Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивачка 19.12.2017 звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, так як подружні стосунки з відповідачем припинено. Вона потребує матеріальної допомоги на її утримання від відповідача до досягнення сином трирічного віку, однак добровільно відповідач такої допомоги не надає, хоча має можливість. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частки всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач надав суду відзив, у якому позов не визнав, оскільки не має можливості утримувати дружину. Працює, отримує заробітну плату, яка складається з окладу 4100 грн. та надбавки за ранг 200 грн. Значну частину доходу складає премія за результатами роботи, яка не є гарантованою у майбутньому. Сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його доходів. Інших утриманців не має, транспортних засобів у власності не має. Позивачка надала суду відповідь на відзив, де зазначила, що відповідач має можливість надавати утримання, так як після відрахування з його заробітку аліментів, витрат на оренду житла, які ним не підтверджено, його дохід складає 6028,89 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала, зазначивши у вступному слові аргументи, викладені у заявах по суті. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні, змінивши позицію, позов визнав частково та зазначив, що не визнає позов лише в частині розміру аліментів, який вважає завищеним. Має можливість надавати аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів його доходів, так як сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісяця за судовим наказом. Працює, інших утриманців не має, на диспансерному обліку у лікувальних установах не перебуває. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1548, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач (а.с.10). Дитина перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею, що підтверджується довідкою (а.с.12). Сторони проживають окремо, відповідач добровільно систематично матеріальну допомогу на утримання дружини не надає, що визнано сторонами. Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу, оскільки працює та, згідно довідок (а.с.36, 37), має постійних дохід в середньому в сумі 8971,89 грн. на місяць за період з вересня 2017 року по березень 2018 року. Таким чином, наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Разом з тим, враховуючи, що за судовим наказом Карлівського районного суду від 05.01.2018 з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів його доходів щомісячно, що впливає на майновий стан відповідача, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на утримання позивачки у 1/6 частці всіх видів доходів відповідача щомісячно. При визначенні розміру аліментів судом також враховано, що відповідач проживає один та інших, окрім сина, утриманців не має, має задовільний стан здоровя, доказів на підтвердження значних систематичних витрат, які б значно погіршували його майновий стан, суду не надав. Відповідно до ст. 79 ч. 1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Цей позов подано до суду 19.12.2017. У звязку з відсутністю у суді суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, Автоматизований розподіл позову був неможливим. Внаслідок цього провадження у справі відкрито лише 11.04.2018. Таким чином, позовна заява не розглянута до цього часу з обєктивних причин. На підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки рішення постановлено частково на користь позивачки, яку звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі мінімальної ставки станом на день звернення до суду (19.12.2017) у сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 79, 80, 84 СК України,

Outcome: partial