Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в с. Сербка Комінтернівського району Одеської області [ADDRESS] У вказаному будинку зареєстрований відповідач, який приходиться їй сином. В даний час відповідач тривалий час у будинку не проживає, його власних речей не має, але не бажає у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку. В зв'язку з неможливістю вирішення даного питання у позасудовому порядку, просила суд ухвалити рішення та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, пояснила, що у неї з відповідачем склалися негативні стосунки, які призводять до постійних сварок, образ та рукоприкладства. Їх спільне проживання на одній житловій площі не можливе та є предметом розгляду сільської ради та органів міліції. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що йому ні де проживати і він має право на проживання у будинку матері. Щодо постійних сварок між ними, то їх причиною є матір, а не він, тому заперечував проти задоволення позову. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] є власницею будинку за адресою с. Сербка Комінтернівського району Одеської області [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року (а.с.6, 9-14). Згідно акту від 16.09.2015 року [PERSON] з червня 2014 року по теперішній час у будинку матері не проживає (а.с.5). Відповідно до довідки від 19.10.2015 року № 1037 виданою сільським головою Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області питання можливості спільного проживання родини [PERSON] була предметом розгляду сільської ради та дільничного інспектора (а.с.23). Задовольняючи позов суд приймає до уваги факт не проживання відповідача у житловому будинку та неналежну поведінку відповідача (в тому числі і у залі судового засідання) до своєї матері, яка проявляється у відсутності поваги, агресії. Суд приймає до уваги вік позивачки та враховує неможливість самозахисту від проявів агресії сина, щодо неї. Суд враховує, що відповідач [PERSON] 23.12.20009 року відмовився від своєї частки на спадщину у вказаному житловому будинку (а.с.6), але вважає, що в даний час відповідач має де мешкати, працездатний та може в силу свого віку вирішити питання організації мешкання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатні для постійного проживання в них. Різновидами житла відповідно до ст. ст. 380-382 ЦК України є - житловий будинок, садиба, квартира Відповідно до ч. 2 ст. 65 Житлового кодексу України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Стаття 157 ЖК України встановлює, що членів сім`ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частина 1 статті 116 ЖК України визначає, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 32 Конституції України, ст. ст. 379-382 ЦК України, ст. ст. 65, 116, 157 ЖК України,

Outcome: approved