Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначили, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Членами даного колгоспного двору були вони (позивачі), [PERSON] та [PERSON]. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на нього. [INFO] року померла [PERSON], спадщину після смерті якої в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла дочка [PERSON] [INFO] року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняли вони (позивачі). З метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку вони (позивачі) зверталися до центру надання адміністративних послуг Носівської РДА, але в реєстрації права власності їм було відмовлено. Нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивачі не з'явилися, [PERSON] та представник [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити. У судове засідання представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області також не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON], просив справу розглянути без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Червонопартизанської сільської ради № 03-06/141 від 4 березня 2015 року (а.с. 12). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 34), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З копій свідоцтв про народження (а.с. 8) та одруження (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON], а тому в силу ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР має право на спадкоємство після її смерті. У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням державного нотаріального архіву Чернігівської області № 3204/01-17 від 23 серпня 2016 року (а.с. 24) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 вересня 2016 року (а.с. 33). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З копії довідки Червонопартизанської сільської ради № 03-06/141 від 4 березня 2015 року (а.с. 12) вбачається, що на день смерті [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що з 8 лютого 1962 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9). [PERSON] не відноситься до спадкоємців [PERSON] за законом, а тому не має права на спадкоємство після її смерті. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]. Частиною 2 ст. 548 ЦК УРСР встановлено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який проживав в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області, за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 36-42), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори від 20 вересня 2016 року (а.с. 32) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. З копії довідки Володьководівицької сільської ради № 1286 від 15 серпня 2016 року (а.с. 23) вбачається, що на день смерті [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Таким чином, [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, успадкували після смерті [PERSON] по 1/8 частині житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частини вищезазначеного житлового будинку, які належали померлим [PERSON] та [PERSON], в зв'язку із відсутністю чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій № 2052/02-31 від 18 жовтня 2016 року (а.с. 43). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації за собою права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено в зв'язку з тим, що відділ не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 13-15). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved