Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Новотроїцької РДА про надання дозволу на в'їзд (виїзд) дітей на тимчасово окуповану територію АР Крим в супроводі матері без згоди батька. Свої вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем у них народився двоє дітей: доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 16 жовтня 2015 року шлюб розірвано. Позивач має можливість і бажання оздоровити дитину на березі Чорного моря в Криму та відвідати близьких та рідних, але батько такого дозволу не надає. Просила суд надати дозвіл на в'їзд (виїзд) дітей до тимчасово окупованої території АР Крим, у супроводі їх матері [PERSON], без згоди та супроводу їх батька у період з 25.03.2017 року по 10.04.2017 року . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Просять провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення повістки на сайті «Судова влада». Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник 3-ї особи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.04.2003 року по 16.10.2015 року, від якого мають доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на короткочасний виїзд за кордон, а саме до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим для їхніх дітей. Поїздка має відбутися у зв'язку з оздоровленням дітей та необхідністю проходження консультації позивачкою в лікарні ООО «Клініка Генезис». Відповідач відмовив у наданні такого дозволу. Частиною 3 ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Допитана в якості свідка [PERSON], пояснила, що вона діє в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], виїзд дітей за межі України носить тимчасовий та короткостроковий характер, не пов'язаний з визначенням місця проживання дітей чи їх еміграцією і має на меті фізичний, духовний та інтелектуальний розвиток дітей, сприятиме розширенню світогляду дітей та головною метою поїздки є їх оздоровлення. В АР Крим також проживають батьки позивачки та відповідача, а тому необхідність тимчасового виїзду дітей також полягає в спілкуванні рідними бабусею та дідусем. Крім того, їй необхідно пройти консультацію в центрі діагностики та лікування який знаходиться на території АР Крим. Суд також враховує, що в АР Крим проживає батько дітей. Відповідно до ст. 158 СК України та п. 71-73 постанови КМУ від 24.09.2008 року №866, орган опіки та піклування Новотроїцької РДА надав обґрунтований висновок, відповідно до якого перевірив умови проживання дітей та надав дозвіл на їх виїзд до АР Крим. Жодних обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування в Автономній Республіці Крим судом не встановлено. Суд приходить до висновку, що доводи позовної заяви не дають підстав для заборони виїзду дітей за межі України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з 1 і 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Стаття 33 Конституцією України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Істотних обставин, які свідчать про неможливість виїзду дітей за станом здоров'я, загрози життю дитини, негативного впливу на розвиток дітей сторонами не наведено. Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд приходить до висновку що, оскільки саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини, про можливість надати дозвіл на в'їзд (виїзд) дітей на тимчасово окуповану територію АР Крим в супроводі матері без згоди батька. Сімейного кодексу України,

Outcome: approved