Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1997 року по 13.05.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON], [INFO]. У період шлюбу, за спільні кошти, сторонами було придбано трикімнатну квартиру, загальною площею 92,7 кв.м., жила площа 52,3 кв.м., складається з трьох кімнат 17,2 кв.м., 17,7 кв.м., 17,4 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право власності квартира оформлена та зареєстрована на відповідача. Після розірвання шлюбу виникло питання про поділ майна - вказаної квартири, як спільного сумісного майна подружжя. З приводу спільної сумісної власності подружжя між сторонами не було домовленостей та шлюбного договору. Таким чином, позивачці та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить спірна квартира по ? частині кожному. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. У своїй письмові заяві представник позивача просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Оскільки представник позивача у своїй письмовій заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 02.08.1997 року по 13.05.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] - [INFO] (а.с.5,6). З копії свідоцтва про право власності від 25.09.2012 року, оригінал якого було оглянуто судом в судовому засіданні 16.12.2014 року вбачається, що квартира [ADDRESS], складається з трьох кімнат, жилою площею 52,30 кв.м., загальною площею 92,70 кв.м. належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.23). Вказане кореспондується зі копією витягу про державну реєстрацію прав від 05.12.2012 року, відповідно до якого право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з технічного паспорту, спірна квартира складається з трьох кімнат жилою площею 52,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 17,2 кв.м., а 2-а кімната - 17,7 кв.м., 3-я кімната - 17,4 кв.м., кухня площею - 12,2 кв.м., ванна кімната - 3,8 кв.м., вбиральні - 2,5 кв.м, коридору - 15,7 кв.м, кладової - 2,7 кв.м. квартира обладнання балконом - 2,8; 0,7 кв.м. (а.с.8-10). Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. З письмових матеріалів справи вбачається, що домовленостей та шлюбного договору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя сторони не мають. Враховуючи те, що спірна квартира була набута відповідачем під час перебування у шлюбі із позивачкою, суд приходить до висновку, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому кожному з них належить по 1/2 частині вказаної спірної квартири. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved