Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка 27. 06. 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 31.05.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона надала відповідачу по справі кошти в сумі 6 600 грн. Згідно даного договору відповідач зобов'язався повернути отриману суму в розмірі 6 600 грн. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується його розпискою від 31.05.2013 року. Просила суд стягнути з відповідача на її користь суму неповернутого боргу в розмірі 6600 грн. Крім того, зважаючи на те, що сума боргу відповідачем на даний час не повернута, позивачка просить ще й стягнути з відповідача на її користь інфляційні нарахування в сумі 712 грн., 3 % річних за прострочене зобов'язання в розмірі 195,83 грн. та проценти за весь час користування кредитом в сумі 467, 76 грн., всі судові витрати, в тому числі витрати за надання правової допомоги в розмірі 800 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просив його повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Від отримання кореспонденції суду ухилився. Судом встановлено, що 31.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 6 600 грн., які він зобов'язався повернути до 30.06.2013 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Факт одержання грошей підтверджується розпискою відповідача від 31.05.2013 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконанням сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку з тим, що відповідачем жодним чином не здійснено заходів по погашенню боргу, позивач, починаючи з 01.07.2013 року, набув цілком законного права вимагати як кредитор від боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідальності, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно розрахунку, наданого позивачем, інфляційні нарахування за прострочення грошового зобов'язання за період з 01. 07. 2013 року по 31. 05. 2014 року становлять 712,06 грн., розмір 3 % річних від простроченої суми за період з 01. 07. 2013 року по 26. 06. 2014 року складає 195,83 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. В той же час вимога про стягнення процентів за користування грошовими коштами не підлягає до задоволення з огляду на наступне: З наданої позивачем розписки від 31.05.2013 року вбачається, що позика надавалася відповідачу безвідсоткова, оскільки до 30.06.2013 року відповідач повинен був повернути ту саму суму, яку отримав в борг, а саме 6 600 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки суму неповернутого боргу в розмірі 6 600 грн. інфляційні нарахування - 712,06 грн., 3 % річних - 195,83 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Outcome: partial