Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, уточнивши який (а.с.120-122), просить визнати за нею право власності на 58/100 частин в ідеальних долях житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, площею 0,0890 га, кадастровий номер 5121084200:02:003:0307, що розташовані по [ADDRESS], а за відповідачем - на 42/100 частини в ідеальних долях зазначеного нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 1997 р. по 2014 р. В період шлюбу вона та відповідач за спільні кошти придбали вищевказану земельну ділянку, на якій у 2007 році побудували житловий будинок. Вказує, що згоди щодо порядку поділу зазначеного нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності між нею та відповідачем досягнуто не було, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на уточнених позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 30 серпня 1997 року, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.17). Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.18), шлюб між сторонами розірваний 08 липня 2014 року. В період зареєстрованого шлюбу відповідачем [PERSON] за спільні кошти сторін була придбана земельна ділянка, площею 0,0890, кадастровий номер 5121084200:02:003:0307, що розташована по [ADDRESS], надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.05.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №3079 (а.с.19). На підставі даного договору купівлі-продажу на ім'я відповідача [PERSON] Біляївським районним відділом земельних ресурсів 28.07.2006 року було видано державний акт на право власності на зазначену вище земельну ділянку (а.с.21). На цій земельній ділянці у 2007 році сторонами був побудований житловий будинок, право власності на який зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON], про що виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.01.2011 року серія САС 408892. На підставі даного свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2011 року, комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» видано витяг про державну реєстрацію прав №28759813 від 24.01.2011 року (а.с.26). Зазначені вище обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та поясненням сторін. Ч.1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що земельна ділянка та побудований на ній житловий будинок, що розташовані в [ADDRESS], належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Положенням ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. На підставі ч.ч.1 та 2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як вбачається з уточненого позову, позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на 58/100 частин в ідеальних долях спірного житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, а за відповідачем - на 42/100 частини в ідеальних долях зазначеного нерухомого майна. При цьому відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодився з таким варіантом розподілу. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги позивачки [PERSON] у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved