Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1997 року по [INFO] року, матеріальної допомоги на утримання їхньої доньки [PERSON] не надає, але як батько зобов'язаний утримувати дитину до повноліття і має таку можливість, так як працює в Росії і має стабільний заробіток, стан його здоров'я задовільний, інших дітей та утриманців не має. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, просила позов повністю задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Суд, в порядку ст.415 ЦПК України, звертався із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації, у якому просив викликати та допитати відповідача [PERSON] з приводу позовних вимог заявлених [PERSON], а також вручити йому повідомлення про дату та час розгляду цієї справи. Проте таке доручення повернулося невиконаним у зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача [PERSON], який за місцем свого проживання належним чином був повідомлений про виклик до Совєтсько - Гаванського міського суду Хабаровського краю, що підтверджується повідомленням про вручення виклику. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в шлюбних відносинах і є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.06.1999 року (а.с.7). На даний час [PERSON], відповідно до довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 16 січня 2014 року за № 20 (а.с. 9), проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, як встановлено на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи, відповідач має задовільний стан здоров'я, іншим особам аліменти не платить і утриманців не має, працює, тому має можливість сплачувати аліменти на дитину у зазначеному позивачкою розмірі, але не менше встановленого законом мінімального розміру, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника щомісяця. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати - 243,60 гривень судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Докази на підтвердження підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні.

Outcome: approved