Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON]зазначила, що 18.11.1988 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1234. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини сторін припинені з березня 2003 року, у звязку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Відповідач зловживає спиртними напоями. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спору про майно не має. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволені позову та просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив не надав. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 1988 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1234(а.с.13). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.14). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різними поглядами на спільне життя та сімейні відносини, несумісності характерів. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з березня 2003 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, на примирення не згодні. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Спору про розподіл сумісного майна у сторін немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що їх сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved