Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів фінансових послуг і відшкодування матеріально-фінансових збитків, покликаючись на те, що вони були членами Кредитної спілки «Християнська злагода» з якою укладали договори про строкові членські внески, проте вказані кошти вкладників були використані керівництвом КС у своїх приватних цілях, внаслідок чого відбулося їх розкрадання за фактом якого порушено кримінальну справу №141-3097 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК України, а позивачі визнані потерпілими. Крім того вироком Галицького районного суду м.Львова від 14.06.2011 року №1-9/11 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, чч.2,3 ст.358, ч.3 ст.366 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних функцій на 3 роки. Вирок набрав законної сили. Вважають, що злочинними діями відповідача їм заподіяні матеріальні збитки, які полягають у неотриманні споживачами фінансових послуг у вигляді виплати нарахованих відсотків за внесками та розміру самих внесків. Просять суд стягнути з відповідача на їх користь 808000 грн. матеріальних збитків, заподіяних та шляхом конфіскації належного [PERSON] майна здобутого злочинним шляхом, квартири [ADDRESS] та передачі її позивачам. Позивачі в судове засідання не з'явилися, при цьому, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2006 року між КС «Християнська злагода» в особі голови Правління [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір №211 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с.14.), згідно з яким позивач на умовах зворотності вніс на свій рахунок 13000 грн., що є еквівалентом 2574 доларів США, на строк 12 місяців до 14.08.2007 року. 15.09.2008 року між КС «Християнська злагода» в особі голови Правління [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір №283 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с.15), згідно з яким позивач на умовах зворотності вніс на свій рахунок 202 000 грн., що є еквівалентом 41 649,49 доларів США, на строк 12 місяців до 15.09.2009 року. 29.01.2008 року між КС «Християнська злагода» в особі голови Правління [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір №88/08 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с.16), згідно з яким позивач на умовах зворотності вніс на свій рахунок 22 000 грн., що є еквівалентом 4356,44 доларів США, на строк 12 місяців до 29.01.2009 року. В процесі судового розгляду було з'ясовано, що станом на день розгляду справи позивачам не повернуто коштів вкладників та не виплачено відсотків за користування ними. Відносно голови правління КС «Християнська злагода» [PERSON] та працівників порушено кримінальну справу, позивачів визнано потерпілими, що підтверджується постановами начальника ВСУ ГУМВСУ у Львівській області Желізко В.Р. від 04.11.2010 року, від 03.11.2010 року (а.с.21,22), та довідкою слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області Червінко З.З. (а.с.22). Вироком Галицького районного суду м.Львова від 14.06.2011 року у справі №1-9/11 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, чч.2,3 ст.358, ч.3 ст.366 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних функцій на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області № 11-114/11 від 06.04.2012 року вирок Галицького районного суду залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Галицького районного суду м.Львова №1304/7810/12 від 14.02.2013 року у справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Християнська злагода» про стягнення депозитного внеску позов задоволено. Вирішено стягнути з КС «Християнська злагода» на користь [PERSON] 147889,87 грн. депозитного внеску, 1478,90 грн. судового збору ( а.с. 24). Рішенням Галицького районного суду м.Львова №461/4159/13-ц від 07.06.2013 року у справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Християнська злагода» про стягнення боргу позов задоволено. Вирішено стягнути з КС «Християнська злагода» на користь [PERSON] 571 073 грн., заборгованості, 229,40 грн. судового збору (а.с.25). Рішенням Личаківського районного суду м.Львова №2-497/2010 від 15.02.2010 року у справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Християнська злагода» про відшкодування шкоди та повернення вкладу позов задоволено. Вирішено стягнути з КС «Християнська злагода» на користь [PERSON] 500 94,64грн. грошового вкладу, 3234 грн. відсотків, та судові витрати у розмірі 562 грн. Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Водночас ст.177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі. У тому числі гроші та цінні папери, майнові права та інші матеріальні й нематеріальні блага. За приписами ст.22 ЦК України. Пунктами 13,15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» роз'яснено, що Покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством (ст.137 КЗпП України або ст.454 ЦК України з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою. Якщо вироком суду доведено факт придбання майна на кошти, здобуті злочинним шляхом, то стягнення з відповідача для відшкодування потерпілим позивачам заподіяної шкоди може бути звернуте на майно у незалежності від того, чи є воно спільною власністю подружжя, або спільною власністю інших осіб. Пунктом 18 Постанови визначено, що при розгляді цивільного позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз'ясненням, даним у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року «Про судове рішення» визнає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами цього цивільного позову або/і зібраних з ініціативи суду. Згідно п.21 Постанови - у випадках, коли з засудженого належить стягнути не тільки суми на відшкодування матеріальної шкоди, а й безпідставно одержані суми, а також коли до нього застосовано конфіскацію майна, при виконанні вироку слід керуватися тим, що в першу чергу, відшкодовується шкода, у другу чергу - стягуються безпідставно одержані суми і тільки після цього проводиться конфіскація майна. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобов'язання за договорами про строкові членські внески, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачами, що складає залишкову суму депозитного внеску, розраховану від еквіваленту, встановленого в доларах США станом на день закінчення дій договору, та невиплачені відсотки.

Outcome: approved