Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON] , після його смерті [PERSON] прийняла спадщину своїм фактичним постійним проживанням в квартирі [ADDRESS]. За життя 30.05.2006 року [PERSON] склала заповіт, яким все заповіла належне їй майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] до Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] як спадкоємиця четвертої черги, а [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини за заповітом . 15 грудня 2009 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави задоволено позов [PERSON] до [PERSON],Першої полтавської державної нотаріальної контори, треті особи - ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор», Полтавське житлово - комунального господарства, змінено черговість отримання права на спадщину на квартиру [ADDRESS]. Визнано [PERSON] спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Визнано заповіт від 30 травня 2006 року реєстр № 2-757 Першої Полтавської державної нотаріальної контори м. Полтави на ім'я [PERSON] недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] після спадкодавця [PERSON]. 19 травня 2010 [PERSON], через представника [PERSON], уклала договір дарування, яким подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 75,0 кв. м., житловою площею 52.5 квм. В п. 1 договору дарування зазначено, що квартира належить [PERSON] на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2009 року. Разом з тим ухвалою Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року касаційна скарга [PERSON] та першого заступника прокурора Полтавської області задоволена, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2009 року та ухвала апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2010 року - скасовані, а справа направлена нановий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 жовтня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09.11. 2013 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 02.04.2014 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON]. За таких обаствин просили суд скасувати рішення державного реєстратора Приватного підприємства -ПБТІ «Інвентаризатор» про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON], а саме на: квартиру [ADDRESS]; визнати договір дарування квартири [ADDRESS], недійсним з моменту укладення, тобто з 19 травня 2010 року;зобов'язати [PERSON] повернути позивачам нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]; скасувати рішення державного реєстратора ПП «ПБТІ«Інвентаризатор» про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON], стягнути з відповідачів судові витрати. Під час судового розгляду помер позивач [PERSON] 26.11.2012 року. Спадкоємцями після померлого є [PERSON], [INFO] рокународження, [PERSON], [INFO], яка діє як законний опікун малолітнього [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які звернулися з відповідними заявами до нотконтори та були залучені до участі в розгляді справи , як спадкоємці після померлого. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому. Представник прокуратури Октябрського району м.Полтави позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, після оголошення в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи,про причини неявки не повідомляв. Під час судового розгляду померла відповідачка [PERSON]. до участі в розгляді справи було залучено її правонаступників [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявилася, про час і місце слухання справи повідомлялася, направила свої заперечення в яких прохала відмовити в задоволенні позову . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв. Представник ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» в судове засідання не з»явилась, направила свої заперечення. Треті особи приватний нотаріус [PERSON] та реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції Полтавської області в судове засідання не з»явились, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін,вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.10.2012 року і вказана обставина, відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, що будучи власником квартири [PERSON] 30.05.2006 року заповіла [PERSON] все своє майно. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті до Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом 11.07.2006 року звернулася [PERSON] як спадкоємиця четвертої черги, та 29.08.2006 року [PERSON] як спадкоємець за заповітом. 15 грудня 2009 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави змінено черговість отримання права на спадщину на квартиру [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Визнано заповіт від 30 травня 2006 року реєстр № 2-757 Першої Полтавської державної нотаріальної контори м. Полтави на ім'я [PERSON] недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] після спадкодавця [PERSON]. 19 травня 2010 року [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] , подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною площею 75,0 кв. м., житловою площею 52.5 кв м. В договорі зазначено, що квартира належить [PERSON] на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2009 року. З матеріалів справи слідує, що ухвалою Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року задоволено касаційні скарги [PERSON] та першого заступника прокурора Полтавської області та скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.12.2009 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2010 року, а справу направлено на новий судовий розгляд . Під час нового розгляду рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 жовтня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09.11. 2013 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 02.04.2014 року відмовлено в задоволені позову [PERSON] Відповідно до ст.. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст.. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Нормами ст.. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 330 ЦК якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України добросовісним вважається придбання майна не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Оскільки рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.12.2009 року, яке стало підставою для реєстрації права власності за [PERSON] та в подальшому оформлення договору дарування на даний час скасоване, в задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості, визнання заповіту недійсним відмовлено, що свідчить про відсутність у [PERSON] законних підстав для розпорядження квартирою, так як вона не набула права власності на неї. Тому позовні вимоги в частині визнання недійсним договору дарування та витребування майна підлягають до задоволення. Разом з тим не підлягають до задоволення позовні вимоги , щодо скасування державної реєстрації виходячи з наступного. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки рішення суду є обов'язковим для виконання згідно ст.. 14 ЦПК України і на даний час відсутні данні про наявність спору між сторонами щодо скасування державної реєстрації та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити . Також відповідно до ст.. 88 ЦПК України на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 252,15 грн.

Outcome: partial