Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кіровоградської обласної лікарні головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого просить: стягнути з Кіровоградської обласної лікарні головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. моральної шкоди, завданої діями її працівників; на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. моральної шкоди, неповнолітній дитині [PERSON], [INFO]; на користь [PERSON] - 1 000 000 грн. моральної шкоди,; стягнути з Кіровоградської обласної лікарні головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації на користь [PERSON] - 37 654 грн. матеріальної шкоди; стягнути з Кіровоградської обласної лікарні головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації на користь [PERSON] судові витрати по справі. Позивачами 18.08.2017 року подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачі просять: стягнути з Кіровоградського обласної лікарні головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації на користь [PERSON] - 1 382 400 грн. моральної шкоди, завданої діями її працівників; на користь [PERSON] - 777 600 грн. моральної шкоди, неповнолітній дитині [PERSON], [INFO]; на користь [PERSON] - 1 036 800 грн. моральної шкоди, завданої діями її працівників; решту вимог залишити без змін. Позивачі та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник Кіровоградської обласної лікарні в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення матеріальної шкоди на поховання. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації просить відмовити у задоволені позову вказуючи, що департаментом було проведено службове розслідування (22.07.2010 року), яким встановлено, що черговим лікарем акушер-гінекологом [PERSON] неадекватно оцінений стан хворої [PERSON], не в повному обсязі призначено лікування згідно з встановленим діагнозом, відсутні записи погодинного спостереження лікаря за вагітністю з моменту погіршення її стану здоров'я. Але департамент наголошує, що в кошторисі Кіровоградської обласної лікарні відсутні кошти фінансування галузі охорони здоров'я, а отже задоволення позовних вимог порушить загальний лікувальний процес та функціонування всієї лікарні. . Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача [PERSON], представників відповідача та третьої особи, експерта в режими відео конференції, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] року в Кіровоградській обласній лікарні м. Кіровограда, будучи на 26 тижні вагітності, внаслідок неналежного виконання лікарем [PERSON] своїх професійних обов'язків, померла [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.07.2010 року виданим міським відділом по реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1902. Висновком судово-медичної експертизи №619 від 22.11.2010 року встановлено, що смерть [PERSON] настала від гемологічного шоку, внаслідок передчасного відшарування нормально розташованої плаценти при вагітності в строк 26 тижнів. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2014 року лікаря Кіровоградської обласної лікарні [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки з позбавленням права займатися лікарською діяльністю строком на два роки. На підстав ч. 5 ст. 74 КК України [PERSON] було звільнено від вказаного основного та додаткового покарання у зв'язку із закінченням строків давності. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24.02.2015 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.11.2014 року змінено, включено до резолютивної частини вироку посилання на норму, передбачену ч. 2 ст. 55 КК України в частині призначення [PERSON] додаткового покарання у виді позбавлення права займатись лікарською діяльністю строком на 2 року, в решті вирок залишено без змін. Згідно договору - замовлення про надання ритуальних послуг від [INFO] року виданого похоронним бюро ТОВ «Ритуал Кіровоград» здійснено оплату за поховання [PERSON] у сумі 13 764 грн. (а.с.9) Відповідно до розрахункових квитанцій серії ВААВ №549053 та №549054 від 15.03.2015 року позивачем здійснено оплату за комплекс на кладовищі на суму 23 260 грн. та оплату за укладку та бетонування на суму 630 грн.(а.с.8). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2015 року по справі призначено психологічну експертизу. Згідно висновку експерта № 926/15-23 261,262/16-23 від 15.04.2016 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи встановлено, що для [PERSON] смерть дочки [PERSON] є психотравмувальною, їй завдано моральні страждання, можливий розмір компенсації завданої моральної шкоди для [PERSON] становить 324 МЗП, розмір якої приймається рівно розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятим на момент винесення судом рішення. Що стосується [PERSON], то смерть дружини [PERSON] та майбутньої дитини є гостро психотравмуючою для нього та спричиняє глибокий психоемоційний стрес, він потребує допомоги психолога або психотерапевта для реабілітації наслідків пережитого емоційного стресу, можливий розмір компенсації завданої моральної шкоди для [PERSON] становить 432 МЗП, розмір якої приймається рівно розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятим на момент винесення судом рішення. Дослідження [PERSON] показали, що смерть матері [PERSON] стала страшною трагедією для нього, від якої він ще остаточно не отямився, мав діже тісний зв'язок з матір'ю, потребує допомоги психолога або психотерапевта для реабілітації наслідків пережитого емоційного стресу, можливий розмір компенсації завданої моральної шкоди для [PERSON] становить 243 МЗП, розмір якої приймається рівно розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятим на момент винесення судом рішення. В судовому засіданні експерт підтвердив свій висновок. Позивачами 18.08.2017 року подано до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до вимог ст. ст. 1172, 1174 ЦК України, передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 49 Конституції України - кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. За змістом положень статей 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України слід зазначити, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачем), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.8 вищезазначеної постанови за моральну шкоду ,заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Відповідно до ст. 80 ЦПК Україну кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доводи представника відповідача та представника Головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації про те що обласна лікарня є державною установою і фінансування на такі витрати відсутнє безпідставні і це не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження частково, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає задоволенню частково виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. Суд стягує з відповідача моральну та матеріальну шкоду яка полягає в стягненні витрат на поховання , ритуальні послуги та встановлення пам'ятнику потерпілій з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди представник відповідача погодився. Судові витрати су стягує з відповідача виходячи з вимог закону «Про судовий збір» та розмірів станом на 2015 рік, час коли позивач звернулася до суду. На підставі ст.ст. 23,1166-1168 ЦК України,

Outcome: partial