Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.11.2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.12.2016 року (а.с.21), зазначила, що вона з 11.12.1991 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час їх повнолітня донька [PERSON] є студенткою 4-го курсу денної контрактної форми навчання факультету №3 Одеського національного медичного університету 4-го рівня акредитації. У зв'язку з навчанням донька не має можливості працевлаштуватися, тому потребує матеріальної допомоги. Їх неповнолітній син [PERSON] є студентом денного відділення на бюджетній формі навчання Одеського автомобільно-дорожнього коледжу ОНПУ і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення донькою 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання, та до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву (а.с.22) про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і наполягає на стягненні аліментів у заявленому розмірі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте надав суду письмову заяву (а.с.23) у якій просив суд розглянути справу у його відсутність та повідомив про свою згоду на стягнення з нього аліментів у заявленому до стягнення розмірі. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обов'язок по утриманню якої до досягнення нею 23 років несе відповідач відповідно до ч.1 ст.199 СК України та спільної неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 180, 182, 191, 198-200 СК України,

Outcome: approved