Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просять визнати недійсними та скасувати рішення протоколів ЖБК -2 за вересень 2011 року та січень 2013 року. У судове засідання позивачка [PERSON], не з'явилась, хоча її явка була визнана судом обов'язковою, вона викликалась у судові засіданні для дачі особистих пояснень по справі, та надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності у зв'язку з хворобою, з'явилась її представник за довіреністю [PERSON], яка підтримала позовні вимоги, та пояснила, що відповідачки без рішення загальних зборів склали та підписали протокол про призначення на посаду голови ЖБК-2 [PERSON], яка не являється членом кооперативу, не має у ньому житла і тому не може бути її обрано головою кооперативу. Також відповідачка [PERSON], теж не являється членом ЖБК-2 та немає права бути в правлінні та підписувати документи, тобто вона вважає протокол було сфальсифіковано. 03.03.2012 року відбулись збори ЖБК-2 на якому обрано новий склад правління та голову правління - [PERSON], а повноваження [PERSON], припинено. Про те, 13.01.2013 року [PERSON], та [PERSON], складено новий протокол про призначення [PERSON], виконавчим директором «ЖБК-2», також вважає що дії відповідачів не відповідають законодавству. Відповідачі [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явились, викликались, що підтверджено поштовими відправленнями від 09.10.2014 року заяв чи клопотань по справі не надали. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно відповіді КП «Ізмаїльське МБТІ» від 20.11.2014 року, власником квартири [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (1/1 частка) на підставі договору дарування від 15.08.2008 року в реєстрі № 6690. Власником квартири [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], (1/1 частка) на підставі договору купівлі - продажу квартири від 18.03.2004 року в реєстрі № 1455. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦК України, 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 2 ст.16 ЦК встановлює, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Враховуючи, наведені обставини, суд вважає, що позивачкою не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та у чому саме полягає порушення її права, у зв'язку з чим у суду не має підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed