Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 04.01.2019 року звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22.12.2013 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є батько [PERSON], мати [PERSON], син від першого шлюбу [PERSON] та син від другого шлюбу [PERSON], які успадкували по 1/4 частці кожен майна, що входило до складу спадщини. У спадковому майні знаходився автомобіль марки ЗАЗ 110308, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У 2018 році [PERSON], що є законним представником неповнолітнього [PERSON] без згоди інших співвласників заволоділа автомобілем та користується ним. Вважають, що автомобіль неможливо виділити в натурі, тому необхідно стягнути з відповідачки компенсацію вартості частки автомобіля. В заявленому позові просить суд стягнути з відповідача на користь позивачів вартість їх часток у спільній частковій власності автомобіля в розмірі по 7876 гривень 25 копійок кожному. Позивачі в судове засідання не зявились, про день та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. У відповіді на відзив просять про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність позивачів по справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. До суду від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона просить суд розгляд справи у її відсутність, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність відповідачки по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 22.12.2013 року у віці 43 роки помер [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 25 виконавчим комітетом Миньковецької сільської ради Дунаєвецького\~ району Хмельницької області. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є його батько [PERSON], мати [PERSON], сини: [PERSON] та [PERSON]. 28.08.2014 року державний нотаріус Першої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-1640, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували кожен по 1/4 частці автомобіля ЗАЗ 110308, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивачі звернулись до суду з даним позовом до [PERSON], оскільки вважають, що остання порушує законні права позивача щодо володіння та користування належної позивачу частки майна відповідно до ст. 358 ЦПК України. До суду від [PERSON] надійшов відзив, в якому вона зазначила , що вона є неналежним відповідачем , оскільки не є спадкоємцем майна померлого, не є співвласником майна та позов предявлено до неї особисто, а не як до законного представника [PERSON]. Вказаний відзив направлено учасниками розгляду справи. До суду від позивачів [PERSON] та [PERSON] не надходили клопотання про заміну чи залучення належного відповідача. До суду надійшла відповідь на відзив в якому позивачі підтримують позовні вимоги в повному обсязі. В прохальній частині позовної заяви зазначено вимогу про стягнення компенсації безпосередньо з відповідачки [PERSON], а не з неповнолітнього власника 1/4 частки вказаного спадкового автомобіля. За правилами ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Однак надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч. 2 ст. 183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Верховний Суд України вказує, що виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не є співвласником автомобіля ЗАЗ 110308, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та не є спадкоємцем майна померлого 22.12.2013 року [PERSON]. Позов предявлено особисто до відповідачки, а не до неповнолітнього [PERSON], законним представником якого є відповідачка [PERSON]. Стягнення компенсації вартості частки у спільній власності рухомого майна у відповідності до ст. 358 ЦК України можливе лише з власника такого майна. Відповідачка [PERSON] не є власником автомобіля ЗАЗ 110308, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Суду не надано докази, що [PERSON] порушує законні права позивача щодо володіння та користування належної позивачу частки майна відповідно до ст. 358 ЦПК України. Крім того, суду не надано доказів , що неповнолітній [PERSON]В, законним представником якого є [PERSON] спроможний виплатити позивачу компенсацію та чи не становитиме це для нього надмірний тягар. Тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 801180 , власником спірного автомобіля значиться померлий [PERSON]. Суду не надано доказів, що спадкоємці за законом після смерті [PERSON] здійснили оформлення права власності на належні їм частки транспортного засобу чи внесли відповідних даних до реєстраційних документів. Тому, застосування ч. 1 ст. 365 ЦК України до спірних правовідносин наразі не є можливим. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про компенсацію вартості частки у спільній частковій власності рухомого майна. Встановлені\~ судом\~ обставини підтверджуються: - копією свідоцтво про право на спадщину за законом , видане 28.08.2014 року державним нотаріусом Першої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 2-1640, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували кожен по 1/4 частці автомобіля ЗАЗ 110308, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; - копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 801180 , згідно якого власником спірного автомобіля ЗАЗ 110308, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] значиться померлий [PERSON]; - іншими матеріалами справи.

Outcome: dismissed