Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON], мотивує тим, що вона є донькою відповідача [PERSON], який сплачував аліменти на утримання позивачки до її повноліття, добровільно надавати допомогу відмовляється, хоча працює на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та має стабільний, достатній заробіток, стягнень по виконавчим листам з останнього не проводиться, на утриманні інших осіб не має. На теперішній час [PERSON] виповнилося 18 років, вона навчається на другому курсі Маріупольського державного університету на денній формі навчання. Позивачка перебуває на утриманні матері, яка в свою чергу на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх його доходів, щомісячно, до досягнення нею 23 років, або до закінчення навчання. Позивачка в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заявою, якою уточнила вимоги позову та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх його доходів, щомісячно, починаючи з 26.09.2017 року і до досягнення позивачкою повноліття, або до закінчення останньою навчання. Окрім того, просила суд справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив суд справу розглянути за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього 1/6 частини заробітної плати (доходів) в якості аліментів на утримання позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії І-НО № 146502 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Вугледар Донецької області від 10 листопада 1999 року (а.с. 5). Відповідно до довідки про доходи № 436 від 18.09.2017 року, виданої Маріупольським державним університетом, позивачка за період з вересня 2016 року до серпня 2017 року, без урахування аліментів, доходів не отримувала (а.с. 8). Відповідно до довідки № 17.665 від 07.11.2017 року, виданої Маріупольським державним університетом, [PERSON] у 2016 році вступила до Маріупольського державного університету і до цього часу навчається на ІІ курсі за ступенем «Бакалавра» денної форми навчання спеціальності «Психологія. Практична психологія» факультет філології та масових комунікацій. Тривалість І семестру з 01.09.2017 року по 24.02.2018 року. Термін навчання позивачки у зазначеному закладі закінчується у 2020 році. Згідно Договору №264396 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, укладеного між Маріупольським державним університетом та [PERSON] щодо надання освітніх послуг [PERSON] терміном на 4 роки у період з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 34427,00 гривень (а.с. 6-7). Відповідно до договору на тимчасове проживання в гуртожитку Маріупольського державного університету від 01.09.2016 року, укладеного між Маріупольським державним університетом та [PERSON], університет надає позивачці на період навчання ліжко-місце в кімнаті №902 (2) студентського гуртожитку, а остання зобовязується своєчасно сплачувати кошти за проживання та додаткові послуги (а.с. 9). Відповідно до медичних висновків від 23.08.2013 року та №9/900 про дитину-інваліда віком до 18 років від 29 серпня 2013 року, посвідчення серії ААГ №021685, позивачці встановлено діагноз кістно-мязова деформація, вроджений порок розвитку вроджений вивих наколінника обох нижніх кінцівок, у звязку з чим [PERSON] як дитина-інвалід віком до 18 років отримувала державну соціальну допомогу, та потребує лікування (а.с. 10, 11, 12, 13). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова Пленуму ВСУ) обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан відповідача, наявність роботи та стабільного заробітку, стан здоровя позивачки, суд приходить до висновку, що вимоги позову в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/6 частки з усіх його доходів, щомісячно, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо часу з якого аліменти підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів починаючи з 26.09.2017 року і до досягнення позивачкою повноліття, або до закінчення останньою навчання, підлягають частковому задоволенню, а стягнення аліментів з відповідача слід розпочинати від дня пред'явлення позову, а саме з 31.10.2017 року, і до досягнення позивачкою двадцяти трьох років, або до закінчення останньою навчання. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON], судові витрати позивачки на правову допомогу документально підтверджені квитанцію до прибуткового косового ордера №143 від 25.09.2014 року, виданого адвокатом [PERSON], суд вважає необхідним задовольнити вимогу позову щодо стягнення з відповідача на користь позивачки зазначені судові витрати у розмірі 500,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому,

Outcome: partial