Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду посилаючись на те, що вони являються власниками квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі - продажу квартири від 17.06.2014 року. Відповідно до відомостей домової книги за вказаною вище адресою зареєстрована відповідач [PERSON], яка не є членом сім'ї позивачів. З 2012 року дана особа в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується свідками, які зазначені у акті обстеження депутата Романенко В.І., тому позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили, що [PERSON] є донькою колишніх власників і була зареєстрована в квартирі [ADDRESS], але з 2012 року в даній квартирі не прожаває. Після оформлення права власності на дану квартиру відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, що позбавляє позивачів права вільно розпоряджатися своєю власністю, проти постановлення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, письмових заперечень на позов не надіслала, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченним договором купівлі - продажу квартири, який укладено 17.06.2014 року між [PERSON], [PERSON], як продавцями та [PERSON], [PERSON], як покупцями ( а.с.6-7). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 12,32). Згідно домової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] [INFO] (а.с.13-14). Згідно з відомостями акта обстеження умов проживання, який складено 27.02.2015 року депутатом Новоукраїнської міської ради Романенко В.І. в квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає уже більше двох років, що підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.49). Згідно ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншої особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення дій для запобігання такому порушенню. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З аналізу вищенаведених норм права слід робити висновок, що так як відповідач не є членом сім'ї позивача та з 2012 року не проживає в даному домоволодінні, то вона втратила право на користування житловим приміщенням, яке належить позивачам по справі. Крім того, оскільки відповідач в даній квартирі не проживає, її реєстрація у належній позивачам на праві приватної власності квартирі перешкоджає у реалізації ними прав, передбачених ст.150 ЖК України. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що права позивачів як власників нерухомого майна, підлягають захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування належним їм домоволодінням. На підставі викладеного та

Outcome: approved