Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та встановлення порядку користування кварирою. В обґрунтування своїх вимог вказували, що їм належать на праві спільної часткової власності по 77/400 квартири в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.1998, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 98430820 від 26.09.2017. Позивачці [PERSON] належить на праві власності 23/100 частини квартири в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2007, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3225, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2008. Кімната площею 10,4 кв. м. знаходиться у користуванні [PERSON] за згодою всіх співвласників та на неї відкритий особовий рахунок, що підтверджується довідкою КП «Соснівська служба утримання будинків» ЧМР за № 7493 від 30.09.2014. Відповідачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 77/400 квартири в [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання від 25.07.2014, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 98430820 від 26.09.2017, обтяжувачем є [PERSON]. Між позивачами та відповідачем постійно виникають сварки з приводу того, що [PERSON] перешкоджає користуватися квартирою та відмовляється надавати позивачам доступ до належної їм на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] та постійно змінює замки на вхідних дверях в квартиру. Дані факти підтверджуються висновками про результати розгляду звернення від 26.09.2014, 14.06.2017, 03.07.2017 року, затвердженого начальником Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, в яких зазначено, що в даних подіях відсутні будь-які ознаки кримінального та адміністративного правопорушення, а в ситуації яка склалася вбачаються ознаки цивільно-правового характеру. На даний час відповідач порушує права позивачів як співвласників квартири [ADDRESS] наступним: добровільно не впускає позивачів до помешкання, не дає права користуватися житлом, змінила замок від вхідних дверей та відмовляється надавати їм окремий комплект ключів, що унеможливлює вільний доступ до житла, а тому вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачі просять встановити порядок користування приміщеннями квартири 115, що знаходиться по вул. Смілянській, 117 в м. Черкаси таким чином: надати [PERSON] в особисте користування кімнату площею 8,3 кв. м.; [PERSON] та [PERSON] в особисте користування кімнату площею 17,4 кв. м. та балкон площею 0,9 кв.м.; відповідачу [PERSON] в особисте користування кімнату площею 8,6 кв. м.; в спільному користуванні залишити коридор площею 5,9 кв.м, вбиральню площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., вбудовану шафу площею 1,0 кв.м., кухню площею 6,1 кв.м. Відповідач [PERSON] скерувала до суду відзив, в якому вказвала, що проти позову заперечує оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених до позовної заяви копій паспортів, позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають і зареєстровані по вул. Надпільна (Ільїна), 71 в м. Черкаси з липня 1999 року. [PERSON], в свою чергу, з 1999 року не проживав та не був зареєстрований в [INFO]. В грудні 2014 року [PERSON] зареєстрував свої місце проживання за адресою спірного майна, проте, фактично проживати у даній квартирі не став. [PERSON], взагалі з дня набуття права власності на свою частку в квартирі [ADDRESS], жодного дня там не проживала і не мала жодних проблем у використанні своєю кімнатою для надання в оренду третім особам. Тобто, усі позивачі забезпечені житлом та фактично проживають за іншими адресами протягом тривалого часу, а саме: позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] майже 19 (дев'ятнадцять) років, а позивач [PERSON] - понад 10 (десять) років. З наведеного вбачається, що право позивачів на житло жодним чином не порушено, як і не оспорюється право позивачів на володіння майном. Висновок від 14.06.2017 доводить невизнання [PERSON] права власності [PERSON] на частину квартири [ADDRESS]. Питання визнання чи не визнання права власності за змістом позовної заяви не ставиться, а тому даний висновок є неналежним доказом. Позивачі не надали жодного, тим паче належного та допустимого, доказу на підтвердження доводів створення їм перешкод в користуванні та розпорядженні спільним майном. Підстав, що звільняли б позивачів від обовязку доказування не наведено. Позивачі скерували до суду відповідь на відзив, в якому вказували, що встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Крім того, відповідач стверджує у відзиві, що якщо співвласник не проживає в квартирі, то втрачає будь-які права на своє майно. Такі міркування відповідача є хибними, адже остання мало того, що без згоди позивачів, як співвласників чинить з власністю що хоче, не впускає у помешкання, та й ще звернулася 22 лютого 2018 року до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про збільшення частки в праві спільної часткової власності та визнання права власності. посилання позивача на невідповідність попереднього розрахунку судових витрат на правничу допомогу є абсурдним і таким, що не відповідає нормам ЦПК України. Відповідачка скерувала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що з доводами відповіді на відзив не погоджується. Позивачі зазначають, що відповідач з 2014 року без дозволу співвласників почала змінювати замки в квартирі, чим обмежила доступ до користування власністю. Вказані обставини є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Надані позивачами результати розгляду звернень ВП ГУНП в Черкаській області від 26.09.2014, 14.06.2017 та 03.07.2017, як на підставу доказування чинення відповідачем перешкод у користуванні, не є належним доказом. Ким створюються, надумані позивачами перешкоди, також не встановлено і не доведено, відповідно вимог чинного законодавства. Ні належних обґрунтувань, ні відповідних доказів наявності будь-яких перешкод позивачами з часу подання позовної заяви до суду так і не було подано. Отже, позивачами жодним чином не доведено наявність будь-яких перешкод у користуванні квартирою, що є обєктом спільної часткової власності. Позивачі умисно спотворюють обставини справи та вводять суд в оману, що полягає в абсолютно не доведених підставах позову та абсурдно спотворених доводах зазначених у відповіді на відзив. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Суду пояснили, що позивачі є співвласниками спірної квартири разом з відповідачем, проте остання чинить їм перешкоди у користуванні їх власністю, не дає ключів від помешкання чим порушує їх права на користування та розпоряджання вказаним майном. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Суду пояснили, що позивачка [PERSON], також є співвласником спірного житла, за домовленістю сторін їй встановлено порядок користування квартирою та виділено кімнату площею 10,4 кв. м., яка знаходиться у її користуванні за згодою всіх співвласників та на неї відкритий особовий рахунок, але ключі від вхідних дверей у неї відсутні, що є перешкодою у користуванні власністю. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідачка суду пояснила, що вона проживає в спірній квартирі, за власних рахунок провела там ремонтні роботи та спільно з тртьою особою утримують спріне житло і сплачцють комунальні послугни. Позивачі в спірній квартирі не проживали, оскільки мають інше житло, проте в процесі розгляду справи, після того як отримали ключі, заселились до квартири, поставли там спальні місця та занесли свої речі, що підтверджуєть фотокартками наданими позивачами. Просили у з-адоволенні позову відмовити. Третья особа [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, суду пояснила, що спірна квартира була надано їй у користування, а у подальшому приватизована, власниками стала вона та члени її родини позивачі по справі, з відповідачкою [PERSON] (яка є її онукою) вона уклала договір довічного утримання. Вважає, що у позивачів відсутня необхідність вселення у спірну квартиру, оскільки в них є інше житло. Протягом багатьох років позивачі не виявляли бажання вселитися в квартиру та проживати у ній. Спірним помешканням вони не користуються тривалий час - родина [PERSON] близько 20 років, а [PERSON] - понад 10 років. Комунальні послуги сплачує вона разом з відповідачкою, яка власним коштом провела ремонтні роботи в квартирі, придбала меблі. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належать на праві спільної часткової власності по 77/400 квартири в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.1998, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 98430820 від 26.09.2017. [PERSON] належить на праві власності 23/100 частини квартири в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2007, виданого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3225, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2008. Кімната площею 10,4 кв. м. знаходиться у користуванні [PERSON] за згодою всіх співвласників та на неї відкритий особовий рахунок, що підтверджується довідкою КП «Соснівська служба утримання будинків» ЧМР за № 7493 від 30.09.2014 року. [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 77/400 квартири в [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання від 25.07.2014, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 98430820 від 26.09.2017, обтяжувачем є третя особа - [PERSON]. Позивачка [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 958107. З технічного паспорту (інвентаризаційна справа №48485) на квартиру 115, що знаходиться в житловому будинку 117 по вул. Смілянській у м. Черкаси вбачається, що спірна квартира складається з 4-х кімнат, у тому числі: 1-а кімната площею 10,4 кв.м., 2-а кімната площею 17,4 кв.м., 3-а кімната площею 8,3 кв.м., 4-а кімната площею 8,6 кв.м., квартира обладнана балконом площею 0,9 кв.м. Кімната площею 10,4 кв. м знаходиться у користуванні позивачки [PERSON] за згодою всіх співвласників, на її ім'я відкритий особовий рахунок, що підтверджується довідкою КП «Соснівська служба утримання будинків» ЧМР за № 7493 від 30.09.2014. З наданих в матеріали цивільної справи висновків за результатами розгляду звернення відповідачки [PERSON] до Черкаського відділку поліції ГУНП в Черкаській області вбачається, що у сторін по справі існує триваючий конфлікт з приводу користування квартирою 115, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси,вул.. Смілянська, 117. У спірній квартирі зареєстровано 4 особи: [PERSON], на ім'я якої відкритий особовий рахунок, [PERSON] дочка, [PERSON] підопічна, [PERSON] співвласник. Вказаний факт підтверджується довідкою КП «Соснівська СУБ» №10891 від 13.12.2014. У ході розгляду справи відповідачкою [PERSON] виготовлені комплекти ключів, запропоновано позивачам їх отримати та 08.08.2018 вручено: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в зв'язку з чим останні просили залишити без розгляду вказану позовну вимогу без розгляду. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 31.01.2018 позов [PERSON],\~[PERSON],\~ [PERSON],\~[PERSON] до\~[PERSON],\~третя особа:\~[PERSON] про\~усунення перешкод\~у користуванні\~житловим приміщенням,\~вселення та\~встановлення порядку\~ користування\~кварирою в частині зобов'язання [PERSON] надати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] комплект ключів від квартири 115, що знаходиться по вул. Смілянській, 117 в м. Черкаси, залишено без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з ст.\~47 Конституції України, ч.\~3 ст.\~9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, згідно з ст. 391 ЦК України. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Судом достеменно встановлено, що в спірній квартирі проживає відповідачка [PERSON] з донькою [PERSON] та третя особа - [PERSON] Після отримання 08.08.2018 ключів від сріної квартири, у неї заселилися позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], розмістили свої особисті речі, облаштували спальне місце, що не оспорюється сторонами, тому доведенню не підлягає. Позивачеві [PERSON] встановлено порядок користування квартирою, тому вона користується 1-ою кімнатою (нумерація згідно з техпаспортом) площею 10,4 кв.м., що також не запеерчується та не оспорюється сторонами по справі. У своїх вимогах позивачі просять встановити порядок користування приміщеннями квартири 115, що знаходиться по вул. Смілянській, 117 в м. Черкаси таким чином: [PERSON] в особисте користування кімнату площею 8,3 кв. м.; [PERSON] та [PERSON] в особисте користування кімнату площею 17,4 кв. м. та балкон площею 0,9 кв.м; відповідачу [PERSON] в особисте користування кімнату площею 8,6 кв. м; в спільному користуванні залишити коридор площею 5,9 кв.м, вбиральню площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., вбудовану шафу площею 1,0 кв.м., кухню площею 6,1 кв.м. На думку суду такий порядок користування суттєво погіршить права інших співвласників, оскільки 2-а кімната (нумерація згідно з техпаспортом) площею 17,4 кв.м. є прохідною кімнатою. Тобто, для користуватися кімнатами, які позивачі просять виділити [PERSON] в особисте користування площею 8,3 кв. м та кімната, яка пропонується [PERSON] в особисте користування площею 8,6 кв. м, необхідний прохід через прохідну кімнату (№ 2). Крім того, згідно з планом квартири тільки у 2-й кімнаті площею 17,4 кв.м є вихід на балкон, тому у випадку встановлення порядку користування квартирою в такому варіанті, як просять позивачі, інші співвласники будуть позбавлені права користуватися балконом, що на думку суду є також погршенням прав інших співвласників. Враховуючи викладені обставини, з метою уникнення порушення прав всіх співвласників спірної квартири, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити квартири. Оскільки вимога про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу є похідною, тому в порядку ст.. 141 ЦПК України також до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed