Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ [NUMBER] . Вони прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріуса не спроможні, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просили визнати за ними право на цю земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості по Ѕ частці за кожним. Позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмовими заявами. Представник відповідача Гвинтівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Представник третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та дід позивачки [PERSON] - [PERSON] , що вбачається з копій паспортів позивачів, копії свідоцтва про смерть спадкодавця (а.с.9-13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , яку прийняли його син [PERSON] позивач по справі будучи спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном та онука [PERSON] позивачка по справі, будучи спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки її мати [PERSON] померла [INFO] , тобто до смерті спадкодавця, що вбачається з копії сертифікату на право на земельну частку (пай), довідок відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та копії спадкової справи (а.с.14,26-27,35-48). Разом з тим, позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину на вище згадану земельну частку (пай), оскільки зазначений сертифікат виданий 05.03.2003 року, тобто після смерті [PERSON] , що також вбачається з роз`яснення приватного нотаріуса Анохіна О.В. (а.с.15). Однак право спадкодавця на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, пенсіонером, був включений до уточненого списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» і йому\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~, розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1062, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений, що вбачається з розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації, списку громадян членів сільськогосподарських підприємств, технічної документації, зведеного списку громадян власників земельних сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього САПТЗТ «Нива» (а.с.16-21). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем та третьою особою не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved