Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, зазначивши, що 26.10.1995 померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у виді житлового будинку №3 по вул.Першотравневій с.Першотравневе Коростенського району Житомирської області та земельної ділянки розміром 0,60 га для ведення підсобного господарства. За життя своє право на житловий будинок та земельну ділянку мати не оформила. Після смерті матері вони фактично вступили у володіння спадковим майном. В оформлені спадкових прав нотаріусом їм відмовлено. Просять встановити факт прийняття ними спадщини за законом після смерті [PERSON] та визнати за ними право власності по 1/3 частині на спадкове майно у виді житлового будинку та земельної ділянки. В судове засідання позивачі не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог не заперечив. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 26.10.1995 року померла [PERSON], якій за життя належав житловий будинок №3 по вул.Першотревневій с.Першотравне Коростенського району Житомирської області відповідно до запису в погосподарскій книзі за 1991-1995 роки №7 особовий рахунок №798 та рішенням сільської ради №14 від 28.01.1994 року була передана безоплатно в приватну власність земельна ділянка розміром 0,60 га в с.Першотравневе. Державний акт на земельну ділянку [PERSON] отримано не було. Після смерті [PERSON] спадщина в нотаріальному порядку не прийнята. Позивачі як сини померлої є спадкоємцями за законом першої черги, спадщину прийняли, вступивши у володіння спадковим майном. Відкриття спадщини після смерті [PERSON] регулюється законодавством, яке діяло на час її смерті, а саме: розділом 7 Цивільного кодексу України в редакції закону 1963 року. Відповідно до ст. ст.548,549 ЦК України (1963 р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном. До часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від їх державної реєстрації. Право власності померлої на земельну ділянку на час її смерті не оформлено. Згідно законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини (ст.22,23 Земельного кодексу України в ред.Закону 18.12.1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Відповідно до п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (п.3.5 Постанови Пленуму ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільного справ про спадкування»). За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial