Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані позивачі. Також у даній квартирі зареєстрований відповідач, який з літа 2014 не проживає у вказаній квартирі, оскільки проживає у Сполучених Штатах Америки, а тому позивачі просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства. Подав до суду клопотання про слухання справи без його участі, оскільки проживає у Сполучених Штатах Америки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях, що підтверджується договором купівлі-продажу серії АЕІ № 459426, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. 28.02.2002 року (а.с. 8). Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 22.10.2018, складеного у складі мешканців квартир [NUMBER] та [NUMBER] [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , починаючи з 20.05.2014 року не проживає (а.с. 10). Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18.12.2009 року [PERSON] був усиновлений [PERSON] та [PERSON] було змінено по-батькові з « [INFO] » на « [INFO] ». Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач понад рік був відсутній у вказаній квартирі, а також враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved