Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебували з 25.11.2001 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.05.2011 року. Вказує, що від даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Стверджує, що вона була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.10.2014 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позивачка зазначає, що з моменту винесення рішення минуло більше пFяти років, діти стали дорослішими, потребують значно більшого догляду та більших матеріальних затрат, у звFязку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. Вважає за доцільне змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки на даний час вона, працюючи перукарем, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх сина та доньки, зокрема: одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їх лікування, відвідування необхідних гуртків. На основі викладеного, позивачка просить суд змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.10.2014 року, з відповідача на її користь, на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Ухвалою судді від 12 лютого 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів F відкрито. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зFявилась, однак спрямувала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує частково в розмірі 1300 грн. на кожну дитину та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зFявився, однак спрямував на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає частково в розмірі 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, просить справу розглянути в його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звFязку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зFясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обFєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що сторони перебували з 25.11.2001 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.05.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-МИ F038804 (а.с.11). Від спільного шлюбу у сторін народились двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-МИ F105943 та серії 1-МИ F106564 (а.с.12-13). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.10.2014 року (а.с.50-52) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.06.2014 року до досягнення ними повноліття, та видано виконавчий лист (а.с.14). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовFязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровFя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобовFязані піклуватися про здоровFя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобовFязаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовFязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовFязків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовFязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. ОбовFязок утримувати дитину є рівною мірою обовFязком як матері, так і батька до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач F [PERSON], як батько неповнолітніх F [PERSON] та [PERSON], зобовFязаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровFя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровFя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровFя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також суд, при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, однак попередньо визначений судом розмір аліментів на даний час цим вимогам вочевидь не відповідає. Крім того, враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в нашій державі протягом останніх років, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття, суд вважає, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітніх дітей змінився, тобто зменшився. Визначаючи розмір твердої грошової суми, яку відповідач має сплачувати, суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років з 01.01.2019 року становить 2027 грн., а тому і з вказаних підстав розмір аліментів підлягає збільшенню. Крім цього, на час стягнення аліментів, відповідач був офіційно працевлаштований, у звFязку з чим аліменти стягувались у частці. На даний час відповідач офіційно не працює, у звFязку з чим стягнення аліментів доцільно зазначати у твердій грошовій сумі. При цьому, при постановленні рішення, суд враховує також і те, що відповідач на даний час одружений, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-МИ F090794 (а.с.56), та на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ F211304 (а.с.57). Задовольняючи позовні вимоги частково, а саме в сумі 1300 грн. на кожну дитину, суд враховує і позицію самого відповідача, який не заперечував щодо стягнення з нього зазначеної суми аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року F3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звFязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровFя когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предFявлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обовFязковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Як вказано в позовній заяві та підтверджено доказами доданими до позовної заяви, витрати на утримання дітей зросли. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, гуртки. Розмір аліментів, який сплачує відповідач недостатній для належного утримання дітей. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно змінити розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.10.2014 року, які стягуються на користь позивачки з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], з 1/3 частки всіх видів доходів до твердої грошової суми у розмірі 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial