Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивачка 12.01.2021 року звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №83. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено з жовтня 2018 року, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна відсутній. Згода щодо утримання дитини досягнута, спільна дитина проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». 27.01.2021, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд на 23.03.2021. 22.02.2021, в межах встановленого судом строку, відповідачем надано до суду відзив про визнання позову. У судове засідання позивачка не з`явилася, у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 83 (а.с.22). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначила позивачка у позовній заяві та визнано відповідачем, спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини припинено з жовтня 2018 року, спільне господарство не ведеться. Згода щодо утримання дитини між ними досягнута, спору про поділ майна не заявлено. Отже, надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. 104, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved