Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом до [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 вересня 2012 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Волицької сільської ради сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №2. Від даного шлюбу в них дітей не має. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони уже більше двох років не проживають разом, спільного господарства не ведуть, а отже фактично їхній шлюб існує формально, тому просить суд розірвати шлюб між ними та залишити їй дошлюбне прізвище Гаврилюк. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, будучи належним чином повідомленим, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище Гаврилюк) [PERSON], 02 вересня 2012 року було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Волицької сільської ради сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №2. Також встановлено, що подружжя [PERSON] від даного шлюбу дітей не мають. Крім цього встановлено, що сторони по справі важко розуміють один одного, мають різні характери та погляди на сімейне життя, відносини між ними ускладнилися, на даний час вони взагалі не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, а тому їхній шлюб фактично існує лише формально. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного та того, що позов подано одним із подружжя, а саме позивачкою [PERSON], яка продовжувати подальше спільне подружнє життя з відповідачем [PERSON] не бажає, та того, що подальше збереження їхнього шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, а тому суд вважає, що позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується заявленої позовної вимоги [PERSON] про відновлення її дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, то суд приходить до наступного, Так, згідно ч.5 ст.295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, з урахуванням викладеного та того, що позивачем після реєстрації шлюбу було змінено своє дошлюбне прізвище з «Гаврилюк» на «Каналош», а також того, що на сьогоднішній день позивач бажає змінити своє прізвище на дошлюбне, а тому суд вважає, що і дана вимога позивачки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved