Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

: Позивачка 15 квітня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1 / 3 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованих 15525 гривень 00 копійок за додаткові витрати на дитину. В судовому засіданні представниця позивачки збільшила розмір позовних вимог щодо заборгованої суми, збільшені позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимог визнав частково та пояснив, що він перераховував на рахунок кошти щомісяця на утримання дитини, і сума яких була погоджена між ним та позивачкою, але дитина перестала з ним зустрічатися і відповідно кошти перестали отримувати, вважає, що необхідно утримувати неповнолітню дитину незалежно від будь-яких негативних обставин та поведінки дитини. Заслухавши пояснення представниці позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 26 лютого 2000 року ( а. с. 5 ). В шлюбі сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою ( а. с. 8 ). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2010 року було визначено шлюб між сторонами розірвати ( а. с. 7 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Представниця позивачки просить задовольнити позовні вимоги, якими стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх малолітнього сина в розмірі ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивачки заборговані 37554 гривень 00 копійок на додаткові витрати на дитину. Відповідач не заперечував щодо свого обов'язку утримувати малолітнього сина, із зазначеним розміром утримання аліментів не погоджується, посилаючись на домовлений між ним та позивачкою розмір аліментів в еквіваленті 300 доларів США на місяць. Судом встановлено, що зазначені сторонами кошти на додаткові витрати на дитину є фактично коштами на утримання малолітньої дитини сторін, оскільки судом не встановлено потреби дитини в додаткових витратах на день такої домовленості сторін. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, зазначені суми фактично є коштами на утримання дитини сторін - аліментами і необхідно визначити сплату цих аліментів з дня домовленості між строками, розмір аліментів визначити по сумі, яка погоджена між сторонами та викласти її у грошовій одиниці України. З врахуванням зазначених обставин, суд вважає стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 2397 гривень 00 копійок з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11 грудня 2019 року; в решті позовних вимог - відмовити. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок

Outcome: partial