Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивачка 14.03.2016 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Дорговором оренди житлової площі за користування житлом в період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року у розмірі 78548,22 грн. заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 10000 грн.,пені у розмірі 675513,65 грн, інфляційні витрати у сумі 28670,10 грн, 3 % річних у розмірі 1665,65 грн, моральну шкоду у розмірі 20000 грн. та судовий збір, сплачений при поданні позову, в розмірі 6890 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачка була орендарем квартири, яка належить позивачці на праві власності, після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. Вказаний договір оренди квартири [ADDRESS] був укладений при житті батька позивачки 17.03.2012 року строком на 1 рік, тобто до 17.03.2013 року, а щомісячна орендна плата становила 500 доларів США. В подальшому цей договір неодноразово пролонговувався. З 01.01.15 року відповідач перестала виконувати взяті на себе зобов'язання та не сплачувала орендної плати, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 3000 доларів США. [PERSON] обіцяла повернути борг за договором оренди та за житлово-комунальні послуги, про що 16.06.2015 року написала розписку, якою зобов'язувалась сплатити борг до 30.06.2015 року. В цій розписці вона також зобов'язувалась звільнити після 30.06.2015 року орендовану квартиру та за кожен день прострочки виплати боргу заплатити суму рівну 20 % від суми боргу. Після чого відповідачка взагалі перестала сплачувати будь-які кошти і виселилася з квартири, так і не сплативши борг. Відповідно до розрахунку Позивача, у зв'язку з невиконанням Відповідачем договору оренди квартири від 17.03.2012 року, Позивачу було нанесено матеріальних збитків, які складаються з: -78548,22 грн. - заборгованість за договором -10000 грн. - заборгованість за надані комунальні послуги -675513,65 грн. - пеня -28670,10грн. - інфляційні нарахування -1665,65 грн. - 3% річних від простроченої суми. У судове засідання 31.05.2016 року не з'явилася представник позивачки [PERSON] (діє на підставі довіреності від 21.12.2015 року), але від неї надійшла заява, відповідно до якої вона просила справу розглядати без її участі та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судові засідання 25.04.2016 та 31.05.2016 року не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином у встановленому порядку про дату, час та місце судового засідання. Заяви про розгляд справи без її участі суду не надавала. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір оренди житлової площі (а. с. 28), відповідно до умов якого орендодатель передав відповідачу в строкове, платне користування квартиру за адресою [ADDRESS]. Відповідачка зобов'язалась своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення Договору повернути квартиру позивачу в належному стані. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.762 цього кодексу за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до п. 3. Договору, договір був укладений строком на 1 рік з дати підписання, тобто до 17.03.2013 року, а наймач за користування орендованим майном сплачує орендну плату, розмір якої становить 500 доларів США щомісячно. Разом з тим суд зазначає, що згідно із ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. З пояснень представника позивача, наданих на минулому судовому засіданні, та зі змісту позовної заяви встановлено, що вказаний договір неодноразово був пролонгований. Відповідачка не виконала належним чином свої зобов'язання за договором оренди та своєчасно не сплатила орендну плату, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. [INFO] помер орендодавець за договором від 17.03.2012 року [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть, видане [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі ОМУЮ, актовий запис 11923 (а. с. 6). Позивачка [PERSON] вступила в спадщину після смерті свого батька та отримала право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а. с. 9), з якого вбачається, що позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.07.2013 року, видане та посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г. Л.(а. с. 10), спадкова справа №33/2012, зареєстрована в реєстрі за №2247. Отже, Позивачка став власником спірного приміщення, що було встановлено судом вище, а отже вона на підставі ст. 770 ЦК України має право на стягнення грошових сум, які мала сплатити відповідачка за оренду спірного приміщення. У матеріалах справи також наявна копія розписки [PERSON] (а. с. 27), якою остання підтверджує факт наявності заборгованості за орендну плату в розмірі 3000 доларів США та зобов'язується погасити борг до 30.06.2015 року. У цій розписці [PERSON] також зобов'язувалась звільнити після 30.06.2015 року орендовану квартиру та за кожен день прострочки виплати боргу заплатити суму рівну 20 % від суми боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов договору, ухилення від сплати орендної плати за передане йому в оренду приміщення, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Тому суд, враховуючи визнання позивачем факту наявності заборгованості за договором найму житла, наявність письмової розписки відповідача про визнання такої заборгованості, виходить до того, що заборгованість відповідача перед позивачем існує. На 01.01.2015 року плата за оренду за 1 місяць складала 500 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (за 100 дол. США - 2618, 2756 грн.), становило 13 091, 37 грн. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за орендною платою за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року у розмірі 3000 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 78 548 (сімдесят вісім тисяч п'ятсот сорок вісім) гривень 22 коп.. (6 місяців х 13091, 37 грн. = 78 548, 22 грн.). З урахуванням розписки та зобов'язань [PERSON] у випадку прострочення оплати сплатити позивачу 20% від суми заборгованості за кожен день прострочки, суд вважає за можливе вимоги в цій частині також задовольнити. Згідно розрахунку, наданого позивачем, 20% від суми заборгованості за кожен день прострочки, а саме з 01.07.2015 року по 14.03.2016 року (день подання позову до суду), тобто за 258 днів, складає 675 513 (шістсот сімдесят п'ять тисяч п'ятсот тринадцять) гривень 65 коп.. (20% від суми плати за оренду за 1 міс. 13 091, 37 грн. х 258 днів = 675 513, 65 грн.). За розрахунком суду загальна сума пені за договором складає 675824.29 грн. Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення 13097.3701.07.2015 - 14.03.201625820 %675824.29 Проте, зважаючи на те, що суд не може виходить за межі заявлених позовних вимог, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь суму пені у розмірі 675 513 (шістсот сімдесят п'ять тисяч п'ятсот тринадцять) гривень 65 коп.. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку позивача, наданого суду, вбачається, що розмір інфляційних втрат від невиконаного відповідачем грошового зобов'язання за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року становить суму 28 670 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят) гривень 10 коп. (78 548, 22 грн. х 1, 365 = 107 218, 32 грн. - 78 548, 22 грн. = 28 670, 10 грн.). За розрахунком суду, інфляційне збільшення суми боргу становить 31974.76 грн. Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції? 01.01.2015 - 30.06.201578548.221.40731974.76110522.98 Однак, зважаючи на те, що суд не може виходить за межі заявлених позовних вимог, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь розмір інфляційних втрат від невиконаного відповідачем грошового зобов'язання за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року становить суму 28 670 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят) гривень 10 коп.. Розрахунок 3% річних від простроченої суми заборгованості, наданий позивачем, відповідає розрахунку, здійснений судом. Розрахунок процентів Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 78548.2201.07.2015 - 14.03.20162583 %1665.65 Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 1665.65 грн. З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню заборгована сума з врахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно до ст.ст. 68, 162 ЖК України наймачі та особи, яким на праві приватної власності належить квартира зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З урахуванням наявної в матеріалах справи розписки [PERSON] суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з відповідачки 10000 гривень за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявність боргових зобов'язань та суми заборгованості перед позивачем не спростував. Також, позивачка прохає стягнути з [PERSON] на її користь 20000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, відповідачка навмисно ухиляється від неї та її матері, а також категорично відмовляється віддавати борг. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.031995 р. визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Таким чином, в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження спричинення такої шкоди та наявності вини відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом до відповідача, на користь позивача підлягає стягненню 6890 грн. 00 коп. судового збору. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи,

Outcome: partial