Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором позики. В своєму позові просила суд, стягнути з відповідачки на її користь суму боргу - 914180 гривень 00 коп., суму збитку від інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання у розмірі 378100 гривень 84 коп., три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 52371 гривня 88 коп. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11.07.2014 року відповідачка взяла у позивачки в борг грошові кошти у розмірі 19 000 американських доларів, які зобов'язалася повернути у строк до 12.08.2014 р. про що було складено розписку. 01.03.2015 р. [PERSON] повторно взяла в [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 24 000 американських доларів США, які зобов'язалася повернути у строк до 02.04.2015 у про що також було складено розписку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено: 11.07.2014 року [PERSON] взяла у [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 19 000 американських доларів, які зобов'язалася повернути у строк до 12.08.2014 р. про що [PERSON] було складено розписку (а.с.4). 01.03.2015 р. [PERSON] повторно взяла в [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 24 000 американських доларів США, які зобов'язалася повернути у строк до 02.04.2015 у про що також було складено розписку (а.с.5). Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких обставин позов в частині стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню. Однак суд, не може погодитись з позовною вимогою, щодо стягнення суми збитку від інфляції, оскільки: Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції встановлюється до національної грошової одиниці України - гривні та не може бути застосований до іноземної валюти. Грошові кошти передавались в доларі США. Погоджуючись з необхідністю стягнення трьох процентів річних, суд не може погодитись з розрахунком суми, що підлягає стягненню, оскільки розрахунок здійснювався з дня укладання розписки, а не за час прострочення. Дати повернення боргу зазначені в розписках. Відповідно до першої розписки датою повернення є 12.08.2014 року, другої - 02.04.2015 року. Тобто, прострочення по першій розписці становить 328 днів, а по другій 95 днів. Сума боргу по першій розписці становить 403940 гривень 00 коп., а по другій 510240 гривень 00 коп. Таким чином, три проценти річних становлять: по першій розписці - 10889,78 гривень, по другій - 3984,07 гривень, а разом - 14873,85 гривень. В ході розгляду справи відповідачем було відшкодовано 23634,23 гривень, що підтерджено стороною позивачів. Суд не бере до уваги твердження відповідача, що розписка від 11.07.2014 року є сфабрикованою позивачкою, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Жодних доказів стороною відповідача не зазначено. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial