Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення синів повноліття. Свою позовну заяву мотивувала тим, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільних синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час неповнолітні діти повністю перебувають на утриманні позивача, відповідач в свою чергу добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а відтак позивачка вимушена звернутись до суду з вищевказаною позовною заявою. Ухвалою від 09.07.2021 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд судом даного провадження, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань про розгляд справи з повідомлення сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі мають спільних неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження дітей. Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України судових витрат на користь держави у розмірі 908, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved