Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 27.07.2018 звернулись до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивую свої вимоги тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Окрім позивачів, у даній квартирі також значиться зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] - [PERSON], який після припинення з нею шлюбно-сімейних відносин з січня 2017 року забрав своє майно та виїхав із вказаної квартири, більше не проживав у ній. А тому, враховуючи те, що позивачі не мають можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування квартирою у зв'язку із реєстрацією в ній відповідача, несуть витрати по збільшеним комунальним платежам, що нараховуються на відповідача, [PERSON] та [PERSON] змушені були звернутись до суду з даним позовом, відповідно до вимог якого просять визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Ухвалою судді від 06.08.2018, було відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого розгляду. Ухвалою суду від 13.09.2018 у справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач [PERSON], яка також представляє інтереси [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила суд про його задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. При цьому, від відповідача на адресу суду надійшла заява відповідно до змісту якої, останній визнав пред'явлений до нього позов та просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред'явлений [PERSON], та [PERSON] позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачам на праві приватної власності у рівних частках належить квартира [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.6). Згідно наданої копії рішення Деснянського районного суду м.Києва від 28.11.2017, вбачається, що укладений 14.10.2005 між позивачем [PERSON] та відповідачем шлюб було розірвано (а.с.8). Так, судом встановлено, що у спірній квартирі значиться зареєстрованим колишній чоловік позивача [PERSON], а саме - відповідач по справі, чим створює перешкоди для позивачів у здійсненні ними права користування та розпорядження квартирою. У своїх позовних вимогах позивачі вказують про те, що відповідач після припинення з [PERSON] шлюбно-сімейних відносин у квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим позивачі просить усунути їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до поданого до суду акту від 13.06.2018, засвідченого начальником ЖЕД-316, відповідач з січня 2017 року в квартирі [ADDRESS], яка розташована за адресою: [ADDRESS], - не проживає (а.с.9). Факт не проживання відповідача у зазначеній вище квартирі також підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірну квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку та порушується на даний час. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому, відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а також враховуючи той факт, що відповідач визнав позов, про що направив відповідну заяву, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved