Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачі, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги мотивували тим, що вони разом з відповідачем є власниками квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному. Оскільки між позивачами та [PERSON] останнім часом стали виникати суперечки з приводу порядку користування спірною квартирою, її утримання та оплати комунальних послуг, позивачі запропонували добровільно встановити порядок користування квартирою, однак в добровільному порядку вирішити це питання відповідач відмовився. Вищевказана квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні та вбудованої шафи. Позивачі просили суд виділити в користування відповідачу - ізольовану житлову кімнату, позначену на плані літерою «5», площею 10,0 кв.м., позивачу [PERSON] - ізольовану житлову кімнату, позначену на плані літерою «7», площею 16,8 кв.м. з балконом, позивачу [PERSON] - ізольовану житлову кімнату, позначену на плані літерою «9», площею 14,0 кв.м., залишивши в спільному користуванні кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та вбудовану шафу. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову з мотивів, вилкадених у заяві. При вирішенні спору просили також врахувати те, що позивачі є родичами між собою (мати та син) і ті кімнати, які вони просять виділити їм у корисутвання, мають вихід одна в одну та вхід в одну кімнату може здійснюватися лише через іншу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, час і дату розгляду справи в суді, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохав справу розглянути без його участі, проти позову не заперечував. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про право власності на житло від 02 грудня 2008 року встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. 358 ЦК Україниправо спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. Вказане право суду випливає також із розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України\~від 22 грудня 1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», згідно якої квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї\~\~власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі кватири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями\~\~квартири, якщо про це заявлено позов. Як вбачається з матеріалів справи, а саме технічного паспорту, квартира [ADDRESS] (Кірова) в м. Шостка, складається з трьох кімнат площею: 10,0\~ кв.м, 16,8 кв.м (з прилеглим балконом) та 14,0 кв.м, всього 40,8 кв.м. жилої площі, та підсобних приміщень: кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні та вбудованої шафи.\~ Даних про те, що вказана квартира може бути виділена співвласникам в окремі квартири, в матеріалах справи немає. Домовленості щодо порядку користування квартирою сторони не досягли. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов позивачів, встановивши порядок користування спірною квартирою При цьому суд погоджується іззапропонованим позивачами способом встановлення користування спірною квартирою, оскільки згідно технічного паспорту, кімната позначена на плані літерою «7» не є ізольованою, так як потрапити до кімнати, позначеної на плані «9», можливо лише через неї. А оскільки [PERSON] та [PERSON] є матірю та сином, найбільш доцільним варіантом встановлення порядку користування квартирою є\~ порядок, запропонований позивачами,\~ за яким слід виділити відповідачу [PERSON] - ізольовану житлову кімнату, позначену на плані літерою «5», площею 10,0 кв.м., позивачу [PERSON] - житлову кімнату, позначену на плані літерою «7», площею 16,8 кв.м. з балконом, позивачу [PERSON] - ізольовану житлову кімнату, позначену на плані літерою «9», площею 14,0 кв.м., залишивши кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та вбудовану шафу у спільному користуванні співвласників житла. При такому порядку користування приміщеннями квартири житлові умови сторін будуть відповідати можливостям використання ними своїх прав співвласників майна і не будуть суперечити їх інтересам. Що стосується тих обставин, що згідно свідцтва про право вланості на кожного з співвласників припадає по 13,6\~ кв. м жилої площі, то слід зазначити, що при вирішення питання про встановлення порядку користування квартирою допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. (Правовий висновок ВСУ № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року). Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.\~ Відповідно до\~ положень ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.\~

Outcome: approved