Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на користь відповідачів. Однак, відповідачі у встановлений законом строк не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачі проживали разом з померлою з 2006 року та до дня її смерті, доглядали за померлою та за квартирою. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON], [PERSON] звернулися до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 18 серпня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивачів адвоката Златі Н. С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують, проти заочного вирішення справи не заперечують. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 21 січня 2019 року явку відповідачів [PERSON], [PERSON] було визнано обовязковою та викликано їх у судове засідання для надання суду особистих пояснень. Однак на судові засідання, що відбулися 27 лютого 2019 року, 27 березня 2019 року, 07 травня 2019 року відповідачі не зявилися, про дату, час та місце їх проведення сповіщалися належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачів є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження від 21 травня 2009 року на користь відповідачів. Однак, відповідачі не проживали разом з померлою та у встановлений законом строк не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачі проживали разом з померлою з 2006 року та до дня її смерті. Вони доглядали за [PERSON], піклувалися про неї, доглядали за квартирою. Позивачі є спадкоємцями четвертої черги, оскільки проживали однією сімєю з спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі проживали разом з померлою на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважаються таким, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON], [PERSON] звернулися до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 18 серпня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивачі надали суду копії документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved