Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вони є власниками 16/50 частин житлового будинку - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у якій зареєстрована відповідач [PERSON], яка у вказаній квартирі не проживає, у звязку з чим вони як власники не можуть повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивачів у судове засідання надійшла заява, згідно якої вони позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити та розглядати справу у їх відсутності (а.с.26,32). Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.34,36,41), оскільки згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, заяв про розгляд справи у її відсутності не надходило. Від представника третьої особи у судове засідання надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області та ухвалення рішення відповідно до діючого законодавства (а.с.25). Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи\~за наявними у справі доказами. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира № 2 у будинку № 3 на вул. Горішного в м. Чугуєві, с. Клугіно-Башкирівка, Харківської області, яка згідно свідоцтва про право власності від 19.12.2006 року, зареєстрованого в Чугуївському МБТІ 02.02.2007 року за реєстровим № 330, а саме: 16/50 частин житлового будинку № 3 по вул. Горішного в с. Клугіно-Башкирівка Харківської області, належить позивачам по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 29.07.2015 року за № 885 та повідомленням Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області № 48/3256 від 03.09.2015 року (а.с.7,18). Згіно довідки вуличного комітету № 38 Чугуївської міської ради Харківської області від 27.10.2015 року [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає у зазначеній квартирі протягом останніх 28 місяців (а.с.40). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача понад рік свідчить про те, що [PERSON] добровільно залишила спірне жиле приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] є колишнім членом сімї власника [PERSON], так як є його колишньою дружиною, шлюб між якими згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 червня 2015 року розірвано (а.с.8). На підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутня у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, та відсутня будь-яка домовленість між сторонами з цього приводу. На підставі викладеного та

Outcome: approved