Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визначення ідеальних часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що являючись спадкоємцями за заповітом після померлого батька [PERSON] та прийнявши спадщину не можуть отримати свідоцтва про права на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину спадкового майна у вигляді 1/2 частини житлового будинку та майнового паю на імя померлого батька, а також не зазначення кадастрового номеру у Державному акті щодо права власності на земельну ділянку площею 2,6376га та розбіжності розміру іншої земельної ділянки, що зазначена у заповіті з її фактичними розмірами відповідно до правовстановлюючих документів. Через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій позивачі також позбавлені можливості шляхом укладення відповідного договору про зміну розміру часток спадкового майна. Крім того являючись єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після померлої 24 травня 2002 року [PERSON] позивач [PERSON] позбавлений можливості успадкувати належну їй за життя 1/2 частину спірного житлового будинку в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. В звязку з вищевикладеним, після уточнення позовних вимог позивачі просили суд визначити розмір ідеальних часток у спільній сумісній власності на житловий будинок по вул. Центральна, 41 в с. Вертелецьке Шишацького району Полтавської області за померлими [PERSON] та [PERSON]. В порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину належного їй житлового будинку з господарськими спорудами. В порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] визнати за [PERSON] право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та три земельні ділянки площею 0,1142га 0,3055га та 0,4518га відповідно. Визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6376 га та на майновий пай в пайовому фонді СТОВ «Воскобійники» на суму 4577,89 грн., Після закінчення оголошеної судом перерви позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання призначене на 23 вересня 2016 року не зявились, уповноважили на представлення своїх інтересів адвоката [PERSON] Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали. Надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, правову позицію щодо предмету спору не висловив. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Згідно довідки Воскобійницького старостату Шишацької селищної ради від 26.08.2016 року № 683 домоволодіння, яке розташовано по вул. Центральна, 41 в с. Вертелецьке згідно погосподарської книги № 5, особовий рахунок № 271, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору є: голова двору [PERSON], дружина - [PERSON] (а.с.64). Вищевказаний будинок згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інвентаризаційна справа 40176) від 11 грудня 2015 року розташований по вул. Центральна, 41 в с. Вертелецьке Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1946 року побудови загальною площею 47,1 кв.м., жилою площею 30.5 кв.м. (літ. А-1), сараїв (літ. Б, б, В, Д) (а.с.26-29). Згідно довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 17.12.2015 № 11656 станом на лютий місяць 2004 року реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: Шишацький район, с. Вертелецьке, вул. Центральна, 41 не проводилась (а.с. 22). Відповідно до положень ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1946-1960 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, було визначено, що будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 5, особовий рахунок № 683 Воскобійницької сільської ради Шишацького району Полтавської області (на той час) є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Центральна, 41 у с. Вертелецьке Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7 ). На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1946 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю та його дружині ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/2 його частину. Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визначення ідеальних часток кожного з членів колгоспного двору у спірному житловому будинку за вищевказаними особами. 24 травня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 215762, виданим 28 травня 2002 року Ковалівською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 15 (а.с.18). При вивченні спадкової справи № 326/2002 щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що померла заповіту не залишила, єдиним її спадкоємцем першої черги за законом, який в силу ст.ст. 548-549 ЦК УРСР прийняв спадщину фактично вступивши у володіння та управляння спадковий майном є її син [PERSON] (а.с.68-70). Останній отримав у Шишацькій нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна померлої зокрема земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,64га (а.с.20). В той же час в звязку з тим, що визначення часток співвласників спадкового житлового будинку на час спадкування не проводилось свідоцтво про право на спадщину у вигляді належної спадкодавцю 1/2 частини житлового будинку ним отримано не було. В звязку з викладеним суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] в цій частині. 22 червня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 135288, виданим 23 червня 2009 року Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 10 (а.с.19). Померлий залишив заповіт посвідчений 26 лютого 2007 року секретарем виконкому Воскобійницької сільської ради Шишацького району Полтавської області [PERSON] за реєстровим номером 27. Згідно тексту заповіту [PERSON] заповідав будинок з господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,85га. [PERSON]. Земельний і майновий пай [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах, автомобіль ВАЗ 21012 [PERSON] (а.с.21). При вивченні спадкової справи померлого № 223/2009 встановлено, що всі зазначені в заповіті спадкоємці (позивачі) прийняли спадщину. Відомості про інший спадкоємців, що мають право на спадщину відсутні (а.с. 71-74). Як встановлено судом померлому на момент смерті належала лише 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований вул. Центральна, 41 у с. Вертелецьке Шишацького району Полтавської області. Крім цього до складу спадкового майна померлого входять: - майновий пай вартістю 4577,89 грн. у пайовому фонді майна СТОВ «Воскобійники (колишнього КСПП «Воскобійники»), що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай серії ПО № 066762 та довідкою СТОВ № 2 від 27.04.2016 (а.с.23-24); - земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1142га у с. Вертелецьке Шишацького району Полтавської області, кадастровий номер 5325781203:03:001:0007, вартістю 131752,54 грн., що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 047616, виданого Воскобійницькою сільською радою та Шишацьким районним відділом земельних ресурсів 13 грудня 2004 року за реєстровим номером 1062 (а.с.30, 35, 44-46); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3055га у с. Вертелецьке Шишацького району Полтавської області, кадастровий номер 5325781203:03:001:0006, вартістю 11303,50 грн., що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 047617, виданого Воскобійницькою сільською радою та Шишацьким районним відділом земельних ресурсів 13 грудня 2004 року за реєстровим номером 1063 (а.с.31, 37, 38-40); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4518га у с. Вертелецьке Шишацького району Полтавської області, кадастровий номер 5325781203:03:001:0026, вартістю 16716,60 грн., що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 047618, виданого Воскобійницькою сільською радою та Шишацьким районним відділом земельних ресурсів 13 грудня 2004 року за реєстровим номером 1064 (а.с.32, 36, 47-49); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,64га на території Воскобійницького старостату Шишацької селищної ради, кадастровий номер 5325781200:00:004:0039, вартістю 112850,80 грн., що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 099300, виданого Шишацькою райдержадміністрацією та Шишацьким районним відділом земельних ресурсів 26 березня 2003 року за реєстровим номером 553 (а.с. 33-34,41-43). Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною контрою [PERSON] від 22 квітня 2015 року № 265/02-31 спадкоємцям померлого [PERSON]: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину померлого в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, а також тим, що замість зазначеній у заповіті земельної ділянки площею 0,85га спадкоємцями надано три державні акти на землю, а у державному акті щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відсутні кадастровий номер (а.с.50). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу (ст. 1256 ЦК). Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Таким чином, прийнявши спадщину після померлого батька, позивачі через відсутність або недоліки правовстановлюючих документів або невідповідність вказаних документів позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаного спадкового майна, що є перешкодою для здійснення ними права приватної власності. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є в цілому обґрунтованими та доведеними та підлягають задоволенню. В то же час, враховуючи вимоги п.п. «в», «г» ч.1 ст. 87 ЗК України про те, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами та за рішенням суду, а фактичний поділ земельної ділянки на окремі складові необхідно проводити відповідної до технічної документації із землеустрою, суд вважає необхідним частину позовних вимог задовольнити частково, визнавши за кожним зі спадкоємців право власності на 1/3 спадкової земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без визначення розміру часток у відповідних одиницях виміру, як про це зазначено позивачами в уточненій позовній заяві.

Outcome: partial