Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд стягнути з останньої борг в сумі 96513,15 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивували тим, що 17.05.2006 року позичили відповідачу 6000,00 грн. З кінцевим строком повернення 25.06.2008 року, частинами, щомісячно по двісті п'ятдесят гривень, а в разі прострочки платежів з нарахуванням пені в розмірі 10% на залишок боргу, про що остання написала розписку при свідках [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після закінчення зазначеного строку відповідач не виконала свої зобов'язання та не повернула борг. Просять суд стягнути з відповідача суму боргу, яка становить: 96513,15 грн. - боргу, та розсрочити сплату судового збору до розгляду справи по суті в зв'язку з тим, що позивач [PERSON] є пенсіонеркою, сплатила судовий збір лише в сумі 229,40 грн. Позивачі в судове засідання з'явилися, однак надали суду заяви, в яких підтримали свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, просять розглядати справу за їх відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомила і від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв'язку з чим, згідно з ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 05 травня 2014 року розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON].17.05.2006 року уклали договір позики, згідно якого остання отримала у борг 6000 грн., про що написала власноруч розписку, за умовами якої зобов'язувалася повернути кошти, частинами щомісячно по 250 грн., до 25.06.2008 року. Добровільно отримані в борг суми коштів не повернула. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження того, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, позивачем до матеріалів справи долучено оригінал розписки від 17.05.2006 року, що у свою чергу засвідчує факт передання позивачем (позикодавцем) відповідачу (позичальнику) грошових коштів у розмірі 6000 грн. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що в розписці вказано, що у разі прострочення повернення боргу, відповідач зобов»язується сплачувати відсотки, а саме 10% на залишок суми, що складає в грошовому виразі 87232 грн. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої ж самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що на момент ухвалення рішення, борг не повернуто. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що відповідачем умови договору не виконані, позика до встановленого строку не повернута, тому борг підлягає стягненню в судовому порядку. Разом з тим, задоволенню не підлягає вимога щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON], оскільки остання не є учасником даних правовідносин ( не є позикодавцем та не є позичальником за договором позики). Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судових витрат в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial