області №1470 від 22.10.2018 року, копією довідки до акту огляду медико-соціальною. Експертною комісією Серія 12 ААА №799016 від 01.04.2019 року. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», у 2018 році встановлено у прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п'ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги а умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, судом береться до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду. Судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини [PERSON], яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач [PERSON] не надає. Доходів позивачки не достатньо для самостійного утримання, оскільки вона на даний час не працює. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини [PERSON], Суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має таку можливість, а також те, що позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина проживає разом із позивачкою, тому виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що при даних обставинах з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи з 04.10.2018 року. Відповідно до ст.176 ч.1 п.3 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 704,80 гривень в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 75, 80, 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial