Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 18 жовтня 2003 року вона з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №37. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначала, що сімейне життя не склалося, у них різні характери та погляди на життя, через що виникають сварки та скандали, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що сімейне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 18.10.2003 року виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №37, неповнолітніх дітей залишити їй на вихованні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові. Зазначала, що спору про місце проживання дітей немає, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 18.10.2003 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №37, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER], виданим 18.10.2003 року виконавчим комітетом Іспаської сільської ради. Від спільного життя в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у сторін є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її неможливо. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, при розірванні шлюбу змінити прізвище позивачці на її дошлюбне «[PERSON]». У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права дітей. Вирішуючи питання про залишення неповнолітніх дітей на вихованні позивачці, суд вважає доцільним у задоволенні цієї вимоги відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Крім того, спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються органом опіки та піклування за заявою батька, матері дитини, як визначено статтею 158 СК України. Суд роз'яснює, що спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються судом у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (стаття 159 СК України). З позову та пояснень позивачки вбачається, що спору про участь батьків у вихованні дитини, а також місця її проживання між сторонами немає, і органом опіки та піклування не вирішувався. Спір про розподіл майна, що перебуває в спільній сімейній власності, сторони не ставлять. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 110-112, 114 СК України,

Outcome: partial