Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі вдруге з 29.10.2004 року. За рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення на підставі рішення зазначеного суду з відповідача здійснювалось стягнення аліментів на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. У вересні 2016 року виплата аліментів припинилася, так як їх син, який після одруження позивачки змінив прізвище з «Куракін» на «Панчук», досяг повноліття. На даний час син - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою, вона його утримує, оскільки він не працює та проходить навчання на 3-му курсі Бердичівського коледжу промисловості, економіки і права на денному відділенні по спеціальності «розробка програмного забезпечення». Термін навчання: з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Син позивачки стипендію не отримує та потребую матеріальної підтримки. Після розлучення жодної добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав, хоча має таку можливість (пенсіонер). Він повністю самоусунувся від покладеного на нього чинним законодавством обов'язку утримувати та піклуватися про неї. Всі турботи по утриманню дитини відповідач переклав на позивачку. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивачка змушена звертатися до суду, прохаючи задовольнити її позов та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 22.11.2016 року і до закінчення навчання, а саме по 30.06.2018 року. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином згідно ст.74-78 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечення на позов до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню. Згідно із положенням ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі діти, які продовжують навчання. Відповідно до положень ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми донькою, сином. Виходячи з положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved