Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності, посилаючись на те, що 26.11.2013 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . При реєстрації шлюбу вирішила приєднати прізвище чоловіка до свого попереднього і взяти прізвище « [PERSON] », однак тривалий час документи на обмін паспорта громадянина України не подавала. 16.12.2015 року після переоформлення отримала новий паспорт громадянина України, в якому було зазначено прізвище « [PERSON] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у [ADDRESS] , за цією ж адресою разом з ним постійно проживала також і вона, позивачка. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, на якій він розташований загальною площею 0,25 га, та автомобіля. Вона, позивачка прийняла спадщину. Крім того, 19.03.2016 року звернувшись до Макарівської державної нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , отримала відмову у видачі свідоцтва з роз`ясненням, що у заповіті [PERSON] та у свідоцтві про шлюб і у її паспорті зазначені різні прізвища, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] », тому така розбіжність одна із причин, яка не дає можливості видати свідоцтво. Другою причиною відмови є відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин, а саме: невідповідності в документах прізвища матері чоловіка [PERSON] . Крім того, відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності [PERSON] на майно. Що стосується розбіжності прізвища у заповіті та паспорті громадянина України, то ще за життя, а саме: 25.09.2015 року [PERSON] [INFO] , склав заповіт, який посвідчений Гавронщинською сільською радою Макарівського району Київської області об 15.00 годині на ім`я [PERSON] , в якому заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на, що законом матиме право. Коли чоловік відвідував сільську раду для посвідчення заповіту, то він брав її, позивачки паспорт громадянина України, і тому її прізвище зазначено як « [PERSON] » без доповнення « [PERSON] » було зазначено секретарем сільської ради через те, що на момент посвідчення заповіту вона дійсно у паспорті була зазначена як « [PERSON] », оскільки після реєстрації шлюбу ще не внесла зміни прізвища до паспорта. Крім того, в спадщину входить будинок, де первинним забудовником та володільцем житлового будинку по [ADDRESS] , спочатку була мати [PERSON] - [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала у вищезазначеному житловому будинку, а із 24.11.1986 року по день її смерті проживав разом з нею її рідний син [PERSON] . Однак, у повторно виданому свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що батьком є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №10. У свідоцтві про смерть матері [PERSON] зазначено, що її прізвище на момент смерті - « [PERSON] . За життя чоловік розповідав, що зі слів померлої матері знав, що його батька, [PERSON] , мобілізували на фронт в 1944-1945 роках і на той момент чи реєстрували офіційно їх шлюб чи не реєстрували вона не знала, сільський секретар тоді оголосив їх чоловіком і дружиною, але документів ніяких не видав. Тому і при народженні [PERSON] у актовому записі його матір`ю зазначили « [PERSON] », а не [PERSON] . А вже після війни на початку 60-х років, коли колгоспами видавались паспорти, то записів про шлюб [PERSON] з [PERSON] не виявили, а він сам з війни не повернувся, тому [PERSON] видали паспорт, в якому зазначили її прізвище « [PERSON] » з таким же прізвищем її поховали і видали свідоцтво про смерть. При цьому у первинній інформації із погосподарської книги Гавронщинської сільської ради зазначено, що власником домоволодіння являється [PERSON] . Згідно обліку органів РАЦС на даний час також встановлено, що актового запису про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Оскільки такі невідповідності та розбіжності записані не тільки у самих свідоцтвах про народження та про смерть, але і у актових записах. Чому сталася така помилка в записі на даний час встановити та виправити цю помилку не можливо. У зв`язку з тим, що органи реєстрації актів цивільного стану не мають законних підстав та можливостей внести зміни у видані документи про народження, смерть, а також внести виправлення чи зміни до актових записів, тому для встановлення факту належності документу та факту родинних відносин вона, позивачка вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла вона позивачка, його дружина [PERSON] , шляхом обробітку земельної ділянки та зберігання спадкового майна з дня смерті чоловіка ( [INFO] ) по теперішній час та у зв`язку із зверненням до нотаріальної контори у шестимісячний термін, але оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не є можливим у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вищевказаний житловий будинок, тощо. Позивачка просить: - встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Гавронщина Макарівського району Київської області являється рідною матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] у селі Гавронщина Макарівського району Київської області; - встановити факт належності документу, а саме факт того, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений секретарем Гавронщинської сільської ради 25.09.2015 року за реєстром №35 на ім`я [PERSON] належить [PERSON] [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ); - визнати за [PERSON] [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , побудований в 1930 році, та земельную ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з посиланням на обставини викладені в позові, просила їх задовольнити. Представник Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області Вахницька А.В. надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечила. Свідок [PERSON] пояснила, що живе з позивачкою по сусідству. [PERSON] , яка померла близько 12 років тому, була дружиною [PERSON] . У вказаного подружжя було двоє дітей - донька [PERSON] та син [PERSON] . З [PERSON] та його дружиною [PERSON] свідок [PERSON] перебувала у дружніх відносинах, [PERSON] їй часто допомагав. Чотири роки тому [PERSON] помер. Свідок [PERSON] підтвердила факт того, що [PERSON] є матір?ю [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що згідно листу-відповіді №474/02-31 від 26.03.2019 року за підписом завідуючої Макарівською районною державною нотаріальною конторою, не має можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , оскільки встановлена розбіжність у написанні прізвища в заповіті. Також в свідоцтві про смерть прізвище [PERSON] зазначено як [PERSON] , а у свідоцтві про народження [PERSON] в графі «мати» зазначено прізвище особи [PERSON] (а.с.9). Відповідно довідки №1442 від 03.04.2019 року, виданої Макарівською селищною радою Макарівського району Київської області, [PERSON] [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з січня 2019 року по теперішній час (а.с.11). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.01.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київської області, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] зареєстровали шлюб 26.11.2913 року, про складений відповідний актовий запис №181. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.12). Відповідно свідоцтву про смерть, виданого 16.02.2019 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] [INFO] , помер [INFO] у віці 79 років, про що 20.10.2015 року складено відповідний актовий запис №18, (а.с.13). Згідно заповіту від 25.09.2015 року, зареєстрованому в реєстрі за №35, [PERSON] [INFO] , який проживає за адресою:: [ADDRESS] , усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на, що законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.14). Відповідно спадкової справи №70 за 2016 рік Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON] після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] [INFO] , звернулась з заявою про прийняття спадщини (а.с.15, 41-46). Згідно довідки №66 від 18.02.2019 року, виданої Гавронщинською сільською радою Макарівського району Київської області, [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований з 24.11.1986 року до своєї смерті, 20.10.2015 року актовий запис №18 від 20.10.2015 року, в [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті проживали його дружина [PERSON] [INFO] , та її неповнолітній син [PERSON] [INFO] , (а.с.16). Згідно виписки з погосподарської книги Гавронщинської сільської ради Макарівський район Київської області від 18.02.2019 року №65, власником будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , являється померла [INFO] , актовий запис №21 від 30.08.2007 року, [PERSON] [INFO] . За даним домогосподарством зареєстрована земельна ділянка загальною площею 0.59 га. Рік побудови житлового будинку 1930. Свідоцтво про право власності на житловий будинок не видавалось (а.с.20). Відповідно технічному паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 21.11.2016 року ТОВ «Техінвент експерт», замовником технічної інвентаризації зазначена [PERSON] , роком побудови вказаного житлового будинку зазначено 1960 рік (а.с.17-19). Згідно Державному акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.250 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер якої [NUMBER] (а.с.21). Згідно листу-відповіді №2071/172-19 від 22.03.2019 року, виданого Відділом у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, починаючи з 01.01.2013 року згідно Постанови КМУ від 17.10.2012 року №1051 Відділ у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області працює з програмним забезпеченням - Національна кадастрова система, якою визначено скориговані індексно-кадастрові карти (ІКК), відповідно до яких проводиться державна реєстрація земельних ділянок. Земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею - 0,250 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, та господарських споруд, яка перебувала у власності [PERSON] згідно державного акта Серія [NUMBER] , було виявлено дублювання кадастрового номера. Кадастровий номер [NUMBER] змінено, і вищевказаній земельній ділянці присвоєно новий (унікальний) кадастровий номер [NUMBER] . Земельна ділянка площею - 0,250 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала у власності [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] , та земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером [NUMBER] являються ідентичними (а.с.22). Відповідно довідки №81 від 26.03.2019 року, виданої Гавронщинською сільською радою Макарівського району Київської області, [PERSON] проживав та був зареєстрований з 24.11.1986 року разом із своєю мамою [PERSON] до її смерті в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] більше зареєстрованих та проживаючих не було (а.с.26). Згідно свідоцтву про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] померла [INFO] , у віці 91 рік (а.с.27). Відповідно довідки №68 від 18.02.2019 року, виданої Гавронщинською сільською радою Макарівського району Київської області, [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований з 24.11.1986 року разом з своєю мамою [PERSON] до її смерті в [ADDRESS] (а.с.28). Згідно довідки №282 від 17.07.1995 року, виданої Гавронщинською сільською радою народних депутатів, [PERSON] ніде не працює, а доглядає свою матір [PERSON] , інваліда І групи (а.с.29). Відповідно свідоцтву про народження, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано: [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Відповідно звіту про оцінку майна № 18-190320-052, житловий будинок за адресою [ADDRESS] складає 83 400.00 гривень та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] складає 67 425.00 гривень. Тому з цієї суми розрахований судовий збір. При вирішенні спору суд керується вимогами ст.315-316 ЦПК України, якими передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факт родинних відносин між фізичними особами. При цьому заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання власне заявника. За приписами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно вимог ч.1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно вимог ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України ). Згідно вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.1268 Цивільного кодексу України, шо діяв на час виникнення спадкових правовідносин, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Тому, незважаючи на те, що на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини [PERSON] не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, він прийняв спадщину, оскільки виходячи з вищезазначених норм цивільного законодавства він постійно проживав разом із [PERSON] , що підтверджується довідками Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області. Згідно вимог ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майновою права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Встановлено, що вказаний будинок побудований у 1960 році, в цей час до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Крім того, згідно вимог п.3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що померла [PERSON] була матір?ю померлого [PERSON] . Також достовірно встановлено, що [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] . Також достовірно встановлено, що померлий [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка була власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючий документ на яке відсутній. Померлий [PERSON] був власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею - 0,250 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, та господарських споруд, згідно державного акта Серія [NUMBER] . Оскільки після виявлення дублювання кадастрового номера [NUMBER] , його було змінено, і вищевказаній земельній ділянці присвоєно новий (унікальний) кадастровий номер [NUMBER] .

Outcome: approved