Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що вони домовилися з відповідачем про купівлю домоволодіння № [ADDRESS] Пологівського району Запорізької області за 70000,00 грн. У якості завдатку за продаж домоволодіння вони заплатили відповідачу 60000,00 грн., про що 26.09.2016 року було складено розписку, яку підписали позивачі, відповідач, а також свідки [PERSON] і [PERSON], які були присутні при передачі грошей. Сторони домовилися, що правовстановлюючі документи на домоволодіння будуть передані позивачам відповідачем у грудні 2016 року під час остаточного розрахунку за продаж домоволодіння і передачі грошей у сумі 10000,00 грн. За домовленістю усі грошові витрати за переоформлення домоволодіння позивачі мали взяти на себе. При цьому, усі меблі, які знаходилися у домоволодінні, мали залишитися позивачам. У жовтні 2016 року позивачі переїхали у зазначений будинок і стали там проживати. Через два тижні вони виявили, що після першого дощу дах будинку почав протікати, стіни від протікання почорніли та почали облущуватися, а тому їм довелося покинути дане домоволодіння, так як у будинку неможливо було проживати через вологість. 22 листопада 2016 року комісія у складі секретаря Воскресенської сільської ради Пологівського району [PERSON], спеціалістів земельно-господарського відділу Воскресенської сільської ради Пологівського району [PERSON], [PERSON], [PERSON] провели обстеження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. При обстеженні будинку комісія дійшла висновку, що дах поіржавів, на листах даху покладена цегла, бо вітер їх підіймає, від протікання даху почорніли і почали облущуватися стіни, відстає підбивка стелі, вигрібна яма переповнена, тому комісія дійшла висновку, що у даному будинку необхідно зробити капітальний ремонт даху. Тому позивачі вважають, що відповідач під час переговорів про продаж будинку приховала від них недоліки даного будинку, які мають істотне значення для якості домоволодіння і можливості проживати у ньому без значних грошових витрат та затрат часу. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами укладено не було, позивачі вважають, що ніякого зобов'язання у них із виплати відповідачу вартості будинку не виникло. Тому, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 570 ЦК України, передані ними відповідачу кошти є саме авансом, а не завдатком. Таким чином, відповідач володіє грошовими коштами, що належать позивачам, без достатніх правових підстав. Оскільки незважаючи на неодноразові телефонні дзвінки та зустрічі відповідач навідріз відмовилася повернути позивачам гроші, вони просять суд стягнути на їхню користь з відповідача грошові кошти, передані у якості авансу, у розмірі 60000,00 грн., а також сплачений за подання позову судовий збір у сумі 640,00 грн. Під час розгляду справи позивачі та представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві. Додатково позивач [PERSON] зазначив, що він разом із позивачем [PERSON] домовилися про придбання у відповідача належного їй будинку за 70000,00 грн. Вони передали відповідачу 60000,00 грн., а решту суми - 10000,00 грн., домовилися віддати пізніше. Під час передачі грошей була складена розписка, яку він підписав, але не читав, бо не мав при собі окулярів. Вони будинок перед купівлею оглядали поспіхом, оскільки свекруха відповідача, яка показувала будинок, поспішала. Вони повірили продавцям, що будинок був теплий, але коли переїхали до будинку, приблизно через два тижні побачили, що після дощу почав протікати дах, почорніли стіни, будинок був холодний, а на даху лежала цегла. Тому вони виїхали із вказаного будинку і на даний час вже не хочуть його купувати. У зв'язку з тим, що відповідач та її свекруха приховали недоліки будинку і ввели їх в оману, просив задовольнити позов. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що вони з позивачем [PERSON] домовилися з відповідачем про купівлю належного відповідачу будинку за 70000,00 грн. Вони при свідках віддали відповідачу по 30000,00 грн. кожен, а решту суми домовилися сплатити пізніше. Кошти, які вона передала відповідачу, вона отримала за усною домовленістю від своєї тітки [PERSON], яка мала проживати з позивачами у вказаному будинку. Про передачу грошей була складена розписка, але позивачам не пояснили, що таке завдаток. Вони гроші віддавали саме у рахунок оплати вартості будинку. Коли вони оглядали будинок, видимих недоліків вони не побачили. Приблизно через два тижні після того, як вони почали жити у будинку, розпочався опалювальний сезон і виявилося, що будинок холодний, по стінах текла вода, з'явився грибок, вигрібна яма була переповнена. Тому вони вимушені були виїхати з будинку. Також у період проживання у будинку вони викликали комісію із сільради, яка зафіксувала недоліки будинку. Вона особисто неодноразово телефонувала відповідачу з пропозицією повернути гроші, бо вони з [PERSON] відмовилися купувати будинок у такому стані, але щоразу отримувала відмову. Після того, як вони з [PERSON] вивезли речі з будинку, вона ще кілька разів приїздила до будинку і одного разу, приблизно у березні 2017 року, помітила, що у будинку було змінено замки і була відсутня частина меблів. На її запитання відповідач відповіла, що це вона вивезла меблі, щоб запобігти їх псуванню. З даного приводу [PERSON] навіть викликала поліцію. Також крізь вікно будинку вона бачила, що після того, як вони виїхали з будинку, відповідач зробила у будинку ремонт. Тому, оскільки проживати у будинку неналежної якості відповідача вони з [PERSON] вже не мають бажання, вона просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та її представник проти позову заперечували. Так, зокрема, представник відповідача зазначив, що позивачі відмовилися купувати будинок саме у зв'язку із виявленими ними недоліками. При цьому, відповідач жодним чином не перешкоджала позивачам оглядати будинок, тим більше, що вони його оглядали кілька разів. Факт передачі позивачами відповідачу грошей у сумі 60000,00 грн. він не заперечував, але зазначив, що у даному випадку передані позивачами кошти є саме завдатком, а не авансом, про що чітко вказано у підписаній сторонами розписці. Позивачі розписку підписували особисто і їм ніхто не забороняв звернутися за правовою допомогою у випадку наявності сумнівів у добросовісності відповідача та у викладених у розписці умовах. Але [PERSON] звернулася за правовою допомогою вже після підписання розписки. У той же час, ст. 570 ЦК України не передбачає підстав для повернення завдатку у випадку відмови покупців від купівлі будинку. Також він зазначив, що відповідач у спірному будинку ремонт не робила і замки не змінювала, а меблі вивезла лише для запобігання їх псуванню. У той же час, відповідач і на даний час не відмовляється продати позивачам спірний будинок за умови доплати 10000,00 грн., і у такому випадку вона поверне усі вивезені меблі. Відповідач підтримала позицію свого представника, проти позову також заперечувала і додатково пояснила, що приблизно за два роки до того, як продати будинок, вона разом зі своєю сім'єю протягом близько п'яти років жила у цьому будинку, і жодного із вказаних позивачами недоліків на той час будинок не мав. Будинок був теплий, дах не протікав, на стінах не було грибка, вигрібна яма була порожня. Навіть після того, як вона із сім'єю виїхали із цього будинку, вони приїздили і доглядали його. Позивачі неодноразово оглядали будинок і їх його стан влаштовував. Вона повідомляла позивачів про наслідки внесення завдатку і саме позивачі наполягали на складенні розписки. Позивачі та свідки особисто читали розписку і погодилися з її змістом. Після того, як позивачі приблизно у жовтні 2016 року заселилися до спірного будинку, її свекруха ходила до них і допомагала розтопити плиту. Але позивачі все одно відмовилися доплачувати вартість будинку і залишили його. У січні 2017 року вона приїздила до будинку і просила позивачів, щоб вони вимкнули у будинку електропостачання та воду, але отримала відмову. На її виклик поліція також не приїхала. У березні 2017 року, приїхавши до будинку, вона побачила, що водопровід був пошкоджений, бо взимку не була злита вода, і тому вона вивезла частину меблів, щоб запобігти їх псуванню. Також вона зазначила, що ремонт у будинку після виселення позивачів вона не робила і замки не змінювала. На даний час вона не відмовляється від укладення з позивачами договору купівлі-продажу будинку за умови доплати ще 10000,00 грн. Тому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. На підставі ч.1 ст.247 ЦПК України під час розгляду справи судом здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії розписки, оригінал якої судом також досліджувався під час розгляду справи, 26 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] 60000,00 грн. в якості завдатку за продаж домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. При цьому, сторони домовилися, що правовстановлюючі документи на домоволодіння будуть передані [PERSON] покупцям будинку у грудні 2016 року під час остаточного розрахунку за продаж домоволодіння і передачі 10000,00 грн. Усі грошові витрати за переоформлення домоволодіння покупці мали взяти на себе, і все, що знаходиться у домоволодінні (меблі), мало залишитися покупцям. На час складання розписки продавець та покупці претензій один до одного не мали. Вказана розписка була підписана [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також свідками - [PERSON] і [PERSON] Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт того, що у їх присутності восени 2016 року у будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] і [PERSON] передали [PERSON] по 30000,00 грн. кожен, що у загальній сумі складало 60000,00 грн. у якості оплати вартості вказаного будинку, але вони мали ще доплатити [PERSON] 10000,00 грн. Вказані свідки підтвердили і факт підписання розписки особисто [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Також свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що саме позивачі наполягали на складенні вказаної розписки, вони особисто читали розписку і відповідач пояснювала їм наслідки внесення саме завдатку, на що позивачі погодилися. Відповідач та її представник факт отримання від позивачів саме 60000,00 грн. також не заперечували. При цьому, той факт, що у розписці прізвище позивача [PERSON] вказано як «Шафан» сторони справи пояснюють як описку. Після підписання вказаної розписки відповідач зареєструвала позивача [PERSON] у вказаному будинку, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта [PERSON] та свідченнями свідка [PERSON] Сторонами не заперечується, що позивачі деякий час проживали у будинку за адресою: [ADDRESS], після чого вони виявили недоліки будинку, які унеможливили їх подальше проживання у цьому будинку. Тому наприкінці 2016 року позивачі виїхали із вказаного будинку і на час розгляду справи вони у ньому не проживають. Як вбачається із наявної у матеріалах справи копії акту обстеження житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька обл., Пологівський р-н, [ADDRESS], від 22.11.2016 року, комісія у складі секретаря Воскресенської сільської ради Пологівського району [PERSON], спеціалістів земельно-господарського відділу Воскресенської сільської ради Пологівського району [PERSON], [PERSON], [PERSON] провели обстеження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. При обстеженні будинку комісія виявила, що дах поіржавів, на листах даху покладена цегла, бо вітер їх підіймає, від протікання даху почорніли і почали облущуватися стіни, відстає підбивка стелі, вигрібна яма переповнена. Тому комісія дійшла висновку, що у даному будинку необхідно зробити капітальний ремонт даху, а також оформити право користування будинком відповідно до вимог чинного законодавства. Як пояснили суду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на час складання розписки видимих недоліків будинок не мав, він був у доброму стані. Зі слів [PERSON], на час розгляду справи вона у зазначеному домоволодінні також не проживає, але періодично навідується до нього для забезпечення порядку й збереження майна від розкрадання до вирішення конфліктної ситуації. При вирішенні спору судом було враховано положення ст. 627 ЦК України, яка передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається із ч. 1 ст. ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Як і інші способи забезпечення виконання зобов'язання завдаток вважається дійсним у разі дотримання письмової форми правочину (ст. 547 ЦК України) і може забезпечувати лише дійсне зобов'язання (ст. 548 ЦК України). Як було встановлено під час розгляду справи і не заперечується сторонами, між відповідачем та позивачами не було укладено попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку в установленому законом порядку та формі, як не було укладено й договору купівлі - продажу будинку. Але, незважаючи на відсутність належним чином оформленого договору купівлі-продажу будинку, у підписаній сторонами розписці передані грошові кошти були позначені як завдаток. У той же час, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та визначених на їх підставі характерних ознак завдатку суд приходить до висновку, що передані позивачами кошти у даному випадку є саме авансом, оскільки між сторонами не було укладено і нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу будинку, тобто між сторонами не виникло зобов'язання, яке могло б бути забезпечене шляхом передачі завдатку. У зв'язку з цим суд не погоджується із твердженнями відповідача та її представника про те, що передані позивачами відповідачу кошти є завдатком, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами та не спростовують висновків суду. Тому, на підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про повернення суми авансу підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення в відповідача на користь кожного з позивачів по 30000,00 грн., оскільки саме таку суму кожен із позивачів передав відповідачу в якості авансу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір у даній справі має бути стягнуто з відповідача у сумі по 320,00 грн. на користь кожного з позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved