Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, в якому просять : внести зміни в рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради № 228 від 16 липня 2014 року в частині приватизації квартири [ADDRESS], в якому зазначити, що квартира приватизована [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та видати свідоцтво про право власності на квартиру № 317 буднику № 7 по пр. Миру у м. Кривому Розі відповідно до рівних часток, по 1/3 частині кожному. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що Рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради № 228 від 16 липня 2014 року їхньою родиною була приватизована квартира [ADDRESS]. Згідно виданого свідоцтва про право власності на житло № 574 від 17 липня 2014 року, квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON], в рівних частках, по 1/4 кожному. Але, так трапилося, що 01 липня 2014 року, тобто до засідання ради виконкому, [PERSON] помер. Отримали право власності на житло, але зареєструвати його не змогли, оскільки один з членів родини помер. Після смерті [PERSON], 15 січня 2015 року звернулися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з питання щодо отримання права власності в порядку спадкування на 1/4 частку квартири. Постановою нотаріуса від 15.01.2015 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що право власності на житло не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звернулися до реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області с заявою про реєстрацію отриманого права власності на житло, але 23.01.2015 року рішенням державного реєстратора Молчанова С О. їм було відмовлено у реєстрації права власності на квартиру, оскільки [PERSON] помер. Згідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації». Таким чином, вважають, що не мають можливості зареєструвати право власності на житло, відповідно право власності на квартиру, яке було видане на підставі рішення виконкому є недійсним. 16.03.2015 року звернулися до відповідача з заявою про скасування рішення виконкому в частині приватизації житла, та надання свідоцтва про право власності на квартиру на трьох осіб, але 10 травня 2015 року отримали відмову виконкому та пропозицію звернутися по суду. Вважають відмову відповідача незаконною, оскільки скасування права власності та відповідне рішення про приватизацію житла приймаються виключно на засіданні органів влади, тобто в даному випадку виконкому. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року (зі змінами від 2011 року): ст. 8 ч. 1 Закону «Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд»; ст. 8 ч. 3 Закону «Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина»; ст. 8 ч. 5 Закону «Передача квартир (будинків) у власність громадян... оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення; ст. 8 ч. 11 Закону «Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду вирішуються судом». Таким чином, змушені звертатися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивачок позов підтримала, підтвердивши зміст позовної заяви. Вважає, що задоволення позову, на підставі його визнання відповідачем, не буде порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала повністю. У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved