Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 23.06.2018 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір №2001176976401, у зв`язку з чим Позивачу було видано кредитну карту та встановлено за нею ліміт в сумі 10 000,00 грн. Із постанов приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергія Петровича позивачем було встановлено відкриття виконавчого провадження №64401440, арешт її коштів на рахунках та майна, а також те, що у грудні 2020 року Відповідач звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни із заявою, на підставі якої остання вчинила виконавчий напис №40620 про стягнення з Позивача 50407,35 гривень. Наголошує, що сума, яка наразі стягується з Позивача на користь Відповідача є надмірною та необгрунтованою, оскільки нотаріально посвідчених договорів на таку суму Позивач не укладала, в тому числі з Відповідачем. До моменту ознайомлення зі змістом вказаної постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів, Позивачу не було відомо про грошові вимоги Відповідача до неї, не відомі правові підстави таких вимог Відповідача, порядок нарахування заборгованості, оскільки будь-яких письмових повідомлень, претензій, досудових вимог чи листів Позивач не одержувала. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса №40620 від 16.12.2020 року був вчинений незаконно, а відтак, звертається до суду з даною позовною заявою, якою просить визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису №40620 від 16.12.2020 року не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, що укладені у простій письмовій або електронній формі, вже не чинні і повинна була відмовити Відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Звертає увагу, що не укладала в письмовій формі будь-які нотаріально посвідчені договори про надання кредиту (позики) з небанківськими фінансовими установами, в т.ч. з Відповідачем, або з банками. Оскільки Позивач не укладала кредитні договори/договори позики у формі нотаріально посвідченого правочину, у Відповідача були повністю відсутні будь-які правові підстави для вчинення виконавчого напису в розумінні п. 1 Переліку № 1172. Окрім цього. Відповідач ніколи не повідомив боржника (Позивача) шляхом направлення вимоги про необхідність погашення заборгованості, а самостійне нарахування Відповідачем заборгованості в сумі 50407,35 гривень та стягнення на підставі виконавчого напису заборгованості, свідчить про те, що сума боргу на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Заборгованості перед Відповідачем у сумі вчиненого нотаріального напису не визнає, вважає її необгрунтованою, неузгодженою, надмірною, та такою, що не відповідає умовам укладеного Договору. Оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням вимог глави 14 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 року №296/5, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а чинне законодавство не передбачає вчинення виконавчих написів на кредитних договорах (договорах позики), що вчинені в простій письмовій або електронній формі. За таких обставин, просить визнати виконавчий напис №40620, вчинений 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] просить провести розгляд справи без її участі, про що зазначила у позовній заяві. Представник відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк», який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про дату судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С.П. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 40620, за яким звернуто стягнення у безспірному порядку з [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Рівне, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , заборгованість за кредитним договором №2001176976401 від 23.11.2018, укладений між нею та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступників усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.11.2019 по 29.09.2020. Сума заборгованості складає 50157, 35 грн. (а.с. 7). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренком Сергієм Петровичем від 08.02.2021 було відкрито виконавче провадження №64401440 з примусового виконання виконавчого напису №40620 виданого 16.12.2020 (а.с. 8-9). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С.П. про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 26.02.2021, боржник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренком Сергієм Петровичем від 15.03.2021 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с. 11). Позивачка вважає, що приватний нотаріус приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису №40620 від 16.12.2020 року не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, що укладені у простій письмовій або електронній формі, вже не чинні, у Відповідача були повністю відсутні будь-які правові підстави для вчинення виконавчого напису в розумінні п. 1 Переліку № 1172. Заборгованості перед Відповідачем у сумі вчиненого нотаріального напису позивачка не визнає, вважає її необгрунтованою, неузгодженою, надмірною, та такою, що не відповідає умовам укладеного Договору. Заборгованість Позивача перед Відповідачем не є безспірною, що нівелює можливість вчинення виконавчого напису. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У постанові від 10.04.2019 Верховний Суд України по справі №201/11696/16-ц зазначив, що безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908, 00 грн., а також 454, 00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved