Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивачка 04 вересня 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що з 16 грудня 2014 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; діти знаходяться на утриманні позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, а тому потребує утримання з боку чоловіка. Відповідач за своїм матеріальним становищем має можливість надавати допомогу на утримання дітей та позивачки, але ухиляється від їх утримання, тому позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення повноліття сином [PERSON], а потім у розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином [PERSON] повноліття; а також аліменти на своє утримання у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. 25 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивачка в установлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надала. Відповідачу судом двічі направлялись копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з доданими до неї документами на адресу зареєстрованого його місця проживання, однак конверти повернуто до суду без вручення з відміткою поштового відділення «За закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, [PERSON] повідомлено про відкриття провадження у даній справі, можливість надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України. Однак відповідач [PERSON] клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву до суду не надав. Враховуючи достатність даних для ухвалення рішення в частині вимог про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України, суд ухвалює часткове рішення у цій частині вимог; у іншій частині невирішених вимог суд продовжує провадження. На підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5), від якого мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). На даний час неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки, яка перебуває у відпустці за доглядом за дитиною (а.с.9-10). Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 122, 133 СК України, є походження від нього дитини, засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану. Оскільки відповідач перебуває із позивачкою у шлюбних відносинах, в Книзі реєстрації народжень вказаний батьком дитини, тому, згідно зі ст.180 СК України, він зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, та вважає, що зазначений позивачкою розмір аліментів є обгрунтованим. Разом з тим, вимоги позивачки про зміну розміру аліментів після досягнення старшою дитиною повноліття задоволенню не підлягають з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.2, 4, 19 ЦПК України, суд здійснює захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Закон не містить поняття та механізмів превентивної охорони прав, свобод та інтересів особи в даному випадку, тому не допускається прийняття рішення щодо захисту прав та інтересів від будь-яких посягань на майбутнє, тобто суд розглядає справу про ті порушення права, які виникли та існують на час розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, суд може прийняти рішення про зміну розміру аліментів, визначених за рішенням суду, у разі зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, на цей час у суду відсутні підстави для висновку про можливість зміни у подальшому розміру аліментів на утримання дитини [PERSON]. Сторони не позбавлені можливості звернення до суду з вимогами про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального чи сімейного стану (ч.3 ст.80 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст.75, 80, 84, 180, 182 СК України,

Outcome: partial