Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення, та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.02.2015 року по теперішній час вона працює на посаді старшої медичної сестри в КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня». Наказом головного лікаря [PERSON] за №18-Адм від 21.04.2015р. «Про дисциплінарне стягнення», який був складений на підставі рапорту головного бухгалтера [PERSON] від 14.04.2015р. та протоколу інвентаризаційної комісії від 10.04.2015р., їй було оголошено догану за начебто неналежне виконання нею своїх посадових обовязків, спричинення матеріальної шкоди лікарні, а саме: допущення надлишків лікарських засобів та виробів медичного призначення у кількості 157 одиниць на загальну суму 170,80грн. та недостачі лікарських засобів у кількості 91 одиниці на загальну суму 155,64грн.. Крім того, на підставі наказу головного лікаря [PERSON] за 17-Адм від 21.04.2015р. «Про стягнення нестачі» бухгалтерія установи повинна утримати з неї, як старшої медичної сестри відділення № 7 «Діагностичне дитяче», недостачу у сумі 344,90грн. із її заробітної плати, що належить до виплати, після відрахування податків, в розмірі 20% до погашення боргу. Проте, її хоча і перевели на посаду старшої медичної сестри, але жодного договору про повну матеріальну відповідальність з нею укладено не було. Такий договір був укладений з нею лише 23.04.2015 року, тобто вже після накладення на неї дисциплінарного стягнення. Вважає вище зазначені накази незаконними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки, на її думку, вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконувала всі свої посадові обовязки, визначені посадовою Інструкцією. Не погоджуючись з наказами головного лікаря було надіслано колективне звернення до Департаменту охорони здоров»я Запорізької облдержадміністрації, на яке 23.06.2015 року надана відповідь, відповідно до якої, згідно наказу «Про проведення службової перевірки» від 14.04.2015 року № 16-Адм щодо суперечної інформації про перебування у відділенні № 7 препаратів термін придатності яких минув та за результатами інвентаризації, головним лікарем зобовязано головного бухгалтера оформити відшкодування матеріально-відповідальною особою, сестрою медичною старшою відділення № 7 [PERSON] недостачі матеріальних цінностей у відповідності до норм діючого законодавства. Але при цьому, не враховано наступне: по-перше, будь-яких заперечень провізора [PERSON] за період з 12.02.2015 року по 07.04.2015 року не було; по-друге, при переводі [PERSON] з посади медсестри(яка згідно типового договору про повну матеріальну відповідальність виконувала роботу палатної медсестри) на посаду старшої медсестри, вимоги наказу головного лікаря від 03.02.2015р. № 6-0 бухгалтерією не виконано, оскільки договір про повну матеріальну відповідальність укладено тільки 23.04.2015 року. Проте, в порушення п. 7 розділу 1 Положення, яким зазначено, що проведення інвентаризації є обов»язковим у разі зміни матеріально-відповідальної особи(на день приймання-передачі справ) під час передачі активів до сестри медичної [PERSON] цього зроблено не було та інвентаризаційний опис передачі від однієї матеріально-відповідальної особи до іншої не складено. Також, наказом головного лікаря від 21.04.2015 року № 18-Адм «Про дисциплінарне стягнення» сестрі медичній старшій [PERSON] оголошено догану, при цьому не враховано статтю 135-1 КЗпП України якою визначено, що матеріальна відповідальність настає після укладання між працівником та керівником установи письмового договору про повну матеріальну відповідальність. Таким чином, будь-які дані, що свідчили б про порушення нею обовязків працівника, у відповідача відсутні, а застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани застосовано не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, у зв»язку з чим просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 18-Адм від 21.04.2015 року «Про дисциплінарне стягнення» яким їй оголошено догану. Визнати незаконним та скасувати наказ № 17-Адм від 21.04.2015 року про стягнення з неї недостачі у розмірі 344,90грн. та стягнути з відповідача зазначену суму, що була утримана із її заробітної плати на підставі наказу № 17-Адм від 21.04.2015 року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та додатково зазначила, що надлишки медикаментів могли утворитися у зв»язку з тим, що їх залишили батьки дітей, які проходили лікування. Не заперечує, що надлишки були, але вони в подальшому були оприходувані. Вона брала участь у проведенні інвентаризації і звідки з»явилася недостача їй невідомо і є незрозумілим. З 03.02.2015 року по день проведення інвентаризації лише вона була старшою медичною сестрою 7 відділення «Діагностичне дитяче». Договір про повну матеріальну відповідальність з нею уклали лише 23.04.2015 року, тобто вже після проведення інвентаризації, а до цього їй ніхто не пропонував укласти такий договір. Оскільки договір про повну матеріальну відповідальність на день проведення інвентаризаційної перевірки з нею не був укладений, вважає, що на неї не може бути покладена матеріальна відповідальність. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] також підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреностей, в судовому засіданні, кожна окремо, позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову зазначили, що позивачка неналежним чином виконувала свої обовязки згідно до посадової Інструкції, з якою вона була ознайомлена, про що свідчить її підпис. При проведенні інвентаризації матеріальних цінностей діагностичного дитячого відділення № 7 у [PERSON] було встановлено недостачу лікарських засобів та виробів медичного призначення на суму 155,64грн., а також виявлені надлишки на суму 170,80грн.. За фактами виявлених порушень [PERSON] було запропоновано надати пояснення, але вона відмовилась їх надавати, що було зафіксовано складеним актом. В усних поясненнях [PERSON] визнала, що дійсно малися надлишки, тобто вона фактично визнала, що нею припущено порушення. Отже, вважають, що дисциплінарне стягнення було застосовано до позивачки на підставі вимог діючого КЗпП України і є законним. Підставою для стягнення виявленої недостачі був наказ щодо стягнення з [PERSON] заподіяної установі дійсної прямої шкоди. Цей розмір не перевищує розміру її середнього заробітку, отже, незважаючи на те, що з [PERSON] не був вчасно укладений договір про повну матеріальну відповідальність, не виключає можливості стягнення з неї заподіяної матеріальної шкоди на загальних підставах, передбачених ст. 132 КЗпП України. В подальшому було зясовано, що при видані наказу № 17-Адм від 21.04.2015 року була припущена технічна помилка і сума відшкодування була вказана у розмірі 344,90грн. замість 155,64грн., у зв»язку з чим [PERSON] було повернуто зайво утримані з її заробітної плати кошти у розмірі 189,26грн., що підтверджується платіжним дорученням та у вище вказаний наказ було внесено зміни на підставі наказу № 82-Адм від 25.11.2015 року. Просять суд відмовити [PERSON] у задоволені її позовних вимог, так як до дисциплінарної відповідальності вона була притягнута у відповідності до норм КЗпП України. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Підстави і порядок притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності врегульовано главою Х «Трудова дисципліна» КЗпП України і за умовами статей 147-152 КЗпП України можливо у разі порушення працівником трудової дисципліни оголошення йому догани. Положеннями ч.1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено на працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни. Причому характер цього порушення визначає вид дисциплінарного стягнення. Трудова дисципліна це встановлений нормами права порядок взаємовідносин учасників трудового процесу, що визначає точне виконання ними своїх трудових функцій. Трудову дисципліну характеризують такі елементи: чесна й сумлінна праця; своєчасне й точне виконання розпоряджень власника(уповноваженого ним органу); підвищення продуктивності праці; поліпшення якості продукції; виконання технологічної дисципліни; додержання вимог охорони праці; дотримання техніки безпеки та виробничої санітарії; збереження та зміцнення власності підприємства, установ, організацій. Дисциплінарна відповідальність є одним з видів юридичної відповідальності й застосовується виключно до порушників трудової дисципліни. Підставам для її застосування є порушення трудової дисципліни(невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього обовязків). Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових Інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Дисциплінарне стягнення передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок. Разом з цим, необхідною умовою накладення дисциплінарного стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни як вина працівника(форма вини при цьому значення не має). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем. Згідно наказу заступника головного лікаря з МЧ КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» №6-0 від 03.02.2015р. зі змінами, внесеними наказом головного лікаря №37-0 від 10.04.2015р., сестру медичну палатну без категорії відділення №7 [PERSON] переведено на посаду сестри медичної старшої відділення №7 з 03.02.2015року. Бухгалтерія зобовязана укласти договір про повну матеріальну відповідальність з [PERSON] та здійснити 03.02.2015р. прийом-передачу матеріальних цінностей з в.о.сестри медичної старшої відділення №7 [PERSON] на [PERSON] з оформленням належним чином акту прийому-передачі матеріальних цінностей(а.с.58,59). З акту передачі лікарських засобів, що підлягають предметно-кількісному обліку від 03.02.2015 року «Діагностичного дитячого відділення № 7» вбачається, що [PERSON] було прийнято від в.о. сестри медичної старшої відділення № 7 [PERSON] лікарські засоби та вироби медичного призначення(а.с.65-66). Цей акт підписаний [PERSON] без жодних зауважень, а отже нею було визнано, що вона прийняла всі вказані в цьому акті найменування і саме у тій кількості, що зазначена в ньому. Разом з тим, позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що 03.02.2015 року нею був підписаний вказаний акт у присутності бухгалтера [PERSON]. Відповідно до посадової Інструкції сестри медичної старшої «Діагностичного дитячого відділення» №7, з якою [PERSON] була ознайомлена під підпис 12.02.2015 року, на неї, зокрема, покладені наступні обовязки: контроль за раціональним, правильним використанням медичної апаратури, обладнання, інструментарію та медичних препаратів, суворим дотриманням умов їх зберігання та відповідністю нормування їх запасів(п.2.3), забезпечення належного зберігання і обліку та здійснення систематичного поповнення відділення медикаментами, медичним інструментарієм, предметами догляду за хворим(п.2.14 Інструкції). Відповідно до п. 4.7 Посадової інструкції старша медична сестра відділення несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди в межах передбачених КЗпП України(а.с.60-63). Згідно акту перевірки від 10.04.2015р. провізором лікарні КУ «ОІКЛ» [PERSON] в присутності [PERSON] та зав. відділенням [PERSON] виявлено недостачу медикаментів у загальній кількості 91 одиниць та надлишки медикаментів у кількості 8 одиниць(а.с.67). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він працює провізором в КУ «ОІКЛ» та був членом комісії при проведенні інвентаризації у 7 відділенні лікарні. Відповідно до інвентаризаційного опису інших необоротних матеріальних активів та запасів від 10.04.2015 року на підставі наказу від 09.04.2015 року № 15, була проведена інвентаризація медикаментів і перевязувальних засобів у сестри медичної старшої, яка є відповідальною за збереження основних засобів(а.с.68-71). За результатами проведеної інвентаризації було складено протокол інвентаризаційної комісії, відповідно до якого виявлено у старшої медичної сестри [PERSON] недостача лікарських засобів, а також надлишки(а.с.72-73). Згідно наданої суду звіряльної відомості результатів інвентаризації запасів від 10.04.2015року, інвентаризаційною комісією у [PERSON] виявлено надлишки медикаментів у кількості 157 одиниць на суму 170,80грн. та недостача лікарських засобів у кількості 91 одиниці на суму 155,64 грн.(а.с.74). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працює головним бухгалтером в КУ «ОІКЛ». Оскільки вони очікували перевірку КРУ, вона звернулася з пропозицією до головного лікаря щодо проведення позапланової інвентаризації в лікарні. Перевірка була розпочата з 7-го відділення, оскільки старша медсестра [PERSON] працювала на посаді лише 2 місяці і вона була незадоволена її роботою, так як вважає її слабким спеціалістом. При проведенні інвентаризації у [PERSON] була виявлена недостача на суму 155,64грн., а також були виявлені надлишки. При призначені [PERSON] на посаду старшої медичної сестри їй видали бланк договору про повну матеріальну відповідальність, але вона затягувала з його підписанням, а тому на час проведення інвентаризація договір про повну матеріальну відповідальність з нею не був укладений. Лише 23.04.2015 року [PERSON] підписала цей договір. При виданні наказу про стягнення з позивачки недостачі бухгалтером була припущена арифметична помилка і тому з [PERSON] спочатку стягнули 344,90грн., але після того, як ця помилка була виявлена, їй повернули зайво стягнуті 189,26грн. відповідно до платіжного доручення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в ході проведення позапланової інвентаризації у 7 відділенні, де старшою медичною сестрою є [PERSON], було виявлено недостачу медикаментів, а також виявлено надлишки, що було відображено у інвентаризаційних відомостях. Під час проведення інвентаризації були перевірені журнали та звіти, які підтверджували, що були розбіжності. [PERSON] з цього приводу нічого не змогла пояснити. Спочатку [PERSON] відмовилася підписувати протокол інвентаризації, але через деякий час сама прийшла і поставила підпис. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що у квітні 2015 року проводилася інвентаризація по всій лікарні. При проведені інвентаризація у 7-му відділені у старшої медичної сестри [PERSON] була виявлена недостача медикаментів, а також виявлені надлишки. Ніяких пояснень з цього приводу [PERSON] не надала та спочатку не підписала протоколи інвентаризації, але підписала їх пізніше через деякий час і ніяких заперечень при їх підписанні з її сторони не було. Надавати письмові пояснення позивачка відмовилась, що було відображено у складених комісією актах. З актів від 14.04.2015року та 15.04.2015року, складених комісією у складі 3-х осіб: головного бухгалтера [PERSON], заступника головного бухгалтера [PERSON], бухгалтера з обліку медикаментів [PERSON] вбачається, що старша медична сестра [PERSON] була ознайомлена з результатами позапланової інвентаризації медикаментів у відділенні № 7 «Діагностичне дитяче». Підписувати інвентаризаційні описи інших необоротних матеріальних активів та запасів [PERSON] відмовилась. Разом з тим, [PERSON], яка 14.04.2015 року о 09год. 10хв. та повторно 15.04.2015 року о 08год.30хв. була проінформована про необхідність подання пояснювальної записки щодо результатів позапланової інвентаризації медикаментів, пояснювальну станом на 08-30год. 15.04.2015р. не надала(а.с.76,77). З рапорту [PERSON] від 15.04.2015 року вбачається, що після проведення перевірки відділення № 7 10.04.2015 року їй для ознайомлення не був наданий акт перевірки та вона була позбавлена можливості надати свої пояснення і заперечення з цього приводу. Згідно наказу головного лікаря КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» №18-Адм від 21.04.2015р. про дисциплінарне стягнення, виданого на підставі рапорту головного бухгалтера [PERSON] від 14.04.2015р. та протоколу інвентаризаційної комісії від 10.04.2015р. за результатами проведеної інвентаризаційної перевірки матеріальних цінностей Діагностичного дитячого відділення №7, за неналежне виконання своїх посадових обовязків, спричинення матеріальної шкоди лікарні, а саме: допущення надлишків лікарських засобів та виробів медичного призначення у кількості 157 одиниць на загальну суму 170,80грн. та недостачі лікарських засобів у кількості 91 одиниці на загальну суму 155,64грн., сестрі медичній старшій Діагностичного дитячого відділення № 7 [PERSON] оголошено догану(а.с.4). Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Крім того, при накладення дисциплінарного стягнення необхідно дотримання вимог, передбачених ст. 149 КЗпП України, згідно до яких, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обрані виду стягнення повинні бути враховані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. В силу зазначених вимог закону роботодавець має право застосувати до працівника дисциплінарне стягнення в межах передбаченого строку й лише за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дисциплінарний проступок з боку позивачки [PERSON] мав місце, оскільки згідно п. 2.3 та п. 2.14 посадової Інструкції медичної сестри старшої «Діагностичного дитячого відділення № 7» на неї покладені наступні обовязки: контроль за раціональним, правильним використанням медичної апаратури, обладнання, інструментарію та медичних препаратів, суворим дотриманням умов їх зберігання та відповідністю нормування їх запасів(п.2.3), забезпечення належного зберігання і обліку та здійснення систематичного поповнення відділення медикаментами, медичним інструментарієм, предметами догляду за хворим(п.2.14 Інструкції), а також вона несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених цією інструкцією обовязків та (або) невикористання наданих прав(п.4.5), за завдання матеріальної шкоди в межах передбачених КЗпП України(п.4.7 Інструкції) . Як встановлено в судовому засіданні, порушення позивачкою [PERSON] своїх посадових обовязків, відповідно до посадової Інструкції підтверджено інвентаризаційним описом інших необоротних матеріальних активів та запасів від 10.04.2015 року, протоколом інвентаризаційної комісії, з яким [PERSON] була ознайомлена та підписала його 14.04.2015 року без жодних зауважень та заперечень. Дисциплінарний проступок виявлено 10.04.2015 року під час проведення інвентаризаційної перевірки матеріальних цінностей та дисциплінарне стягнення до позивачки було застосовано 21.04.2015 року на підставі наказу головного лікаря № 18-Адм. Отже, відповідачем дотриманий передбачений законом строк при застосуванні до [PERSON] дисциплінарного стягнення. Крім того, суд вважає, що доводи про те, що з позивача не вимагалось дати пояснення по виявленому порушенню не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відсутність пояснень при наявності акту про відмову надати такі пояснення не перешкоджає застосуванню стягнення. У наказі про дисциплінарне стягнення зазначено в чому полягає порушення трудової дисципліни, оскільки є вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення відносно [PERSON], мається посилання на пункти посадової Інструкції, які були порушенні позивачкою. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем доведено законність його дій при застосуванні до позивачки дисциплінарного стягнення за фактом вчинення працівником дисциплінарного проступку. У той самий час позивачем не надано належних та допустимих доказів, що спростовують наявність зазначених у наказі № 18-Адм від 21.04.2015 року підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності або вказують на порушення процедури притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря КУ «ОІКЛ»за № 18-Адм від 21.04.2015 року «Про дисциплінарне стягнення» не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря КУ «ОІКЛ» за № 17-Адм від 21.04.2015 року «Про стягнення недостачі», а також стягненні з відповідача на користь позивачки 344,90грн., суд приходить до переконання, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормами статі 130 КЗпП України передбачені загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов»язків. При покладені матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна винними протиправними діями(бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 132 КЗпП України за шкоду, спричинену підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов»язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більш свого середньомісячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених законодавством. Разом з тим, статтям 133-134 КЗпП України передбачено випадки обмеженої та повної матеріальної відповідальності працівників. Зокрема, згідно п.1 та п. 5 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівник несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування(п.5 ст. 134 КЗпП України). Згідно наказу головного лікаря КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» №17-Адм від 21.04.2015р. про стягнення недостачі, на підставі проведеної позапланової інвентаризації медикаментів і протоколу інвентаризаційної комісії від 10.04.2015р., бухгалтерії наказано здійснити стягнення нестачі зі старшої медичної сестри відділення №7 «Діагностичне дитяче» [PERSON] у розмірі 344,90грн. із заробітної плати, що належить до виплати, після відрахування податків, в розмірі 20% до погашення боргу(а.с.5). З розрахункового листка [PERSON] за травень 2015 року вбачається, що з її заробітної плати було утримано 344,90грн.(а.с.24). Посадовий оклад [PERSON] згідно штатного розпису складає 1991,62грн., що підтверджено довідкою № 43 від 12.08.2015 року наданою відповідачем(а.с.64). З платіжного доручення № 469 від 04 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] було повернуто 189,26грн. утриманих з її заробітної плати в результаті допущеної арифметичної помилки(а.с.78). Відповідно до наказу № 82Адм від 25.11.2015 року були внесені зміни до наказу № 17Адм від 21.04.2015 року, відповідно до яких, пункт 1 резолютивної частини викладений в наступній редакції: «Бухгалтерії здійснити стягнення нестачі зі старшої медичної сестри відділення № 7 «Діагностичне дитяче» [PERSON] в сумі 155грн.64коп. із заробітної плати, що належить до виплати, після відрахування податків в розмірі 20% погашення боргу»(а.с.110). В обґрунтування своїх позовних вимог щодо неправомірності стягнення з неї недостачі на підставі наказу головного лікаря № 17-Адм від 21.04.2015 року, позивачка [PERSON] посилається на ту обставину, що відповідачем не було враховано вимоги ст. 135-1 КЗпП України, якою визначено, що матеріальна відповідальність настає після укладання між працівником та керівником установи письмового договору про повну матеріальну відповідальність, а з нею такий договір на час виявлення недостачі не був укладений. Суд не може прийняти до уваги ці доводи позивача, оскільки судом встановлено, що на [PERSON] відповідно до вище зазначеного наказу була покладена матеріальна відповідальність саме у розмірі прямої дійсної шкоди, яка складає 155,64грн., та не є більшою від її середньомісячного заробітку. Разом з тим, суд враховує, що ця сума є сумою недостачі, яка була виявлена при проведенні інвентаризації. При зазначених обставинах, доводи про те, що з позивачкою не був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, а тому на неї не може бути покладена матеріальна відповідальність не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відсутність такого договору, при наявності шкоди у розмірі 155,64грн., яка є сумою недостачі, не позбавляє права відповідача щодо покладання на працівника матеріальної відповідальності у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більш її середньомісячного заробітку, та не суперечить вище вказаним нормам КЗпП України. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] не є обґрунтованими, а тому вони не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed