Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє Нужда Світлана Федорівна 28 лютого 2020 року пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 10 жовтня 1996 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] . На даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені , вони проживають окремо, їх неповнолітні дочки [PERSON] та [PERSON] проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від належного, своєчасного та достатнього матеріального забезпечення їх дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов`язанийїї надавати, згоди щодо участі відповідача в утриманні їх дочок між ними не досягнуто. На даний час [PERSON] , яка навчається в 4-А класі Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-правовий ліцей № 2» Тернопільської міської ради встановлено діагноз - міопія слабкого ступеня обох очей, у зв`язку із чим є необхідність носити окуляри. Окрім того, [PERSON] навчається на денній формі навчання за освітньою програмою «Перукарське мистецтво та декоративна косметика». У зв`язку із проходженням навчання [PERSON] позивач несе витрати щодо купівлі приладдя, необхідного для навчання, а також оплачує освітні послуги. За вказаних обставин, позивачка вважає, що для належного утримання дітей, їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 4000 гривень, щомісячно, зокрема по 2000 гривень, щомісячно на кожну дитину. З цих підстав просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не подавав. У судове засідання представник позивачки адвокат Нужда C.Ф. не з`явилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, з підстав, викладених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС Тернопільського міськвиконкому. У шлюбі в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 22 січня 2016 року Відділом ДРАЦС Горохівського районного управління юстиції Волинської області, (актовий запис №47 від 11 червня 2004 року). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що Відділом ДРАЦС Горохівського районного управління юстиції Волинської області складено актовий запис №68 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Судом згідно довідки виданої 21.02.2020 року ТОВ «Коменерго-Тернопіль-4» установлено, що неповнолітні діти сторін: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом із матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. [PERSON] навчається в 4-А класі Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-правовий ліцей № 2» Тернопільської міської ради, про, що свідчить довідка видана 314.02.2020 року директором вказаного навчального закладу. Відповідно до огляду лікаря від 02.10.2019 року [PERSON] встановлено діагноз - міопія слабкого ступеня обох очей та призначено носити окуляри. Відповідно до довідки від 19 лютого 2020 року № 20-н виданої Галицьким коледжем імені В`ячеслава Чорновола, [PERSON] навчається на денній формі навчання за освітньою програмою «Перукарське мистецтво та декоративна косметика». У зв`язку із проходженням навчання [PERSON] позивач несе витрати щодо купівлі приладдя, необхідного для навчання, а також оплачує освітні послуги, що підтверджується квитанціями від 06.11.2019 року, 25.11.2019 року, 25.02.2020 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено жодних доказів щодо того, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я він не може надавати матеріальне утримання неповнолітнім дочкам [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін, враховуючи вік дітей, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 28 лютого 2020 року та до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial