Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 26.08.2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюб, актовий запис № 711. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивачка зазначила, що за час спільного життя виявилось, що вони з чоловіком мають різні інтереси та уявлення про сімейне життя, що призвело до втрати порозуміння та почуття любові один до одного. Шлюбні відносини припинені та на теперішній час сторони разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть. Діти залишились мешкати з [PERSON] На підставі зазначеного позивачка вважає, що збереження сім'ї в подальшому неможливе. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 серпня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №711, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Позивачка відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивачки, суд вважає можливим залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов'язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved