Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом до відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Посилається на те, що 08.08.2006 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 0,51 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №7320580500:01:002:0451, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧВ №009529 виданого 06.08.2003 року, вартістю 6251,51 грн. Спадщину прийняла дружина [PERSON], яка належним чином не оформила право власності на дану земельну ділянку та померла 10.08.2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. За життя 29.11.2007 року [PERSON] склала заповіт, яким все майно заповіла їй [PERSON] Інших спадкоємців немає. Спадщину після смерті матері вона прийняла, своєчасно, звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з неналежним оформленням документів, що посвідчують право власності [PERSON] та витягу з Державного земельного кадастру. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на земельну ділянку площею 0,51 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер 7320580500:01:002:0451цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому 08 серпня 2006 року [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧВ №009529, виданого 06 серпня 2003 року на підставі розпорядження Вижницької райдержадміністрації від 10.07.2003 року №221, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №492, після смерті [PERSON], померлої 10 серпня 2017 року. В підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені в позові, просили задовольнити. В підготовче судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В підготовче судове засідання представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі їх представника. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позивачку [PERSON] та її представника [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08 серпня 2006 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-МИ №022564, виданого 08.08.2006 року виконкомом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №33. Після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 0,51 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №7320580500:01:002:0451, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧВ №009529 виданого 06.08.2003 року, вартістю 6251,51 грн. З копії спадкової справи №7/2011 до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадщину прийняла дружина [PERSON], оскільки подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви від 28.11.2011 року. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.2011 року вбачається, що державним нотаріусом Першої чернівецької нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтво на право на спадщину, яка складається, із: земельної ділянки площею 0,51 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер 7320580500:01:002:0451 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому 08 серпня 2006 року [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧВ №009529, виданого 06 серпня 2003 року на підставі розпорядження Вижницької райдержадміністрації від 10.07.2003 року №221, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №492. 10.08.2017 року [PERSON] - померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №179907, виданого 10.08.2017 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №31. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,51 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, кадастровий номер 7320580500:01:002:0451цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] залишила заповітне розпорядження, а саме, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла дочці [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 29.11.2007 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №224. З довідки [PERSON] сільської ради №12 від 04.01.20178 року вбачається, що [PERSON], 05.08.1923 року, яка померла 10.08.2017 року дійсно проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання у [INFO] з 1949 року по день її смерті. На день смерті [PERSON] разом з нею в одному будинку ніхто не був зареєстрований, а проживала, доглядала до смерті і здійснила поховання [PERSON] Судом також встановлено, що крім позивачки [PERSON] спадкоємців за законом та за заповітом, чи інших осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №107/02-31 від 06.03.2018 року. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону чинній на час правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону чинній на час правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності. Померла 10.08.2017 року [PERSON], успадкувала земельну ділянку площею 0,51 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак належним чином своє право не зареєструвала. Таким чином, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за заповітом [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 06 серпня 2003 року є дійсним на сьогоднішній день, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 352,40 грн. З урахуванням повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачкою судового збору в сумі 352,40 грн. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ перехідних положень цивільно-процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Outcome: approved