Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Вишнівська сільська рада Покровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Відповідно до довідки про склад сімї від 27 жовтня 2017 року за №1217 виданої Вишнівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області, у даній квартирі проживають четверо людей, а саме: [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON], а також відповідач [PERSON]. У якості підстави для реєстрації відповідача [PERSON] як члена сімї за вказаною адресою стала реєстрація шлюбу з позивачем [PERSON] Однак фактичні шлюбні відносини між сторонами остаточно припинились у 2005 році, після чого відповідач переїхав на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. Однак, [PERSON], на даний час є прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично з 2004 року тобто із дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та навіть і не зявляється. В свою чергу, відповідач який не проживає за адресою: 53642, [ADDRESS], внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Позивачі подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Третя особа подала до суду заяву в якій прохає справу розглянути без участі представника Вишнівської сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 08.01.1999 року являються власниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.4). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 27.10.2017 року, вбачається, що за даною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично не проживає за даною адресою з 2004 року. (а.с.7-8). Отже, позивачі, відповідно до ст. 12 ЦПК України, довели за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-78 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у будинку за адресою: [ADDRESS], відповідач не проживає з 2004 року. За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивачі, як встановлено судом, є власниками житла, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 405 ЦК України. Так, у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. \~\~ \~\~

Outcome: approved