Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що 26 жовтня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінської рай адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 800. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Шлюбні відносини припинені у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони разом не проживають з вересня 2018 року, спільне господарство не ведуть, спроби примирення бажаного результату не дали, шлюб носить формальний характер. Позивачка просить шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача її витрати по сплаті судового збору в сумі 705 грн. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, на примирення не згодна, проти винесення заочного не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання був повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінської рай адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 800 (а.с.9). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою (а.с.9,10,12-14). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2018 р., вони проживають окремо, спільне господарство сторонами не ведеться, шлюб носить формальний характер, примирення не прагнуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в сумі 704,80 грн., яка встановлена Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved