Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , після смерті якого залишилась неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП ім. Калініна, село Новочервоне Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ №0068448 та земельна частка (пай) у землях колишнього КСП ім. Калініна, село Новочервоне Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ №0068641. При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку ріллю, оригінали сертифікатів на земельні частки (паї) було вилучено, що позбавило позивачів можливості прийняти земельні паї у спадщину. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачі та відповідач. Інших спадкоємців немає. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 08.07.2008 за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 6,74 га ріллі, виділену з земельного паю, що належав [PERSON] . За [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 6,67 га ріллі, виділену з земельного паю, що належав [PERSON] . Позивачі зазначили, що їм невідомо де знаходяться оригінали сертифікатів, що позбавляє їх можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, тому змушені захищати своє право на спадщину у суді. Ухвалою суду від 20.03.2020 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась. Ухвалою суду від 01.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі не з`явились, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають. Відповідач в судове засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 06.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с. 6). Після його смерті залишилася неприйнятою спадщина у вигляді: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна, розміром 9,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала йому на підставі договору дарування від 17.03.2000, місцезнаходження якого було на території с.Новочервоне Троїцького району Луганської області; та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна, розміром 9,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала йому на сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0068448, місцезнаходження якого було на території с.Новочервоне Троїцького району Луганської області (а.с. 9, 10). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.15). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до копії довідки №182, виданої 19.02.2020 Новочервоненським старостинським округом Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області, [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та мешкав разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Позивачі зазначають, що їм невідомо де знаходяться оригінали сертифікатів на вказані вище земельні частки (паї), що позбавляє їх можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, тому змушені захищати своє право на спадщину у суді. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Визначаючи належність обраного позивачами способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивачі звернулись до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним. Відповідно до абзацу 12 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. В даному випадку, позивачі просять розподілити спадкове майно, визнавши за ними право власності на дане спадкове майно, таким чином, останніми не вірно обрано спосіб захисту цивільного права. Зважаючи на викладене та в зв`язку з тим, що позивачами не вірно обрано спосіб захисту цивільного права, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed