overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка 11 квітня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2007 року. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2007 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис за № 11 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.8,9/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка 11 квітня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2007 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Ніяких заяв від нього не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2007 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір`ю і знаходиться на її утриманні (а.с.6-9). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дітей до їх повноліття, починаючи з 11 квітня 2017 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дітей, зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачка 11 липня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 04 вересня 2010 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №506. Від шлюбу вони мають сина, [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорузуміння, у зв'язку з чим виникали конфлікти, сварки з різних причини. Вони з відповідачем проживають окремо. Майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачкою. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 вересня 2010 року, який було зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №506 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Встановлено також, що причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорузуміння, у зв'язку з чим виникали конфлікти, сварки з різних причини. Сторони проживають окремо. Спір щодо місця проживання дитини відсутній. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Майновий спір відсутній. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що позивачка не ставить питання про відшкодування їй судових витрат, суд вважає за можливе не відшкодовувати їх за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачка 11 листопада 2013 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 31 липня 2004 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис № 246. Від їх шлюбу є неповнолітній син: [PERSON], [INFO] . З відповідачем вона шлюбні відносини припинила, з тієї причини, що з відповідач у неї відсутнє взаємопорозуміння, різні погляди на сімейні обов'язки, та виховання дітей. На теперішній час вона бажає з відповідачем шлюб розірвати й на примирення не згодна, тому що вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка до судового засідання не з»явилася, однак 14 січня 2014 року надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На позовних вимогах наполягала в повному обсязі. Відповідач, який про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, що підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи, до суду не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 31 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31.07.2004 року, актовий запис № 246 (а.с. 6). Від їх шлюбу є неповнолітня дитини : [PERSON] , [INFO] .( а.с. 5) Шлюбні відносини позивачка припинила, з тієї причини, що спільне життя з відповідачем є нестерпним , фактичні шлюбні відносини припинилися з 2012 року. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сім'ї позивачки і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивачки після розірвання шлюбу, залишивши прізвище - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивачка 11 листопада 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представниця позовні вимоги підтримали. Відповідач позовні вимоги не визнавав, пояснюючи тим, що він не погоджується сплачувати щомісяця зазначену позивачкою суму аліментів на утримання малолітнього сина у примусовому порядку. Заслухавши пояснення представника позивачки, позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. У позивачки та відповідача [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 9 ). Син проживає при позивачці про що позивачка та відповідач між собою домовилися і про це повідомили суду при розгляді даної справи. Позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 березня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 8 ). Відповідач є пенсіонером та інвалідом 2 групи, що підтверджується копіями посвідчень ( а. с. 66 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи надані суду докази та обґрунтування, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1 / 5 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом про стягнення аліментів на дитину, а відповідач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи, тому при задоволенні позивних вимог судовий збір не стягується.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка 11 листопада 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача (на підставі угоди) змінив вимоги щодо розміру аліментів, вимагаючи стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, при цьому посилався на те, що позивач, від шлюбу з відповідачем має дитину: сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач не працює, не має постійного заробітку, добровільно аліменти на утримання дитини сплачувати не бажає. Просить стягувати з відповідача аліменти розміром не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти того, щоб аліменти стягувалися у твердій грошовій сумі, оскільки він не працює. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 липня 2003 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, батьками народженого [INFO] року [PERSON], є [PERSON] і [PERSON]. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] виданої [PERSON], той не працює з 04 грудня 2014 року. Вислухавши вимоги представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не працює, не має гарантованого заробітку. Отже, суд констатує, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 180, 181, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивачка, 11 листопада 2016 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що вона по 2015 рік перебувала в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач матеріально сімю не забезпечує, не займається вихованням дитини та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки має доходи від нерегулярних заробітків, стан здоровя та матеріальне становище відповідача дають можливість сплачувати аліменти, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сімї у відповідача немає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на дитину до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Просить справу розглядати без її участі, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, згідно чинного законодавства. На підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підставний і такий, що підлягає до часткового задоволення з підстав викладених позивачкою в позовній заяві. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], однак кошти на його утримання добровільно не надає. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 900 грн. щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є фізично здоровою особою, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки згідно ст.180 СК України, він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст.75, 81, 180, 182 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачка 11 листопада 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 14 жовтня 2011 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №608. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Пікуш» В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 жовтня 2011 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №608./а.с.2/ Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.3/ Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачка 11 листопада 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 19 жовтня 2013 року. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №776. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з січня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON]. не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19 жовтня 2013 року. Шлюб був зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №776./а.с.5/ Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.6/ Встановлено також, що з січня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved