Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №177 в будинку №4 по провулку Крушельницької (раніше [PERSON]) у місті Дніпрі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] (раніше [PERSON]) у місті Дніпрі, а саме: [PERSON] на праві власності належить 15/24 частини квартири [ADDRESS] (раніше [PERSON]) у місті Дніпрі: на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 04.06.2005 року, реєстровий №1034, укладеним між ним та [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON]; на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.11.2004 року, реєстровий №5-951; на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1997 року. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/8 частині вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1997 року. У вказаній квартирі за даною адресою, окрім позивачів, продовжує бути зареєстрований попередній власник 1/8 частини [PERSON], який з червня 2005 року в квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, тому позивачі просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №177 в будинку №4 по провулку Крушельницької (раніше [PERSON]) у місті Дніпрі. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви, якими підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили справу слухати у їх відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №47-48 від 30.06.2016 року, тому суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] (раніше [PERSON]) у місті Дніпрі на праві спільної часткової власності належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Так, [PERSON] на праві власності належить 15/24 частини квартири [ADDRESS] (раніше [PERSON]) у місті Дніпрі: на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 04.06.2005 року, реєстровий №1034, укладеним між ним та [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON]; на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.11.2004 року, реєстровий №5-951; на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1997 року. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/8 частині вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1997 року. На теперішній час у вказаній квартирі за даною адресою є зареєстрованим: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та попередній власник [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-9» №1335. [PERSON] з червня 2005 року в квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, що підтверджується актом про непроживання від 11.905.2016 року. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оскільки відповідач [PERSON] в квартирі не проживає більше одного року, не є членом родини власника житла, його реєстрація за вказаною адресою не дозволяє позивачам розпорядитися своєю власністю, крім того, вони змушені нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №177 в будинку №4 по провулку Крушельницької (раніше [PERSON]) у місті Дніпрі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved