overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка 15.10.2015 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 05.09.1981 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Через різні погляди та непорозуміння їхні стосунки погіршились, тривалий час проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить шлюб розірвати. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.09.1981 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 441. У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, не підтримують сімейних стосунків, бажають шлюб розірвати. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що відповідач погоджується з вимогами позивачки, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і таким що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачка 15.11.2013 р. звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що від сумісного життя з відповідачем вона має малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, після уточнення позовних вимог просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Справу розглянуто згідно з положеннями ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5), який мешкає разом із матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивачка 15.12.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягується з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з грудня 2014р., до досягнення дитиною повноліття. В суді представник позивачки позов підтримує та пояснив, що за рішенням суду на її користь стягнуто аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 100 грн. На даний час вказаної суми не вистачає на утримання дитини. Відповідач не заперечує. Заслухавши сторони та вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). За свідоцтвом про розірвання шлюбу, між сторонами шлюб розірвано 10.03.2006р. (а.с. 4). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 28.12.2005р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 09.12.2005р. і до повнолітня дитини (а.с. 5). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.08.2008р. (а.с. 7). Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.2 ст.182 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач має дохід так як працевлаштований. За ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2015р.» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком 6-18 років: 1286 грн., тобто 30% становлять 385 грн. 80 коп., що є значно більше ніж 100 грн. Таким чином позов підлягає задоволенню. Так як позивач не сплачувала судовий збір, то його стягнення покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивачка 15.12.2014р. звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 2008 року, мотивуючи тим, що на протязі спільного проживання вони виявили, що в них різні характери та погляди на сімейне життя. Через це в сім'ї постійно виникали сварки. Від шлюбу мають спільну дитину-сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2012р. Майнового спору не має. Суперечки про місце проживання дитини між ними не має, я кий залишиться проживати з матір'ю. При таких обставинах вважає, що її шлюб з відповідачем носить формальний характер і підлягає розірванню. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, де відповідач зазначив що згоден на розірвання шлюбу. Згідно ст.ст.169, 197 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається. що 05 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворівського районного управління у м.Одеси актовий запис № 754, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню сина - [PERSON] , [INFO] а/з №469, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.6). Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2012р., що підтверджується заявами сторін Майновий спір між сторонами відсутній. Неповнолітній син залишається проживати разом з матір'ю. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між ними носить формальний характер а відтак підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачка 15.12.2014р. звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 2012 року, мотивуючи тим, що на протязі спільного проживання вони виявили, що в них різні характери та погляди на сімейне життя. Через це відносини стали псуватися. Крім того, на початку липня 2014 року з'ясувалося що у відповідача є інша жінка і склалася інша сім'я. Від шлюбу мають спільну дитину-доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року. Майнового спору не має. Суперечки про місце проживання дитини між ними не має, відповідач згоден на проживання дитини з матір'ю. При таких обставинах вважає, що її шлюб з відповідачем носить формальний характер і підлягає розірванню. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, у електронному листі до суду відповідач зазначив, що згоден на розірвання шлюбу. Згідно ст.ст.169, 197 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 26, згідно оригіналу свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.12.2012 року, а/з №1098. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2014р., що підтверджується заявами сторін. Майновий спір між сторонами відсутній. Неповнолітня донька залишається проживати разом з матір'ю. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між ними носить формальний характер а відтак підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачка 15.12.2014р. звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 2012 року, мотивуючи тим, що на протязі спільного проживання вони виявили, що в них різні характери та погляди на сімейне життя. Через це відносини стали псуватися. Крім того, на початку липня 2014 року з'ясувалося що у відповідача є інша жінка і склалася інша сім'я. Від шлюбу мають спільну дитину-доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року. Майнового спору не має. Суперечки про місце проживання дитини між ними не має, відповідач згоден на проживання дитини з матір'ю. При таких обставинах вважає, що її шлюб з відповідачем носить формальний характер і підлягає розірванню. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, у електронному листі до суду відповідач зазначив, що згоден на розірвання шлюбу. Згідно ст.ст.169, 197 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 26, згідно оригіналу свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.12.2012 року, а/з №1098. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2014р., що підтверджується заявами сторін. Майновий спір між сторонами відсутній. Неповнолітня донька залишається проживати разом з матір'ю. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між ними носить формальний характер а відтак підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка 15.12.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 10.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 72, - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивачки, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до заяв позивачки, відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2012 року. Їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 72. Від спільного проживання подружжя має спільних дітей - синів [PERSON] та [PERSON], [INFO] та [INFO] відповідно, батьком яких являється відповідач по справі, що підтверджено записом в свідоцтвах про народження дітей. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені з лютого 2015 року, через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри. Сім'я фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу. За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка 15 березня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29 квітня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №249. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 29 квітня 2006 року. Шлюб був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №249./а.с.11/ Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.10/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивачка 15 березня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 17 червня 2011року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №311. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з жовтня 2012 були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17 червня 2011 року. Шлюб був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №311 /а.с.4/ Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Встановлено також, що сторони з жовтня 2012 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивачка 15 вересня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 23 лютого 2010 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №10. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з лютого 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі 23 лютого 2010 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №10. (а.с.11). Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], 10 грудня 2004року народження. /а.с.12/ Встановлено також, що з лютого 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved