Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 27.01.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трегубенко О.С., реєстровий запис №228, і який в подальшому зареєстрований у Київському міському БТІ за реєстровим номером 43603. До укладання вищевказаного договору дарування власником квартири була бабуся позивачки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.08.2003 року. Для забезпечення виконання зобов»язань за інвестиційним договором, на підставі якого [PERSON] придбала вказану квартири, 02.10.2002 року нею на відповідачку [PERSON] було оформлено на термін до 02.10.2005 року довіреність на користування квартирою. При цьому права на здійснення реєстрації місця проживання у вказаній квартирі та дозволу на постійне місце проживання у цій квартирі довіреністю не передбачалися. У 2004 році [PERSON] з Росії переїхала навчатися та проживати на територію України, поселилась у квартиру [ADDRESS], де проживала разом зі своєю бабусею та тіткою - відповідачкою по справі. 06.02.2004 року [PERSON] було видане ще одну довіреність на [PERSON] на управління зазначеною квартирою, яка також не передбачала права на здійснення реєстрації місця проживання у вказаній квартирі та дозволу на постійне місце проживання [PERSON] у вказаній квартирі. З 2004 року [PERSON], маючи інше житло - 1/2 частину квартири [ADDRESS], проживала у квартирі [ADDRESS] без реєстрації у ній свого місця проживання. Лише 20.03.2008 року [PERSON] таємно, без згоди позивачки та [PERSON] прописалась у вказаній квартирі. [PERSON] зазначає, що вона проживала у спірній квартирі з 2004 року по 2009 рік, а після одруження почала з чоловіком проживати в його квартирі [ADDRESS]. Після дарування 27.01.2010 року квартири [ADDRESS] позивачці, [PERSON] в даній квартирі не проживала, однак там залишались її деякі речі. В квартирі надалі залишилась проживала тітка позивачки [PERSON] Квартиру [PERSON] навідувала при необхідності взяти/залишити щось з особистих речей, при святкуванні родинних свят, коли приїжджали її батьки до м. Києва. [PERSON] вказує, що відповідачка [PERSON] чинить дії, які не дозволяють їй належним чином користуватися її майном, а саме квартирою. Так, [PERSON] змінила замок у вхідних дверях, чим створила перешкоди у проникненні до квартири, залишає усні та письмові попередження та погрози консьєржам у під»їзді, щоб ті не пускали до квартири [PERSON] та [PERSON], пише на позивачку численні надумані заяви в міліцію. 07.09.2011 року відповідачка в присутності наряду працівників міліції забрала свої речі з квартири, з цього часу [PERSON] в квартирі не проживає, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] просить зобов»язати [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом зняття з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним вище зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.11.2001 року вона уклала з ВАТ «Домобудівний комбінат №4» в особі АКБ «Аркада» інвестиційний контракт №29627. Згідно з умовами контракту забудовник зобов'язався за рахунок коштів [PERSON] збудувати трикімнатну квартиру по [ADDRESS]. З листопада 2001 року по червень 2002 року [PERSON] сплатила забудовнику 100 % суми, обумовленої інвестиційним договором, а саме 96 020 гривень 63 копійки. Восени 2002 року [PERSON] діагностували рак молочної залози, що на тлі дуже складних відносин з чоловіком поставило [PERSON] у дуже тяжкий психоемоційний стан. 17.09.2002 року [PERSON] на роботі отримала закриту черепно-мозкову травму, вдарившись головою. Цього ж дня вдома на побутовому підґрунті у неї виникла сварка з чоловіком, яка переросла у побиття [PERSON], що значно погіршило стан її здоров»я, вона втратила свідомість. З 20.09.2002 року по 04.10.2002 року позивачка за зустрічним позовом була госпіталізована до неврологічного відділення Центрального госпіталю МВС України з діагнозом - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Процес одужання був важким, особливо тоді, коли [PERSON] дізналась про свою вагітність. В цей час, як зазначає [PERSON], вона була дезорієнтована в часі та просторі, особистості, була гіперактивною, стурбованою з приводу захворювання правої молочної залози та вагітності, а також була неохайною в одязі, у розмові характерною була тавтологія, до [PERSON] було застосовано психотропні препарати. В цей час [PERSON] контактувала виключно з матір»ю [PERSON] Перебуваючи у такому стані в момент укладення угоди [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними і, повністю довіряючи матері, вона 21.09.2002 року під натиском матері написала заяву в АКБ «Аркада» про переуступку права вимоги за інвестиційним контрактом, який на цей час вже був повністю сплачений, на користь своєї матері. Цього ж дня одразу [PERSON] укладає новий інвестиційний контракт №35164 від 21.09.2002 року про інвестування тієї ж самої трикімнатної квартири по [ADDRESS] (а кошти з особистого рахунку [PERSON] зараховуються по переуступці на її рахунок), договір доручення №35164 від 21.09.2002 року, а також додаткову угоду №2 до інвестиційного контракту №35164 від 21.09.2002 року. 07.08.2003 року спірна квартира була збудована та передана інвестору на підставі акту прийому-передачі, а 21.08.2003 року ГУ житлового забезпечення КМДА на спірну квартиру було видано на ім»я [PERSON] свідоцтво про право власності на підставі наказу №1387-С/КІ від 13.08.2003 року. 27.08.2003 року спірна квартира була зареєстрована у КМБТІ за р.н. 43603. [PERSON] вважає, що під час переуступки права вимоги вона не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними за станом свого здоров»я, а саме внаслідок перенесеної закритої черепно-мозкової травми, захворювань, які цьому передували, та ускладнень, які через це виникли, а також застосованої на цей час медикаментозної терапії, яка включала психотропні (наркотичні) засоби. В зв»язку з цим, на думку [PERSON], недійсним є як сам правочин щодо переуступки права вимоги за інвестиційним контрактом №29627 від 21.11.2001 року, так і новий інвестиційний контракт з додатками за №35164 від 21.09.2002 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Домобудівний комбінат №4» в особі АКБ «Аркада». Також недійсним є свідоцтво про право власності на спірну квартиру, оскільки [PERSON] коштів за спірну квартиру не сплачувала, переуступка права вимоги за інвестиційним контрактом була вчинена особою, яка не розуміла значення своїх дій і не могла ними керувати у момент вчинення цього правочину. Наприкінці січня 2010 року [PERSON] повідомила [PERSON], що вона має звільнити спірну квартиру. Згодом [PERSON] дізналася, що 27.01.2010 року [PERSON] подарувала спірну квартиру [PERSON] [PERSON] вважає, що договір дарування спірної квартири від 27.01.2010 року є недійсним, оскільки [PERSON] незаконно набула право власності на це майно шляхом вчинення цесії на спірну квартиру особою, яка не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними. [PERSON] зазначає, що після виписки з лікарні у жовтні 2002 року, втрати ненародженої дитини, вона перебувала у важкому психоневрологічному стані, довіряла лише рідній матері, яка завжди стверджувала, що квартира належить [PERSON] У 2003 році [PERSON] поселилась у спірну квартиру, здійснювала ремонт, сплачувала всі комунальні платежі, а у 2008 році - зареєструвалася у спірній квартирі. Мати [PERSON] в квартирі ніколи не проживала, не несла витрат, не ремонтувала квартиру, її речей в квартирі ніколи не було. Згодом [PERSON] дізналась, що мати 27.01.2010 року подарувала спірну квартиру [PERSON] Після побиття позивачкою за первинним позовом та незаконного виселення [PERSON] з квартири, вона усвідомила, що її позбавили житла. [PERSON] просить поновити строки позовної давності щодо захисту її порушеного права; визнати недійсними відступлення права вимоги [PERSON] на користь [PERSON] по інвестиційному контракту №29627 від 21.11.2001 року, інвестиційний контракт №35164 від 21.09.2002 року, додаткову угоду №2 до інвестиційного контракту №35164 від 21.09.2002 року, договір доручення №35164 від 21.09.2002 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру; витребувати у [PERSON] із володіння квартиру [ADDRESS], а також стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили свій позов задовольнити, зустрічний позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідачка [PERSON] та її представники позов [PERSON] не визнали і просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримали і просили задовільнити. Відповідачка [PERSON] та треті особи в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені. Суд, вислухавши сторони, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, вважає, що первинний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Як встановлено в судовому засіданні, 21.11.2001 року між [PERSON] та ВАТ «Домобудівний комбінат №4» в особі АКБ «Аркада» було укладено інвестиційний контракт № 29627 про інвестування у житлове будівництво, а саме трикімнатної квартири по [ADDRESS] (т.1 а.с.73-77). В цей же день між [PERSON] та АКБ «Аркада» було укладено договір доручення №29627 (т.1 а.с.80-81), за яким банк зобов'язався виконувати від імені й за рахунок [PERSON] певні юридичні дії. 21.06.2002 року між [PERSON] та ВАТ «Домобудівний комбінат №4» в особі АКБ «Аркада» було укладено додаткову угоду №2 до інвестиційного контракту № 29627 від 21.11.2001 року (т.1 а.с.78-79), в якій зазначено про стовідсоткове інвестування квартири, характеристики об'єкта інвестування та строки введення в експлуатацію будинку, а також інші умови. З листа ПАТ АКБ «Аркада» від 23.04.2012 року №784/7 вбачається, що [PERSON] почергово внесла 100% загальної вартості квартири в розмірі 96 020 гривень 63 копійки особистих коштів (т.1 а.с.82). 21.09.2002 року [PERSON] переуступила безкоштовно своє право вимоги по інвестиційному контракту № 29627 від 21.11.2001 року своїй матері [PERSON], що передбачено п.2.1.4 контракту. В цей же день 21.09.2002 року між [PERSON] та ВАТ «Домобудівний комбінат №4 в особі АКБ «Аркада» було укладено інвестиційний контракт № 35164 про інвестування у житлове будівництво (т.1 а.с.83-87) та додаткову угоду № 2 до інвестиційного контракту № 35164 від 21.09.2002 року (т.1 а.с.88-89), а також договір доручення № 35164 (т.1 а.с.92-94). 21.08.2003 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 13.08.2003 року № 1387- С/КІ було видано свідоцтво про право власності, згідно з яким квартира [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат, житловою площею 47,1 кв.м, загальною площею 89,1 кв.м., належить [PERSON] на праві приватної власності (т.1 а.с.95). 27.01.2010 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трегубенко О.С., зареєстрованим у реєстрі за №228 (т.1 а.с.6-7). Отже, на даний час позивачка [PERSON] (прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу) є власником спірної квартири. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані три особи - позивачка [PERSON], відповідачка [PERSON] та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] (т.1 а.с.10 - копія довідки КП «Нивки» від 28.11.2013 року за №2043). Відповідно до ч.1 ст.55 ЦК Української РСР 1963 року угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина. [PERSON] стверджує, що вона під час здійснення 21.09.2002 року переуступки права вимоги по інвестиційному контракту № 29627 від 21.11.2001 року своїй матері [PERSON], не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними за станом здоров'я, а саме внаслідок перенесеної закритої черепно-мозкової трави, захворювань, які цьому передували та ускладнень, які через це виникли, а також застосованої медикаментозної терапії, яка включала психотропні засоби. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в суді пояснили, що 21.09.2002 року бачили [PERSON] у шпиталі МВС, вона поводила себе неадекватно, була недоглянутою, збудженою, весь час кликала матір. При укладенні переуступки права вимоги по інвестиційному контракту свідки присутні не були. Допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також не були присутні при укладенні [PERSON] переуступки права вимоги по інвестиційному контракту, в суді пояснили, що [PERSON] після 2001 року перебувала у нервовому стані, в неї часті депресії, інколи поводить себе незвично. Згідно з актом судово-психіатричного експерта №669 від 14.08.2014 року (т.2 а.с.92-97) [PERSON] на момент здійснення нею 21.09.2002 року уступки [PERSON] права вимоги за інвестиційним контрактом від 21.11.2001 року страждала тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у вигляді розладу адаптації з переважанням порушень поведінки по демонстративному типу на тлі посткомоційного синдрому та акцентуації характеру по змішаному типу, який за ступенем своєї вираженості тоді істотно впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Експертиза проведена комісією в складі чотирьох експертів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив висновки, викладені в акті судово-психіатричного експерта №669 від 14.08.2014 року. Також експерт пояснив, що з урахуванням наданих на дослідження матеріалів немає підстав для категоричного висновку про те, що [PERSON] станом на 21.09.2002 року не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними. У 2010 році [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними інвестиційного контракту, договору доручення, додаткової угоди, свідоцтва про право власності на квартиру, договору дарування, визнання права власності на квартиру та вселення. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2011 року позов [PERSON] було задоволено частково, визнано недійсними інвестиційний контракт № 35164 від 21.09.2002 року, договір доручення № 35164 від 21.09.2002 року, додаткову угоду №2 до інвестиційного контракту № 35164 від 21.09.2002 року, свідоцтво про право власності серії [NUMBER], а також визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] і вселено [PERSON] в цю квартиру (т.1 а.с.112-116). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2012 року (т.1 а.с.117-120) скасовано рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2011 року та постановлено нове рішення, яким [PERSON] в задоволенні позову відмовлено. Під час звернення до суду в 2010 році з позовом, який був обґрунтований тим, що переуступку права вимоги [PERSON] була вимушена здійснити на вкрай невигідних умовах внаслідок збігу тяжких обставин, позивачка за зустрічним позовом не наголошувала на тому, що вона не розуміла значення своїх дій, а навпаки ця підстава для визнання угоди недійсною може мати місце лише в разі свідомих дій особи, яка була змушена укласти угоду на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин. В позові [PERSON] також зазначала, що, перебуваючи у пригніченому стані, під впливом тяжких для неї обставин сама вирішила формально переуступити свої права матері. Показання допитаних в судовому засіданні свідків, вказаних вище, про неадекватний стан [PERSON] 21.09.2002 року, т.т. в день здійснення переуступки права вимоги, були враховані експертами при проведенні судово-психіатричної експертизи, й з урахуванням цих показань експертами не наданий висновок про не здатність її усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивачка за первісним позовом подала заяву про застосування позовної давності. Статтею 71 ЦК УРСР, чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Разом з тим відповідно до ст. 80 ЦК УРСР, а також аналогічної ч.4 ст. 267 ЦК України закінчення строку позовної давності (спливу позовної давності) до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Переуступку права вимоги та зобов'язань [PERSON] вчинила у 2002 році, а з даним позовом звернулась в 2012 році. Крім того, в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 06.06.2012 року колегією зроблений висновок про те, що трирічний строк після переуступки права сплинув у 2005 році, а тому застосовано ч.4 ст. 267 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON], то вони мають бути задоволені з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачка за первісним позовом в судовому засіданні зазначала, що [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Ця обставина створює позивачці перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом дійсно зареєстрована у спірній квартирі, що перешкоджає [PERSON] у здійсненні права власності, її позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 55, 71, 80 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 267, 321, 328, 391 ЦК України,

Outcome: approved