Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка 07.06.2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.11.2016року, та за час якого у них народилася одна дитина [PERSON], 21.06.2015року народження. Стверджує, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріально дитині не допомагає, не займається її вихованням. Зазначає, що відповідач не має офіційного місця праці, має нерегулярний, однак високий, заробіток (їздить на заробітки за кордон). З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони з 15.11.2014року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.11.2016року було розірвано. За час даного шлюбу у сторін народилася одна дитина: дочка [PERSON], 21.06.2015року народження, яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 02.11.2016року, копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії І-СГ №460455 від 01.07.2015року, довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №1413 від 02.06.2017року. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищенаведені норми, оскільки обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, то є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дочки до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на вищенаведене, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача та дитини, зокрема те, що відповідач є працездатним, його дохід носить мінливий та нерегулярний характер, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком до 6 років з 1 травня становить 1426 гривень, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial