Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що [PERSON] у 2010 році став власником частини будинку за адресою: [ADDRESS]. З того часу відповідач [PERSON] почав самостійно вирішувати питання щодо використання земельної ділянки, що обслуговує вказане домоволодіння, без погодження з іншими співвласниками будинку виконував роботи щодо демонтажу перекриття будинку та інші роботи. На цьому ґрунті у них з [PERSON] виникли неприязні відносини і він почав звертатись до Мелітопольського МВ з різними заявами, у яких ганьбив їх честь, гідність та ділову репутацію. [PERSON] звертався до Мелітопольського МВ УМВС України у Запорізькій області з серпня 2013 року по серпень 2014 року с чисельними заявами про, нібито, вчинення ними - [PERSON] та [PERSON] кримінальних правопорушень, а саме: 1) 03.08.2013 року він звернувся з заявою про те, що [PERSON] та її співмешканець провокують його на скандал та заважають йому будувати фундамент (внесено до обліку ЄО № 8388); 2) 26.12.2013 року звернувся з заявою про те, що 17.11.2012 року на [ADDRESS] [PERSON], нібито, побила громадянку [PERSON], що мешкає [ADDRESS], спричинивши їй тілесні ушкодження (внесено до обліку ЄО № 15701); 3) 04.02.2014 року подав заяву про, нібито, неправомірні дії з боку [PERSON] (внесено до обліку ЄО № 2027); 4) 12.09.2013 року заявив про те, що [PERSON] в ніч з 11.09.2013 року на 12.09.2013 року самовільно зняла кровлю з будинку [ADDRESS] (внесено до обліку ЄО № 4230); 5) 28.03.2014 року, подав заяву про те, що [PERSON], на території свого подвір'я незаконно влаштувала майстерню з ремонту автомобілів (внесено до обліку ЄО № 5136); 6) 28.03.2014 року подав заяву про, нібито, неправомірні дії [PERSON] (внесено до обліку ЄО № 5155); 7) 29.03.2014 року, звернувся с заявою про те, що у сусідів з майстерні ([PERSON].) іде газ та заважає йому дихати (внесено до обліку ЄО №5206); 8) 23.04.2014 року, заявив про те, що на подвір'ї [ADDRESS] проводять незаконний ремонт транспортних засобів (внесено до обліку ЄО № 6636); 9) 13.03.2013 року заявив про те, що [PERSON], в ніч з 11.09.2013 на 12.09.2013 року, нібито, самовільно зняла кровлю з будинку його сина по [ADDRESS] внаслідок чого впало перекриття будинку (внесено до обліку ЄО № 4230); 10) 15.04.2014 року, заявив про те, що 28.03.2014 року [PERSON], нібито, висловлювалась брудною лайкою на адресу робітників, які встановлювали відео нагляд на території його домоволодіння [PERSON] (внесено до обліку ЄО № 6149). Через звернення до правоохоронних органів із відповідними заявами [PERSON], [PERSON] була завдана шкода, яка виражалась у тому, що вони, [PERSON] та [PERSON] повинні була постійно з'являтися до правоохоронних органів та давати пояснення, щодо обставин, викладених [PERSON] у своїх заявах, що ставило її в скрутне становище; відповідач охарактеризував її як злочинців, як осіб, що порушують закон та не мають моральних цінностей. Вони, позивачі, знаходиться у постійному напруженні та турбується за безпеку членів своєї родини. Позивачі у судовому засідання просили задовольнити позов у повному обсязі, визнати, що заяви подані до Мелітопольського МВ УМВС України у Запорізькій області відносно [PERSON] та [PERSON] є неправомірними та стягнути на їх користь моральну шкоду, яку вони визначили у розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень 00 копійок кожній. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS], що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що [PERSON] отримав лист особисто (а.с.62). Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що звернення до правоохоронних органів є конституційним правом громадян України, тому обмеження [PERSON] у праві звернення до правоохоронних органів є порушенням його конституційних прав. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Представник позивачів у судовому засіданні заявив клопотання про витребування з Мелітопольського МВ ГУМВС України Запорізької області заяви [PERSON] відносно [PERSON], [PERSON], які були зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень (а.с.57). Ухвалою суду від 26 листопада 2014 року було задоволено клопотання, та витребувано з Мелітопольського МВ ГУМВС України Запорізької області заяви [PERSON] відносно [PERSON], [PERSON], які були зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень за номерами: ЄО № 8388 03.08.2013 року про те, що [PERSON] та її співмешканець провокують його на скандал та заважають йому будувати фундамент; ЄО № 15701 від 26.12.2013 року про те, що 17.11.2012 року на [ADDRESS] [PERSON] побила громадянку [PERSON], що мешкає [ADDRESS], спричинивши їй тілесні ушкодження; ЄО № 2027 від 04.02.2014 року щодо неправомірних дій з боку [PERSON]; ЄО № 4230, що [PERSON] в ніч з 11.09.2013 року на 12.09.2013 року самовільно зняла кровлю з б. [ADDRESS]; ЄО № 5136 від 28.03.2014 року, що [PERSON] на території свого подвір'я незаконно влаштувала майстерню з ремонту автомобілів; ЄО № 5155 від 28.03.2014 року відносно неправомірних дій [PERSON]; ЄО №5206 від 29.03.2014 року, що у сусідів з майстерні ([PERSON].) іде газ та заважає йому дихати; ЄО № 6636 від 23.04.2014 року, що на подвір'ї [ADDRESS] проводять незаконний ремонт транспортних засобів; ЄО № 4230 від 13.03.2013 року про те, що [PERSON] в ніч з 11.09.2013 на 12.09.2013 року самовільно зняла кровлю з будинку його сина по [ADDRESS] внаслідок чого впало перекриття будинку; ЄО № 6149 від 15.04.2014 року, що 28.03.2014 року [PERSON] висловлювалась брудною лайкою на адресу робітників, які встановлювали відео нагляд на території домоволодіння [PERSON] (а.с.68). У зазначених заявах [PERSON] звертався до Мелітопольського МВ УМВС України у Запорізькій області з серпня 2013 року по серпень 2014 року та повідомляв про вчинення, на його думку, сусідами [PERSON] та [PERSON] кримінальних правопорушень, якими були порушені його права. Згідно з довідкою Мелітопольського МВ УМВУС України в Запорізькій області (а.с.12,14) заяви [PERSON] були внесені до ЄРДР або розглядались у порядку, передбаченому законом України «Про звернення громадян». Згідно із статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Частиною п'ятою ст.55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом другим Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про захист їх честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди у зв'язку з неодноразовими зверненнями відповідача - [PERSON] із заявами до правоохоронного органу - Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізькій області про вчинення ними кримінальних правопорушень. Суд вважає, що звертаючись до правоохоронного органу - Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізькій області, [PERSON] скористався своїм правом на звернення до правоохоронного органу, яке надано йому ст. 55 Конституції України. Така позиція висловлена у підпункті 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до п.п.3 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Відповідно до п.п.2 п.3 Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей), відповідно до Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що звернення відповідача [PERSON] до органу міліції, який є правоохоронним органом, із заявою про вчинення, на його думку, щодо нього злочину не може бути розцінено як поширення відомостей, якими ганьбляться честь, гідність та ділова репутація осіб, зазначених в цих заявах. Отже, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed