Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS]; присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому 1/6 частки квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS], та по ? частці за кожною. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі посилались на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON], та [PERSON] - 3/6 частки та [PERSON] - 1/6 частки. Оскільки частка відповідача є незначною, не може бути виділена в натурі, а спільне користування і володіння є неможливим, позивачі просили позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник позов підтримала та просила його задовольнити, стягнувши на користь відповідача за домовленістю грошову компенсацію належної йому частки у сумі 65 000 грн. Позивач [PERSON] до судового засідання не з*явилась, позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та просив про стягнення на його користь 65 000 грн. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивача [PERSON] Обставини справи, встановлені судом. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1998 року, виданого ДКП «Комунар-Побут» на підставі розпорядження від 26.01.1998 року №4566, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2011 року вбачається, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2014 року спадкоємцями майна [PERSON] (спадщини, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]) є її донька [PERSON] (1/2 частка спадкового майна) та син [PERSON] (1/2 частка спадкового майна). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2015 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєві від 06.07.2015 року за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2014 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить 2/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.1998 року ДКП «Комунар-побут». Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2014 року [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/6 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.06.2014 року. Відповідно до довідки від 09.01.2015 року №65, виданої ТОВ «Соляні», [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS]. Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи №125-102 від 10.12.2015 року, відповідно до п.п. 2.22, 2.24, 2.27, 2.28 ДБН В.2.2-15-2995 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» розділити існуючі підсобні приміщення: кухню, санвузол, коридор, а також дві житлові кімнати, з виділом площі, яка відповідає 1/6 частці, не є можливим, оскільки допоміжні приміщення мають в натурі розміри, які наближені до мінімально допустимих. Пристрій допоміжних підсобних приміщень в типовій 2-х кімнатній квартирі не є можливим. Виходячи із вищесказаного в розділі «Дослідження, вимог ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення», п. 2.22 «В квартирах необхідно передбачати житлові кімнати та підсобні кімнати: кухню, вбиральню, ванну, коридор», виділити у користування співвласника ідеально належну площу на 1/6 частку - 7,27 кв.м., у тому числі: житлова площа - 4,93, не є можливим, у зв*язку з тим, що ідеально належна площа не відповідає вимогам ДБН В. 2.2.-15.2-5 «Житлові будівлі. Основні положення» п. 2.22. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 325561,00 грн. Ринкова вартість 1/6 частки квартири [ADDRESS] становить 54260,00 грн. У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України). Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким. Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб*єктом- відповідачем, встановлюють розмір завданої шкоди. Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач. За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов*язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі. Статтею 41 Конституції України та статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України «майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)». Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина першастатті 356 ЦК України). Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як встановлено судом, частка кожного із співвласників не може бути виділена в натурі, оскільки частка відповідача є незначною, що підтверджується висновком №125-102 від 10.12.2015 року експерта Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області. У відповідача є належне йому на праві особистої власності квартира, а, отже, припинення його власності у квартирі [ADDRESS] не завдасть йому істотної шкоди. Таким чином, частки сторін не можуть бути виділені в натурі. Неможливе і спільне користування сторонами належним їм на праві спільної власності майном, оскільки не вбачається можливим використання двокімнатної квартири фактично двома окремими родинами. Відповідно до зазначеного висновку №125-102 від 10.12.2015 року ринкова вартість 1/6 частини квартири [ADDRESS] становить 54260,00 грн. У судовому засіданні сторони домовились, що вартість 1/6 частки квартири складає 65 000 грн. Позивачами внесено на депозит Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області грошові кошти в розмірі 65000,00 грн. Отже, вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України є додержаними, які в свою чергу є гарантією недопущення порушень прав співвласника права якого припиняються в порядку ч.1 цієї статті. Разом з тим, суд звертає увагу на те що в межах розгляду даної справи та оцінюванні доказів наданих сторонами у справі, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. До того ж, суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 6-37 цс 13, відповідно до якої для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першоїстатті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачі довели ті обставини, на які посилаються, як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи, що частка відповідача не може бути виділена йому в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, припинення права власності не завдасть істотної шкоди йому, а також додержаних вимог щодо попереднього внесення на депозит суду суми компенсації вартості частки відповідача, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та слід припинити право спільної власності [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому на праві спільної власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] у сумі 65000,00 грн.; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] та [PERSON] по ? частці квартири [ADDRESS] за кожною. Враховуючи те, що за позивачами визнається право власності на всю квартиру, судові витрати розподілу не підлягають, що не суперечить вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved