Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільною власністю та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 29.10.2015 прийнято до розгляду зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією. Ухвалою суду від 30.05.2016 цивільну справу позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності об`єднано в одне провадження із цивільною справою за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільною власністю та відшкодування матеріальної та моральної шкоди; зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією та підвальними приміщеннями, визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності; позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Справа перебувала у провадженні судді Головатого Р.Я. У зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну суддівських повноважень матеріали даної цивільної справи передані в провадження судді Лакомської Ж.І. для розгляду по суті згідно автоматичного розподілу комп`ютерної програми. У зв`язку із наявністю обставин, які унеможливлюють участь суді у розгляді справи, що може мати наслідком порушення строку розгляду передбаченого відповідним процесуальним законом та відповідно до розпорядження керівника апарату від 01 червня 2018 року № 3, справу було передано для повторного автоматизованого розподілу. У відповідності до вимог ст.33 та п.15.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, автоматизованою системою документообігу суду 01.06.2018 року було визначено суддю Жовніра Г.Б. для розгляду вказаної справи. Позивачі за первісним позовом 22.08.2018р. звернулись до суду з узагальненим викладом позовних вимог (а.с. 97 Том 3) просять: 1.Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування в будинку [ADDRESS] , а саме горищем та сходовою кліткою, шляхом демонтажу встановлених дверей на сходовій клітці, надання доступу [PERSON] до горища та сходової клітки, припинення незаконних дій щодо реконструкції квартири [ADDRESS] А зі зміною конфігурації даху над квартирою та здійсненням надбудови. 2.Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] прибудинковою територією будинку [ADDRESS] шляхом заборони останньому чинити перешкоди [PERSON] в облаштуванні дерев`яного мощення (збірної конструкції) як елементу благоустрою прибудинкової території. 3.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 17 382 грн. (сімнадцять тисяч триста вісімдесят дві гривні). 4.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. (дві тисячі гривень). 5.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень). 6.Визнати незаконним та скасувати Наказ №І024-Ж-Л Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР від 29.05.2008 року «Про передачу квартир у власність громадян» в частині передачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] загальною площею 83, 9 кв. м, 7.Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності №ЛІ8285, 29.05.2008, видане Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі Наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР від 29 травня 2008 року №1024-Ж-Л. 8.Скасувати рішення державного реєстратора від 19.11.2009 року про реєстрацію права власності [PERSON] , [PERSON] на кв. [ADDRESS] . Дані позовні вимоги обґрунтовують тим, що сходова клітка та горище будинку [ADDRESS] , не зважаючи на проживання мешканців на різних поверхах є приміщенням загального користування та перебуває у спільній сумісній власності співвласників усіх квартир. Оскільки відповідач [PERSON] встановив двері на першому поверсі сходової клітки та приєднав горище до власної квартири він чинить перешкоди позивачам у праві доступу до приміщень спільного користування. Вважають, що намір позивачів облаштувати на прибудинковій території, поруч з входом у власну квартиру, дерев`яні мощення, як елемент благоустрою прибудинкової території, не потребує окремої згоди відповідачів, в зв`язку з чим просять заборонити [PERSON] чинити їм перешкод. Щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, то така підлягає відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , оскільки відповідачем було запрошено невідомих людей на спільну прибудинкову територію, які зруйнували встановлені стовпці для дерев`яного мощення. На вимогу припинити незаконні дії жодним чином не відреагував, внаслідок такий дій позивачу було завдану майнову шкоду. Крім того, підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 4 000 грн, оскільки такими незаконними діями з боку відповідача було спричинено позивачам моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із пошкодженням майна, та у зв`язку із протиправною поведінкою та образами зі сторони [PERSON] Вважають також, що [PERSON] , провів реконструкцію та перепланування квартири, за адресою [ADDRESS] протиправно. У документах інвентаризаційної та реєстраційної справи на квартирі [ADDRESS] встановлено неузгодженості, що ставить під сумнів законність реконструкції та приватизації частини квартири. А тому просять задоволити позовні вимоги в повному обсязі в частині скасування оскаржуваних документів. Позивач за зустрічним позовом також вимоги неодноразово уточняв, згідно з останньою редакцією позовних вимог від 10.09.2018 (а.с. 112 Том 3) просить: 1.Усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією будинку [ADDRESS] шляхом заборони [PERSON] та [PERSON] проведення будь-яких робіт з влаштування будівель, споруд, терас та інших конструкцій на прибудинковій території. 2.Зобов`язати відповідачів привести у попередній стан прибудинкову територію шляхом демонтажу самовільно встановленої конструкції. 3.Усунути перешкоди у користуванні підвальним приміщенням як приміщенням загального користування шляхом зобов`язання [PERSON] надати доступ до підвального приміщення [PERSON] . 4.Визнати незаконним та скасувати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №1665-Ж-Л від 18.07.2012 року «Про оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] гр. [PERSON] » 5.Визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] від 18.07.2012 року видане Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради. 6.Скасувати рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 23.07.2012 року про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] . Дані позовні вимоги мотивує тим, що він та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , мешканці квартири [ADDRESS] чинять йому перешкоди у користуванні спільною власністю, а саме прибудинковою територією, у зв`язку із чим він звернувся до них із зустрічними вимогами. Зазначає, що прибудинкова територія будинку [ADDRESS] являється комунальною власністю та перебуває у спільному користуванні мешканців будинку. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються співвласниками. В червні 2015 року після нетривалої відсутності, повернувшись додому, побачив, що співвласники сусідньої квартири зрізали дерева на прибудинковій території будинку та розпочали зведення тераси. На неодноразові зауваження, вимоги зупинитись та наголошення на незаконності будівельних робіт на території спільного користування за відсутності згоди та без будь-яких дозвільних документів, відповідачі за зустрічним позовом не реагували та продовжували самовільне зведення споруди. Окрім того в процесі розгляду справи позивачу за зустрічним позовом стало відомо, що власники квартири [ADDRESS] неправомірно, з використанням підроблених документів здійснили узаконення самовільно проведеної реконструкції квартири з приєднанням до неї підвальних приміщень загального користування, у зв`язку з чи йому чиняться перешкоди в користуванні підвалом, який є приміщенням загального користування. Наголошує, що жодної згоди на реконструкцію відповідачами квартири не надавалось. А тому просить також скасувати правовстановлюючі документа та рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . Задоволити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 07.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому\~засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримав первісний позов з аналогічних підстав наведених у такому, крім того пояснив, що в будинку [ADDRESS] є дві квартири №1, і №1а, кожна з квартир в приватній власності, прибудинкова територія відведена для користування будинку, будинок на балансі ЛКП не перебуває, триває створення ОСББ, він проживає в квартирі [ADDRESS] відповідач [ADDRESS] . У 2003 р. його теща [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] . За попередньою згодою з паном [PERSON] в 2013 р. почали проводити благоустрій прибудинкової території, у них був наявний письмовий дозвіл на це пана [PERSON] , наданий попередньому власнику квартири. Благоустрій полягав у озеленені території, заміні огорожі. Також вже в 2015 р. він намагався облаштувати індивідуальний вхід в квартиру [ADDRESS] 1, для цього було змонтовано металеву конструкцію на якій мала бути облаштована тераса. Однак, 3 і 4 червня 2015 році прийшов відповідач з невідомими особами в кількості 7 осіб, і зі слів його дружини, вони за допомогою лопат та молотків частково розламали облаштовану конструкцію. Він прибув на місце, спілкувався з відповідачем, однак це не дало результатів, тому змушений був викликати поліцію. У зв`язку з пошкодженням майна, відповідачем було заподіяно йому майнову шкоду, а також моральну, оскільки до нього неодноразово підходили невідомі особи та погрожували фізичною розправою, лунали різні погрози. Також пояснив, що реконструкція квартири [ADDRESS] , яка проведена відповідачем, не відповідала жодними попереднім проектам, а саме будівництво здійснено з влаштуванням додаткового поверху, не передбаченого проектами та влаштуванням балконів. Первісний позов просить задоволити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю. Представник позивачів [PERSON] з приводу позовної вимоги № 1 пояснила наступне. Сходова клітка будинку №10 являється приміщенням загального користування, не зважаючи на те, що квартира позивача знаходиться на першому поверсі, він вправі користуватися сходовою кліткою. Відповідач створює перешкоди у користуванні вказаними сходами шляхом встановлення дверей на першому поверсі сходової клітки. Також, це являється порушенням правил пожежної безпеки в зв`язку з чим видавався припис ДСНС. З приводу наведених фактів позивач звертався в ЛРА ЛМР та отримав відповідь про влаштуванням дверей відповідачем з порушенням прав позивача в зв`язку з чим йому рекомендують звернутись для захисту своїх прав до суду. Крім цього, на плані будинку вказані двері відсутні. В зв`язку з наведеним просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні приміщенням загального користування шляхом демонтажу встановлених дверей. Звертає увагу на те, що погодження попереднього власника квартири полягає у наданні згоди на благоустрій квартири і жодним чином не стосується влаштування дверей на сходовій клітці. Також вказала, що для облаштування тераси [PERSON] було найнято працівників, перший раз відповідач [PERSON] , а саме 03.06.2015р. не допустив робітників до об`єкту, а вже 04.06.2015р. відбулись події описані позивачем. Наголосила, що у будь-якому випадку чи була згода відповідача чи ні, він не вправі був самовільно нищити належне позивачу майно. Вартість матеріальної шкоди полягає у штрафі сплаченому позивачу підприємству, яке повинно було проводити роботи, за їх недопуск до об`єкту в розмірі 15 000 грн, також повністю пошкодженим був один стовбець вартість якого становить 2 382 грн, тому загальна сума матеріальних збитків становить 17\~382 грн. В частині моральної шкоди, на момент протиправних дій відповідача в будинку знаходилась дружина та дитина позивача, що викликало хвилювання позивача у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. Що стосується інших позовних вимог за первісним позовом пояснила, що відповідачами було здійснено реконструкцію квартири [ADDRESS] , шляхом приєднання горища. Вважає, що рішенням виконавчого комітету від 18.11.1986 р., на підставі якого проводилась реконструкція, надано дозвіл на реконструкцію з вирівнюванням другого поверху, а не приєднанням додаткових площ за рахунок горища, крім цього згода попереднього власника квартири [ADDRESS] надавалась на благоустрій [ADDRESS] не реконструкцію. Також у рішенні виконкому вказано площу квартири після реконструкції та визначено строки проведення робіт, які були порушені відповідачем. А тому позовна вимога про визнання незаконними та скасування наказу №1024-Ж-Л Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР від 29.05.2008 року «Про передачу квартир у власність громадян» в частині передачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у спільну сумісну власність квартири [ADDRESS] загальною площею 83,9 кв.м. підставна, оскільки відсутня належна згода попереднього власника кв. [ADDRESS] та [PERSON] , яка являється власником з 2003 р., а також має місце розбіжність площі квартири після реконструкції з площею в проектних документах. Вважає, що оскаржуваний наказ було видано без наведеної вище згоди сусідів та наявності необхідних дозвільних документів, зокрема, які б давали підстави вказати площу квартири зазначену в наказі. Решта позовних вимог є похідними, які просить задоволити в наслідок встановлення незаконності вище зазначеного наказу. Крім того представник позивача заперечила вимоги за зустрічним позовом, пояснила, що в будинку всього два входи, у спільне приміщення один вхід, а інший ззаду будинку, безпосередню у квартиру позивача. Оскільки цей вхід знаходиться на висоті приблизно 1,5 м виникла необхідність для облаштування даного входу шляхом влаштування сходів. А також в зв`язку з підвищеною вологою, необхідно було облаштувати також дерев`яне мощення розміром 3м на 6м, яке планувалось використовувати як терасу. Зазначила, що облаштування мощення для належного окремого входу у квартиру позивачами не створює перешкод у користуванні прибудинковою ділянкою відповідачу, вважає, що жодних дозволів для проведення таких робіт непотрібно, а тому просить заборонити відповідачу чинити перешкоди позивачу в облаштуванні дерев`яного мощення, як елементу благоустрою прибудинкової території. Дані роботи не являються будівельними тому не вимагають необхідних дозволів, оскільки облаштовувались без фундаменту. Вважає, що жодним чином не було порушено права позивача за зустрічним позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в порядку обміну його дружина [PERSON] набула право користування комунальною квартирою [ADDRESS] . За згодою попереднього власника квартири [ADDRESS] було проведено реконструкцію шляхом зміни конструкції даху та облаштування додаткових житлових приміщень. В 2008 р. відбулась приватизація квартири. З приводу використання земельної ділянки, він дійсно письмово надав дозвіл попереднім власниками квартири, а вони йому. З теперішніми власниками жодної домовленості не було, однак його дружина спілкувалась з паном [PERSON] та узгоджувала з ним порядок мощення стежок та озеленення прибудинкової території. Також було досягнуто згоди з приводу заміни огорожі. Звертає увагу суду на відсутність його згоди на облаштування тераси мешканцями квартири [ADDRESS] . [ADDRESS] попередніх розмов з приводу тераси взагалі не було, інших осіб на прибудинкову територію не викликав. Відповідачі за зустрічним позовом, самовільно без наявності необхідних дозвільних документів та його з дружиною згоди, облаштували на спільній прибудинковій території металеві стовпці для подальшого закріплення до них дерев`яного мощення. Наведеними діями відповідачі за зустрічним позовом чинять йому перешкоди у користуванні прибудинкової території. У зв`язку з чим просить зустрічний позов задоволити, а в задоволенні первісного позову відмовити. Представник відповідача в частині вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди первісні позовні вимоги заперечив, пояснив, що жодних дозвільних документів у позивача на будівництво тераси не було. Особисто відповідач нічого не пошкоджував, з приводу заперечень, щодо проведення будівельних робіт дії відповідача абсолютно правомірні. Він повідомив робітникам, що вони не вправі виконувати будь-які роботи оскільки, він як співкористувач земельної ділянки заперечує, і вони пішли. В зв`язку з чим вважає, що жодної матеріальної шкоди позивачу з вини відповідача не завдано не завдано. Також немає підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки жодних неправомірних дій відповідач не вчиняв. В липні 2015р. відповідач звернувся із скаргою в ЛРА ЛМР з приводу облаштування позивачами тераси. Було винесено припис, який позивачем не виконано. Оскільки будівництво тераси відповідачами за зустрічним позовом було проведено без необхідних документів, просить позовні вимоги № 1,2 за зустрічним позовом задоволити та відмовити в задоволенні первісного позову. Також представник повідомив, що з відповіді БТІ від 09.11.2015 р. дізнався, що власником квартири [ADDRESS] було проведено реконструкцію квартири з розширенням за рахунок приєднання підвальних приміщень. Підставою для видання наказу було зокрема розпорядження ЛРА ЛМР від 16.06.2009 р., однак на запит [PERSON] . ЛРА листом від 28.10.2015р. повідомила, що таке розпорядження не видавала, чи будь- яке інше розпорядження щодо реконструкції квартири за адресою [ADDRESS] . З приводу підробленого розпорядження відкрито кримінальне провадження в 2015р. і на даним момент триває досудове розслідування. З врахуванням того, що всі оскаржувані за зустрічним позовом документи були винесені на підставі підробленого розпорядження, такі підлягають скасуванню. З приводу оскарження правомірності проведеної відповідачем реконструкції квартири № [ADDRESS] А представник відповідача пояснив наступне. В 1986 р. відповідач отримав дозвіл та необхідні погодження включно із згодою сусідів на реконструкцію квартири з приєднанням як горища так і сходової клітки. Крім цього, оскільки на другому поверсі знаходиться лише квартира відповідача, у позивача немає необхідності користуватись вказаною сходовою кліткою в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині просить відмовити. Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні пояснила, що дійсно ЛРА ЛМР розпорядження №1020 від 16.06.2009р. «Про технічну можливість реконструкції квартири [ADDRESS] » не видавала. Також в адміністрації не зареєстровано розпорядження із даним номером. Однак на даний момент право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] зареєстровано на підставі свідоцтва, яке видане на підставі декларації про введення в експлуатацію і саме на підставі даного документ експлуатується квартира та саме цей документ є підставою видачі свідоцтва про право власності. Оскільки декларація не оспорюється, отже немає підстав для скасування правовстановлюючих документів. Щодо спору в частині спроби влаштування дерев`яної тераси на металевій конструкції повідомила, що є звернення [PERSON] в ЛРА з приводу влаштування такої, однак за результатами розгляду була надана відповідь про технічну можливість завершення реконструкції, за умови надання згоди співвласників будинку. Однак оскільки, мало місце самочинне будівництво, такому розпорядженню повинен передувати договір про погодження самочинного будівництва, проте такий [PERSON] укладено не було. Крім цього зазначила, що 08.02.2016 р. ЛРА винесено розпорядження «Про демонтаж самочинно влаштованої збірної конструкції біля будинку № 10 на вул [ADDRESS] . [ADDRESS] ». Вказане розпорядження за наслідками судового оскарження залишено без змін. Ухвалюючи рішення на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та враховуючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку, що первісні та зустрічні позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Так позивачі за первісним позовом звернулись до суду за захистом свого порушеного права, просять усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування, а саме горищем та сходовою кліткою. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9 Том 1) власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач [PERSON] є чоловіком її дочки і проживає в цій квартирі на умовах безоплатного користування. 18.07.2015р. видано [PERSON] свідоцтво на право приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.140 Том 1). У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на приватизовану квартиру [ADDRESS] , відповідно до якого дана квартира розташована на 1 та підвальному поверсі, загальна площа квартири 154, 9 кв.м. (а.с.38-39 Том 1). Також відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.23 Том 2) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012р. квартира [ADDRESS] розташована на мансардному поверсі одноповерхового з мезоніном житлового будинку [ADDRESS] (а.с.108-109 Том 2). \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Як вбачається з листа Личаківського районного відділу м. Львова ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Львівській області від 13.07.2015р. №3/384 встановлено, що влаштування дверей на сходовій клітці між першим та другим поверхом у будинку [ADDRESS] є порушенням вимог р.ІІІ п.2.37 «Правил пожежної безпеки в Україні» (а.с.37 Том 1). Окрім того, відповідно до листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 18.09.2015р. (а.с.71 Том 1) вбачається, що у ході позапланової перевірки, щодо реконструкції квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] співвласник кв. [ADDRESS] провів будівельні роботи з реконструкції квартири [ADDRESS] , шляхом зміни конфігурації даху над квартирою та встановив двері на сходовій площадці 1-го поверху будинку [ADDRESS] без затвердження проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт. За результатами перевірки видано припис від 22.07.2015р., окрім того притягнено [PERSON] до адміністративної відповідальності. \~ \~ \~ \~Відповідно до принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол). Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (стаття 41 Конституції України) Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02 березня 2004 року допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Відповідно до статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Положеннями статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Як вбачається з долучених позивачем фотознімків (а.с.13 Том 1), двері, які останній просить зобов`язати демонтувати знаходять на сходовій площадці 1-го поверху. Аналізуючи вище наведені норми, оскільки сходова клітка є допоміжним приміщенням, призначена для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку та повинна перебувати в загальному користуванні, позовна вимога первісного позову № 1 в частині усунення перешкод у користуванні сходовою кліткою та демонтажу дверей підлягає задоволенню. Що стосується вимог про усунення перешкод в користуванні горищем, суд встановив наступне. Виконавчий комітет Червоноармійської районної ради видав рішення від 18.11.1986 р. №650 (а.с.40-41 Том 2) відповідно до якого дозволено [PERSON] реконструкцію квартири [ADDRESS] . 10.10.2005р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю надано дозвіл [PERSON] на реконструкцію з розширення за рахунок надбудови квартири [ADDRESS] (а.с.110 Том 2). Дана реконструкція була виконана в листопаді 2005 року, що підтверджує акт державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта №148 від 23.12.2005р. (а.с.111-112 Том 2). Згідно технічного паспорту виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012р. квартира [ADDRESS] розташована на мансардному поверсі одноповерхового з мезоніном житлового будинку [ADDRESS] (а.с.108-109 Том 2). Окрім того, відповідно до висновку №318/15с будівельно-технічного експертного дослідження складеного 29.12.2015р. (а.с.115-119) після проведення реконструкції квартири [ADDRESS] приміщення горища немає. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині усунення перешкод у користуванні горищем задоволенню не підлягає. Також позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 17 382 грн., що складається з вартості пошкодженого стовпця у сумі 2\~382 грн та суми штрафу 15\~000 грн, яку позивач змушений був сплатити ПП «ІЗО-ТЕХ». Судом встановлено, що між [PERSON] та ПП «ІЗО-ТЕХ» було укладено договір поставки №14 від 05.05.2015р. (а.с.15-16 Том 1) відповідно до якого продавець ПП «ІЗО-ТЕХ» зобов`язувався поставити та передати у власність покупця [PERSON] терасу (а.с.14 Том 1). \~ \~ \~ \~Як вбачається з акту неустойки складеного 10.06.2015р. ПП «ІЗО-ТЕХ» 03.06.2015р. і 04.06.2015р. робітники не змогли приступити до виконання своїх обов`язків, оскільки були недопущені до об`єкту виконання робіт (цьому перешкоджали невідомі особи). Покупець зобов`язаний сплатити штраф у сумі 15\~000 грн. (а.с.20 Том 1). Такий було сплачено [PERSON] , що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.21 Том 1). Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А тому, з врахуванням положень ч.1 ст.81 ЦПК України, в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити, оскільки суду не представлено жодного документального підтвердження про понесення позивачем вказаних збитків саме з вини відповідача. Також, в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз`яснення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачі мотивують підставність вимоги про стягнення моральної шкоди зухвалістю відповідача, його неправомірними діями та моральні збитки визначають у розмірі по 2 000 грн. кожен. Разом з тим, з врахуванням положень ч.1 ст.81 ЦПК України, суд приходить до переконання, що позивачами належними доказами не доведено понесення ними психологічних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних з вини відповідача, а тому в цій частині позовні вимоги до задоволення також не підлягають. Крім цього в частині вимог про стягнення з [PERSON] відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід зазначити, що заперечення відповідача, щодо проведення будівельних робіт на земельній ділянці яка перебуває у спільному користуванні сторін не можуть вважатися неправомірними діями. Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог № 8,9,10 первісного позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1,2 ст. ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частина 1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи вищенаведені норми ЦПК України, а також неодноразово вказані вимоги ст. 81 ЦПК Украни та беручи до уваги мотиви наведені судом в частині відмови в задоволенні позовної вимог № 1 суд вважає позовні вимоги № 8,9,10 первісного позову безпідставними, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували порушення, невизнання або оспорювання прав позивачів, для захисту яких необхідно задоволити вказані вимоги. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] суд прийшов до висновку, що такі підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Вимога зустрічного позову № 1 не підлягає задоволенню, оскільки виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, жодних підстав для заборони [PERSON] [PERSON] проводити будь-які роботи на прибудинковій території без конкретизації таких робіт немає. З приводу вимоги № 2 за зустрічним позовом суд дійшов наступного висновку. Як встановлено з пояснення позивача за зустрічними позовними вимогами, що не заперечується відповідачами, останніми було здійснено роботи пов`язані з встановленням металевих стовбців для подальшого влаштування дерев`яної тераси на прибудинковій території будинку [ADDRESS] . Вищенаведені обставини також підтверджуються укладеним договором поставки №14 від 05.05.2015р. (а.с.15-16 Том 1) відповідно до якого продавець ПП «ІЗО-ТЕХ» зобов`язувався поставити та передати у власність покупця [PERSON] терасу (а.с.14 Том 1). В матеріалах справи наявний припис винесений директором ЛКП «№500» [PERSON] від 17.07.2015р. про необхідність прибрати стовбці біля будинку (а.с.58 Том1) Відповідно до розпорядження ЛРА ЛМР від 08.02.2016 №34 (а.с.182 Том 1) зобов`язано власника квартири [ADDRESS] гр. [PERSON] демонтувати самочинно влаштовану збірну конструкцію біля будинку [ADDRESS] вул. Л.Толстого у м. Львові за власні кошти. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Відповідно до Наказу державного комітету України з житлово комунального господарства від 17.05.2005р., яким затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Частиною 2 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території. Статтею 25 Закону передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. У відповідності до ч.2 ст.17 цього ж Закону громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів. На території міста Львова діють затверджені ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 року № 376 Правила благоустрою міста Львова, а також Положення про порядок облаштування благоустрою прибудинкової території та влаштування при квартирних двориків у м. Львові, затверджене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради 08.08.2014 року № 603. Частиною 1 статті 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а також Розділом 14 Правила благоустрою м. Львова врегульовано, що порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з виконанням земляних та ремонтних робіт, здійснюється на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради. Крім цього, суд не приймає до уваги покликання представника відповідачів за зустрічними позовними вимогами, на ту обставину, що влаштована [PERSON] споруда не являється самочинним будівництвом і не потребує отримання дозволів на ведення будівельних робіт та відведення земельної ділянки, виходячи з такого. У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Одночасно Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, установлено, що споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. За таких обставин, оскільки облаштоване позивачем мощення у вигляді конструкції з металевих стовпців, з`єднаних швелерами є будівельною системою, розташованою на земельній ділянці, що створена з використанням будівельних матеріалів, а тому являє собою споруду, що в силу наведених положень закону підпадає під класифікацію самочинного будівництва у випадку порушення встановлених правил проектування та спорудження. Крім цього, факт вчинення відповідачами самочинного будівництва підтверджувався і тією обставиною, що постановою адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.09.2015 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а саме у тому, що вона на прибудинковій території на вул [ADDRESS] .Толстого в м. Львові, самовільно забетонувала 12 стовпців, здійснивши самовільне зайняття частини території об`єкта благоустрою. Дані обставини також підтверджуються Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року (а.с.205-207 Том 2), яка Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 залишена без змін (а.с.208-211 Том 2). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, слід прийти до висновку, що відповідачі за зустрічним позовом своїми діями чинять перешкоди позивачам у вільному користуванні спільною прибудинковою територією, в зв`язку з чим самовільно встановлені ними конструкції ( металеві стовпці) слід демонтувати. Також враховуючи вищенаведені мотиви відсутні підстави для задоволення позовної вимоги № 2 за первісним позовом. Що стосується позовних вимог про надання доступу до підвального приміщення та визнання незаконним та скасування наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №1665-Ж-Л від 18.07.2012 року «Про оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] гр. [PERSON] », свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] 3974 від 18.07.2012 року видане Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 23.07.2012 року про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] , то такі не підлягають до задоволення з наступних підстав. Реконструкція квартири [ADDRESS] здійснювалась відповідачами без захоплення підвального приміщення спільного користування чи підвалу [PERSON] , це підтверджується листом Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради віл 29.05.200 №3-1-10486/2401 (а.с.96 Том 2), у якому зазначено, що самочинно розпочата реконструкція не передбачає зміни функції квартири і здійснюється в межах приміщень, що є у власності [PERSON] на території будинковолодіння [ADDRESS] . Також факт проведення реконструкції квартири шляхом влаштування підвального рівня для господарських потреб підтверджується листом Державного закладу «Личаківська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Львова» від 22.12.2008 р. №4223/04 (а.с.97 Том 2). Департаментом економічної політики Управлінням комунальної власності видано наказ від 18.07.2012р. про оформлення гр. [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири 154, 9 кв.м., житлова 29,7 кв.м. (а.с.139 Том 1). На підставі даного наказу було видано 18.07.2012р. свідоцтво № [NUMBER] на квартиру (а.с.140 Том 1). А тому суд приходить до переконливого висновку, що стороною відповідачів за зустрічним позовом не було здійснено жодного захоплення підвального приміщення будинку [ADDRESS] , які б попередньо перебували у користуванні позивача за зустрічним позовом. Також мотивуючи позовні вимоги №3,4,5,6 за зустрічним позовом, позивач посилається на протиправність видачі оскаржуваних документів, лише з мотивів сумнівності походження розпорядження ЛРА ЛМР №1020 від 16.06.2009р. «Про технічну можливість реконструкції квартири [ADDRESS] . Однак на даний момент право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] зареєстровано на підставі свідоцтва, яке видане на підставі декларації про введення в експлуатацію і саме на підставі даного документ експлуатується квартира та саме цей документ є підставою видачі свідоцтва про право власності. Крім цього в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували порушення, невизнання або оспорювання прав позивача за зустрічним позовом, для захисту якого необхідно задоволити вимоги № 4,5,6. Отже, позивачем за зустрічними позовними вимогами не доведено порушення його прав, та не надано належних, допустимих та достатніх доказів, що вищенаведені документи є незаконними, наявні підстав для їх скасування, а тому такі позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Що стосується розподілу судових витрат, суд керується ч.1 ст.265 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням первісного і зустрічного позовів проводить зустрічне зарахування сплаченого сторонами судового збору.

Outcome: dismissed