Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття ними спадщини, а саме: земельної ділянки загальною площею земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3221882401:20:0410157, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Васильєва, 25 та земельної ділянки площею 0,1047 га з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221882401:20:0410158, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Васильєва, 25. В звязку з тим, що за життя спадкодавець не оформив державний акт на право власності на землю порушують питання про визнання за ними права власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] 21.08.2017 року по ? частині кожному. Вказані земельні ділянки свого часу останній успадкував після смерті [PERSON] 05 квітня 2009 року. Представник позивачів подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача та третя особа [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили. Представник третьої особи Головного Управління\~Держгеокадастру у\~Вишгородському районі,\~Київської області подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті 04 квітня 2009 року [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3221882401:20:0410157 та земельну ділянку площею 0,1047 га з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221882401:20:0410158, що розташовані за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Васильєва, 25. Вказані земельні ділянки спадкодавцю передано у власність на підставі рішення 22 сесії V скликання Демидівської сільської ради Вишгородського районну Київської області від 18 квітня 2008 року № 28-1. 05 квітня 2009 року [PERSON] померла. Разом з тим, за життя [PERSON] не встигла завершити процедуру реєстрації виниклого в нього права власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] на її імя виготовлено два державних акти на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3221882401:20:0410157 та земельну ділянку площею 0,1047 га з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221882401:20:0410158, що розташовані за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Васильєва, 25. За життя отримати дані державні акти на спірні земельні ділянки спадкодавець не встигла, оскільки уповноваженим державним органом своєчасно це не здійснено, а спадкодавець вчинила всі залежні від неї дії. Державні акти на право власності на земельні ділянки зареєстровано 30.09.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322180001026641 та №322180001026642. Згідно спадкової справи № 703/2009 від 02 жовтня 2009 року після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є [PERSON], який у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України за заповітом й успадкував житловий будинок № 25 по вул. Васильєва в с. Демидів Вишгородського району Київської області, який знаходиться на спірних земельних ділянках та грошові внески. 16 лютого 2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 25 по вул. Васильєва в с. Демидів Вишгородського району Київської області та грошові внески, які знаходяться на зберіганні в Ощадбанку в с. Демидів № 8151/04 на рахунку № 9760/4413. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 21 серпня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя [PERSON] право власності на земельні ділянки під успадкованим будинком на себе не переоформив, умови для видачі останньому нотаріусом свідоцтва про право власності на успадковані земельні ділянки відсутні з викладених вище підстав. Не дивлячись на це успадковані [PERSON] земельні ділянки належать останньому з часу прийняття ним спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1269 ЦУ України відсутність свідоцтва\~про право\~на спадщину\~не позбавляє\~спадкоємця права\~на спадщину. [PERSON] є дружиною [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 23 грудня 1983 року серії ІІ-ФР № 276641 та спадкоємцем першої черги. [PERSON] є сином [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження від 15 листопада 1984 року серії V-БК № 262966 та спадкоємцем першої черги. Позивачі у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №14/2018 від 21 серпня 2017 року. 20 березня 2018 року [PERSON] та\~[PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частині житлового будинку № 25 по вул. Васильєва в с. Демидів Вишгородського району Київської області. Свідоцтво про право власності на вказані земельні ділянки після смерті [PERSON] позивачі не отримали у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Постановою Державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03 квітня 2018 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на згадані земельні ділянку з посиланням на те, що [PERSON] на момент смерті не набула право власника зазначеного майна, процедура видачі та реєстрації проведена після смерті [PERSON] відсутня правовстановлююча документація на спірну земельну ділянку. У видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які залишилися після смерті [PERSON], відмовлено в звязку з тим, що [PERSON], який прийняв спадщину після смерті [PERSON] не оформив на них своїх спадкових прав. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений положеннями ст. 118 ЗК України. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому [PERSON] вчинила всі дії спрямовані на набуття майна у власність (приватизацію земельної ділянки) однак, з незалежних від її волі обставин, державні акти про право власності на земельні ділянки в книгах записів реєстрації держаних актів про право власності на землю та постійного користування землею не зареєстровано. Згідно розяснень даних у абз. 1, 2 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК ( 435-15 ) про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Оскільки правовстановлюючий документ на набуте ним майно державний акт на померлу [PERSON] не оформлено й, через обставини, які від неї не залежали, за життя виникле в неї право не зареєстровано, зазначене перешкодило [PERSON] та перешкоджає позивачам у здійсненні права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що правовстановлюючі документи на спадкове майно виготовлені після смерті [PERSON], а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким Закон повязує здійснення права спадкування на нерухоме майно. При цьому спадкодавець набув право власності на спадкове майно шляхом отримання його в спадщину після смерті матері на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Відтак, за позивачами після смерті 21 серпня 2017 року [PERSON] слід визнати право власності на згадані земельні ділянки за законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно в рівних частинах по ? кожному. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлені позивачами права підлягають визнанню, а предявлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved