Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Петриківської сільської\~ради Тернопільського\~району Тернопільської\~області,\~третя особа\~Державний нотаріус\~Тернопільської районної\~державної нотаріальної\~контори Захарків\~Тетяна Богданівна про визнання права власності на належну їм частину житлового будинку загальною площею 330,9 кв.м., житловою площею 133,1 кв.м. з цокольним поверхом і терасою під літ. «А», що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] батька [PERSON] . Позивачі в обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що вони є спадкоємцями після померлого батька [PERSON] і прийняли спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа про належність майна спадкодавцеві та державної реєстрації права власності на житловий будинок, а також мають місце будівлі самочинно побудовані житловий будинок з цокольним поверхом та терасою під літ. «А», загальною площею 330,9 кв.м., житловою площею 133,1 кв.м. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їхній представник адвокат Черніцький І.Р. в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити. Представник Петриківської\~сільської ради\~Тернопільського району\~Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Державний нотаріус\~Тернопільської районної\~державної нотаріальної\~контори [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у відсутності. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського район Тернопільської області 22 січня 2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на житловий [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є позивачі, діти спадкоємця. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , позивачі звернулися до нотаріуса із заявою. Однак, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. 26 жовтня 2018 року винесено постанову за вих. № 3023/02-14 про відмову [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа про належність майна спадкодавцеві та державної реєстрації права власності на житловий будинок, а також мають місце будівлі самочинно побудовані житловий будинок з цокольним поверхом та терасою під літ. «А», загальною площею 330,9 кв.м., житловою площею 133,1 кв.м. 15 вересня 2006 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна від 16 серпня 2017 року №888, станом на 15 серпня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Тераса під літ «а» раніше рахувалася веранда літ. «а». Загальна площа змінилася згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Житловий будинок з цокольним поверхом і терасою літ. «А» загальною площею 330,9 м.кв., житловою площею 133,1 м.кв. Як вбачається із довідки №345 від 15 березня 2019 року, виданої Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, в с [ADDRESS] , 3А знаходиться житловий будинок. В даному житловому будинку зареєстровані [PERSON] , 1983 р.н. та [PERSON] , 1992 р.н. Земельна ділянка під житловим будинком приватизована. Відповідно до інформаційної довідки №902 від 17.08.2017 р. виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року, державна реєстрація житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Відповідно до ст. 375 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Вимогами ч.5 статті 376 ЦК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Також обов`язковими умовами для визнання права власності на таке майно в порядку, визначеному ч. 5 ст. 376 ЦК України є відсутність порушень прав інших осіб. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року N 6 Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) роз`яснив, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Як установлено судом, житловий будинок (включаючи самовільні побудови) з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в селі [ADDRESS] по вул [ADDRESS] , який належить спадкодавцеві [PERSON] , розташований на належній померлому, а в даний час належній позивачам [PERSON] та [PERSON] , на праві власності земельній ділянці площею 0,076 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою [ADDRESS] та не порушує права інших осіб. Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 передбачено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим порядком. Отже, визнання у судовому порядку права власності на об`єкт будівництва не позбавляє обов`язку введення його в експлуатацію. Положеннями ч.2 ст. 1299 ЦК України встановлено, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. вищевказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачі не мають можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, тому позивачі змушені звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їхні права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] з цокольним поверхом і терасою під літ. «А» по [ADDRESS] селі Петриків [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 330,9 кв.м., житловою площею 133,1 кв.м., в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] батька [PERSON] . Також, слід визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] з цокольним поверхом і терасою під літ. «А» по [ADDRESS] селі Петриків [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 330,9 кв.м., житловою площею 133,1 кв.м., в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] батька [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved