Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні нерухомим майном, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації, вказуючи, що згідно свідоцтва на право власності на жило, вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані позивачі та колишній чоловік [PERSON] - відповідач [PERSON], який фактично більше року в даній квартирі не приживає та не з'являється. Відповідач постійно проживає за іншою адресою, його речей в квартирі немає, за комунальні послуги не сплачує, на численні прохання добровільно знятись з реєстрації відповідач не реагує. Позивачі до початку судового засідання подали письмову заяву в якій просять розглянути справу у їх відсутність, позов підтримують, просять задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявних у справі документах та зі згоди позивача ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, суду надана заява про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 06.06.2012р. позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.04.2012р., яке набрало законної сили 20.04.2012р. (а.с.9) та позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується даними паспортів, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.4,5,6), а також довідкою Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів №6 від 31.08.2015р. (а.с.12), довідкою сектору адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про місце реєстрації відповідача (а.с.15). Власниками квартири [ADDRESS] є позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Даний факт підтверджено свідоцтвом на право власності на житло [NUMBER] від 11.02.2008р. (а.с.7). Право власності позивачів на зазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.05.2008 року (а.с.8). Згідно акту від 06.10.2015р., складеного ЦОА №6 МКП «Основаніє», відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак фактично там не мешкає з січня 2012 року (а.с.30). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] не надав суду заперечень проти вимог позову та викладених в ньому обставин, тому обставини, на які посилаються позивачі за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачів в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому що їх інтереси порушені, вони не мають змоги користуватися та розпоряджатися належним їм майном за своїм розсудом, а відповідач як колишній член їх родини не користується спірним житловим приміщенням понад один рік, інших домовленостей між сторонами немає. Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстрації в квартирі, то суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без задоволення через наступне: Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що підставою для зняття з реєстрації є рішення суду, що набрали законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного та діючого законодавства, питання щодо реєстрації місця проживання або зняття з реєстрації не входять до компетенції суду. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial