Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є їх сином, який у серпні 2010 року уклав шлюб з [PERSON]. 04 серпня 2013 року шлюб між ними було розірвано за рішенням Перевальського районного суду Луганської області. Від шлюбу в них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. На теперішній час відповідач в категоричній формі забороняє відвідувати дитину і не дозволяє бачитися з нею, а тому позивач просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати ним приймати участь у вихованні онуки, [PERSON], [INFO], шляхом надання їм можливості спілкування з онукою протягом світового дня 4 рази на місяць, в вихідні та святкові дні, зобов'язати надавати їм можливість 2 - 4 рази на тиждень спілкуватися з онукою по телефону. Стягнути з [PERSON] понесені ними витрати на судовий збір. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі, наполягають на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. До початку розгляду справи по суті надано заперечення проти позову, в якому просила суд позов задовольнити частково, встановивши наступний порядок спілкування [PERSON], [PERSON] з дитиною [PERSON] - 4 рази на місяць в її вихідні дні, в залежності від графіка роботи, протягом 4 годин світового дня з обов'язковою її присутністю. Своє заперечення відповідач обґрунтовує тим, що кожні вихідні та святкові дні із дитиною спілкуються й інші зацікавлені особи, а саме її батьки та інші родичі - її цивільний чоловік та його рідні, з якими у дитини склалися дуже добрі відносини. За останній час позивачі не цікавилися онукою, не надають їй ніякої допомоги, що свідчить про недбале ставлення їх до участі у вихованні дитини. Відмову в наданні можливості в спілкуванні з дитиною відповідач обґрунтовує тим, що позивачі водили малолітню дитину до церкви, що, на її думку, негативно впливає на дитину. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Перевальської районної державної адміністрації Луганської області, у судове засідання не з'явився, заяви про згоду на участь при розгляді справи до суду не надавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. 15 жовтня 2014 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимоги і заперечень. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області на ім'я [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.3/. Згідно ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини /періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо/, місце та час їхнього спілкування. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов родини, складеного комісією служби у справах дітей Перевальської районної державної адміністрації Луганської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мешкають у квартирі, де є всі умови для проживання та для перебування дитини - [PERSON], [INFO]. Родина створила необхідні умови для перебування дитини, в квартирі чисто, є іграшки /а.с.4/. Відповідно до характеристики № 1089-6/6 від 03 червня 2014 року, виданої депутатом Перевальської міської ради Перевальського району Луганської області Поляковим В.Н., [PERSON] характеризується виключно з позитивного боку, є гарною матір'ю та бабусею /а.с.42/. Суд не приймає в якості доказу клопотання мешканців будинку [ADDRESS] про надання позивачам можливості приймати участь у вихованні дитини /а.с.44/, оскільки даний документ не може бути визнаний відповідно до ст.ст. 57 - 59 ЦПК України належним та допустимим доказом по справі. За таких обставин, суд вважає встановленими факт надання перепон відповідачем позивачам в участі у вихованні дитини, позитивне ставлення позивачів до малолітньої онуки - [PERSON], [INFO]. Суд, проаналізувавши всі обставини та докази, якими вони доводилися, дійшов висновку, що позивачі, як баба та дід малолітньої, [PERSON], [INFO], мають право брати участь у її вихованні. Це узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Враховуючи вік дитини, а саме те, що дитина, в силу свого психологічного стану, швидко прив'язується до оточуючих її людей, які ставляться до неї відповідно та в інтересах самої малолітньої дитини суд вважає, що слід надати можливість спілкуватися бабі та діду з онукою та приймати участь у її вихованні. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Суд не приймає до уваги в якості доказу висновок психолога від 19 травня 2014 року /а.с.21/, наданий суду відповідачем, оскільки як вбачається з самого висновку, про негативний вплив бабусі на дитину лікарю стало відомо зі слів відповідача, а тому даний документ не може бути належним доказом у справі. Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки в порушення вимог ст. 60 ЦПК України нею не надані докази в обґрунтування своїх заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача, [PERSON], понесені позивачами при зверненні до суду з цим позовом судові витрати у вигляді судового збору в загальному розмірі 487 грн. 20 коп. /а.с.1,74/.

Outcome: approved