Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом який мотивували тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай), розміром 4,28 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Харсіцької сільської ради. Інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на ст.1225 ЦК України, ст.81 ЗК України, а також на те, що сертифікат не зберігся, просили визнати за ними право власності по ? частині кожному вищевказаної земельної частки (пай) в порядку спадкування за законом. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позові. Відповідач Харсіцька сільська рада з позовом згідна, справу просила розглянути за відсутності її представника (а.с.48). Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є доньками померлого [INFO] року [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 4,98 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Харсіцької сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотокопіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивачів (а.с.11-13, 18-21 ). Прийнявши спадщину після смерті батька, позивачі не можуть оформити зазначену земельну частку (пай) з причини неможливості надання оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 17-29). Як вбачається із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Чорнухинською райдержадміністрацією [PERSON] видавався земельний сертифікат 20 грудня 1996 року, який зареєстровано 26 грудня 1996 року (а.с.7-8). Як роз'яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки часом відкриття спадщини після померлого [PERSON] є [INFO] р., спадкові відносини в даному випадку регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року), Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частиною першою ст.548 ЦК УРСР 1963 р. встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачі зверталися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину.(а.с.)., але нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Відповідно до п.п.2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Тобто за змістом цієї правової норми право власності на земельну частку (пай) виникає у громадянина з часу видачі йому відповідного сертифікату. Таким чином, оскільки [PERSON] внесений до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Чорнухинською райдержадміністрацією але за життя не отримав відповідного сертифікату, тому набув право на земельну частку (пай) розміром 4,28 га із земель колективного сільськогосподарського підприємства ім.Сковороди, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved