Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначили наступне. Позивачі проживають та є власниками квартири [ADDRESS]. Разом з позивачами у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Проте відповідач [PERSON] вже 2 роки не проживає у вищевказаній квартирі, залишив її добровільно. Позивачі не бажають сплачувати за комунальні послуги замість відповідача, який зареєстрований, але фактично не проживає в їх квартирі, тому і звернулися до суду з позовною заявою, у якій просять щодо позбавлення відповідача [PERSON] права користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачі не з'явилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію прав позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками у рівних частках квартири [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно довідки форми № 3 від 31 липня 2015 року у вищезазначеній квартирі зареєстрований також [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за останні два роки до ЖЕД-505 з питання неможливості проживання за адресою реєстрації не звертався. Згідно облікової медичної документації та журналу запису викликів лікаря додому відповідач за останні 2 роки до лікарів КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району за медичною допомогою не звертався, лікаря за адресою реєстрації не викликав. Згідно витягу з інформаційної бази «Армор» встановлено, що [PERSON] в період з 2013 року по 02.11.2015 року з заявами про неможливість проживання в квартирі [ADDRESS] до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві не звертався. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивачі є власниками квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не мешкає, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved