Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 23 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 189 та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що в період шлюбу у них з відповідачем народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та фактично перебуває на її утриманні. Напротязі останніх восьми років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім'ю, між ними часто виникають сварки, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин. Примирення та збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливе. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач фізично здоровий, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Він немає постійного заробітку, його доходи є мінливими та нерегулярними. З огляду на вищезазначене просить, розірвати шлюб зареєстрований 23 листопада 2007 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 189 та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. В подальшому зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути аліменти в розмірі 1950 грн., щомісячно. Ухвалою від 16.07.2018 року, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав. Сторони по справі будь-яких заяв та клопотань не заявляли. Позивачка - [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила справу розглядати та закінчувати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач - [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явився, в свою чергу від його представника - [PERSON], надійшла заява, про визнання позовних вимог відповідачем в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення, у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 СК визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум встановлений дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн. Ознайомившись зі змістом позовної заяви, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23 листопада 2007 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 189 (а.с.7), за період шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Виходячи з матеріального становища сторін, обов'язку утримувати дитину, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини, приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, положенням ст.ст. 112,180-182,184 СК України, визнані відповідачем в повному обсязі та враховуючи, що відповідач фізично здоровий, може та зобов'язаний надавати допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, на утриманні інших осіб немає, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі розмірі 1950 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 09 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В свою чергу, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розпаду сім'ї, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивачки, в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу, а по позовним вимогам, щодо стягнення аліментів - судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн. На підставі ст. ст.104, 110, 112-114, 180-182,184 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved