Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.12.2002 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина: земельна частка (пай) розміром 0,95 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності колгоспу «Южинецький» с. Южинець Кіцманського району. Вони є спадкоємцями за законом, інших спадкоємців та утриманців у померлої не було. Вони спадщину прийняли, але оформити право на спадщину позбавлені можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, тому просили позов задовольнити, визнавши по ? частині за кожним право на земельну частку(пай). Позивачі подали письмові заяви про підтримання позову та просили розглядати справу у їх відсутності. Представник відповідача Южинецької сільської ради Кіцманського району позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, звернувшись до суду з відповідного змісту письмовою заявою. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Цивільний кодекс України набув чинності 01.01.2004 року. На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс 1963 року. Згідно ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як розяснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, але оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), та відсутній інший спосіб визнання права на спадкування, позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, ст.ст. 524, 525. 526, 527, 529, 548, 549 ЦК України (1963р.),

Outcome: approved