Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] та Головного управління ДМС України в Закарпатській області в особі Перечинського районного сектору ГУ ДМС України в Закарпатській області, у якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та зобов'язати Перечинський РС ГУ ДМС України в Закарпатській області зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона являється власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] У даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], хоча фактично у ньому не проживає більше двадцяти років. Оскільки вважає, що внаслідок відсутності у вищевказаному будинку без поважних причин понад один рік [PERSON] втратила право користування таким, при цьому прописка останньої створює позивачці перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні належним їй житловим будинком, а тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Представник Головного управління ДМС України в Закарпатській області у судове засідання також не з'явився, однак подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без присутності представника ГУ ДМС України в Закарпатській області. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу будинку, укладеним 12 грудня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON] 12 грудня 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №1404 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30882205, сформованим 12 грудня 2014 року. Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], що підтверджується записами у будинковій книзі для прописки громадян. Разом з цим встановлено, що відповідачка [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 1991 року, місце перебування її невідоме, що підтверджується довідкою №327 від 15 грудня 2014 року, виданою виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як роз'яснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже враховуючи те, що позивачка [PERSON] не може належним чином користуватися своєю власністю, суд вважає, що відповідачку [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти таку з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON], що відповідає положенням ст. 88 ч. 1 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved