Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 серпня 2007 року було приватизовано квартиру за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 03 червня 2011 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/7 частину вказаної квартири на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. 25 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] подарували свої частки [PERSON] Таким чином, позивач вказує, що на даний час на праві власності [PERSON] належить 2/7 частини квартири, [PERSON] - 1/7 частина квартири, [PERSON] - 3/7 частини квартири, [PERSON] - 1/7 частина квартири. Позивачі зазначають, що з 2011 року відповідач почав зловживати спиртними напоями, мали місце випадки застосування насильства в сім'ї, у зв'язку з чим позивач [PERSON] змушена проживати з дітьми на зйомних квартирах, не маючи власного житла. Відповідач не допускає їх до квартири, створює конфліктні ситуації, тому вони не мають можливості проживати у своїй квартирі. На підставі викладеного позивачі просять суд вселити [PERSON], малолітню [PERSON], [INFO], та [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та встановити наступний порядок користування вказаною квартирою: виділити у користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 18,1 кв.м. з балконом 1,3 кв.м., залишити у загальному користуванні кухню 7,2 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., вбиральню 1 кв.м., коридор 9 кв.м. Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні позов підтримали. Додатково пояснили, що їм на праві власності разом належить 5/7 частин квартири за адресою [ADDRESS], а відповідачу - 2/7 частини вказаної квартири. У вказаній квартирі проживала матір відповідача, яка померла у 2010 році, а вони в той час проживали по [ADDRESS], і відповідач деякий час проживав з ними. Після смерті матері протягом одного року в квартирі проживали квартиранти, потім у вересні 2013 році туди вселився відповідач і поміняв замки, у зв'язку з чим позивач з дітьми у квартирі після смерті матері відповідача не проживали, оскільки не могли туди потрапити, а відповідач ключів від квартири їм не давав, виганяв їх з квартири. Внаслідок цього вони змушені були 5-6 разів звертатися в поліцію, в тому числі 26 грудня 2015 року до дільничного інспектора, і в кінці 2015 року відповідач в присутності поліції дав їм один ключ. При цьому, як пояснили позивачі, у дверях два замки, і коли відповідач зачиняє двері на другий замок, від якого у них немає ключа, вони не можуть потрапити до квартири. Кілька разів вони потрапляли до квартири і бачили, що там сиділи якісь чоловіки та випивали спиртні напої, на даний час там проживають чужі люди. Весь час з жовтня 2013 року позивачі проживають на зйомній квартирі по вул. Червоноармійській в м. Києві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позивачі мають можливість потрапити до квартири, приходять до неї та створюють конфліктні ситуації. Вказав, що після смерті його матері у квартирі близько 3,5 років проживали квартиранти. Він у квартирі почав проживати з вересня 2013 року, змінив нижній замок, ключ позивачам не давав, оскільки вони не приходили, а на нижній замок він двері не зачиняв, верхній замок залишився той самий. Під час виклику позивачами поліції він дав їм ключ від нижнього замка, а від верхнього вони мали ключі. Щодо перебування у квартирі сторонніх осіб пояснив, що до нього на вихідні приїжджає пожити товариш. Відповідач вказав, що займає маленьку кімнату, більша кімната стоїть порожня. З приводу того, щоб закрити доступ відповідачу до більшої кімнати, відповідач заперечував, оскільки йому іноді треба заходити на балкон. Також відповідач вказав, що вживає спиртні напої близько двох разів на місяць з друзями або у кафе. Зазначив, що позивачі у квартирі не проживають та, на його думку, мають намір здавати кімнату, щодо якої просять встановити порядок користування. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 серпня 2007 року КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва згідно з розпорядженням №3229 від 06 серпня 2007 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 03 червня 2011 року [PERSON] є спадкоємцем 1/7 частини спірної квартири після смерті своєї матері [PERSON] З договору дарування частки квартири від 25 серпня 2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла в дар 2/7 частини квартири [ADDRESS]. Таким чином на час розгляду справи на праві власності [PERSON] належить 2/7 частини квартири, [PERSON] - 1/7 частина квартири, [PERSON] - 3/7 частини квартири, [PERSON] - 1/7 частина квартири. Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [NUMBER] від 01 березня 2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого 19 вересня 2002 року. Позивачі та відповідач зареєстровані за адресою [ADDRESS] Згідно відповіді Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві №52/20500 від 21 травня 2015 року заява [PERSON] від 16 травня 2015 року з приводу неправомірних дій зі сторони колишнього чоловіка, які характеризуються недопусканням до квартири [ADDRESS] та вчиненням конфліктних ситуацій розглянута, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду про недопущення вищевказаного правопорушення. З висновку інспектора поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві капітана поліції Глущенко О.П. від 01 грудня 2015 року вбачається, що 28 листопада 2015 року до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшло повідомлення про те, що за адресою [ADDRESS] виникла сварка. До працівників поліції звернулася [PERSON], яка пояснила, що її батько [PERSON] вчинив сварку, кидався в бійку (ЖЕО №85183 від 28 листопада 2015 року). У відношенні [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладеного на нього стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 годин. Згідно листа Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві №52/К-800 від 29 грудня 2015 року заява [PERSON] від 24 грудня 2015 року з приводу конфлікту з колишнім чоловіком [PERSON] розглянута, складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, згідно з рішенням Оболонського районного суду м. Києва на [PERSON] накладено 30 годин виправних робіт. Згідно відповідей Оболонського управління поліції Національної поліції в м. Києві №К-856/125/51-2016 від 27 січня 2016 року та №К-857/125/51-2016 від 27 січня 2016 року звернення [PERSON] за фактом вчинення відносно неї протиправних дій з боку чоловіка [PERSON] розглянуто та заява приєднана до матеріалів кримінального провадження №12013110050011787, по якому на даний час триває досудове розслідування, про результати якого її буде поінформовано належним чином. З відповіді Оболонського управління поліції Національної поліції в м. Києві №15310/125/51/02-16 від 16 березня 2016 року вбачається, що заява [PERSON] від 11 березня 2016 року щодо неправомірних дій розглянута, під час її розгляду в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення не виявлено, у зв'язку з чим підстав здійснення досудового розслідування, передбаченого КПК України, немає. Проте враховуючи те, що це цивільно-правові відносини, рекомендовано звернутися до районного суду. Як вбачається з договору №01-10 оренди квартири від 01 жовтня 2013 року, ТОВ «Васильківська КСМ» передала, а [PERSON] прийняла в тимчасове платне довгострокове користування квартиру [ADDRESS] строком на 2 роки 10 місяців. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадянин який має у приватній власності квартиру, частину квартири, користується нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Зі змісту ст. 155 ЖК України вбачається, що квартири, які є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків установлених законом. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач в судовому засіданні не заперечував ту обставину, що між ним, його колишньою дружиною та повнолітньою дочкою склалися конфліктні стосунки, що він змінив замок у дверях, що в квартирі періодично проживає його товариш, а також вживання ним у квартирі спиртних напоїв. Таким чином, враховуючи те, що в квартирі [ADDRESS] проживає відповідач, який чинить позивачам перешкоди у проживанні в цій квартирі, у зв'язку з чим позивачі проживають за іншою адресою, хоча вони є співвласниками квартири і зареєстровані в спірній квартирі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачів про їх вселення у спірну квартиру. Проте позовні вимоги про встановлення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, що володіють та користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як встановлено судом, жила площа квартири становить 29,9 кв.м; частка жилої площі, яка припадає на 1/7 частину квартири, становить 4,27 кв.м (29,9/7=4,27). [PERSON] на праві власності належить 2/7 частини квартири, на вказану частку припадає 8,54 кв.м. жилої площі (4,27х2=8,54). [PERSON] належить 1/7 частина квартири, на вказану частку припадає 4,27 кв.м жилої площі. [PERSON] належить 3/7 частини квартири, на вказану частку припадає 12,81 кв.м жилої площі (4,27х3=12,81). [PERSON] належить 1/7 частина квартири, на вказану частку припадає 4,27 кв.м жилої площі. Разом на частки в квартирі [PERSON], малолітньої [PERSON] та повнолітньої [PERSON] припадає 21,35 кв.м жилої площі. З технічного паспорта на квартиру вбачається, що квартира має дві кімнати, одна площею 18,1 кв.м з балконом, яку позивачі просять виділити їм у користування, друга - площею 11,8 кв.м, яка залишається у користуванні відповідача. Оскільки жила площа кімнати, яку собі просять виділити у користування позивачі, не відповідає розміру жилої площі, що припадає на їх частку у праві спільної часткової власності (є меншою), а жила площа кімнати, яка виділяється у користування відповідача, є більшою від розміру жилою площі, що припадає на його частку у праві власності на квартиру, підстави для встановлення порядку користування квартирою, про який просять позивачі, відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial