overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка 27.04.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від укладеного ними 08.08.2003 року шлюбу, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач з 23.08.2009 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі. За час перебування в Менській ВК № 91 відповідач був позбавлений можливості заробляти кошти своєю працею, вона змушена була утримувати сина за власні кошти. З 27.11.2014 року [PERSON] відбуває покарання в Крюківській ВК № 29 та має можливість заробляти кошти. Зважаючи на те, що відповідач має можливість заробляти кошти з 01.12.2014 року, враховуючи стан її здоров»я, встановлення їй 3-ї групи інвалідності, вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 50% доходу [PERSON], починаючи з 01.12.2014 року. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у розмірі 1/2 частини доходу, починаючи з 01.12.2014 року. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 11 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що інших осіб, яким би сплачував аліменти або утриманців не має ( а. с. 32-33 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 08.08.2003 року шлюбу, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач відсутні, також не має утриманців. ( а. с. 3 8 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180-182, 191 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі заявленому позивачкою щомісячно, що не суперечить вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

\~\~\~\~ Позивачка 27.04.2016 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22.07.2015 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач є опікуном малолітніх дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу розглянути без її участі. \~Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] є матірю неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-НО № 258904, виданого 22.04.2009 року виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 32, та свідоцтва про народження І-НО № 196459, виданого 08.05.2008 року виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 35. Мати малолітніх дітей [PERSON] позбавлена батьківських прав на підставі рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22.07.2015 року, яке набрало законної сили 04.08.2015 року. Рішеннями виконкому Української міської ради від 30.09.2015 №68, №69 та від 29.10.2015 року №79 малолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та [PERSON] призначено опікуном над малолітніми дітьми. На підставі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка звернулася до суду з даним позовом шляхом надіслання його через засоби поштового звязку 22.04.2016 року, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 22.04.2016 р. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка 27.04.2017 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2003р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обов'язки, перестали бути пов'язані спільним побутом, не проживають разом з жовтня 2009 року, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти обставин, викладених у позові. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.06.2003р., актовий запис №29. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з жовтня 2009 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка 27.05.2014 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 29.10.2005 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, позов про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді Тисменицького районного суду. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який є малолітнім. Під час шлюбу вона з чоловіком згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.06.2012 р., оформленого на ім'я відповідача, придбали будинковолодіння [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області, що складається з житлового будинку, літньої кухні, двох сараїв, гаражу, криниці, огорожі загальною вартістю 140327 грн. Право власності чоловіка на спірне будинковолодіння зареєстроване 18.06.2012 р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, наданим ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації». Відповідач не визнає за нею права на половину спільного сумісного майна подружжя. Просила визнати за нею право власності на ? частину спільного сумісного майна подружжя, а саме спірного будинковолодіння. Позивачка у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.10.2005 р. до 07.06.2014 р., коли набрало чинності рішення Тисменицького районного суду від 27.05.2014 р. про розірвання між ними шлюбу (а.с.35). Під час шлюбу сторони згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.06.2012 р., оформленого на ім'я відповідача, придбали домоволодіння [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області, що складається з житлового будинку, літньої кухні, двох сараїв, гаражу, криниці, огорожі загальною вартістю 140327 грн. (а.с.3). Право власності відповідача на спірне домоволодіння зареєстроване 18.06.2012 р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, наданим ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.4). У відповідності з вимогами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене за позивачкою слід визнати право власності на ? частину спірного домоволодіння як об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70 СК України, ст.392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачка 27.05.2014 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальну допомогу на її утримання не надає і син перебуває на повному утриманні позивача. У судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на його задоволенні, а відповідач позов не визнав, пояснив, що на даний час вирішує питання про скасування усиновлення дитини, він не бажав її. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 23.07.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджує відповідне свідоцтво серії [NUMBER]. /а.с.3/ Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.4/ Запис у графі «батько» відповідачем не спростовано належними та допустими доказами, незважаючи на його позицію щодо намагання скасувати усиновлення дитини, адже відповідне судове рішення що набрало законної сили ним не надано. Відповідно даних довідки №621 від 20.05.2014 р. Іванівської сільської ради Чернігівського району, позивачка та її дитина проживають разом по [ADDRESS]. /а.с.10/ У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивачка 27.06.2017 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 12.06.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилася дочка Аполлінарія, [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися через різні життєві погляди та принципи. Протягом року сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач ображає дружину, у звязку з чим сімейне життя неможливе. Вважає, що збереження сімї неможливе, шлюб існує лише формально. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився. Так, за зареєстрованим місцем проживання відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, із повідомленням про виклик у судове засідання на 08.09.2017 року, а також повторні виклики у судові засідання на 18.10.2017 року та 16.11.2017 року. Рекомендовані листи отримав відповідач про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які міститься у матеріалах справи. Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане відділом РАЦС Печерського районного управління юстиції у м.Києві. Від спільного проживання у них народилася дочка Аполлінарія, [INFO]. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільного сімейного господарства, подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сімя розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Тому, позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивачка 27.06.2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 26.09.2015 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, внаслідок чого сторони вони проживають окремо, спільного господарства не мають, шлюбно-сімйні стосунки припинили та шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Майнового спору не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала. ( а. с. 19, 20 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони укладали шлюб 26.09.2015 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони проживають окремо, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 4 ), яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивачка 27.06.2021 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 07.08.2013 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь на побутовому рівні. Внаслідок чого, сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки в квітні 2021 року, спільного господарства не мають та проживають окремо, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Майнового спору не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2013 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків з квітня 2021 року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , який проживає та залишиться проживати з позивачкою. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивачка 27.07.2015 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO] Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила задовольнити позов, винести по справі заочне рішення та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 26.06.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 26.06.2004 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 28. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.03.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №08, сторони є батьками [PERSON], [INFO] Згідно довідки КП «ЖКС м.Гірник» №1988 від 23.07.2015 року [PERSON], дійсно проживає у [ADDRESS], разом з сином - [PERSON], 2005 року народження. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні у позивача. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Стаття 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 27.07.2015 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 27.07.2015 р. Виходячи з обставин справи, а також приймаючи до уваги те, що у відповідача інших дітей на утриманні не має, даних про те, що він є непрацездатним у суду немає, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 27.07.2015 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved