Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовною заявою, в якій просили визнати за ними право власності по 1/2 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовували тим, що за вказаною адресою [PERSON] (бабуся) на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] року [PERSON] (бабуся) померла. Ще за життя вона посвідчила на їх імена заповіт, яким заповіла їм в рівних частках все належне їй на день смерті майно. Позивачі прийняли спадщину за заповітом та бажають оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS]. У зв'язку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними право власності по 1/2 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак до суду подали спільну письмову заяву, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити та розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача - Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив справу розглядати у його відсутність. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 5 Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 30.08.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у 1954 році (а.с. 7-10). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла їм все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією дублікату заповіту від 15.05.1996 року (а.с. 13). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачі прийняли спадщину за заповітом після смерті [PERSON], успадкувавши належне їй домоволодіння, оскільки вступили в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 572 від 15.06.2017 року (а.с. 11). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 316/2017 від [INFO] року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 33-60), з якої вбачається, що позивачі є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], які бажали прийняти та прийняв спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Син спадкодавця [PERSON] (батько позивачів) (копії свідоцтв про народження, а.с. 18-20) помер ще до моменту відкриття спадщини, а саме 23.02.1993 року, що також підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують по 1/2 частині кожен житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачам в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], які залишилась після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 1074/02-31 від 24.10.2017 року (а.с. 17). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме по 176,20 грн. кожному. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved