Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів та позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Позовні вимоги позивачкою мотивовано тим, що рішенням Хустського районного суду від 20.04.2011 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], 17.12.2008 року у виконкомі Драгівської сільської ради Хустського району за актовим записом №53 розірвано та покладено на відповідача [PERSON] обовязок сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] по 400 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з 27.09.2010 року. Також після розірвання шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ФМ №20365 за а.з. 85. На даний час позивачка знаходиться у важкому матеріальному становищі. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, також не сплачує аліменти на утримання дітей, повністю самоусунувся від своїх батьківських обовязків. Просила суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та визначити розмір аліментів що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повнолітнього віку. В ході розгляду справи представник позивачки [PERSON] [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просив збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Хустського районного суду від 20.04.2011 року та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а також позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в черговий раз в судове засідання не зявився, про час місце та день розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом публікації оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №65 (4680) від 05.09.2017 року а також направленням судової повістки рекомендованим листом однак причини його неявки суду не відомі. Представник органу опіки та піклування Хустської РДА [PERSON] подала до суду письмову заяву, про розгляд справи без представника органу опіки та піклування з урахуванням поданого висновку. Згідно висновку органу опіки та піклування Хустської РДА про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей від 03.05.2017 року №01-9/646 вбачається, що для підготовки висновку органу опіки та піклування Хустської РДА та з метою зясування думки батька з приводу мотивів ухилення його від виконання батьківських обовязків вживалися заходи для зясування місця його перебування. Згідно відповіді наданої ГУДМС України в Закарпатській області від 22.08.2016 року №47/16202 [PERSON] знятий з реєстраційного обліку 18.02.2010 року із с. Чумалево, вул. Центральна, №128, Тячівського району в м. Ужгород Закарпатської області. Однак в матеріалах справи наявна відповідь ССД Ужгородського міськвиконкому з якої вбачається, що [PERSON] в м. Ужгород не зареєстрований, хоча в телефонному режимі працівником служби у справах дітей з відповідачем було проведено розмову щодо можливості позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, на що він пояснив, що через фінансові труднощі не має можливості сплачувати аліменти. Своє фактичне місце проживання відповідач відмовився надати. Крім того ні у службу у справах дітей Хустської РДА ні на засідання комісії з питань захисту прав дитини він не зявлявся, хоча був заздалегідь повідомлений. Крім того, в ході вивчення справи стало відомо, що 20.10.2011 року було відкрито виконавче провадження відносно відповідача [PERSON] та обмежено його виїзд за кордон, а також було накладено арешт на майно боржника. [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обовязків щодо своїх дітей, не бере участі у їх вихованні, не турбується про здоровя, фізичний та духовний розвиток та їх підготовкою до самостійного життя. 27.04.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Хустської РДА було розглянуто питання можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей, де членами комісії прийнято рішення про неможливість надання органом опіки та піклування відповідного висновку у звязку з тим, що відповідач не був зареєстрований та ніколи не проживав за адресою с. Кічерели, №45, Хустського району, Закарпатської області. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, виходячи з наявних у справі даних про права і взаємовідносини сторін, та беручи до уваги те, що позивачка та її представник не заперечили у поданих до суду заявах проти вирішення справи без участі відповідача [PERSON] провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано рішенням Хустського районного суду від 20.04.2011 року та стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] по 400 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з 27.09.2010 року. Також після розірвання шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ФМ №20365 за а.з. 85. Дані обставини стверджені в судовому засіданні оглянутими копіями свідоцтв про народження дітей та копією рішення Хустського районного суду. Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та матеріальному утриманні дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток та не підтримує жодних відносини з дітьми. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість та правомірність вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повнолітнього віку, так як відповідно до ст. 180 СК України такі обовязки покладаються на батьків дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст.184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для її нормального утримання і виховання, суд приходить до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина -[PERSON], 14.09.2011 р.н до досягнення ним повноліття. Разом з цим, враховуючи вище наведене і те, що відповідач ухиляється від утримання своїх дітей, є молодою, працездатною особою, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], 14.09.2011 р.н в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Даний розмір аліментів на думку суду, не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів, під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні, відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримання, погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом, як підстав для зміни розміру аліментів. Суд констатує, що розмір аліментів визначений за судовим рішенням від 20.04.2011 року на утримання сина сторін - [PERSON], [INFO], є занадто малим, не відповідає вимог сьогодення та ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». З огляду на наведені обставини суд вважає, що застосування ст. 192 СК України не суперечить нормам сімейного права та не порушує права сторін, оскільки розмір аліментів може бути згодом збільшено або зменшено на вимогу платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка перебуває у важкому матеріальному становищі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ніде не працює, визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини сторін є недостатнім для її належного утримання, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, молодим за віком, отримує мінливий дохід, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з [PERSON] аліментів слід змінити та щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі по 900 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зважаючи на наведене, та на те, що відповідач ухиляється від виховання та матеріального утримання своїх дітей, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи наведене та

Outcome: partial