Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначили, що вони є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що успадковане ними після їх батька - померлого [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, вида\-ного 30 травня 1990 року. Згідно земельно-облікових документів за [PERSON] рахувалася земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку по [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння межує із земельною ділянкою [PERSON], яку йому було надано Рішенням зборів уповноважених членів колгоспу ім. Леніна від 20.04.1988 року. Рішенням Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 16.10.2007 року № 124-14-V скасовано пункт 3-й рішення Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 24.04.2007 року № 86-11-V та надано [PERSON] дозвіл на виготов\-лення державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі рішення зборів уповноважених членів колгоспу ім. Леніна від 20.04.1998 року, земельно-кадастрової документації - акту винесення в натуру земельної ділянки індивідуаль\-ного забудовника та плану забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку на підставі рішення Застугнянської сільради народних депутатів від 07.06.1996 року № 58. У 2008 році, на замовлення [PERSON] ТОВ «Арбат Ленд» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та об\-слуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території села Застугна Васильківського району Київської області. Позивачі зазначили, що при виготовленні вказаної документації на земельну ділянку [PERSON] її межі із [PERSON] не погоджувалися, межі земельної ділянки межовими знаками не закріплювалися, межові знаки на зберігання [PERSON] не передавалися. На підставі рішення Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 16.10.2007 року № 124-14-V та отриманої технічної документації [PERSON] було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № 3221482801:01:002:0020, площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд серії ЯИ № 694505. Відповідно до технічного паспорту на належний позивачам садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного 11.10.2013 року, відстань від погребу (літера Г на схематичному плані земельної ділянки) до паркану (межі земельної ділянки) становить від 1,80 до 2,13 метра. Зазначили, що погріб був побудований у 1976 році, позивачами та їх право попередником місце розташування погребу та паркану не змінювалося. Позивачі вважають, що оскільки рішення про вилучення частини земельної ділянки у [PERSON] не приймалося, то надання у власність [PERSON] земельної ділянки, частина якої перебувала у користуванні [PERSON] і перейшла до позивачів, без попереднього припинення права користування нею (її вилучення) [PERSON] є незаконним, а тому, просять скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 16.03.2010 року, серії ЯИ № 694505 та визнати [PERSON] таким, що втратив право власності на земельну ділянку земельну ділянку кадастровий № 3221482801:01:002:0020, площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не прибули, у заявах на адресу суду, просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги заяви в повному обсязі та просили задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не прибув. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо вимог позивачів зазначила, що підстав для скасування державного акта на право власності відповідача на земельну ділянку немає, а тому просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судовому засіданні частково підтримала позов та пояснила, що державний акт на право власності відповідача на земельну ділянку було виготовлено без дотримання вимог законодавства та плану забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку, оскільки межові знаки представником проектної організації в присутності представника сільської ради не відновлювались та на зберігання землевласнику (землекористувачу) не передавались. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, представника третьої особи та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 03.12.2009 року № 316-31-V передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 35). Після смерті [PERSON] - батька позивачів, останні успадкували після нього домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с. 12, 13, 14). На домоволодіння позивачів за вказаною адресою заведено погосподарську книгу на 1971, 1975 і 1976 року, за даними якої, земля, що знаходиться в особистому користуванні господарства всього склала 0,15 га (а.с. 15 - 17). Також, на вказане домоволодіння позивачів складено технічні паспорти, останній з яких має план будинку, його характеристики, експлікацію та схематичний план земельної ділянки (а.с. 47 - 50, 42 - 46). Крім того, листом Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 05.10.2011 року № 429 повідомлено, що згідно земельно-облікових документів за [PERSON] рахувалася земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва, обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] (а.с. 41). Фактичних даних про те, що позивачі успадкували після свого батька вказану земельну ділянку та набули на неї право власності у встановленому законом порядку до заяви не додано, під час розгляду справи суду не надано та в матеріалах справи відсутні. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 694505, виданого на підставі рішення Застугнянської сільської ради Васильківського району Київської області від 16.10.2007 року № 124-14-V, відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0800 га, кадастровий номер 3221482801:01:002:0020 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Земельна ділянка, що перебуває в користуванні позивачів, межує із земельною ділянкою відповідача. При цьому, по висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 4924/14-41 від 30.09.2014 року, межі і площа земельної ділянки відповідача згідно із землевпорядною документацію, не відповідають фактичним межам і площам земельної ділянки, що належить йому на праві власності та накладаються на фактичні межі земельної ділянки, якою користуються позивачі (а.с. 124 - 135). Разом з цим, допитаний в судовому засіданні експерт пояснив, що при проведенні експертного дослідження, межі земельної ділянки позивачів було встановлено зі слів позивача та ним (експертом) не використовувалось для визначення меж земельної ділянки позивачів будь-яких письмових документів. У зв'язку з цим, суд критично оцінює висновки експертизи, оскільки вони не ґрунтуються на належних, фактичних, достовірних і об'єктивних документальних даних та в частині, що стосується меж земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS], - отримані зі слів позивача. До того ж, при аналізі правовідносин, що склалися між сторонами, суд враховує наступні положення законодавства. Згідно із частинами 1 - 10 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій і сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до статей 125 і 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частина перша статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачає, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Порядок такої реєстрації чітко визначений законом. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Як встановлено в судовому засіданні, право власності позивачів на земельну ділянку якою вони користуються не зареєстровано. Позивач [PERSON] під час розгляду справи підтвердив, що межі земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], - в натурі на місцевості не встановлювались; при цьому, до відповідних державних органів з метою належного оформлення вказаної земельної ділянки позивачі не звертались. Правовстановлючого документа на земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивачів, суду не надано. Отже, необхідно зробити висновок, що формування земельної ділянки позивачів, як об'єкта цивільних прав не відбулося, її площа і фактичні межі не визначено, інформацію про неї до Державного земельного кадастру не внесено, тобто державну реєстрацію вказаної земельної ділянки не проведено. Разом з цим, Інструкція про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376 передбачає, що у разі відсутності розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою, власниками земельних ділянок розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Доводи позивачів та представника третьої особи стосовно того, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку відповідача, межі земельної ділянки межовими знаками не закріплювалися, межові знаки на зберігання відповідачу не передавалися, межові знаки представником проектної організації в присутності представника сільської ради не відновлювались та на зберігання землевласнику (землекористувачу) не передавались, суд вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються Актом про встановлення меж земельної ділянки в натурі та прийому-передачі межових знаків під охорону та зберігання від 28 травня 2010 року, власнику земельної ділянки кадастровий номер 3221482801:01:002:0020 [PERSON] (а.с. 25). Стаття 1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи встановлені судом обставини, за умови, що межі земельної ділянки позивачів у передбаченому законодавством порядку документально не визначені та не закріплені, категорично стверджувати, що відповідач порушує право позивачів на користування земельною ділянкою в тих чи інших межах, - неможливо. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, якими у даному випадку слід вважати певні (не встановлені документально) межі земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивачів. Тобто, оскільки межі земельної ділянки позивачів не встановлено в натурі на місцевості, суд приходить до висновку, що визначити чи існує порушення відповідачем прав позивачів щодо користування нею - неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності відповідача на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], не порушує законні права та інтереси позивачів щодо користування суміжною земельною ділянкою. Порушення відповідачем законодавства при реалізації свого права щодо набуття права власності на належну йому на праві власності земельну ділянку, судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed