Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею 18/25 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Іншими співвласниками цього домоволодіння є відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким на праві спільної часткової власності належать по 7/75 його частин з відповідною часткою надвірних будівель та споруд. Зазначене домоволодіння складається з двох житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1», що розташовані на земельній ділянці загальною площею 859 кв.м. Позивач зазначає, що між нею та відповідачами склався фактичний порядок користування домоволодінням, а саме: вона користується житловим будинком літ. «Б-1» з прибудовою літ. «Б1-1», надвірними будівлями - 1/2 частиною льоху літ. «З», вбиральнею літ. «Г», колонкою- свердловина літ. «К-2», а відповідачі користуються житловим будинком літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», надвірними будівлями- сараями літ. «В,Г», вбиральнею літ. «Д», колодязем літ. «К», капямою літ. «К-1», 1/2 частиною льоху літ. «З». Разом з тим, відповідачі в добровільному порядку вирішити питання щодо користування належним ним домоволодінням та земельною ділянкою не бажають. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вона бажає самостійно володіти та користуватися належною їй часткою в домоволодінні, позивачка в остаточних вимогах просила суд, відповідно до другого варіанту висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3750/9389/9390 від 21 серпня 2014 року, виділити їй в натурі у праві спільної часткової власності квартиру № 1, яка складається з житлового будинку літ. «Б-1» (приміщення 1-3,1-4,1-5) площею 37 кв.м. вартістю 43 290 грн., прибудову літ. «Б1-1» (приміщення 1-2, 1-6,1-7) площею 24,4 кв.м., вартістю 42 299 грн., надвірні будівлі: тамбур літ. «б», вартістю 7 713 грн., льох літ. «З» вартістю 3 022 грн., сарай літ. «Е» вартістю 1 552 грн., 1/2 частину огорожі №№ 2,4,5 вартістю 11 775 грн. 50 коп.; виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] в натурі у праві спільної часткової власності квартиру № 2, яка складається з житлового будинку літ. «А-1» вартістю 51 355 грн., прибудову літ. «А1-1» вартістю 24 925 грн., надвірні будівлі та споруди: сарай літ. «В» вартістю 1 318 грн., колодязь літ. «К» вартістю 6 565 грн., 1/2 частину огорожі №№ 2,4,5 вартістю 11 775 грн. 50 коп.; у зв'язку з виділом частки із спільного нерухомого майна перерозподілити частки в домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS], визначити, що її частка становить 53/100 частин у домоволодінні замість 72/100 (18/25) частин, частка [PERSON], [PERSON], [PERSON] становить 47/100 частин у домоволодінні замість належних їм 28/100 (7/25) частин; стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошову компенсацію за зменшення її частки у праві спільної часткової власності в розмірі 38 373 грн. 50 коп.; визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] за другим варіантом висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3750/9389/9390 від 21 серпня 2014 року відповідно до розміру належної їй ідеальної частки та виділити їй у користування земельну ділянку площею 840 кв.м., а відповідачам земельну ділянку площею 327 кв.м., визначивши границю в точках А,Б,В,ГД,Е,Ж,З,И,К,Л. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, та визначити порядок розподілу домоволодіння за другим варіантом висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3750/9389/9390 від 21 серпня 2014 року, порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом вказаної експертизи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надалі заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги визнали та вважали доцільним розподілити домоволодіння за другим варіантом висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3750/9389/9390 від 21 серпня 2014 року та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до другого варіанту вказаної експертизи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, є обов'язковою для них при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном та її здійснення, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками, за виключенням випадків, коли співвласників лише двоє, спільна власність при виділі частки зберігається. Зазначені правила стосуються всіх видів рухомого та нерухомого майна, в тому числі й житлових будинків як об'єктів права власності. При цьому, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку (будинків), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено окремий будинок чи відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку (будинків) в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, які відповідають розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. N 7 з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», поділ жилого будинку в натурі між учасниками спільної часткової власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Як встановлено по справі, об'єктом цивільно-правового спору є домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], та належить сторонам на праві спільної часткової власності. Власницею 18/25 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Першої державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 18 жовтня 2005 року за № 1-2301. Іншими співвласниками цього домоволодіння є відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким на праві спільної часткової власності належать по 7/75 його частин, згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 16 листопада 2012 року за № 1-1716, свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 16 листопада 2012 року за № 1-1718, свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 16 листопада 2012 року за № 1-1720 відповідно. /а.с.6,8,9,10,11/ Зазначене домоволодіння складається з двох окремо розташованих житлових будинків: літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1» та літ. «Б-1» з прибудовою літ. «Б1-1» та надвірних будівель та споруд./а.с. 15/ Таким чином, виходячи з приписів ст. 364 ЦК України співвласники спірного домоволодіння мають право на виділ у натурі належної їм частки у цьому спільному майні. Судом встановлено, що між співвласниками вищезазначеного домоволодіння, за їх взаємною згодою вже склався та існує фактичний порядок користування житловими спорудами, згідно якого в користуванні позивачки знаходиться житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовою літ. «Б1-1», у користуванні відповідачів знаходяться житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1». Згідно висновку проведеної по справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3750/9389/9390 від 21 серпня 2014 року , з технічної точки зору поділити домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], у відповідності до розміру частки кожного із співвласників не надається можливим з причин існуючих об'ємно- планувальних рішень житлових будинків, розташування їх та надвірних будівель та споруд на земельній ділянці, та розміру ідеальних часток співвласників в праві власності на домоволодіння. Виходячи з розташування будівель на споруд на земельній ділянці, ідеальних часток співвласників в праві власності на нерухоме майно, наданих на дослідження документів, на розгляд суду запропоновано два варіанти розподілу домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], зі значним відступом від ідеальних часток (18/25 та 7/25) в праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на це нерухоме майно, з зазначенням перерозподілу ідеальних часток та грошової компенсації. По наданими варіантами розподілу житлових будинків здійснювати переобладнання приміщень житлових будинків не потрібно. Запропоновані варіанти поділу домоволодіння враховують максимальну ізоляцію виділених співвласникам частин домоволодіння. Згідно другого варіанту розподілу житлового будинку, на якому наполягає позивач та проти якого не заперечують відповідачі, на 72/100 (18/25) частки домоволодіння [PERSON] виділяються приміщення квартири № 1, яка складається з: житлового будинку літ. «Б-1» (приміщення 1-3,1-4,1-5) площею 37 кв.м. вартістю 43 290 грн., прибудови літ. «Б1-1» (приміщення 1-2, 1-6,1-7) площею 24,4 кв.м., вартістю 42 299 грн., а також надвірні будівлі: тамбур літ. «б», вартістю 7 713 грн., льох літ. «З» вартістю 3 022 грн., сарай літ. «Е» вартістю 1 552 грн., 1/2 частини огорожі №№ 2,4,5 вартістю 11 775 грн. 50 коп. Всього на 72/100 (18/25) частини домоволодіння співвласнику квартири № 1 виділяється будівель та споруд вартістю 109 651 грн. 50 коп., що менше на його ідеальну частку будинку на 38 373 грн. 50 коп. На 28/100 (7/25) частки домоволодіння іншим співвласникам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділяються приміщення квартири № 2, яка складається з: житлового будинку літ. «А-1» вартістю 51 355 грн., прибудову літ. «А1-1» вартістю 24 925 грн., а також надвірні будівлі та споруди: сарай літ. «В» вартістю 1 318 грн., колодязь літ. «К» вартістю 6 565 грн., 1/2 частини огорожі №№ 2,4,5 вартістю 11 775 грн. 50 коп. Всього на 28/100 (7/250 ) частини домоволодіння співвласникам квартири № 2 виділяється будівель та споруд вартістю 95 938 грн. 50 коп., що більше їх ідеальної частки в будинку на 38 373 грн. 50 коп. Експертом також зазначено, що ідеальні частки співвласників при виділі в натурі частки [PERSON] у праві власності на спільне нерухоме майно не співпадають з первісними ідеальними частками, та будуть складати: - у [PERSON] - 53/100 замість первісно існуючої 72/100 (18/25); - у [PERSON], [PERSON], [PERSON], - 68/100 замість первісно існуючої 45/100. З огляду на наведене вище, враховуючи права та законні інтереси сторін, суд вважає за можливе провести виділ частки із спільного нерухомого майна в натурі співвласнику [PERSON], запропонованим у другому варіанту висновку, проведеної по справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3750/9389/9390 від 21 серпня 2014 року, на якому наполягала позивач та проти якого не заперечували відповідачі, зі зміною ідеальних часток співвласників у цьому домоволодінні, та виплатою позивачці грошової компенсації за зменшення її частки у праві спільної часткової власності. Що ж стосується вимог позивачки в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, то слід зазначити наступне. Статтями 10, 11, 57, 58, 60 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 79, 86, 88, 89, 107 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділення частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих № 351 від 11 травня 1954 року площа земельної ділянки, що виділялася для індивідуального будівництва [PERSON] по [ADDRESS] складала 859 кв.м. Як вбачається з дослідницької частини висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3750/9389/9390 від 21 серпня 2014 року, при попередньому вивчені плану земельної ділянки, що містить технічний паспорт на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], встановлена не відповідність лінійних розмірів цієї ділянки по її периметру площі 859 кв.м., що була віднесена під забудову за вище вказаним рішенням. При обстеженні вказаної земельної ділянки встановлено, що її фактична площа складає 1167 кв.м. Таким чином, в матеріалах справи містяться суперечливі дані щодо розмірів та площі спірної земельної ділянки. При цьому, будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження правомірності користування земельною ділянкою, у томі числі із збільшеною площею, встановлення меж цієї земельної ділянки на місцевості в натурі, погодження цих меж з суміжними землекористувачами - власниками сусідніх домоволодінь, а також правовстановлюючих документів на право власності чи право користування земельною ділянкою позивачка до суду не надала. За цих обставин суд вважає, що позов [PERSON] в частині визначення порядку користування земельною ділянкою є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial