Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, який обґрунтовують тим, що 10.12.2002 року переїхали на постійне проживання в житловий будинок за адресою: м.Суми, вул.Єрмака, 14/1 на підставі договору дарування. У 2004 році вони були зареєстровані у вказаному будинку. Перебуваючи у стосунках з відповідачем, у 2004 році позивачка зареєструвала відповідача у зазначеному будинку. Починаючи з 2009 року стосунки між позивачкою та відповідачем припинились. Однак виїхати з будинку, який належить на праві приватної власності позивачам, відповідач відмовився. За період з 2010 року по 2014 рік відповідач унеможливлював спільне проживання, всілякими способами виживав позивачів із їхнього будинку, підіймав на позивачку руку, вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. У 2014 році відповідач наніс позивачці тілесні ушкодження, а саме відповідно до медичного висновку «забій нирок». Після проходження лікування позивачі виявили, що замки у будинку змінені. Відповідач виставив їхні речі з будинку і вони були вимушені тимчасово проживати у найманому житлі. У 2016 році відповідач забрав свої речі, вивіз з будинку меблі та сантехнічне обладнання, залишив великі борги по комунальним платежам. На сьогоднішній день, відповідач не проживає більше року у спірному будинку. У добровільному порядку вирішити дане питання неможливо, тому за таких обставин позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: м.Суми, вул.Єрмака, 14/1. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав та в його задоволенні просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 10.12.2002 року належить житловий будинок, за адресою: м.Суми, вул.Єрмака, 14/1 (а.с.16) Як вбачається з довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» №6263 від 20.09.2017 року за вказаною адресою зареєстрований позивачі та [PERSON] відповідач по справі (а.с.20). [PERSON] голови квартального комітету про не проживання особи за місцем реєстрації [PERSON] від 25.09.2017 року, [PERSON] фактично не проживає за адресою: [INFO] з 11.09.2016 року (а.с.10) Факт свого не проживання без поважних причин за місцем реєстрації за адресою: м.Суми, вул.Єрмака, 14/1 підтвердив і сам відповідач під час розгляду справи у судовому засіданні. Так, Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2 ,4, 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. [PERSON] з ч. 4\~ст. 9 ЖК України, Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. [PERSON] ч. 2\~ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, позивачі звертаючись з позовом до суду свої вимоги обґрунтовували, у тому числі і тим, що відповідач з 12.08.2016 року в добровільному порядку залишив належну їм на праві власності житловий будинок і виїхав за місцем проживання свого брата [PERSON]. Як пояснив відповідач у судовому засіданні, що він ще в серпні 2016 року забрав усі свої особисті речі і перейшов мешкати до іншої жінки. Він не з'являвся в даному будинку, комунальні послуги за нього не сплачує, наміру вселятись до спірного будинку і користуватись ним на умовах договору найму не має. Свою незгоду на добровільне зняття з реєстрації у спірному будинку обґрунтовує тим, що має намір ставити питання про стягнення з позивачки коштів понесених ним у зв'язку із проведенням ремонтних робіт у належній їй на праві власності будинку. За змістом норм матеріального права, зокрема\~ст.156 ЖК України\~та\~ст.405 ЦК України, правом користування житлом, якій знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. [PERSON] з положеннями\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки відповідач як колишній член сім'ї власника житлового приміщення згоди з власником житла на безоплатне користування житловим приміщенням не досяг, наміру укладати договір найму не має, комунальні послуги, які нараховуються обслуговуючими організаціями, не сплачує, в добровільному порядку визначив інше місце свого постійного проживання, але самостійно знятись з реєстрації у квартирі не бажає, що змушує позивача нести додаткові витрати на утримання житла, чим чинить їй перешкоди у користуванні своїм майном, тому виходячи з вимог передбачених\~ст.391 ЦК України, необхідно усунути перешкоди позивачам у користуванні належній їм на праві власності квартирою та визнати відповідача таким, що втратив право користування нею. Таким чином, враховуючи положення наведених норм законодавства, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved