Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачі звернулися до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ФОП [PERSON], третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області, просили стягнути моральну шкоду на користь [PERSON] у розмірі 50000 грн та на користь [PERSON] у розмірі 30000 грн. В обґрунтування позову зазначили, що 06.10.2008 Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено рішенням за позовом [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу ліжка та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 17005 грн. Однак ФОП [PERSON] ухилялась від виконання рішення суду, ліжко не забирала, а також уникала розмов, зустрічей. Позивачі зазначили, що відповідач довготривало, на протязі років принижувала їх людську гідність, доводила до сліз, у зв'язку з чи вони втратили сон та здоров'я. Також позивач [PERSON] заначила, що 11.06.2009 при зверненні у салон до [PERSON] з питанням про повернення грошей, остання вдарила [PERSON] по обличчю, хоча він у неї нічого не питав, про що свідчить довідка з міліції. Крім того, позивачі вважають, що [PERSON] домовлялась з виконавчою службою, у зв'язку з чим вони звертались із заявами від 26.05.2009, 10.07.2009. Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», просили захистити їх права. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Позивач [PERSON], не з'явився в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. За умови згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив усну ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2008 позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Договір купівлі-продажу персонального низькочастотного комбінованого теплового стимулятора «Nuga-Best NM-500», укладеного між [PERSON], з одної сторони, та ФОП [PERSON], з другої сторони, розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14005,00 грн. Стягнуто з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] - 1300,00 грн, на користь [PERSON] - 1700 грн. Крім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 30,00 грн, сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 191,00 грн. Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] передати ФОП [PERSON] персональний низькочастотний комбінований тепловий стимулятор «Nuga-Best NM-500» (а.с.2-3). Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2009 по вказаній цивільній справі у резолютивній частині рішення виправлено описку та викладено у наступному змісті: Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14005,00 грн. Стягнути з ФОП [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] - 1300,00 грн, на користь [PERSON] - 1700 грн. Крім того, стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 30,00 грн, сплачених на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнути з ФОП [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 191,00 грн (а.с.6). Ухвалою Апеляційного суду м. Миколаєва від 28.01.2009 апеляційні скарги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відхилені, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2008 залишено без змін (а.с.46-47). В подальшому, ухвалою Верховного суду України від 04.08.2009 касаційні скарги [PERSON] в інтересах якої діяв за довіреністю представник [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2008 та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 28.01.2009 залишено без змін (а.с.48). На підставі вищевказаного рішення, [PERSON] та [PERSON], 25.02.2009 Ленінським районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист по цивільній справі (а.с.4). В межах виконавчого провадження, державним виконавцем Беляковим А.А. Центрального ВДВС Миколаївського міського управління юстиції 08.04.2009 здійснювався вихід за адресою проживання боржника (м. Миколаїв, вул. Потьомкіна, 129а/83) з метою вручення постанови про відкриття виконавчого провадження, однак зі слів консьєржа за вказаною адресою [PERSON] не проживає, про що було складено акт державного виконавця (а.с.5). Заявами від 26.05.2009 та від 09.07.2009 [PERSON] та [PERSON] звертались до начальника Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Носова С.М. з метою належного виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва та зобов'язання вчинити дії щодо перерахування грошових коштів з боржника на їх користь та повернення [PERSON] ліжка (а.с. 9-10). В матеріалах справи міститься вимога старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ вих.15203 від 21.04.2010 адресована [PERSON], [PERSON] щодо передачі ПП [PERSON] персонального низькочастотного комбінованого теплового стимулятора «Nuga-Best NM-500» (а.с.11). З довідки в.о. начальника Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області підполковника міліції Гринчук О.О. вбачається, що дійсно у 2011 році [PERSON] та [PERSON] звертались до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за фактом спричинення тілесних ушкоджень громадянину [PERSON], які спричинила приватний підприємець [PERSON], коли [PERSON] та [PERSON] прийшли до неї на офіс, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61а, щоб дізнатись коли вищевказана громадянка за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва за справою 2-602/2008 року поверне кошти, після цього [PERSON] вдарила [PERSON] по лицю, який на той час перебував у післяопераційному стані, дані події відбувались 11.06.2009 (а.с.13). Згідно виписки з рахунку станом на 13.06.2009 на рахунок [PERSON] були здійснені зарахування коштів: 12.06.2009 у сумі 8630,33 UAH; 12.06.2009 у сумі 8234,33 UAH; 13.06.2009 видаток на суму - 16860,00 UAH (а.с.14). Судом встановлено, що [PERSON] дійсно перебував на лікуванні із захворюванням очей глаукомою, йому були проведені операції, про що свідчать виписні епікризи Обласної офтальмологічної лікарні м. Миколаєва та виписка з історії хвороби Медичного офтальмологічного центру «Проф офтальмо центр» (а.с.15-17). Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження того, що в результаті дій відповідача [PERSON] позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Надані виписні епікризи свідчать про наявність у позивача [PERSON] захворювання, яке не є наслідком можливих отриманих ушкоджень при подіях 11.06.2009. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 1, 3 та 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, в обґрунтування доводів щодо завдання тілесних ушкоджень [PERSON] відповідачем [PERSON], відсутні встановлені обставини органом досудового слідства щодо наявності вини [PERSON] та не встановлено ступінь тяжкості отриманих [PERSON] ушкоджень. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно положень ст.ст.23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивачами не надано суду доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань відповідачем, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних страждань зазнали позивачі, в якій грошовій сумі та з чого при цьому виходили. Таким чином, оцінивши в сукупності добуті докази, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги не доведені, не обґрунтовані, не встановлено, що дії відповідача визнані неправомірними та спричинили моральну шкоду позивачам. Позивачами додано до матеріалів справи акт від 15.06.2007 про виявлені недоліки теплового стимулятора «Nuga-Best NM-500» та акт про огляд обладнання «Nuga-Best NM-500». Посилання позивачів при зверненні до суду на Закон України «Про захист прав споживачів» щодо обставин викладених в позовній заяві про неповернення відповідачем [PERSON] грошових коштів за придбаний персональний низькочастотний комбінований тепловий стимулятор «Nuga-Best NM-500», то з приводу цих обставин Ленінським районним судом м. Миколаєва 06.10.2009 вже ухвалено судове рішення, яким вирішені та захищені права та обов'язки споживачів, а також були задоволені вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди відповідачем [PERSON] Вказане судове рішення набрало законної сили. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Позивачі не позбавлені права на обрання іншого способу захисту з метою захисту свого порушеного права. В контексті ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тобто суд не може вийти за межі позовних вимог. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та те, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed