Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач побудував будівлі, чим загрожує пошкодженню їх майну та шкоду здоров'ю позивача [PERSON], у зв'язку з чим просять відновити порушене право шляхом знесення самовільно зведених будівель, зобов'язати відповідача відшкодувати завдану їм шкоду внаслідок самочинного будівництва вартість якої буде обчислено експертом при виконанні експертних досліджень та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] завдану їй моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Справа розглядалась судом неодноразово. В судовому засіданні позивачі уточнювали позовні вимоги, в тому числі при новому розгляді справи, та за підставами вказаними у позові остаточно просили зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належної їм частини будинку шляхом зносу самовільно зведеної частини даху, що надвисає на 80 см. над належною їм частиною будинку (А1/ІІІ) за рахунок відповідача, зобов'язати відповідача знести стіну сауни самовільно збудованої замість літньої кухні (Б-1) і без належних документів, яка стоїть на межі між ділянками, що є порушенням норм встановлених земельним законодавством, зобов'язати відповідача відшкодувати нанесену шкоду внаслідок самочинного будівництва, вартість якої обчислено експертом при виконанні експертних досліджень і провести будівні роботи по зміцненню фундаменту житлового будинку (А), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 20 тисяч гривень, стягнути з [PERSON] судові витрати - 4880 грн. за проведення експертизи та 700 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні відповідач вимоги позивачів не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на відсутність його вини в завданні шкоди майну позивачів та шкоди здоров'ю позивача [PERSON], а також послався на наявність предпроектної документації, щодо вчиненого самочинного будівництва. Представник третьої особи: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] й [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2000 року, є власниками 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS], відповідач [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2003 року є власником 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] та власником земельної ділянки площею 0,0292 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 08.12.1994 року між попередніми співвласниками домоволодіння [ADDRESS] визначено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою, згідно якого позивачі [PERSON] й [PERSON] користуються земельною ділянкою площею 164 кв.м., та проведений реальний розподіл вказаного домоволодіння. Відповідачем здійснено самовільне будівництва на свої частині виділеної в користування земельній ділянці, що також не спростовується сторонами по справі та підтверджено матеріалами справи. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи й сторонами не заперечуються. Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі [PERSON] й [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] та є суміжними землекористувачами. Відповідно до висновку експерта від 21.05.2013 року № 41 надбудова над частиною житлового будинку відповідача не відповідає нормам ДБН, також з висновку, вбачається, що пошкодження виявлені в приміщеннях, що належать позивачам, можуть бути наслідком будівництва надбудови над частиною вказаного будинку. Загальна вартість ремонтних робіт, для ліквідації виявлених пошкоджень, у вказаних приміщеннях, що належать позивачам може складати 15503грн. Розташування виявлених на ділянці відповідача будівель, дані про які відсутні, не відповідають нормам ДБН, та перешкоджають позивачам в нормальній експлуатації приміщень житлового будинку «VIII» та «XI» та експлуатації земельної ділянки. Учасникам судового процесу в судовому засіданні роз'яснювалось право повторного призначення експертизи, та наслідки не призначення відповідної експертизи, положення щодо належності та допустимості доказів. Однак особами, що беруть участь у справі не заявлено клопотання щодо призначення повторної експертизи. Відповідно в судовому засіданні позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що за наслідком здійснення самочинного будівництва відповідачем була завдана позивачам шкода в розмірі 15503грн., що також включає в себе вартість робіт по зміцненню фундаменту частини будинку виділеної у власність позивачів, оскільки висновки здійснені експертом не носять стверджувального характеру та містять припущення щодо можливості її завдання, відповідно в цій частині позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди та зобов'язання вчинити дії щодо зміцнення фундаменту частини будинку власником якої є позивачі не є такими що є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в сумі 20 000 грн., суд вважає наступне, так відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Оскільки факт завдання позивачу [PERSON] моральної шкоди в результаті винних дій відповідача - [PERSON] не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем [PERSON] не надано будь-яких доказів на обґрунтування цього, відповідно в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. В судовому засіданні сторонами також не заперечувалося, що відповідачем здійснено самочинне будівництво, за наслідком якого дах на 80 см надвисає над частиною будинку, що виділена у власність позивачів. Також за висновками проведеної експертизи вбачається, що безпосередньо біля огорожі що розділяє суміжні ділянки сторін по справі є будівля, дані про яку відсутні в матеріалах інвентарної справи. Відстань від будівлі до роздільної межі складає 0,15. Розташування вказаного будівництва не відповідає вимогам ДБН, оскільки: для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менш одного метра. При цьому має бути забезпечено облаштування необхідних інженерно технічних заходів які перешкоджають зливу атмосферних опадів з крівлі та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Дослідженням встановлено, що частина зовнішніх комунікацій відповідача розташовані над ділянкою позивачів. Виявлені на ділянці відповідача будівлі дані про які відсутні в матеріалах інвентарної справи, перешкоджають позивачам в нормальній експлуатації приміщень, а також земельної ділянки. Відповідно до ст 391. ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 376. ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. ( Частина перша статті 376 із змінами, внесеними згідно із Законом N 4220-VI від 22.12.2011 ) 2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. 3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. 4. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. 5. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 6. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. 7. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» вказано, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). На думку суду, оскільки за наслідком здійснення самочинного будівництва частина даху нової споруди на 80 см надвисає над частиною будинку, що виділена у власність позивачів, що не спростовано сторонами в судовому засіданні, та порушує права позивачів, відповідно позивачам чиняться перешкоди в користуванні їхньою власністю, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, у спосіб обраний позивачами. Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині знесення стіни тобто перебудови, будівлі, дані про яку відсутні в матеріалах інвентарної справи. Оскільки відстань від будівлі до роздільної межі складає 0,15м., що є порушенням норм ДБН, та унеможливлює догляд та поточний ремонт вказаної самочинно зведеної споруди так як відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менш одного метра, відповідно в такому випадку порушуються права позивачів як користувачів суміжної земельної ділянки. Так як, неможливість проведення перебудови не спростована в судовому засіданні, вказане самочинно зведене приміщення підлягає перебудові з врахуванням відступу до сусідньої межі ділянки, що перебуває в користуванні [PERSON] та [PERSON] від найбільш виступаючої конструкції стіни, на відстані один метр, відповідно до обраного позивачами способу захисту порушеного права. Також з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 114,70 грн, які сплачені позивачами при подачі позову до суду відповідно до квитанції та враховуючи часткове задоволення позовних вимог щодо вимог немайнового характеру, та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4880 грн., які також були сплачені позивачами. Оскільки в судовому засіданні не доведено, що правова допомога надавалась позивачам саме в розмірі 2500 грн., відтак вказані витрати не може бути стягнуто з відповідача на користь позивачів.

Outcome: partial