Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], у якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 13 червня 1992 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №21. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 червня 1992 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, яка на даний час є повнолітньою. Однак, подружнє життя у них не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок. Оскільки спільним сімейним життям вони не проживають більше одного року, спільне господарство не ведуть, а тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Також просить строк на примирення не надавати, оскільки неповнолітніх дітей на утриманні у них немає, питання відносно розірвання шлюбу нею обдумано. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, строк на примирення просить не надавати. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 13 червня 1992 року було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 13 червня 1992 року зроблено відповідний актовий запис за №21. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка і дружини відповідно [PERSON] та [PERSON]. Місцем реєстрації шлюбу є відділ реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області. Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина, яка на даний час є повнолітньою. Крім цього встановлено, що сторони по справі важко розуміють один одного, мають різні характери та погляди на сімейне життя, спільним сімейним життям не проживають більше одного року та не ведуть спільного господарства, що свідчить про те, що збереження їхнього шлюбу фактично буде суперечити їхнім же інтересам. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позов подано одним із подружжя, а саме позивачкою [PERSON], яка продовжувати подальше спільне подружнє життя з відповідачем не бажає, а також того, що подальше збереження їхнього шлюбу буде суперечити їхнім же інтересам, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому,

Outcome: approved