Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачі звернулася до суду із позовами до відповідача, в якому просили зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод в спілкуванні з онуками та визначити спосіб участі позивачів у вихованні онук встановивши можливість систематичних побачень з онуками з 27 жовтня по 2 листопада (осінні канікули), з 29 грудня по 11 січня (зимові канікули), з 23 березня по 29 березня (весняні канікули) та з 31 червня по 1 серпня (літні канікули), а також зобов'язати відповідача не чинити позивачам перешкод в спілкуванні по телефону з онуками. В послідуючому позивачі уточнили позовні вимоги і просили зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод в спілкуванні з онуками та визначити спосіб участі позивачів у вихованні онук шляхом передачі позивачу [PERSON] онуки [PERSON] з подальшим проживанням її з 27 жовтня по 2 листопада (осінні канікули), з 29 грудня по 11 січня (зимові канікули), з 23 березня по 29 березня (весняні канікули) та з 31 червня по 1 серпня (літні канікули) по місцю проживання позивача за адресою [ADDRESS] та шляхом передачі позивачу [PERSON] онуки [PERSON] з подальшим проживанням її з 27 жовтня по 2 листопада (осінні канікули), з 29 грудня по 11 січня (зимові канікули), з 23 березня по 29 березня (весняні канікули) та з 31 червня по 1 серпня (літні канікули) по місцю проживання позивача за адресою [ADDRESS], а також зобов'язати відповідача не чинити позивачам перешкод в спілкуванні по телефону з онуками. В обґрунтуванні позовних вимог позивачі покликаються на те, що відповідач перешкоджає їм спілкуватися з онуками, а тому вони не можуть використати своє право на спілкування з онуками. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позов повністю та з аналогічних підстав. Просять позови задоволити. Представник відповідача спочатку позов не визнав та пояснив, що відповідач не чинила перешкод у спілкуванні онуків із позивачами. В послідуючому представник відповідача пояснив, що відповідач не заперечує проти спілкування позивачів з онуками по місцю постійного проживання дітей. Представник третьої особи органу опіки та піклування Костопільська РДА підтримав рішення органу опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації Львіської області щодо надання можливості позивачам спілкуватися з онуками по місцю проживання дітей, а також висловив свою думку, що у позивачів створені належні умови для проживання онуків, а тому він підтримує позовні вимоги щодо спілкування онуків з позивачами за місцем проживання останніх. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що на час подачі до суду позовів відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - сином позивача [PERSON]. Рішенням Костопільского районного суду від 2 червня 2015 року даний шлюб було розірвано. В цьому шлюбі була народжена дочка [PERSON], [INFO]. Раніше позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - сином позивача [PERSON]. В цьому шлюбі була народжена дочка [PERSON], [INFO]. 23 червня 2015 року відповідач одружилася з [PERSON] і взяла його прізвище «[PERSON]». Раніше відповідач проживала в м.Костопіль і на час розгляду справи залишається зареєстрованою в [ADDRESS]. Фактично на даний час відповідач з дітьми, онуками позивачів пролживає в [ADDRESS] в будинку, який належить її матері. Згідно висновку органу опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації Львіської області від 5 серпня 2015 року визначено порядок участі позивачів у вихованні онуків шляхом надання їм можливість спілкування з онуками за місцем проживання дітей та надання можливості спілкування з онуками по телефону у будь-який час за бажанням дітей. Вивчивши матеріали справи, заслухавши всіх учасників процесу, суд дійшов висновку, що позивачами фактично не доведено того, що саме відповідачка чинить їм перешкоди в спілкуванні з онуками. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи в грудні 2014 року позивачам у спілкуванні з онуками перешкоджав співмешканець на той час відповідача, а не сама відповідач. Згідно ст. 257 Сімейного Кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід, мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263 Сімейного кодексу України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивачі характеризуються позитивно, мають матеріальні можливості для виховання онуків. Таким чином, сукупність досліджених в судовому засіданні об'єктивних доказів дає суду можливість зробити висновок про необхідність надання позивачам права на виконання своїх прав та участі в вихованні дітей. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації Львіської області від 5 серпня 2015 року, яким було визначено порядок участі позивачів у вихованні онуків шляхом надання їм можливість спілкування з онуками за місцем проживання дітей та надання можливості спілкування з онуками по телефону у будь-який час за бажанням дітей. Зважаючи на позитивні характеристики позивачам суд вважає за можливе не обмежувати місце спілкування позивачів з онуками лише місцем проживання останніх, а визначити його в межах населеного пункту проживання онуків і без присутності сторонніх осіб. Разом з тим, враховуючи малолітній вік дітей відповідача та позицію органу опіки і піклування суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову в частині визначення способу участі позивачів у вихованні онук шляхом передачі позивачам онук з подальшим проживанням за місцем проживання позивачів. Тому позов підлягає частковому задоволенню у відповідності зі ст. 257 Сімейного Кодексу України, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей та родинних відносин, які склалися між сторонами. Зважаючи на стосунки позивачів із відповідачем, суд вважає за необхідне зобов'язати сторони при зустрічах з дітьми не травмувати дитячу психіку, не з'ясовувати стосунки в присутності дітей, не налаштовувати дітей один проти одного. На підставі викладеного,

Outcome: partial