Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому з уточненням просять: визначити [PERSON] 1/3 ідеальну частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]; визначити [PERSON] 1/3 ідеальну частку в праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS]; встановити такий порядок користування квартирою №2 по вул.Стрийській, 91 в м.Львові: у користування [PERSON] та [PERSON] передати житлову кімнату площею 14,6 кв.м, лоджію площею 3,0 кв.м, вбудовану шафу площею 0,6 кв.м, позначені в технічному паспорті на приватизовану квартиру відповідно цифрами 3 (14,6 кв.м), 7 (0,6 кв.м) та 8 (3,0 кв.м); у користування [PERSON] передати житлову кімнату 14,1 кв.м, позначену в технічному паспорті на приватизовану квартиру цифрою 2 (14,1 кв.); у спільному користуванні сторін залишити кухню - 4 (6,7 кв.м), ванну, вбиральню - 5 (1,3 кв.м), коридор -1 (6,6 кв.м); зобовязати [PERSON] не чинити позивачам перешкод у володіння та користуванні квартирою №2 по вул.Стрийській, 91 в м.Львові та в майбутньому, в т.ч. шляхом вселення і реєстрації місця проживання членів сім*ї без їх письмової згоди. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить: встановити наступний порядок користування квартирою №2 по вул.Стрийській, 91 в м.Львові: у її користування виділити житлову кімнату 2, площею 14,1 кв.м; у користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату - 3, площею 14,6 кв.м; у спільному користуванні залишити: кухню 4, площею 6,7 кв.м; ванну кімнату - 6, площею 2,6 кв.м, коридор 1, площею 6,6 кв.м, лоджію 8, площею 3,0 кв.м, вбиральню 5, площею 1,3 кв.м, вбудовану шафу 7, площею 0,6 кв.м; зобовязати відповідачів по справі не чинити їй, ні її дітям, які є неповнолітніми, користування житловою кімнатою - 2, площею 14,1 кв.м, та приміщеннями, що є у спільному користуванні. Позивач [PERSON], представник позивачів первісний позов підтримали, а зустрічний позов визнали частково. Відповідач [PERSON] та її представник зустрічний позов підтримали, а первісний заперечили частково. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно зі\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1\~ст.61 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS], а відповідачу [PERSON] належить на праві власності 1/3 частини даної квартири. Вказане підтверджується витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно та рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 липня 2015 р. по справі №464/3296/15-ц, яким визнано право власності за відповідачкою на згадану частку у квартирі в порядку спадкування. Розглядаючи вимоги первісного позову [PERSON] та [PERSON] про визначення за ними по 1/3 ідеальної частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], то суд враховує наступне. \~ \~\~Відповідно до ст.ст.15, 16 \~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~передбачено, що відповідно до положень ст.ст.55,\~124 Конституції України\~та\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач (ст.30 ЦПК УКраїни). За загальним правилом, позов має пред'являтися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані (ст.3 ЦПК України) та лише до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом. Таке процесуальне право та обов'язок позивача та відповідача бути належним суб'єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально - правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб'єктивних прав та обов'язків, які складають зміст матеріально-правових відносин. Так, відповідач [PERSON], якій належить 1/3 частини квартири, жодним чином не порушила права позивачів [PERSON] та [PERSON], яким належить 2/3 частини квартири, на визначення їх часток у спільній сумісній власності по 1/3, а тому вона не повинна відповідати за даним позовом в цій частині, що є підставою для відмови в ньому. Щодо вимог первісного та зустрічного позовів щодо встановлення порядку користування квартирою №2 по вул.Стрийській, 91 в м.Львові, то з пояснень сторін, наданих в судовому засіданні, вбачається, що між сторонами по справі дійсно склався порядок користування житловим приміщенням, згідно якого у користуванні позивачів [PERSON] та [PERSON] перебуває житлова кімната площею 14,6 кв.м, а у відповідача [PERSON] - житлова кімната площею 14,1 кв.м; у спільному користуванні перебувають кухня площею 6,7 кв.м, ванна площею 2,6 кв.м, вбиральня площею 1,3 кв.м, коридор площею 6,6 кв.м. Вказані обставини визнані сторонами та в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають, спір про користування такими між сторонами не виникає, позовні вимоги в цій частині співпадають. Разом з тим, спір виник відносно лоджії площею 3,0 кв.м та вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. Однак, враховуючи, що вхід до спірної лоджії можливий тільки через кімнату позивачів, розмір частки позивачів у квартирі, саме [PERSON] та [PERSON] слід передати у користування вказані приміщення. З врахуванням розяснень, наданих у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», слід визначити згаданий вище порядок користування спірної квартирою. Вимоги про зобовязання не чинити перешкод у володінні та користуванні квартирою, заявлені у первісному та зустрічному позовах, то такі всупереч положенням ст.ст.10, 60 ЦПК України сторонами належними та допустимими доказами не доведені, не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак задоволенню не підлягають. Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення первісного та зустрічного позовів. Вирішуючи розподіл судових витрат, згідно зі\~ст.88 ЦПК України, враховуючи розяснення, надані у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 р. з наступними змінами, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути 487,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст.15, 16, 316, 317, 355, 356, 358 ЦК України та

Outcome: approved