Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачі в позові вказують, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 1/2 частка даної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого виконкомом Калинівської міської ради 25.09.2008 року. [PERSON] також належить 1/2 частка вищевказаної квартири на підставі договору дарування від 23.03.2009 року. В даному житловому будинку на даний час зареєстрована відповідачка [PERSON], яка являється матір'ю [PERSON], а колишньою дружиною [PERSON] Однак понад 2 роки за місцем реєстрації остання не проживає, місце її перебування невідоме. Всі витрати по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг вони несуть самі. Відповідачка залишається зареєстрованою в квартирі, однак в ній не проживає, в зв'язку з чим вони позбавлені права розпоряджатись належною кожному з них часткою квартири. За вказаних обставин звернулись в суд з даним позовом. В судове засідання позивачі не з'явилися, однак в матеріалах справи наявні заяви, кожного зокрема, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином через оголошення в газеті «Вінниччина» від 02.06.2017 року . За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, в судовому засідання встановлено, що позивачам на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 1/2 частка даної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого виконкомом Калинівської міської ради 25.09.2008 року на підставі рішення виконкому Калинівської міської ради №571 від 25.09.2008 року, зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 17.10.2008 року в реєстровій книзі №18 за реєстр.№229/1309. [PERSON] належить 1/2 частка вищевказаної квартири на підставі договору дарування від 23.03.2009 року, посвідченого Майбородою Г.П., приватним нотаріусом Калинівського РНО та зареєстрованого в реєстрі за №1060, зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 21.05.2009 року в реєстровій книзі №18 за реєстр.№229/1309. В даному житловому будинку на даний час зареєстрована відповідачка, яка являється матір'ю [PERSON], а колишньою дружиною [PERSON] Однак понад 2 роки за місцем реєстрації остання не проживає, місце її перебування невідоме. Всі витрати по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг позивачі несуть самі. Відповідачка залишається зареєстрованою в будинку, однак в ньому не проживає, в зв'язку з чим позивачі позбавлені права розпоряджатись належною кожному з них часткою квартири. Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни , які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 Житлового Кодексу України та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Той факт, що відповідачка [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за цією адресою не проживає з 2014 року по теперішній час підтверджується актом обстеження житлових умов від 26.04.2017 року, складеного комісією КП «Житловик» в складі: паспортиста, секретаря та бухгалтера. Крім того, даний факт підтверджується письмовими заявами свідків-сусідів [PERSON] та [PERSON], наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст.29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідачка з 2014 року не проживає в належному позивачам житловому будинку, а тому втратила право на користування даним житловим будинком. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплене право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України ). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За вказаних обставин, суд вважає за можливе визнати [PERSON], зареєстровану за адресою: [ADDRESS], такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved