Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області із позовною заявою, яку згодом уточнила до [PERSON], [PERSON] районної державної нотаріальної контори Запорізької області, [PERSON], [PERSON], третьої особи Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації про фактичне прийняття спадщини. В обґрунтування свої позовних вимог [PERSON] зазначила, що 08 січня 2014 року померла її бабуся [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO], зареєстрована була за адресою: смт. Кушугум, вул. Стадіонна, буд. 56, Запорізького району, Запорізької області. У звязку зі смертю бабусі позивачки, відкрилась спадщина. Позивачка вказує, що її мати [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], яка являється рідною донькою померлої [PERSON], померла до відкриття спадщини по закону 22 серпня 2012 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: будинок по вул. Совхозній, 40, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, будинок № 56 по вул. Стадіонній, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, будинок № 17 по перевулку Заїзжому смт. Балабине, Запорізького району, Запорізької області, земельний пай в смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області. про інше спадкове майно позивачці не відомо. Крім позивачки право на спадщину по закону в першу чергу має донька спадкодавця [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]. Позивачка також зазначає, що в спадковому будинку по вул. Совхозній, 40, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області вона проживала з 1993 року із спадкодавцем [PERSON], своєю матірю [PERSON], [INFO] та своїм братом. Мати позивачки [PERSON] ([PERSON]) працювала в нічну зміну, а позивачка сиділа вдома зі своїм братом та виховувалась бабусею спадкодавцем [PERSON], яка проживала та ночувала з ними. В 2012 році, 22 серпня померла мати позивачки [PERSON] і позивачка, залишивши будинок по вул. Совхозній, 40, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, перейшла проживати постійно в інший спадковий будинок по вул. Стадіонній, 56 разом з бабусею [PERSON], де вона була прописана і позивачка проживала разом з бабусею до 2013 року зі своєю новонародженою донькою [PERSON], [INFO]. В 2013 році позивачка перейшла проживати в будинок вул. Совхозній, 40, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, у звязку з тим, щоб наглядати за будинком, для посадки городу, ремонту будинку, ведення господарства. Спадкодавниця допомагала позивачці, оплачувала за комунальні послуги електроенергію, газ, воду. Позивачка вказує, що вона проживала до смерті спадкодавниці в спадковому будинку по Совхозній, 40, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області і також і після смерті продовжувала проживати до лютого 2014 року. позивачка є сиротою, виховує доньку [PERSON], [INFO], іншого місця проживання, крім будинку по Совхозній, 40, смт. Кушугум, вона не має. Позивачка вважає, що вона фактично прийняла спадщину. Спадкоємець [PERSON], яка проживає в [INFO], за словами позивачки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину, при цьому не повідомила нотаріуса, що крім неї є і інші спадкоємці першої черги племінники померлої спадкоємниці за правом представлення позивачка та її два брати. Позивачка також зазначає, що вона звернулась до запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про те що вона фактично прийняла спадщину 30.03.2015 року, але відповіді не надано. У звязку з вищевикладеним позивачка звернулась до суду з позовною заявою в якій просила суд встановити факт своєчасного прийняття спадщини, продовжити строк на прийняття спадщини та визнати дії нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори неправомірними. Але 29.05.2015 року позивачка подала заяву в якій уточнила свої позовні вимоги, а саме згідно ст. 27,31 ЦПК України зменшила свої позовні вимоги і виключила вимоги в позовній заяві про продовження строку для прийняття спадщини. Вимоги про визнання її спадкоємцем по фактичному прийняттю спадщини залишити в силі і розглядати справу по суті спору. 15.09.2015 року також позивачкою надано до суду заяву в якій вона відмовляється від вимог про визнання дій нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори неправомірними. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник, яка також є представником відповідачки [PERSON] заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог позивачки та надали до свої усні заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був присутній в режимі відео конференції та не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог позивачки. Представник відповідача [PERSON] районної державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, повідомлені належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08 січня 2014 року померла [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO], зареєстрована була за адресою: смт. Кушугум, вул. Стадіонна, буд. 56, Запорізького району, Запорізької області. У звязку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: будинок по вул. Совхозній, 40, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, будинок № 56 по вул. Стадіонній, смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, будинок № 17 по перевулку Заїзжому смт. Балабине, Запорізького району, Запорізької області, земельний пай в смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області. Мати позивачки [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], яка являється рідною донькою померлої [PERSON], померла до відкриття спадщини по закону 22 серпня 2012 року. Судом встановлено, що крім позивачки [PERSON] Я,Ю. право на спадщину по закону в першу чергу мають доньки спадкодавниці [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], [PERSON] яка проживає за адресою: [INFO], б. 30, кв. 58, які прийняли спадщину шляхом подачі заяв до [PERSON] районної державної нотаріальної контори 22.04.2014 року, а також право на спадщину має [PERSON], який є неповнолітній, тому прийняв спадщину на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що в своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що вона 30.03.2015 року звернулась до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про те що вона фактично прийняла спадщину, але згідно спадкової справи яка відкрита після смерті [PERSON] позивачка подала заяву про прийняття спадщини за законом 15.08.2014 року та їй було відомо про пропущений строк для прийняття спадщини та вона вказала, що буде звертатись до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На вказану заяву нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори Запорізької області виніс постанову від 03.09.2014 року про відмову у вчинені нотаріальної дії у звязку із пропуском строку на прийняття спадщини та рекомендував звернутись до суду в порядку позовного провадження. Також в матеріалах спадкової справи знаходиться і заява позивачки від 29.03.2015 року про фактичне прийняття спадщини, але позивачкою не надано відповіді нотаріуса по даній заяві, тому позивачкою не виконана обовязкова умова для звернення до суду з цього приводу. Таким чином суд вважає що у [PERSON] відсутні підстави для звернення до суду. Між тим, позовні вимоги позивачки до нотаріуса залишені без розгляду. З приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини позивачка до суду не зверталась. Також суд вважає, що позивачкою обрано неправильний спосіб захисту свої прав. Згідно діючого ЦК України не передбачено встановлення факту прийняття спадщини, а можливо лише встановити факт проживання однією сімєю разом із спадкодавцем, який і буде підставою для нотаріуса застосування положень ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав . Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику по справам про спадкування» передбачено, що правовідношення по спадкуванню регулюються правилами ЦК, якщо спадщина не відкрилась раніше 01.01.2004 року. Відповідно до Листа ВССУ України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року передбачено, що якщо спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд також вважає, що [PERSON] в разі формулювання предмету та підстав позову не позбавлена можливості на судовий захист своїх спадкових прав в разі їх доведеності перед судом. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що уточнена позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed