Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася в суд та просить розірвати шлюб між сторонами та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],в розмірі 800грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не прибули. Подали заяву, про зміну позовних вимог в частині стягнення аліментів. Просили стягувати з відповідача аліменти на користь позивача в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/2 від доходів відповідача на трьох неповнолітніх дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. Просять справу розглядати у їхній відсутності, змінений позов підтримують. Відповідач в судове засідання не прибув. Подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Змінений позов визнає в повному обсязі. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 27.11.2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного гос подарства, не підтримують подружніх стосунків. Шлюб розпався та подальше примирення між ними не можливе, виявили спільне бажання на його розірвання. В зв'язку з цим суд вважає, що зберегти сім'ю не видається можливим, а тому шлюб необхідно розірвати, оскільки сім'я фактично розпалася, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, так як вона не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні відносини та знайти спільну мову в сімейних питаннях. Згідно свідоцтв про народження, судом встановлено, що діти сторін, син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] р.н проживають з позивачкою та знаходяться повністю на її утриманні. А відтак, статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Слід також зазначити, що статтею 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з норм вищевказаних статей та в силу встановлених матеріалами справи, відповідач повинен здійснювати сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання їхніх спільних дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін і те, що відповідач є працездатною людиною та регулярно отримує заробітну плату, не має інших утриманців. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved