Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що 08 вересня 1999 року на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Бюро по приватизації державного житлового фонду Трипільської ТЕС, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності набули квартиру [ADDRESS]. [INFO] помер один із співвласників - [PERSON]. Після смерті останнього Українською міською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа щодо майна померлого, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю [PERSON] частку квартири відмовлено, оскільки його частка у спільному майні не визначена. Позивачі просять суд визначити, що розміри часток спадкодавця [PERSON] та співвласників [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS], яка належить їм згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду Трипільської ТЕС 08.09.1999 року, є рівними та складають по 1/3 чистині кожного. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, в поданій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, пояснивши, що квартира набута у власність в порядку приватизації. Є всі підстави вважати, що часки власників житла є рівними. В інший спосіб захистити своє право і отримати свідоцтво про право на спадкове майно після смерті [PERSON] позивачі не мають змоги, тому просять визначити частки належні кожному співвласнику у спірній квартирі. Представник Української міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. При вирішенні спору покладався на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] щодо задоволення позовних вимог не заперечили. Суд, вислухавши позивача та його представника, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 вересня 1999 року Бюро по приватизації державного житлового фонду Трипільської ТЕС квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2013 року, актовий запис № 119. Після смерті [PERSON] щодо його майна, заведена спадкова справа № 122/2013 та відкрилась спадщина, яка складається з частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З архівної довідки КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» № 17 від 14.01.2014 року, вбачається, що квартира є спільною сумісною власністю, тобто частка померлого в праві спільної сумісної власності не визначена. [PERSON] за життя, заповіту не склав, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є дочка покійного [PERSON], дружина - [PERSON] та онуки - [PERSON], [PERSON], 21 січня 2014 року нотаріус Української міської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартиру [ADDRESS], оскільки частка померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру не визначена. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці за законом Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно), а відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦК України. У разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними ( п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування») Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Як встановлено судом за життя померлий [PERSON] та позивачі не укладали жодних угод чи домовленостей щодо поділу спірної квартири. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивачів та інших спадкоємців можливості належним чином оформити свої спадкові права на частину спірної квартири, що належала померлому на праві спільної сумісної власності, а тому суд, зважаючи на відсутність можливості спадкоємців в інший спосіб оформити свідоцтва про право на спадщину, для захисту їх прав вважає за необхідне визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] та інших співвласників квартири [ADDRESS] в праві спільної сумісної власності становить 1/3 кожного.

Outcome: approved