Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Запорізька районна державна нотаріальна контора, [PERSON], Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання покупцем за договором [PERSON], скасування реєстрації права власності на будинок та визнання права власності, зазначивши, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з червня 2011 р. склалися сімейні стосунки, вони почали вести спільне господарство як чоловік та дружина. 17.02.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], з усіма господарськими будівлями і спорудами за кошти [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Запорізької районної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. При цьому, [PERSON], весь цей час з дати укладення договору по теперішній час була впевнена, що право власності перейшло до [PERSON] так як на дату укладення договору вважала, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, про що наголошувала і відповідачка вмовляючи [PERSON] замість [PERSON] укласти договір з нею, де покупцем буде саме вона, з метою економії витрат на податки. Відповідачка запевняла [PERSON], що сумісне проживання має наслідком отримання права власності саме [PERSON] в незалежності від того з ким укладений договір. [PERSON] лише в 2013 році дізналась щодо майна, яке виступало предметом продажу за відповідним договором купівлі-продажу, зі спору між [PERSON] з [PERSON]. Позивач [PERSON] зазначає, що по теперішній час вважає, що фактично договір купівлі-продажу укладався з ним, та дійсний покупець за ним є саме [PERSON], який шукав майно, проводив домовленості та розраховувався за придбаний товар у власних інтересах вважає, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки обману, що дає підстави для визнання договору недійсним частково саме на підставі ст. 230 ЦК України з застосуванням наслідків такого визнання. Після купівлі будинку [PERSON] та [PERSON] мешкали в ньому як подружжя, [PERSON] за власний рахунок зробив в ньому ремонт, сплачував комунальні послуги, фінансував спільне життя, так як відповідачка самостійного заробітку не мала. [PERSON] та [PERSON] вважають, що [PERSON] не є покупцем спірного будинку, а фактично дійсним покупцем і власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], тому вони звернулися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні з наступних підстав. [PERSON] з метою забезпечення для себе місця проживання, виявив бажання купити житло, з метою пошуку якого звернувся до агентства нерухомості «СНАП+», де йому запропонували придбати будинок з адресою [ADDRESS]. Зазначений будинок оглядали разом з відповідачкою [PERSON], яка допомагала йому спілкуватися і в агенції і з продавцем, так як [PERSON] майже не володіє ні українською ні російською мовою. Так, зважаючи на відсутність грошових коштів у [PERSON] готівкою, а саме 30 000 тис. дол. США, він маючи заощадження в Італії, попросив свого адвоката в Італії перерахувати їх на рахунок його колишньої дружини [PERSON], з якою він знаходиться в дружніх стосунках хоча не розриваючи шлюб з червня 2011 року перестав з нею проживати, а почав проживати сумісно з [PERSON], та також будучи нерезидентом не мав власного рахунку в Україні. Під час укладання договору купівлі-продажу, [PERSON] в нотаріальній конторі розрахувався з [PERSON], шляхом передачі їй грошових коштів у розмірі 30 000 дол. США. Під час укладання правочину нотаріус повідомила, що [PERSON] зважаючи на свій статус нерезидента повинен нести додаткові витрати у вигляді підвищеної ставки податку, що зокрема [PERSON] і готовий був зробити, якби не будучи в довірчих стосунках в [PERSON] не піддався на її вмовляння оформити тимчасово будинок на неї з метою зменшення розміру необхідних до сплати податків, не володіючи мовою на достатньому рівні щоб зрозуміти юридичні наслідки такої домовленості, оформив вказаний будинок на неї. Так,

Outcome: dismissed