overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просила стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини і не виконує свого обовязку матеріально утримувати сина. Дитина перебуває на її (позивачки) утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, а також уточнила свої вимоги та просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, а також зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач [PERSON] являється працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Визнання відповідачем предявленого позову про стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просила стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач є батьком дітей і не виконує свого обовязку матеріально їх утримувати. Діти перебувають на її (позивачки) утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила свої вимоги та просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач [PERSON] являється працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Визнання відповідачем предявленого позову про стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 05 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 22, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали спори та непорозуміння, конфліктні ситуації. Така негативна сімейна обстановка призвела до того, що вони з відповідачем не бажають продовжувати сімейно-шлюбні стосунки та проживають окремо один від одного. Їх шлюб існує лише формально, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 22, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, примирення між ними стало неможливим, що видно із їх заяв, які вони подали до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 06 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 164, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в звязку з постійними непорозуміннями. У них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки, які негативним чином впливають на неї та на їхню малолітню дитину. Вони, як подружжя, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинено, з відповідачем вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. На даний час їх шлюб існує лише формально, примирення з відповідачем стало не можливим, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також позивачка [PERSON] просила малолітню дитину: [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею (позивачкою). Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Патлай». Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його часті, а також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 164, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства, місячний строк який надався сторонами для примирення позитивних результатів не дав. Примирення між сторонами стало неможливим, про що вони зазначили в поданих до суду заявах. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позивачка не навела доказів, які б свідчили про те, що між нею та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання їх дитини, і встановлено, що дитина проживає з нею, а також позивачка в поданій до суду заяві просить вирішити позов про розірвання шлюбу, то як наслідок суд не вирішує вимоги позивачки щодо визначення місця проживання дитини. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 08 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві за актовим записом № 469, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали спори та непорозуміння, конфліктні ситуації. Така негативна сімейна обстановка призвела до того, що вони з відповідачем не бажають продовжувати сімейно-шлюбні стосунки. Їх шлюб існує лише формально, фактично між ними відсутні стосунки, як між чоловіком та дружиною, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вона із відповідачем не зійшлися характерами, втратили почуття один до одного та мають різні погляди на життя. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Стверджує, що причиною розірвання шлюбу являється подружня невірність позивачки. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві за актовим записом № 469, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, примирення між ними стало неможливим, що видно із їх заяв, які вони подали до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 09 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 67, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали спори та непорозуміння, конфліктні ситуації. Така негативна сімейна обстановка призвела до того, що вони з відповідачем не бажають продовжувати сімейно-шлюбні стосунки. Їх шлюб існує лише формально, фактично між ними відсутні стосунки, як між чоловіком та дружиною, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Краснова». Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його часті, а також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 67, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, примирення між ними стало неможливим, що видно із їх заяв, які вони подали до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 13 вересня 1986 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 108, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки, що в кінцевому результаті привело до припинення шлюбних відносин. Вони, як подружжя, втратили почуття любові та поваги один до одного, не ведуть спільне господарство і на даний час їх шлюб існує лише формально. Примирення з відповідачем стало не можливим, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Синявська». Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 вересня 1986 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 108, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Примирення між сторонами стало неможливим, про що позивачка зазначила в поданій до суду заяві. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 17 квітня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 470, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки після одруження відповідач почав вчиняти сварки в сімї, в тому числі перебуваючи в стані спяніння та неодноразово піднімав на неї руки. Були неодноразові звернення до органів поліції з приводу неправомірної поведінки відповідача. На даний час вона повністю втратила довіру до відповідача, перебуває в страху за власне життя, а тому вважає за неможливе продовження спільного життя із відповідачем, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу із відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 470, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства, примирення між ними стало неможливим, що видно із їх пояснень, які вони дали під час судового розгляду справи. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 103, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки, що в кінцевому результаті привело до припинення шлюбних відносин. Вони, як подружжя, втратили почуття любові та поваги один до одного, не ведуть спільне господарство і на даний час їх шлюб існує лише формально. Примирення з відповідачем стало не можливим, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 103, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини з квітня 2016 року та не ведуть спільного господарства. Примирення між сторонами стало неможливим, про що позивачка зазначила в поданій до суду заяві. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved