Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 27\~листопада 2001 року укладений шлюб, який розірвано 12 грудня 2008 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Сторони мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. На даний час [PERSON] навчається в загальноосвітній школі, тому [PERSON] потребує матеріальної допомоги для утримання сина. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати таку допомогу, в звязку з чим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Одночасно повідомила, що 31 травня 2016 року син закінчив навчання в загальноосвітньому закладі. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 469984, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юрївського РУЮ у Дніпропетровській області 16 січня 2014\~року (а.с.\~5). Відповідно до даного свідоцтва відповідач по справі є батьком дитини. Згідно з довідкою № 1405, виданої квартальним комітетом № 12 м. Павлограда Дніпропетровської області 03.03.2016 року, син мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). [PERSON] не працює, до 31.05.2016 року навчався в Павлоградській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 Павлоградської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 11). Відповідно до ст.ст. 198, 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, виникає в того з батьків, який утримує дитину, виключно у разі наявності обставин, визначених законом. З матеріалів справи встановлено, що позовну заяву позивачка подала до суду 03.03.2016 року, тобто до закінчення сином навчання. Тому, в період часу з 03.03.2016 року до 31.05.2016 року остання мала право на отримання матеріальної допомоги від відповідача на утримання сина. За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, позивачка вжила передбачених законом заходів щодо одержання аліментів на сина, звернувшись до суду з відповідною позовною заявою, отже наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача за минулий час, а саме від дня звернення [PERSON] до суду з даним позовом та до закінчення дитиною навчання. Крім того, судом встановлено, що добровільно, після досягнення сином повноліття й до закінчення навчання, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надавав, хоча працює та отримує заробітну плату. Доказів зі своєї сторони на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою повнолітню дитину, не надав. Тому, [PERSON] має можливість надати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоровя за вимогами ст.ст. 198, 199 СК України є однією з обовязкових вимог стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін. Також, суд враховує, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних жінки, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. [PERSON] не надав суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти за минулий час на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, за період навчання дитини, з 03.03.2016 року до 31.05.2016 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Водночас, суд розяснює, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення ним 23-річного віку з підстав, передбачених ст.199\~Сімейного кодексу України, у разі вступу дитини на навчання до навчального закладу. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved