Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстровані: дочка позивачки [PERSON], та онук позивачки [PERSON]. Однак [PERSON] не проживає у спірній квартирі з лютого 2010 року, а [PERSON] не проживає з серпня 2014 року, де відповідачі мешкають на теперішній час позивачці невідомо. Оскільки, відповідачі вже більше року не проживають спірній квартирі та втратили право користуватись даним житловим приміщенням, а наявність їх реєстрації у спірній квартирі суттєво обмежує права позивачки як власника. Тому, вона просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №42 у будинку № 1 по вулиці 13 Десантників міста Вугледара Донецької області. Позивачка в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила справу розгляди без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 16 листопада 2017 року №216, причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Враховуючи неявку у судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №07877 від 17 лютого 1994 року позивачка [PERSON] є єдиною власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої ОСББ «Східний-Вугледар», відповідачі зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]: [PERSON] з 05.05.1999 року, [PERSON] з 12.07.2011 року (а.с. 12). Згідно акту від 30.08.2017 року, виданого ОСББ «Східний-Вугледар», [PERSON] з серпня 2014 року, а [PERSON] з лютого 2010 року не проживають у спірній квартирі (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Частина 3 ст. 71 Житлового кодексу України визначає підстави за якими жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS], понад шість місяців, що підтверджується актом про не проживання від 30.08.2017 року, виданого ОСББ «Східний-Вугледар». Окрім того відповідачі добровільно вибули з вищезазначеної квартири до іншого місця проживання, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним задовольнити позов в повному обсязі та визнати, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved