Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачі є рідними сестрами і доньками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. У 1991 році батько придбав у власність, за договором купівлі-продажу від 02.01.1991 року,домоволодіння, що розташоване у с. Портівське Мангушського району Донецької області по вул. Мира,6. 20.11.2007 року батько помер, а після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з вказано домоволодіння. Спадкоємцями за законом є позивачки, інші спадкоємці відсутні. Після смерті звернулися до нотаріуса, була відкрита спадкова справа. У вересні 2016 року позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом на вказане домоволодіння. Їм було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно, і в БТІ повідомили,що договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння, також не зареєстрований у встановлений законом порядку. Батько домоволодіння купив, але його на себе не зареєстрував. Зараз виникла потреба визнання права власності по ? частині на спадкове майно - вказане домоволодіння, тому звернулися до суду. У судове засідання представник позивача , за дорученням [PERSON] надала заяву про підтримки позову і просить провести попереднє засідання без її участі. Представник відповідача, надав суду заяву про визнання позову і проханням розглянути справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали і докази надані до суду , виходить з наступного: За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який опинається з часу відкриття спадщини (ч. З ст. 1222. ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини іч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені на часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємців на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, бо право на спадкове майно у них виникає з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої ( нерухоме майно), зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такою обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації. Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Згідно п. З ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката. З урахуванням встановленого суд вважає, що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] і відсутність реєстрації їх права власності на спадщину по ? частині домоволодіння, що розташоване у с. Портівське Мангушського району Донецької області по вул. Мира,6., не є підставою для відмови у визнанні права власності позивачам по ? частині, на вказане домоволодіння. Тому у суду є законні підстави для задоволення позову. .

Outcome: approved