Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа\~Червонозаводський районний відділ ДМСУ у місті Харкові про усунення перешкод, виселення та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що квартира № 6 та № 10 в будинку № 23 по вулиці Кузнечній в місті Харкові належить на праві власності малолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно, батьками яких вони (позивачі) є. Оскільки відповідачі в добровільному порядку відмовляються звільняти зазначені квартири в яких проживають без належних правових підстав, просять суд задовольнити їх позовні вимоги. В позовній заяві позивачі зазначають, що правомірність проживання та реєстрації відповідачів в квартирах № № 6 та № 10 в будинку № 23 по вулиці Кузнечній в місті Харкові була перевірена судом при розгляді позовних вимог відповідачів до Харківської районної споживчої спілки Харківської облспоживспілки, [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання осіб наймачами, визнання права постійного проживання та права пріоритетної покупки, визнання недійсними договорів купівлі -продажу та дарування квартир, в задоволенні яких судом першої (рішення від 17.12.2013 року у справі № 2035/8322/2012 та від 14.10.2014 року у справі 2035/8440/2012) та апеляційної інстанції (ухвали від 11.03.2014 року у справі № 2035/8322/2012 та від 24.03.2015 року у справі 2035/8440/2012) було відмовлено. 13.08.2015 року провадження у справі №646/4612/15-ц було зупинено за клопотанням представника [PERSON] - [PERSON] до закінчення касаційного провадження за касаційними скаргами на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року у справі №2035/8440/2012 (провадження №2/646/22/2014) та ухвали апеляційного суду Харківської області від 24.03.2015 року (провадження №22 ц/790/408/15) у справі за уточненим позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Червонозаводського районного відділу Харківського міського управління УМВС України в Харківській області про виселення [PERSON]Ю з квартири [ADDRESS],зняття з реєстрації його місця проживання у зазначеній квартирі, та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Харківської районної споживчої спілки Харківської облспоживспілки, [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права на укладення договору найму квартир №6,№10,№11 по вул. Кузнечній,23 у м. Харкові; зобовязання Харківську районну споживчу спілку Харківської облспоживспілки укласти з ними договори найму на вказані квартири ; визнання недійсними договорів купівлі - продажу квартир №6,10,11 у будинку готельного типу по вул. Кузнечній,23 у м. Харкові від 16 липня 2012 року укладених між Харківською районною споживчою спілкою Харківської облспоживспілки та Чебан [PERSON] із застосуванням наслідків недійсності; визнання недійсними із застосуванням наслідків недійсності договори дарування квартир №6,10,11 у будинку готельного типу по вул.. Кузнечній,23 у м. Харкові від 11 серпня 2012 року, за умовами яких [PERSON] подарувала ці квартири своєму сину [PERSON] 09.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянувши касаційні скарги представника [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] та касаційну скаргу [PERSON] на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року та Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24.03.2015 року у справі №2035/8440/2012 провадження №6-13115 св15 винесла ухвалу касаційні скарги представника [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відхилити. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24.03.2015 року залишити без змін. 22.10.2015 року позивачем до заяви про відновлення провадження у справі №646/4612/15-ц було подано клопотання про залучення до матеріалів справи копії Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 року справа №2035/8440/12 провадження №6-13115 св15. Позивачі в судове засідання не зявились, повідомлялись вчасно та належним чином, надали до суду клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності, а також зазначили, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від відповідача [PERSON] вдруге надійшла заяви про відкладення розгляду справи, 04.04.2016 року в звязку з знаходженням [PERSON] на роботі та в звязку з хворобою [PERSON], 20.04.2016 року - в звязку з знаходженням представника [PERSON] в місті Києві, доказів на підтвердження обставин викладених в клопотаннях відповідачами надано не було, представник відповідача також до суду не зявився, за таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі повторно не зявилися до суду без поважних причин, що свідчить про зловживання відповідачами їх процесуальними правами, а тому підстав для відкладення розгляду справи немає. Третя особа\~ Червонозаводський районний відділ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявилися, письмові заперечення проти позову не подавали, просили розглядати справу за їх відсутністю. За таких обставин, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), оскільки остання знаходиться в провадженні суду з 07.04.2015 року, розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини\~\~вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню входячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно відповіді начальника адресно-довідкового підрозділу\~\~ГУДМС ( УДМС ) України у Харківській області з 20.06.2003 року місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] зареєстровано у кватирі №10/6 по вул.. Кузнечна, 23 у м. Харкові. Як вбачається з матеріалів справи право власності на вищезазначені квартири у будинку готельного типу по вул. Кузнечній, 23 у м. Харкові належало Харківській районній споживчій спілці Харківської облспоживспілки. Право власності на квартиру №6 у вказаному будинку у Харківської райспоживспілки виникло на підставі договору міни квартир, посвідченого 7 травня 2002 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №1306, а на квартиру №10 на підставі дублікату реєстраційного посвідчення на будинок, який належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, виданого на підставі довідки №ст-405 від 11 лютого 1994 року. Відповідно договорів дарування від 16 квітня 2014 року [PERSON] подарував [PERSON] квартиру №10 та 18 квітня 2014 року [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначалося, що доводи касаційних скарг про те, що реєстрація місця проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирах №6,№10 у будинку №23 по вул. №23 по вул. Кузнечна у м. Харкові, задовго до набуття [PERSON] права власності, а також фактичне користування ними вказаними квартирами протягом тривалого строку дають підстави вважати їх наймачами квартир, не заслуговують на увагу. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також зазначалося, що як встановлено судами, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.12.2013 року, яке набрало законної сили 11.03.2014 року, відмовлено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в позові до Харківської районної споживчої спілки Харківської облспоживспілки, [PERSON], [PERSON], третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання наймачами, визнання права постійного проживання та права пріоритетної покупки, визнання недійсним договору купівлі - продажу та дарування квартир (справа №2035/8322/2012). Судовими рішеннями у справі №2035/8322/2012 встановлено, що [PERSON], [PERSON], та [PERSON] не є наймачами зайнятих ними квартир №6,№10,№11 по вул.. Кузнечній,23 м. Харків. Предметом розгляду даної справи є вимоги позивачів про зобовязання відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні приватною власністю, а саме квартирою № 6 по вул. Кузнечна, 23 м. Харків та квартирою №10 по вул. Кузнечна, 23 м. Харків; виселити [PERSON] та [PERSON] з квартир №6 та №10 за адресою: м. Харків, вул. Кузнечна,23; зобовязати Червонозаводський районний відділ у м. Харкові ГУДМС України у Харківській області провести зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] у квартирі 10/6 вул. Кузнечна, 23, м. Харків, стягнути в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] суму сплаченого судового збору. Вимоги позивачів ґрунтуються зокрема на тих обставинах, що 18.04.2014 року позивач [PERSON] за договором дарування квартири №327 від 18 квітня 2014 року посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, безоплатно передав власній малолітній доньці - [PERSON], [INFO], у дар квартиру за №6 (шість), що розташована м. Харків, вул. Кузнечна, у будинку готельного типу №23, яка складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 13,3 кв.м., загальною площею 18,4 кв.м. Зі сторони «Обдаровуваної» малолітньої доньки зазначений договір дарування підписано її матірю [PERSON], як законним представником від імені малолітньої доньки, [PERSON], яка проживає разом з матірю та батьком за адресою: м. Харків, вул. Машиністів, буд. 85. 18.04.2014 року проведено державну реєстрацію права власності державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON], Харківський міський нотаріальний округ за договором дарування серія та номер 327 від 18.04.2014, за власником [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], номер запису про право власності 5409892 та видано витяг №20717362 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 16.04.2014 року позивач [PERSON] за договором дарування квартири №310 від 16 квітня 2014 року посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, безоплатно передав власній малолітній племінниці [PERSON], [INFO], у дар квартиру за №10 (десять), що розташована м. Харків, вул. Кузнечна, у будинку готельного типу №23, яка складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,7 кв.м., загальною площею 24,6 кв.м.. Зі сторони «Обдаровуваної» малолітньої племінниці зазначений договір дарування підписано її батьком, який є рідним братом «Дарувальника» [PERSON], як законним представником від імені малолітньої доньки, [PERSON], яка проживає разом з матірю та батьком за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 2 «А», кв.3. 16.04.2014 року проведено державну реєстрацію права власності державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON], Харківський міський нотаріальний округ за договором дарування серія та номер 310 від 16.04.2014, за власником [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], номер запису про право власності 5373090 та видано витяг №20576217 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду жодного доказу правомірного користування квартирами №6 та №10 по вул. Кузнечна,23 м. Харків отриманого за згоди законних представників малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - власників цих квартир, але до теперішнього часу безпідставно перебувають у квартирах № 6 та №10 по вул. Кузнечна, 23 м. Харків, не збираючись їх добровільно звільняти чим створюють навмисні перешкоди для позивачів щодо вселення них в квартири. Сам факт реєстрації і проживання відповідачів у спірних квартирах, не породжує підстав для виникнення приватно - правових цивільних правовідносин з приводу найму житла, які врегульовано нормами Цивільного кодексу та нормами Житлового кодексу, що було встановлено судовими інстанціями у цивільних справах №2035/8322/2012, та № 2035/8440/2012. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому такими діями відповідачами порушені права та законні інтереси позивачів у справі. Згідно з ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У відповідності до частини 1 статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно ч. 2 статті 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. У відповідності до частини 1 статті 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобовязані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Згідно статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 2 статті 243 СК України опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. У відповідності до частини 1 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Зі змісту частини 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Згідно частини 4 статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. А саме до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. (ч.ч.1-4 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1 ст.321 ЦК України). З огляду на те, що відповідачі не є членами родини власників житлових приміщень, не укладали будь - яких договорів з позивачами, які надавали їм права користуватися приміщеннями, самостійно звільнити приміщення, що їм не належать та знятися з реєстраційного обліку не бажають, то суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів та усунути перешкоди у здійсненні права власності квартирою №6,№10 по вул.. Кузнечній,23 м. Харкова шляхом виселення [PERSON], [PERSON] з житлових приміщень. Стосовно вимоги про надання ключів позивачам від спірних квартир, то дані вимоги на думку суду є неналежним способом захисту порушеного права і вказане питання має вирішуватись в рамках виконавчого провадження під час виконання рішення суду про витребування майна. Щодо позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації за адресою: [ADDRESS]/10, то останні задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема,судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення, а тому вирішення цього питання шляхом ухвалення рішення в цій частині при позитивному вирішенні питання про виселення, не потребує. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачів судовий збір в розмірі 243, 60 гривень.

Outcome: partial