Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди завданої злочином. Свої позовні вимоги обґрунтовувує тим, що 31.05.2016 року відповідач таємно викрав з її будинку грошові кошти в сумі 800,0 грн. 12.01.2017 р. Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області стосовно [PERSON] винесено вирок, відповідно до якого його визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 грн. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй спричинено матеріальну шкоду в сумі 800,0 грн., а також була завдана моральна шкода в сумі 1000,0 грн., яка полягає в перебуванні на стаціонарному лікуванні у лікувальному закладі та стресовому стані. Просила суд стягнути з відповідача 800,0 грн. матеріальної шкоди, 1000,0 грн. моральної шкоди. Також просила стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, однак до суду подали письмові заяви, в яких вказали, що позов підтримують, просили його задовольнити та розгляд справи провести без їх участі. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причин відсутності в залі судового засідання не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 12.01.2017 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області у кримінальному провадженні N 12016090240000113, внесеному до ЄРДР 03.06.2016 року, було винесено вирок, відповідно до якого [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначено покарання штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 грн. Даний вирок суду набрав законної сили 14.02.2017 року. Вказаним вироком також було встановлено, що 31.05.2016 р. приблизно о 11 год. 30 хв. [PERSON], за усною попередньою домовленістю з [PERSON], прийшов до її будинку за адресою: с. Петрів, вул. Незалежності, 19, Тлумацького району Івано-Франківської області. Знаходячись в приміщенні коридору житлового будинку [PERSON], [PERSON] побачив, як вона відчиняла дверцята комоду, який знаходився в правому ближньому куті житлової кімнати, що праворуч від входу, та з однієї з полиць діставала грошові кошти, якими хотіла розрахуватись за виконані [PERSON] роботи. Частину грошових коштів [PERSON] відділа [PERSON], а 800 грн. поклала до комоду, зачинила його дверцята та вийшла з будинку. В подальшому [PERSON], залишившись в будинку [PERSON], діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи довести злочин до кінця, скориставшись тимчасовою відсутністю в будинку [PERSON], впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з комоду грошові кошти в сумі 800 грн., які належали потерпілій [PERSON] Після цього [PERSON] з викраденими грошовими коштами з місця події скрився та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 800 грн. (а.с. 3-4). Як вбачається з матеріалів кримінального провадження N 12016090240000113 від 03.06.23016 року про обвинування [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, витребуваних з канцелярії Тлумацького районного суду Івано-Франківської області та оглянутих в судовому засіданні, шкода завдана кримінальним правопорушенням потерпілій [PERSON] на загальну суму 800,0 грн. не була відшкодована та цивільний позов у кримінальному провадженні не було заявлено (справа № 353/646/16-к, а.с. 2-3). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Отже, з огляду на те, що [PERSON] (відповідач) таємно викрав належні [PERSON] грошові кошти в сумі 800,0 грн., спричинивши їй матеріальну шкоду в зазначеній сумі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 800,0 грн. За загальним правилом, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановленої частиною 2 статті 1167 ЦК України (ч.1 ст.1167). Згідно з частиною 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Судом встановлено, що позивачка, яка є інвалідом ІІ-ої групи (довідка МСЕК від 25.02.2015 року, а.с. 8), внаслідок неправомірних дій віповідача [PERSON] перенесла душевний стрес та психічне навантаження, а також у період з 14.10.2016 року по 08.11.2016 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у Обласній психоневрологічній лікарні № 3 (довідка № 1870 від 03.03.2017 року, а.с. 9). Отже, внаслідок неправомірної поведінки відповідача позивачка зазнала моральної шкоди. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, а також вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1000,0 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст. 79 ЦПК України відносяться витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON], як позивачка, звільнена від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також, оскільки вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2017 року було встановлено, що [PERSON] (відповідач) являється інвалідом ІІ-ої групи, а отже відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Правилами ч. 2 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищенаведене, судовий збір слід покласти на рахунок держави, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved