Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого вказали, що відповідно до рішення Коростишівського районного суду від 20.01.1998 [PERSON] є власником на праві особистої приватної власності 515/1000 частин житлового будинку в [ADDRESS] . Інші 485/1000 частин домоволодіння належали чоловіку [PERSON] - [PERSON] , який [INFO] помер. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, єдиними спадкоємцями майна померлого (в тому числі 485/1000 частин домоволодіння) є його діти позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] по 1/ 2 частині. Також до будинку було добудовано 3 кімнати (1-3, 2-2, 2-1), які мають статус самочинного будівництва та можуть бути узаконеними співвласниками лише після поділу земельної ділянки між ними. Земельна ділянка під будинком, площею 650 кв.м., перебуває у спільній сумісній власності - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Між власниками відсутня згода щодо поділу майна, тому з урахуванням уточнених позовних вимог просить виділити їм належні їм частки як окремі квартири за варіантом №4, земельну ділянку згідно варіанту №8 експертизи №133/10-2019. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що з відповідачем не можуть дійти згоди щодо виділу в натурі частини будинку, а тому просить виділити належні їм частки в будинку згідно з варіантом № 4, а земельної ділянки згідно варіанту №8 експертизи. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в ході розгляду справи направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти виділу, але не згоден з варіантом поділу, обраним позивачем, та просить виділити за варіантом №1. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями по 1\\2 частини від 485/1000 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 17.02.2010 р., а [PERSON] є власником 515/1000 частки вказаного будинку. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 136252588, земельна ділянка кадастровий номер 1822510100:01:001:0395, яка розташована в [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно висновку експерта №133/10-2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи вбачається, що поділ житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток не вбачається за можливим. На розгляд суду пропонується можливі варіанти поділу житлового будинку та належних господарських будівель та споруд розроблені із відступом від ідеальних часток. Також, у висновку вказані кімнати спірного будинку №1-3 , 2-2 , 2-1 є самочинно збудовані. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Так, порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Пунктом 2.3 глави 2 цієї Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Відповідно до статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, таким чином виключає це майно із цивільного обороту. Таким чином, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (ч.2 ст. 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року справі № 6-130цс13, постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 № 61-12св17. Оскільки до складу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] входять об`єкти самочинного будівництва , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Позовні вимоги в частині виділення земельної ділянки також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог щодо виділення в натурі частини будинку.

Outcome: dismissed