Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 15 червня 1998 року уклала з відповідачами договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір був укладений в Регіональній торгівельній біржі «Время», яка припинила свою господарську діяльність. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира. Передані ключі, вони знялися з реєстрації за вказаної адресою, заперечень щодо правочину сторони не мали. На час укладення договору у червні 1998 року сторони не знали, що правочин, відповідно до ст. 47 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. Тому, [PERSON] просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 58 від 15 червня 1998 року, укладений на Регіональній товарній біржі «Время», та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачка про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 45). Від позивачки на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 38). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду (а.с. 46, 47). Від [PERSON] на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову визнала та не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 11). Згідно доповідних кур`єра Вугледарського міського суду Донецької області від 24 квітня 2020 року, від 13 липня 2020 року, від 29 липня 2020 року та довідок оператора поштового зв`язку про повернення поштових відправлень за адресою проживання відповідача [PERSON] , зазначеною у позові, вручити судові повістки останньому про виклик до суду виявилось не можливим, оскільки фактично [PERSON] за даною адресою відсутній (а.с. 25, 27, 35, 48, 52). У зв`язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою виклику відповідача [PERSON] в судове засідання та повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 28 березня 2020 року, від 22 липня 2020 року та від року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 16, 43). Однак, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00026231561 від 28 квітня 2020 року (а.с. 30). Від відповідачів не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі доказами та документами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 15 червня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу, який укладено на Регіональній товарній біржі «ВРЕМЯ», за яким відповідачі продали, а [PERSON] придбала двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15 квітня 1998 року, зареєстрованому у БТІ м. Вугледар за реєстровим номером 2/1-497 від 28 квітня 1998 року (а.с. 3). Як вбачається з реєстраційного напису квартира [ADDRESS] , зареєстрована ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» м. Вугледара, зареєстрована за [PERSON] та належить останній на праві приватної власності, що записано в реєстраційну книгу №2/1 за реєстраційним номером 631 від 26 червня 1998 року (а.с. 3). На підставі зазначеного договору купівлі-продажу №58 від 15 червня 1998 року ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» 26 червня 1999 року було видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , який було зареєстровано за інвентарним номером 2/1, реєстраційний номер 631. У відповідності до технічного паспорту [PERSON] є власником вищезазначеної квартири (а.с. 4-5). Правовідносини, які склалися між позивачкою та відповідачем на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , мали місце до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року. А тому, в даному випадку підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України в редакції 1996 року. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1996 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1996 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Окрім того, суд вважає необхідним зауважити, що у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу у 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню і вважалися укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, окрім нотаріального посвідчення договору. Тому, суд вважає доцільним визнати договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 15 червня 1998 року на Регіональній Товарній біржі «ВРЕМЯ» - дійсним, та визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved