Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON]., [PERSON] про визнання права на спадщину, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого [INFO] р. сина [PERSON] право на спадщину, що складається з 2/5 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS], земельної ділянки площею 1,4723 га, розташованої на території Війтівської сільської ради Бершадського району. Позов мотивує тим, що житловий будинок в якому вона проживає [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 року до складу двору входили [PERSON], її чоловік, вона - [PERSON], [PERSON], її син, [PERSON], її онука та [PERSON], її онук. Позивачка отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно на свою 1/5 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а у інших членів двору відсутні будь-які правовстановлюючі документи на житловий будинок. [INFO] р. помер її чоловік, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на майно, спадкоємцями є вона, його дружина, його дочка [PERSON] та його син [PERSON] Вона та [PERSON] відмовилися від своєї частки в спадщині на користь сина [PERSON] Її син [PERSON] частину спадщини, а саме право на земельну частку (пай) прийняв у спадок та належно його оформив, а 1/5 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, належних покійному батькові, оформити не встиг і [INFO] р. помер. Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого сина є: вона - його мати, [PERSON] - його дочка, [PERSON]-його син та [PERSON] - його дружина. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Після смерті сина відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1.4723 га, розташовану на території Війтівської сільської ради та на 2/5 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] Вона претендує на вказане майно, що залишилося після смерті сина, але оформити в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом вона позбавлена можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, крім того, між нею та іншими спадкоємцями виник спір, а тому постановою винесеною завідуючою Бершадською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина. Внаслідок цього позивачка позбавлена можливості набути право на спадкування і змушена звернутися із даним позовом в суд за захистом своїх прав та інтересів. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Плахотнюк Т.С. в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали. Просили позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Куцяк Ф.Г. в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечили. Вважають, що позивачка не може претендувати на майно померлого сина враховуючи те, що вона пропустила строк на звернення із заявою для прийняття спадщини до нотаріуса та на час смерті сина не проживала з ним в одному будинку. Просили в позові відмовити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечили повністю. Просили в позові відмовити в зв'язку з його безпідставністю. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Війтівською сільською радою 22.04.2010 року повторно, цього факту ніхто не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно: земельну ділянку площею 1.4723 га, розташовану на території Війтівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER], нормативною грошовою оцінкою 22693 грн., згідно державного акта на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Бершадської райдержадміністрацїї від 12.09.2005 року за № 335, що підтверджується копією державного акту та довідкою відділу Держкомзему від 15.06.2010 року за № 269 та 2/5 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], чого також ніхто зі сторін не заперечує. Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого [PERSON] є: [PERSON] - мати, [PERSON] - дочка, син - [PERSON] та дружина померлого - [PERSON], інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, що підтверджується довідкою виданою Війтівською сільською ою № 24 від 23.01.2017 року. Позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилися від неї. Відповідачка [PERSON], прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу у встановлений законом строк, чого також ніхто не заперечує і що підтверджується її заявою, що міститься в спадковій справі № 273/2010. Оскільки місце проживання та місце реєстрації спадкодавця згідно довідок Війтівської сільської ради Бершадського району № 24 від 24.01.2017 року та № 273 від 02.04.2010 року не співпадало, нотаріус Бершадської державної нотаріальної контори Касевич М.В. відповідно до п.п. 3.21, 3.22 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 не відмовила позивачці [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] у реєстрації заяв про прийняття спадщини після смерті сина та батька [PERSON], ніхто зі спадкоємців цього факту не оспорює, із заявою про встановлення юридичного факту місця проживання до суду також ніхто не звертався. Відповідно до абз. 1 п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, котра була чинною на час спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29 та ч. 2 ст. 1221 ЦК України, якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. За правилами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. В судовому засіданні встановлений беззаперечний факт того, що на день смерті [PERSON] останнім зареєстрованим місцем його проживання є будинок в [ADDRESS] тобто будинок в якому зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], це підтверджується як довідками Війтівської сільської ради, випискою з по-господарської книги, так цього факту не заперечують і самі сторони. За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність сумісного факту проживання спадкодавця [PERSON] з позивачкою [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON], а отже, й прийняття ними спадщини, що залишилася після смерті сина та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, що проживав постійно із спадкодавцем, не зобов'язаний подавати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ч. 1 ст. 1261 цього ж кодексу визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. 1 ст. 1267 цього ж Кодексу визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Судом встановлено, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] позбавлена можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, в зв'язку з чим нотаріус Бершадської державної нотаріальної контори постановою від 03.03.2017 року за № 170/02-31 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19- 32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право- встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом були надані рівні можливості сторонам процесу щодо надання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи вищенаведене, а також те, що спадкоємцями майна померлого [PERSON], крім позивачки, є також відповідачі- його дружина та діти, які прийняли спадщину в установленому законом порядку і мають на неї рівні з позивачкою права, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за нею права на спадщину, що складається з 1/10 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS], та 1/4 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни її цільового призначення, що становить 0,3681 га, розташованої на території Війтівської сільської ради Бершадського району. На підставі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29, 392, 1216-1218, 1261, 1267, ч.І ст. 1269 ЦК України,

Outcome: partial