Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка 04.08.2016 року звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона одружилася 14 лютого 2009 року, їх шлюб був зареєстрований Щербанівською сільською радою Полтавського району, актовий запис № 8. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень Рунівщанської сільської ради Полтавського району зроблено відповідний актовий запис за № 2. В графі батьком дитини записаний відповідач [PERSON] 16 листопада 2009 року їх шлюб був розірваний, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського РУЮ в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 192. Після народження доньки відповідач два рази навідував її, але ніякої матеріальної допомоги не надавав. Вона опинилася в скрутному становищі, не мала заробітку, одна утримувала дитину, відповідач зовсім не піклувався про них. В лютому 2010 року вона змушена була звернутися до Полтавського районного суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Полтавського районного суду від 11.03.2010 року з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 350 грн. на її користь щомісячно на утримання дочки [PERSON]. Відповідач [PERSON] з моменту розірвання шлюбу і по цей час не цікавився життям дочки, не приймав участі в її вихованні і не надавав матеріальної допомоги, окрім 350 грн., що примусово утримувалися з його заробітної плати. На утримання дочки витрачаються значно більші суми, неможливо на 350 грн. забезпечити її харчуванням, одягом, взуттям, витратами на розвиток, на оздоровлення, на лікування в разі захворювання та іншим. У вересня 2016 року [PERSON] іде до школи в 1-й клас. Тільки на одну шкільну форму треба витратити 1 000 грн., не рахуючи взуття, зошитів, шкільного приладдя. 15 березня 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтвержується свідоцтвом серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 17, у них народилося дві доньки : [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які також потребують утримання. Вона в даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми. Її чоловік отримує заробітну плату 1 850 грн. [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав, але при цьому ніякої участі в утриманні і вихованні дитини не приймає. Так як за 350 грн. неможливо надати дочці навіть самого необхідного, а тому вважає за доцільне поставити питання про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Так як відповідач має постійне місце роботи, постійний заробіток, вважає за доцільне стягнення з нього аліментів у частці від заробітку відповідно до ст.183 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач працездатна людина, не має на утриманні інших осіб. Він працює і його дохід складає біля 4 000 грн. Крім того, [PERSON] має земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рунівщанської сільської ради, від якої також має дохід. Отже, матеріальне становище доньки [PERSON] значно гірше, ніж матеріальне становище відповідача. Прохала змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] по рішенню Полтавського районного суду від 11.03.2010 року та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця Азербайджан м. Алі-Байрамли, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця на утримання дочки, [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття на її користь. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] ( а. с. 46 ) позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження вимог позивачки, пояснивши, що відповідач іншим особам крім позивачки матеріальну допомогу не надає, аліменти не сплачує, має постійне місце роботи. А що стосується наданих ним доказів в засіданні на заперечення позову , то він не є батьком дітей на яких вказує, що нібито він їх утримує і такого обов»язку він не має, тому прохала вказані докази в повному обсязі не брати до уваги судом. Підтримала позовні вимоги щодо розміру аліментів, а саме щодо стягнення їх в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, оскільки на 350 грн. утримуваних з відповідача аліментів не можливо утримувати дитини, змінилося законодавство щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги не визнав повністю, вказавши, що не має заборгованості по сплаті аліментів на дочку [PERSON] згідно рішення суду. Послався на те, що не має змоги сплачувати аліменти на її утримання у більшому розмірі, оскільки проживає в цивільному шлюбі з [PERSON], разом утримують трьох її неповнолітніх дітей, про що надав докази, іншим особам він матеріальну допомогу не надає і аліменти не сплачує, не є інвалідом. На запитання пояснив, що вважає, що 350 грн. аліментів не достатньо для утримання дитини, а тому позивачці Держава повинна доплачувати до розміру прожиткового мінімуму на дитину. Судом встановлено, що сторони від укладеного шлюбу, який на даний час розірвано з 16.11.2009 року ( а. с. 12 ), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] ( а. с. 4 ). Дитина з моменту розірвання шлюбу та по даний час проживає із позивачкою. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.03.2010 року здійснюється стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 350 грн. щомісячно ( а. с. 5-6 ). Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, не має інших осіб, яким би сплачував аліменти, також не має утриманців по закону ( а. с. 52 - 54 ). Факт проживання відповідача з його нібито співмешканкою [PERSON] та її трьома неповнолітніми дітьми, на який посилається відповідач в заперечення вимог, не має істотного значення по справі, оскільки [PERSON] не усиновляв дітей співмешканки [PERSON], він не є їх батьком і по закону він не зобов»язаний їх утримувати і вони вважаються такими, що не перебувають на його утриманні. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. \Ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005\. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180-183 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі зазначеному позивачем щомісячно, що не суперечить вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved