Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 06.08.2011р., від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, шлюб між ними розірвано та вона уклала новий шлюб. Вона бажає повезти дитину за кордон для лікування, але не може отримати згоду на це відповідача. У зв`язку з чим просила надати дозвіл [PERSON] , [INFO] , на тимчасові неодноразові поїздки з межі держави Україна, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України та АР Крим, разом з її матір`ю [PERSON] без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною 16-річного віку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Позивач [PERSON] , її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, до початку підготовчого судового засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, згоду на заочний розгляд справи та підтримання позовних вимог. У зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, представника позивача. 02 листопада 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.11) [PERSON] народилась [INFO] у м.Первомайськ Луганської області та її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.13) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.09.2016р., після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п.6 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019р. №815, в`їзд \\ виїзд громадян України на \\ з тимчасово окупованої території у Донецькій та Луганській областях здійснюється за умови пред`явлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон або свідоцтва про народження, а громадянами України віком від 14 до 16 років - за умови пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995р. №57, на підставі дозволу фізичній особі, виданого особі, що здійснює супровід. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, з метою повного захисту прав і інтересів неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При постановленні цього рішення суд також враховує, що відповідачем не було надано жодних заперечень проти позову, а так само і доказів, які б унеможливлювали надання неповнолітній [PERSON] дозволу на виїзд за кордон. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 840,80грн.

Outcome: approved