Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом посилаючись на те, що з лютого 1983 року проживають в [ADDRESS]. В лютому 1997 р. стали власниками цієї квартири в рівних частках разом зі своїми батьками [PERSON] та нині покійною [PERSON] Житлові послуги, як споживачі, оплачували на рахунок [NUMBER] спочатку державному підприємству РЕУ-2, а потім комунальному підприємству «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, який з 27.05.2011 р. став правонаступником РЕУ-2. 01 вересня 2011 року Черкаський апеляційний суд відмінив рішення Соснівського райсуду про відмову КП ССУБ у позові від 13.05.2010 р. про стягнення з них боргу в сумі 5886,47 грн.» та прийняв нове рішення , яким частково задовольнив позов КП ССУБ, стягнувши з них на його користь суму 3674,29 грн. за період з червня 2007 р. по травень 2010 р. включно, тобто за 3 роки або 36 місяців в межах позовного періоду. В іншій частині позову КП ССУБ судом було відмовлено. Відповідно сума залишку поза межами позовного періоду (до червня 2007 р.), в стягненні якого судом було відмовлено, склала 2212,18 грн. Всі оплати ними здійснені відповідно до оборотно-сальдової відомості о/р, наданої відповідачем що не є сама по собі первинним фінансовим документом. Первинними документами, які свідчать про достовірність здійснених ними розрахунків із КП ССУБ, є чеки та квитанції-повідомлення, що є аркушами розрахункової книжки, в яких ними, згідно імперативного права споживачів, чітко вказані дати оплат, оплачувані суми, призначення платежу та періоди оплат (тобто вказано за який період здійснена оплата). Відповідач лише зобов'язаний був зарахувати отримані від них кошти на о/р [NUMBER] відповідно до вказаних реквізитів квитанцій, та відобразити це в оборотно-сальдовій відомості особового рахунку. 28 грудня 2011 р., не будучи згідними з розміром помісячних нарахувань за цей період, в касі КП ССУБ, в повному обсязі сплатили коштами в сумі 3674.29 гри., стягнені з них судом 3674,29 грн. за 3 роки або 36 місяців позовного періоду, з червня 2007 року. В квитанції про оплату, що є платіжним інструментом та приходним документом, вони вказали призначення платежу, суму оплати та період оплати: « 3674,29 грн. за період з червня 2007 р. по травень 2010 р., за 3 роки, у виконання рішення Апеляційного суду № 22ц-1913/2011 від 01.09.2011 р.» . 10 січня 2012 р., не будучи згідними з розміром помісячних нарахувань за цей період, в касі КП ССУБ, в повному обсязі сплатили коштами в сумі 2608,07 грн. всі нарахування позивача в розмірі 2608,07 грн. за 19 місяців із червня 2010 р. по грудень 2011 р. включно. В квитанції про оплату ними вказано призначення платежу, суму оплати та період оплати: « 2608,07 грн. за період з червня 2010 р. по грудень 2011р. включно, за останні 19 місяців згідно-оборотно-сальдової відомості бухгалтерії КП ССУБ». 02 лютого 2012 р. через «Укрпошту» вони сплатили суму поточного платежу в 147,79 грн., що повністю відповідає розміру нарахування відповідачем, за січень 2012 р. в 147,79 грн. В квитанції про оплату вказали призначення платежу, суму оплати та період оплати: « 147.79 грн. за січень 2012 р.» . Аналогічно, через Укрпошту (лише за квітень 2012 р. сплатили 03.05.2012 р. в касі відповідача КП ССУБ), ними сплачено поточні нарахування по 147,79 грн. за кожен місяць 2012 року по жовтень 2012 року включно, вказавши в кожній квитанції призначення платежу, суму оплати та період оплати. Сплачені по 9-ти квитанціях кошти, Укрпошта передала відповідачу в строк 3 (банківських) - 5( календарних) днів після їх оплати. Кошти оплачені по 3-х квитанціях безпосередньо в касі КП СУБ, були відразу ж отримані відповідачем. Таким чином вже 10 січня 2012 р., станом на З1 грудня 2011 р., ними повністю погашена попередня заборгованість за період з червня 2007 р. по листопад 2011р. включно та вчасно оплачене поточне нарахування в сумі 147,79 грн. за грудень 2011 р. (36 + 19 + 55 місяців). Таким чином оплатами в сумі 3674,29 грн. та 2608,07 грн. було завершено календарний та фінансовий 2011 р. про що і вказали в квитанції «Станом на 31.12.2011 р. заборгованість відсутня. Всі кошти сплачено станом на 10.01.2012 р.» Сума залишку в 2212,18 грн., що став безнадійним боргом за попередній період до 2007 р., повинна бути списана відповідачем у виконання судового рішення, як частина у стягненні якої КП ССУБ судом було відмовлено. Натомість сума залишку (заборгованості) в 2212,18 грн., що лежить поза строком позовної давності, станом на січень 2012 року не тільки не списана відповідачем із їх рахунку, але ще і безпідставно зросла на 404,75 грн. до суми в 2616,93 грн. Відповідач у своїй відповіді від 31.05.2012 р. № 433-кол. пояснив таке зростання суми і залишку (заборгованості) на їх рахунку на 404,75 грн. нібито відсутністю оплат за квітень 2010 р.(128,48 грн.), травень 2010 р. (128 48 грн.) та за січень 2012 р. Тепер ця сума в 404,75 грн. виставляється відповідачем на їх о/р в якості боргу уже поточного періоду, та свідомо приєднується ним до безнадійного боргу попереднього періоду . Однак наявні у них чеки та квитанції про оплату, що є первинними фінансовими документами, і в яких вони чітко вказали призначенням платежу, сумами оплат та періодами оплат, навпаки підтверджують здійснення ними оплат за січень 2012 р. (як окремий поточний платіж) та за квітень 2010 р. і травень. 2010 р. (які входять в суму 3634.29 грн. оплачену ними по судовому рішенню № 22ц-1913/2011 від 01.09.2011 р. за період з червня 2007 р. по травень 2010 р). Той факт, що квітень 2010 р. і травень 2010 р. входять в період із червня 2007 р. по травень 2010 р., що був визначений судом як позивний період, є загальновідомим фактом і доказування в суді не потребує ( ч. 2 ст. 61 ЦПК). Таким чином вважають, що не відсутність їх оплат, а порушення відповідачем законодавства прк зарахуванні отриманих від них коштів призвело до виникнення на їх рахунку видуманої, нереальної заборгованості в 404,75 грн. та збільшення залишку (заборгованості) за період, що лежить до червня 2007 р. із 2212,18 грн. до 2616,93 грн. Відповідно до отриманих квитанцій відповідач мав можливість та повинен був зарахувати кошти на їх рахунок згідно призначення платежу, сум оплат і періодів оплат, вказаних ними, як споживачами, в квитанціях про оплату. Натомість відповідач, не маючи для цього ніяких підстав, здійснив на свій власний розсуд зарахування на їх рахунок коштів в сумі 3634,29 грн. і в сумі 2616,39 грн. та зовсім не зарахував 147.79 грн., сплачені ними 02.02.2012 р. за січень 2012 р., чим на їх думку грубо порушив законодавство про ведення фінансового обліку, та свій Статут що до зобов'язання вести рахунки клієнтів: суму в 3634,29 грн. відповідач враховує не за період, визначений судом, з червня 2007 р. по травень 2010 р., а за інший період: з квітня 2007 р. по березень 2010 р., чим не лише проігнорував призначення платежу та період оплати, вказані ними в квитанції, але ще і самовільно змінив судове рішення по суті та почав вимагати з них повторної оплати уже сплачених коштів за квітень 2010 р. (128,48 грн.) та за травень 2010 р. (128,48 грн.) Крім того, відповідач всю суму, сплачену ними в рахунок погашення заборгованості за попередній період, не розписав помісячно, а відобразив в особовому рахунку як оплату за поточний грудень 2012 (хоча оплата нарахування за грудень в сумі 147,79 грн. в дану оплачену ними суму не входить); суму в 2608,07 грн., сплачену 10 січня 2012 р. в касі КП ССУ Б , відповідач зарахував не на грудень 2011р., а чомусь на січень 2012 р., хоча в період з червня 2010 р. по грудень 2011р. входить поточна оплата нарахування в 147,79 грн. за грудень 2011 р. і не входить оплата нарахування в розмірі 147.79 грн. за січень 2012 р. Закон же передбачає, що оплата житлово- комунальних послуг здійснюється споживачами «до 20-го числа поточного місяця за попередній»; суму в147,79 грн.,оплачену ними як поточний платіж за січень2012 р., відповідач досі не зарахував на січень 2012 р. на їх рахунок. Відображення оплати даного нарахування за січень 2012 р. в оборотно-сальдовій відомості відсутнє. Ці кошти в 147,79 грн., вчасно отримані відповідачем через Укрпошту, все ще знаходяться поза межами їх особового рахунку, тоді як відповідач вимагає з них повторної оплати за січень 2012 р. (147,79 грн.) та відображає на нашому рахунку цю суму в якості боргу за поточний період. Порушення відповідачем законодавства при зарахуванні на їх рахунок сплачених коштів, спостерігалися і в попередні періоди (до 2007 року). На недостовірність бухгалтерського обліку відповідача звернула увагу і фінансова інспекція. Так сума в 2212,18 грн. в стягненні якої Черкаським апеляційним судом відмовлено і яка лежить поза межами строку позовної давності (в період з 1994 р. до червня 2007 р.) є не лише безнадійним, але нереальним боргом, оскільки існування на їх рахунку цієї заборгованості спростовується наявними у них первиними документами, які відповідач відмовляється враховувати: 90 шт. квитанцій про оплату за 8 років, із 1994 по 2001 рр., із чітко вказаними в них призначенням платежу, періодами оплат, сумами оплат. (Суми оплат в період із 1994 по грудень 1996 р. в квитанціях вказано в мільйонах гривень, тоді як борг за цей період проставлений відповідачем заднім числом в одиницях гривень і стан особового рахунку не відповідає даним первинних документів); повністю реалізований державою та ними Договір про надання субсидії в 2000-2001 рр.( в особовий рахунок не внесено їх оплати поточних платежів та не зафіксована відсутність боргу, що було умовою Договору для отримання субсидії від держави); довідка РЕУ-2, попередника відповідача, та заява на приватизацію квартири в січні 1997 р. (відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» до листопада 1997 р. заборгованість по квартплаті стягувалася в безспірному порядку (через Припис нотаріуса), а після листопада 1997 р. в судовому порядку. Тобто до листопада 1997 р. квартири з боргами не підлягали приватизації. Тому сам факт приватизації ними квартири 15 січня 1997 р. уже говорить про відсутність у них заборгованості на дату приватизації і підтверджує несанкціоноване втручання відповідача та корегування ним заднім числом, на свій розсуд, стану їх особового рахунку). В порушення фінансової дисципліни кошти, сплачені ними по вищезазначених 90 шт. квитанцій, і досі не зараховані відповідачем на їх особовий рахунок [NUMBER], позиціонується ним як їх борг за попередній період та безпідставно вимагається повторна оплата цих, уже сплачених коштів. Наявність у них первинних документів, включаючи 90 шт. квитанцій про оплату за попередній період (до 2007 р.), перевірено спочатку Соснівським райсудом на судовому засіданні в 2011 році, а потім ДФІ в особі завідуючого Журби О. В. під час перевірки в серпні 2012 року. Крім того ДФ1 виявила, що оборотно-сальдова відомість КП ССУБ набита в ручному режимі, а в 8-ми місцях машинної роздруківки оборотно-сальдової відомості РЕУ-2, попередника КП ССУБ, містить невідповідності між початковим та кінцевим сальдо, що є доказом порушення фінансової дисципліни відповідачем. Таким чином вважають безпідставними вимоги відповідача про сплату ними заборгованості в сумі 2212,18 грн., щодо якої минув строк позовної давності, в стягненні якої Черкаським апеляційним судом уже відмовлено та ще і при наявності у споживачів первинних документів, які відповідач відмовляється враховувати, але існування яких спростовує наявність у них заборгованості за попередній період до червня 2007 р. Відповідач не лише продовжує вимагати з них сплати цього нереального боргу за попередній період в сумі 2212,18 грн., але безпідставно штучно збільшує його на 404,75 грн. в поточному 2012 році, до суми вимоги в 2616,93 грн. Такі дії відповідача вважають протизаконними та такими, що порушують їх права як споживачів. Відсутність на їх особовому рахунку боргу в сумі 2616,93 грн. підтвердили фахівці Черкаської об'єднаної державної фінансової інспекції (ДФІ). 09 серпня 2012 р. ними, за призначенням міської прокуратури, було проаналізовано рішення судів, документи надані відповідачем, наявні в них квитанції про оплату із вказаними в них призначенням платежу сумами оплат та періодами платежу. В результаті перевірки встановлено, що , згідно листів КП ССУБ від 06.08. 2012 № 1395 від 07.08.2012 р. № 1412 кінцевий залишок (заборгованість) станом на 01.07.2012 р. по особовому рахунку [NUMBER] становить 2616,93 грн., що не відповідає дійсності. Станом на 01.07.2012 р. заборгованість по особовому рахунку відсутня».30 серпня 2012 р., підтвердила в своїй відповіді і Черкаська обласна державна фінансова інспекція, на адресу КП ССУБ було направлено окремий лист Черкаської об'єднаної ДФІ, що до приведення у відповідність з проведеною перевіркою залишку по особовому рахунку [NUMBER], на якому станом на 01.07.2012 р. виявлено відсутність заборгованості. Незважаючи на лист ДФІ та на їх заяви до КП ССУБ від 14.05.2012 р. № 433-кол і від 26.09.2012 р. з вимогою здійснити зарахування на їх рахунок усіх оплачених ними коштів відповідно до призначення платежу, вказаного ними, як споживачами, у квитанціях про оплату, розбити кошти помісячно та списати з їх рахунку [NUMBER] штучно створену ними ж заборгованість в сумі 2616,93 грн., бухгалтерія КП ССУБ продовжує безпідставно вимагати з них оплати цієї суми під виглядом заборгованості. Таким чином, вважають, що відповідач умисне, штучно створив борг в сумі 2616,93 грн. на особовому рахунку [NUMBER] власним невиконанням рішення Черкаського апеляційного суду, самовільним внесенням до нього змін та порушенням вимог законодавства що до зарахування отриманих коштів на особовий рахунок позивачів без врахування призначення платежів і періодів оплати, вказаних ними в квитанціях про оплату, чим порушив вимоги законодавства та їх права, як споживачів. Просили суд визнати протиправними дії відповідача, щодо не зарахування ним на рахунок споживачів коштів відповідно до призначення платежу, сум оплат та періоду оплат, вказаних споживачами у квитанціях та щодо самовільної зміни відповідачем суті рішення Апеляційного суду від 01.09.2011 р. № 22ц-1913/2011. Зобов'язати КП ССУБ в особі його директора, впродовж 3-х днів після набрання рішенням законної сили, помісячно розписати та зарахувати на рахунок [NUMBER] усі отримані від споживачів кошти, відповідно до вказаних споживачами у квитанціях реквізитів: призначення платежу, сум оплати та періодів оплати: Зарахувати на о/р [NUMBER] суму 147,79 грн. сплачену споживачами за січень 2012 р. 02.02.2012 р. і перераховану Укрпоштою 06.02.2012 р. по платіжному дорученню 29154/1; (чим автоматично зникне нереальна заборгованість в сумі 147,79 грн. за січень 2012 р.) ; зарахувати суму 3674,29 грн., оплачену споживачами 28.12.2011 р. в касі відповідача (КП ССУБ) та відобразити її в о/р[NUMBER] як таку, що оплачена за період з червня 2007 р. по травень 2010 р. включно, тобто за 36 місяців, у виконання рішення Апеляційного суду №22ц-1913/2011 від 01.09.2011 р. та відповідно до вказаних споживачами в квитанції реквізитів: призначення платежу, суми оплати та періоду оплат;(чим автоматично зникне нереальна заборгованість в сумі 256,96 грн., а саме: 128,48 грн.. за квітень 2010 р. та 128,48 за травень 2010 р.); розписати помісячно суму 2608,07 грн., оплачену споживачами 10.01.2012 р. в касі відповідача (КП ССУБ), та відобразити її в о/р [NUMBER] як таку, що оплачена за період з червня 2010 р. по грудень 2011р. включно, тобто за 19 місяців судового розгляду справи, відповідно до вказаних споживачами в квитанції реквізитів: призначення платежу, суми оплати та періоду оплати. Зобов'язати КП ССУБ в особі його директора списати з рахунку [NUMBER] нереальну заборгованість поточного періоду на суму 404.75 грн. та попереднього періоду на суму 2212,18 грн., чим привести кінцевий залишок (заборгованість) у відповідність до представлених суду наявних квитанцій із вказаними споживачами призначенням платежу, сум оплат, періодів оплат, у виконання рішення апеляційного суду від 01.09.2011 р. № 22ц-1913/2011 та висновку Черкаської об'єднаної державної фінансової інспекції. Виконати впродовж 3-х днів після набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності ( а.с.36). Представники відповідача Матвєєва І.С., Колесниченко І.В, Лисак І.М. проти позову заперечували з тих підстав, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2011 року на користь КП « Соснівська СУБ» було стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в межах строку позовної давності, решта боргу судом не скасована, а в резолютивній частині рішення суду таке зобов»язання відсутнє. Тобто застосування судом трирічного терміну позовної давності, КП « Соснівська СУБ» не дає правових підстав решту боргу скасувати. Механізм списання заборгованості на законодавчому рівні на даний час не врегульований. При винесенні рішення апеляційним судом Черкаської області від 01.09.2011 року було допущено арифметичну помилку та описку, а саме позовні вимоги КП « Соснівська СУБ» були задоволені частково на суму 3764,29 грн, що на 68,34 грн. менше розрахунку в межах строків позовної давності, оскільки судом при винесенні рішення не було враховано заборгованість за квітень 2007 року. В грудні 2011 року позивачами була здійснена оплата у сумі 3764,29 грн. на виконання рішення суду. Дана сума фактично відповідає розрахунку боргу за 35 місяців , тобто з 01.05.2007 року по 01.04.2010 року. Залишок по сплаті (згідно рішення суду) складає 68,34 грн. В січні 2012 року позивачами була сплачена заборгованість в сумі 2608, 07 грн., однак фактично при сплаті не враховано нарахування за квітень 2010 року ( 128, 48 грн), травень 2010 року (128,48 грн.), грудень 2012 року (147,79 грн.) таким чином, залишок по сплаті складає 404,75 грн. При здійсненні зарахування коштів КП» Соснівська СУБ « керувалась вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, яким визначено, що господарські операції відображаються в облікових регістрах в тому звітному періоді, в якому вони здійснені. Тобто якщо оплата послуг з утримання будинку, споруди та прибудинкової території здійснювалась в поточному місяці, то дана сума зараховується в обіг нарахувань та оплат за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території КП «Соснівська СУБ» саме за поточний місяць, а не за попередній. Просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 Цивільного Кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого, немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення ; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом , що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права чи інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої статті 13 цього Кодексу. З урахуванням позиції Верховного Суду України , викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі « № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних права, свобод чи інтересів. При цьому, як слідує зі змісту ст. 4 ЦПК України суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, який не передбачений ні законом, ні договором. А тому позивач повинен подбати про обрання саме такого способу захисту своїх прав, який ґрунтується на законі або договорі. Як встановлено в судовому засіданні, в травні 2010 року Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків «звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, яка станом на 01 квітня 2010 року склала 5886 грн. 47 коп. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2011 року КП «Соснівська СУБ « у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року задоволено частково апеляційну скаргу КП « Соснівська СУБ» та скасовано вказане рішення Соснівського районного суду м. Черкаси. Позовні вимоги Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено частково та стягнуто з останніх на користь КП « Соснівська СУБ» солідарно 3674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 29 коп. заборгованості за послуги з утримання будинків та прибудинкової території. З відповідачів також стягнуто по 17 грн. 87 коп. судових витрат з кожного на користь КП « Соснівська СУБ» та на користь держави по 17 грн. з кожного. В іншій частині позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням апеляційного суд Черкаської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] оскаржили його до касаційної інстанції. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2011 року касаційна скарга відхилена, а рішення апеляційного суду Черкаської області від 01вересня 2011 року залишено без змін. В грудні 2011 року позивачі здійснили оплату в сумі 3674 грн.29 коп., на виконання рішення апеляційного суду Черкас якої області, що не заперечує відповідач. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі, як на підставу порушення своїх прав посилаються на те, що відповідач не дивлячись, що вони у квитанції від 28 грудня 2012 року , згідно якої здійснена оплата заборгованості, стягнутої судом,вказали всі необхідні реквізити не відобразили її в особовому рахунку [NUMBER], як таку, що оплачена за період з червня 2007 року по травень 2010 року на виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2011 року без зазначення призначення платежу, суми оплати та періоду оплати. Між тим, як вбачається із рішення апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2011 року , яке набрало законної сили суд стягнув із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь комунального підприємства Соснівська служба утримання будинків 3674 грн. 29 коп. заборгованості за утримання будинків та прибудинкової території. При цьому, порядок виконання рішення у відповідності зі ст. 217 ЦПК України судом не визначався. А тому твердження позивачів про самовільну зміну відповідачем рішення апеляційного суду є безпідставними, а вимога щодо зобов'язання відповідача розписати помісячно та відобразити цю суму в особовому рахунку позивачів такою, що не підлягає до задоволення. При цьому, суд враховує вимоги ч.5 ст.11 ЦК України відповідно до якої цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, а саме те, що рішення про стягнення заборгованості не породжує права та обов'язки, а є засобом примусового виконання існуючих прав, які виникли з договору, або з інших підстав. Також позивачі ставлять вимогу про зобов'язання КП «Соснівська СУБ «в особі його директора розписати помісячно суму 2608, 07 грн. оплачену споживачами 10.01.2012 року в касі відповідача та відобразити її в особовому рахунку [NUMBER] як таку, що оплачена за період з червня 2010 року по грудень 2011 року включно, тобто за 19 місяців судового розгляду справи, відповідно до вказаних споживачами у квитанціях реквізитів: призначення платежу, суми оплати, періоду оплати. Дана вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав. Сума 2608 грн.07 коп. була сплачена позивачами в касі відповідача одним платежем. При цьому, позивачі вказують, що це нарахування за 19 місяців із червня 2010 року по грудень 2011 року, тобто позивачі не здійснювали оплату за вказаний період, визначили розмір заборгованості самостійно, що свідчить в свою чергу, про визнання ними боргу та здійснили платіж за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується долученою до справи квитанцією (т.1 а.с. 19). Більше того, наявна заборгованість, яка як вважають позивачі існує на їх особовому рахунку, і підтверджується відповіддю прокуратури міста Черкаси, та відповіддю Комунального підприємства Соснівська служба утримання будинків» може свідчити про порушення прав відповідача на своєчасне отримання плати за надані послуги та право звертатись до суду за його захистом. Між тим, як встановлено, в судовому засіданні відповідач із вимогами про стягнення існуючої на думку позивачів заборгованості, в тому числі і зустрічним позовом не звертаються. Питання щодо нарахування та зарахування коштів на особовий рахунок позивачів було предметом перевірки « Черкаської об'єднаної державної фінансової інспекції, якою було встановлено існування заборгованості в сумі 2616, 93 грн., щодо якої минув строк позовної давності.(том.1 а.с. 227). Оскільки, Цивільним Кодексом України не передбачено списання заборгованості поза межами строку позовної давності», суд вважає за можливе застосувати до даних правовідносин ст. 8 ЦК України та ст.203 ГК України відповідно до якої не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і цей строк минув. За таких обставин, суд вважає за можливе зобов'язати відповідача списати з особового рахунку позивачів вказану заборгованість. Що стосується обґрунтування позову тим, що КП «Соснівська служба утримання будинків» на час пред'явлення позову в 2010 році не була належним позивачем, дане питання було предметом розгляду Апеляційного суду Черкаської області під час винесення рішення від 01.09.2011 р., а в подальшому і як посилання на нововиявлену обставину для перегляду вказаного рішення суду. Аналогічно, твердження позивачів на відсутність заборгованості в том у числі і на час звернення до суду в 2010 році, з посиланням на наявність квитанцій ( 90 шт. з 1994 року по 2007 рік) також була предметом, як судового розгляду так і під час перегляду рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01.09.2011 року за нововиявленими обставинами. Зазначені вище обставини, а також з урахуванням інших доводів позивачів, а саме порушення з боку відповідача порядку ведення і достовірності обліку та статистичної звітності неправильне ведення обліково-сальдової відомості, виключають можливість суду задоволення вимог позивачів щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо не зарахуванням ним на рахунок споживачів коштів відповідно до призначення платежу, сум оплат та періоду оплат, вказаних споживачами у квитанціях. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial