Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Полтавської міської ради в особі Управління майном комунальної власності міста, територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, визначивши третьою особою КП «ЖЕО № 2» ПМР, про визнання права постійного користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] на законних підставах, у зв`язку із втратою ордеру на житлове приміщення та зобов`язання Полтавську міську раду в особі Управління майном комунальної власності міста вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] без ордеру на жиле приміщення. В обґрунтування позову вказали, що на підставі рішення Київської районногї ради в м.Полтава про надання жилого приміщення в будинку громадського житлового фонду Виконавчий комітет міської Ради у 1965 році видав ордер на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] . При вселенні в надане жиле приміщення ордер був зданий в ГЖЕД № 7. Після смерті їхньої матері договір найму був переоформлений на їхнього батька [PERSON] . У зв`язку зі зміною місця проживання [PERSON] , договір найму був переоформлений на них, на підставі рішення Київської районної ради в м.Полтаві від 24.02.2015. На даний час вони проживають та зареєстровані у вказаній квартирі та мають право на приватизацію житла. Ними підготовлені всі документи, крім ордеру, який і них відсутній не з їхньої вини. На запити до компетентних органів щодо наявності ордеру, їм повідомлено про його відсутність. В Управлінні майном комунальної власності міста їм відповіли, що не можуть прийняти заяву, так як відсутній оригінал ордеру про вселення. З цих підстав, звернулися до суду із позовом. Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради надіслав до суду відзив, в якому зазначив, що проти позову заперечує частково, в частині зобов`язання вчинити дії по приватизації, оскільки вона є передчасною. Порхивачі зверталися до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради за роз`ясненнями, які їм були надані, відмови у приватизації здійснено не було. В разі ухваленні судом рішення про визнання права постійного користування за ними, буде здійснено приватизацію. Також зазначив, що визначений позивачем відповідач Полтавська містка рада в особі Управління майном комунальної власності міста не є юридичною особою та не є належним відповідачем. Позивач надіслали до суду відповідь на відзив, в якій зазначили, що правомірно звернулися до відповідача -1 про вжиття заходів щодо приватизації квартири, а невжиття ним заходів порушує їхні права. Крім того, неналежним відповідачем є особа, яка не повинна відповідати за позовом, так як не є суб`єктом спірних правовідносин та не має обов`язків, що в даному випадку не відповідає дійсності. Також не погоджуються, що вимога про зобов`язання вчинити дії по приватизації не підлягає задоволенню, оскільки вони вселилися у квартиру на законних підставах, за наявності ордеру та до виникнення спірної ситуації щодо приватизації житла. На даний час вони на законних підставах проживають та зареєстровані у квартирі, сплачують усі платежі, підстав для відмову у приватизації не встановлено, тому прохали позов задовольнити. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради Рудич О.В. у судовому засідання проти позову заперечував частково в частині зобов`язання вчинити дії по приватизації з підстав, наведених у відзиві. Представник Територіальної громади в особі Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату,час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив (а.с.38,58). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2 » Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.39, 59), про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що у 1965 році [PERSON] була вселена у квартиру [ADDRESS] , в якій зареєстрована з 21.09.1965 року, що підтверджується довідкою з КП «ЖЕО № 2» № 456 від 04.04.2018 року (а.с.6). 04 липня 2011 року [PERSON] була знята з реєстрації, у зв`язку зі смертю (а.с.6). Позивачі [PERSON] та [PERSON] , а також їхній батько [PERSON] були вселені у квартиру 13.06.1986 року (а.с.6). На підставі рішення Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 24.02.2015 року № 49 Договір найму житла на кв. [ADDRESS] був переоформлений на [PERSON] з [PERSON] у зв`язку із зміною місця проживання (а.с.4). З листа КП «ЖЕО № 2» ПМР за вих. № Г1036 від 23.05.2017 вбачається, що ордер на квартиру [ADDRESS] відсутній, оскільки згідно із установчими документами (статутом затвердженим рішенням одинадцятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 16.06.2017 року та рішення Полтавської міської ради від 16.03.2012 року КП «ЖЕО № 2 не є правонаступником бувших житлових організацій, а будинок [ADDRESS] переданий на баланс підприємства лише 31.03.2012 року (а.с.5). Із відповіді Виконавчого комітету Полтавської міської ради на ім`я [PERSON] від 15.05.2018 року № Р-18.5.10/122 вбачається, що в протоколах засідань виконавчого комітету Полтавської міської та Київської районної Ради народних депутатів трудящих за 1965 рік відомості про заселення [PERSON] в квартирну [ADDRESS] відсутні (а.с.10). На запит [PERSON] Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради 21.11.2018 року за вих..Г01-05/01.1-12/753 повідомлено, що відповідно до п.п.69, 70, 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими Постановою Ради Міністрів Української Республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його доручення іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації (а.с.11). З листа КП «ЖЕО № 2» ПМР від 23.05.2018 року за № Г 1036 слідує, що в архіві КП «ЖЕО №2» ордер на адресу : [ADDRESS] відсутній. Квартира не службова (а.с.12). З листа Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради від 04.01.2019 за вих. № Г01-05/01.1 12/07 слідує, що звернення [PERSON] стосовно приватизації квартири [ADDRESS] без надання повного пакету документів, в межах наданих повноважень, розглянуто та повідомлено, що відповідно до нормативно-правових актів громадянином, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами сім`ї на умовах договору найму квартиру, до органу приватизації необхідно подати ряд документів, в тому числі копію ордеру на жиле приміщення (а.с.14). З листа КП «ЖЕО №2» від 22.02.2019 року за вих. № Г468 вбачається, що будинок [ADDRESS] був переданий на баланс від ГЖЕД № 7 (а.с.16). Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 15.07.2019 року № 1051 за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та [PERSON] приватизація не проводилася. Житлові чеки не використано. В списках зазначено. (а.с.19). Згідно ст. 47 Конституції України\~кожен має\~право на\~житло.\~Держава створює\~умови,\~за яких\~кожний громадянин\~матиме змогу\~побудувати житло,\~придбати його\~у власність\~або взяти\~в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону . Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право на захист своїх прав і у судовому порядку. Відповідно до\~статті 345 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.п.1\~п.2\~ст.\~29\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» до\~відання виконавчих\~органів сільських,\~селищних,\~міських рад\~належать: \~власні (самоврядні)\~повноваження: 1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. \~ \~ \~ \~ \~Зі змісту\~ст.\~1\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» \~слідує,\~що приватизація\~державного житлового\~фонду (далі\~-\~приватизація)\~-\~ \~це \~відчуження \~ квартир\~ (будинків),\~ житлових\~ приміщень\~ у\~гуртожитках,\~ призначених\~ для\~ проживання\~сімей та\~одиноких осіб,\~кімнат \~у \~квартирах та\~одноквартирних будинках,\~де мешкають\~два і\~більше \~наймачів,\~ та\~ належних\~ до\~ них\~ господарських\~ споруд\~ і\~приміщень \~(підвалів,\~ сараїв\~і т.\~ін.)\~державного житлового\~фонду на\~ користь\~ громадян\~України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ч..1,3,5 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частинами 4 і 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1-4, 7, 10-11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). \~ \~ \~ \~Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку. \~ \~ \~ \~Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. \~ \~ \~ \~Рішенням вісімнадцятої сесії Полтавської міської ради від 19.10.2018 року затверджено Положення про управління майном комунальної власності міста, відповідно до п.10 якого Управління майном комунальної власності є органом приватизації державного житлового фонду, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Полтави та об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Полтави. \~ \~ \~ \~Приватизація житлового фонду комунальної власності міста здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 року № 396 )зі змінами). \~ \~ \~ \~Пунктом 18 вказаного Положення врегульовано питання щодо переліку документів, які громадяни подають до органу приватизації, одним із яких є копія ордеру про надання житлової площі. \~ \~ \~ \~Таким чином, уповноваженим органом для проведення приватизації є Управління майном комунальної власності міста, яке роз`яснило [PERSON] , [PERSON] про подання переліку документів необхідних для приватизації квартири у відповідності до чинного законодавства. \~ \~ \~ \~ Однак, ураховуючи, що ордер на вселення у квартиру [ADDRESS] , обов`язковість подачі якого для приватизації житла передбачена п.18 Положенням, позивачами наданий не був, проте матеріалами справи встановлено, що останні правомірно були вселені у вказану квартиру і користуються нею на законних підставах, а також те, що вказана квартира не відноситься до службових, є єдиним житлом позивачів, які не використали житлові чеки, суд приходить до висновку про можливість захисту невизнаного права позивачів та визнання за ними права постійного користування на законних підставах квартирою [ADDRESS] з 13.06.1986 року, у зв`язку із втратою ордеру на житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання Полтавську міську в особі Управління майном комунальної власності міста вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] без ордеру на жиле приміщення є передчасними, оскільки позивачем не доведено, що його право було порушене, оспорене чи не визнане відповідачами, так як фактичної відмови у приватизації їм надано не було. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач [PERSON] подав заяву про повернення сплаченого судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., так як звільнений від його сплати на підставі п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд, з врахуванням того, що позов було задоволено частково, а також, що судовий збір повертається лише за клопотанням особи, яка його сплатила, повертає позивачу зазначену суму.

Outcome: partial