Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до Узинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що [INFO] померла її баба [PERSON], [INFO], яка залишила спадкове майно у виді земельної\\ ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,128 га., яка розташована на території Узинської міської ради, Державний акт серії [NUMBER] від 28 березня 2002 року. Вказану земельну ділянку спадкодавця заповіла своїй донці, матері позивачки, [PERSON], яка успадкувала її, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВСК №195165 від 21 грудня 2005 року. [INFO] [PERSON] померла. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з приводу спадкування зазначеної земельної ділянки, однак отримала відмову, оскільки свідоцтво про право на спадщину видане [PERSON] не зареєстровано у Білоцерківському районному відділі земельних ресурсів. Посилаючись на неможливість реалізації спадкових прав через органи нотаріату, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,128 га., яка розташована на території Узинської міської ради. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив слухати справу без участі їхнього представника на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], [INFO], яка залишила спадкове майно у виді земельної\\ ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,128 га., яка розташована на території Узинської міської ради, Державний акт серії [NUMBER] від 28 березня 2002 року. Вказану земельну ділянку спадкодавця заповіла своїй донці, матері позивачки, [PERSON], яка успадкувала її, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВСК №195165 від 21 грудня 2005 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідцотвом про смерть. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. з приводу спадкування зазначеної земельної ділянки. До нотаріуса також звернувся [PERSON], який від спадщини після смерті своєї матері [PERSON] відмовився, що підтверджується його заявою в матеріалах спадкової справи. Нотаріус винесла постанову від 31 березня 2017 року про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право на спадщину видане спадкодавиці не зареєстровано у Білоцерківському районному відділі земельних ресурсів, тому право право власності не пройшло процедури державної реєстрації. Позивачка з метою вирішення спору звернувся до суду. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частки). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Оскільки позивачка має право на спадкування спірної земельної ділянки, відсутність державної реєстрації останньої за спадкодавицею у Білоцерківському районному відділі земельних ресурсів не може бути перешкодою у реалізації спадкових прав, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved