Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачі, звернувшись до суду з даним позовом, просять ухвалити рішення, яким зобов'язати уповноважену особу (директора) ТОВ «ПКС «ЕНЕРГОТЕК» винести наказ про звільнення їх з займаних посад з 16.03.2012 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та внести відповідні записи до трудових книжок, а також зобов'язати видати копії наказів про звільнення їх з роботи та видати трудові книжки з відповідно оформленими записами. Також позивачі просять стягнути із відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2011 року по 16.03.2012 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2012 року по день винесення рішення судом. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони працювали у відповідача на різних посадах на об'єктах Богуславська ГЕС та Дибинецька ГЕС. Починаючи з 01.10.2011 року і по теперішній час відповідач не виплачує їм заробітну плату та компенсації тоді як трудові правовідносини з відповідачем фактично тривають. 01.02.2012 року позивачі письмово попередили відповідача про звільнення з займаних посад за власним бажанням з 15.02.2012 року, проте наказ про їх звільнення не був виданий і трудову книжку та розрахункові кошти вони не отримали. Оскільки відповідач офіційно отримав їх заяви про звільнення з роботи 02.03.2012 року, що видно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, то наказ про звільнення з роботи повинен був видати 16.03.2012 року. Так як трудові книжки позивачів знаходяться на даний час у роботодавця, вони не можуть офіційно влаштуватись на іншу роботу, чи стати на облік в центр зайнятості населення. Позивачі також зазначають, що відповідач згідно п. 4 п.п.4.1 абз. 5,6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважатиметься день видачі трудової книжки. Оскільки відповідач повинен був видати їм трудову книжку та здійснити розрахунок 16.03.2012 року, то період з 16.03.2012 року до моменту видачі їм трудових книжок вважається вимушеним прогулом. Посилаючись на положення ст. ст. 38, 47, 116, 235 ч.4 КЗпП України позивачі просять задовольнити їх вимоги. Представник позивачів в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнить. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги не визнає, та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, з'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх наявними у справі доказами, з урахуванням ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, встановлено, що всі докази надані. Протягом усього часу позивач не змінив позовних вимог, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі працюють у відповідача ТОВ «ПКС «ЕНЕРГОТЕК» на об'єктах Богуславська ГЕС та Дибинецька ГЕС на різних посадах, а саме [PERSON] працює на посаді головного інженера з тарифною ставкою 3145 грн., [PERSON] на посаді машиніста гідроагрегатів з тарифною ставкою 2195 грн., [PERSON] на посаді майстра з тарифною ставкою 3045 грн., [PERSON] на посаді машиніста гідроагрегатів з тарифною ставкою 1955 грн., [PERSON] на посаді машиніста гідроагрегатів з тарифною ставкою 1955 грн., [PERSON] на посаді машиніста гідроагрегатів з тарифною ставкою 1955 грн., [PERSON] на посаді машиніста гідроагрегатів з тарифною ставкою 1955 грн., [PERSON] на посаді машиніста гідроагрегатів з тарифною ставкою 1955 грн., [PERSON] на посаді машиніста гідроагрегатів з тарифною ставкою 1955 грн., [PERSON] на посаді майстра з тарифною ставкою 2695 грн.. З 01 жовтня 2011 року наказом директора ТОВ «ПКС «ЕНЕРГОТЕК» №1 від 01.10.2011 року позивачам припинено нарахування заробітної плати у зв'язку з безпідставним невиконанням трудових обов'язків, не наданням належних, обґрунтованих пояснень та доказів що підтверджують правомірність невиконання трудових обов'язків з посиланням на ст.ст. 30, 111, 113 КЗпП України. Даний наказ позивачами не оспорювався та на даний час не скасований. 15.02.2012 року позивачі надіслали по пошті на адресу відповідача заяви про звільнення за власним бажанням. 02.03.2012 року поштове відправлення надійшло на адресу відповідача. В зв'язку з тим, що позивачі особисто не звернулись з відповідними заявами про звільнення за власним бажанням, даний факт потребував перевірки, що підтвердив і представник відповідача. Відповідно п. 4) ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39). Позивачі, в свою чергу, заяви про звільнення за власним бажанням надіслали відповідачу по пошті в одному конверті, де відправник зазначений лише [PERSON]., що суперечить положенням ст. 38 КЗпП, відповідно до яких працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, тобто позивачі повинні були подати власнику або уповноваженому ним органу заяву про звільнення особисто. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Таким чином, оскільки позивачі порушили порядок подання відповідних заяв, позовні вимоги, щодо зобов'язання уповноваженої особи (директора) ТОВ «ПКС «ЕНЕРГОТЕК» винести наказ про звільнення позивачів з займаних посад з 16.03.2012 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, та внести відповідні записи до трудових книжок, а також зобов'язати видати копії наказів про звільнення їх з роботи та видати трудові книжки з відповідно оформленими записами є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог, а саме щодо стягнення із відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2011 року по 16.03.2012 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2012 року по день винесення рішення судом, суд відмовляє, оскільки дані вимоги є похідними.

Outcome: dismissed