Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивачка 30 вересня 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідачка є її подругою. 24 вересня 2015 року Відділом Державної\~\~виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області було складено акт опису та арещту майна, яке знаходилось в жилому будинку, де проживає відповідачка [PERSON], а саме: ноутбука Lenovo G 560, чорного кольору. Зазначений ноутбук є її власністю, так як був придбаний нею за кошти, які вона накопичила та їй подарували рідні, однак знаходився в тимчасовому користуванні відповідачки. Враховуючи, що майно, на яке накладено арешт належить їй на праві приватної власності, на підставі правочинів (договору купівлі-продажу, кредитного договору), а не відповідачці, посилаючись на ст. ст. 316, 317, 328, 391 ЦК України, просила визнати за нею - [PERSON] право власності на зазначене в акті опису та арешту майна від 24 вересня 2015 року, а саме: ноутбук Lenovo G 560, чорного кольору. Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області зняти арешт з майна, яке належить їй - [PERSON], а саме: ноутбук Lenovo G 560, чорного кольору. В ході судового засідання позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачка позовні вимоги визнала, суду пояснила, що згідно рішення суду, з неї, як поручителя, солідарно з позичальником було стягнуто кошти на користь кредитної спілки Громада. 24 вересня 2015 року державним виконавцем, при виконанні рішення суду, за місцем її проживання було накладено арешт на ноутбук Lenovo G 560, чорного кольору, який вона взяла у [PERSON] в тимчасове користування. При складанні акту, вона повідомляла державного виконавця, що даний ноутбук є власністю її подруги та їй не належить, однак на зважаючи на це, ноутбук був включений в акт опису та арешту майна. Представник третьої особи - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Громада» заборгованості за кредитним договором в сумі 15729 грн. 25 коп та судового збору по 81 грн. 20 коп. з кожного. 24 вересня 2015 року нею, як державним \~виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржниці [PERSON] з метою перевірки майнового стану, в результаті чого, було складено акт опису й арешту майна, до якого було включено ноутбук Lenovo G 560, чорного кольору. При складанні акту [PERSON] вказувала, що даний ноутбук їй не належить, а є власністю її подруги. При ухваленні рішення, покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - кредитної спілки «Громада», позовні вимоги не визнала, вважає, що підстав для задоволення не позову не вбачається, так як позивачка не довела, що описане та арештоване 24 вересня 2015 року державним виконавцем майно, а саме ноутбук, є її приватною власністю. Дійсно, при вчиненні виконавчих дій, а саме складанні державним виконавцем акту опису та арешту майна, при яких була присутня і вона, як стяігувач, відповідачка вказувала, що ноутбук належить її подрузі, однак, прізвище останньої не вказувала. Просила у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухав сторони, вивчив матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи зі слідуючого: Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п. 5.1.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій», стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Із матеріалів виконавчого провадження, які були оглянуті в ході судового засідання, а також наданих копій процесуальних документів, зокрема: рішення суду, постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 липня 2015 року, виконавчого листа вбачається, що на виконанні у Відділі Державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області знаходиться виконавчий лист про стягнення з [PERSON], [PERSON] (відповідачки по справі) та [PERSON] на користь кредитної спілки «Громада» заборгованості за кредитним договором в сумі 15729 грн. 25 коп та судового збору по 81 грн. 20 коп. з кожного. 24 вересня 2015 року за місцем проживання відповідачки [PERSON] , державним виконавцем Криворучко Н.М. проведено опис та арешт майна, що належить боржнику, а саме ноутбука Lenovo G 560, чорного кольору. На підтвердження своїх вимог позивачка надала суду картку № 0913-0009659 на послуги додаткового сервісу (учасник акціїї Екстра-сервіс плюс) від 11 листопада 2011 року та памятку по налаштуванню V1.0 Lenovo G460/G560, при цьому пояснила, що ноутбук був придбаний нею у знайомих її брата, зі складу. Ознайомившись із наданими позивачкою письмовими доказами, суд вважає, що вони не є належними доказами в справі, та зокрема картка № 0913-0009659 на послуги додаткового сервісу (учасник акціїї Екстра-сервіс плюс) протирічить поясненням самої позивачки. Так, позивачка зазначила, що ноутбук був придбаний нею у знайомих її брата, зі складу, однак, як вбачається із картки № 0913-0009659 на послуги додаткового сервісу (учасник акції Екстра-сервіс плюс) від 11 листопадап 2011 року, яка була видана на послуги додаткового сервісу ПВКП Мегатекс в особі [PERSON] замовнику - фізичній особі [PERSON], ноутбука Lenovo G 560 був придбаний 11 листопада 2011 року в магазині, розташованому в м. Херсоні по вул. Ушакова, 28. Право власності на побутову техніку має бути підтверджено документально. Тобто, якщо її придбано в торгівельній мережі, таким документом є фінансовий чек, гарантійний талон, свідоцтво по експлуатації, техн\-ічний паспорт тощо. Якщо побутова техніка перейшла у спадок, то таким документом буде свідоцтво про право на спадщину. Якщо побутову техніку придбано в кредит, то підтверджуючим документом буде договір кредитування. Отже, надані позивачкою вищевказані письмові докази не є документами, які б підверджували її право власності на побутову техніку, зокрема ноутбук Lenovo G 560. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.11 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Таким чином, суд вважає, що позов є необгунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed