Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що [PERSON], [INFO], разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO], є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 10 березня 2005 року, серія ЯЯЯ №157788. Кожен з нас, має право на 1/2 частку вищезазначеної квартири, про що вказано у Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та у технічному паспорті на квартиру. 16 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був складений договір найму квартири [ADDRESS], строком на 2 роки, а також з згоди позивача, відповідач був зареєстрований у даній квартирі з 21 червня 2005 року, ці факти підтверджують договір найму квартири №125 від 16.06.2005 р. та довідка з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації від 15.09.2014 р., копії яких додаються. Надалі, 09 липня 2007 року, між позивачкою [PERSON] та відповідачем, був складений новий договір найму квартири [ADDRESS], строком на 2 роки, у зв'язку з закінченням дії попереднього договору найму квартири. У липні 2009 року дворічний строк найму квартири, згідно складеного договору від 09.07.2007 р., закінчився, а новий договір найму квартири [ADDRESS], між [PERSON] - та відповідачем, не складався. Відповідач, ще деякий час мешкав у вищезазначеній квартирі без складання договору найму, а з травня 2013 року він виїхав з неї зі своїми речами, але дотепер не виписався з квартири, де був зареєстрований, тобто не мешкає в квартирі вже більше року, а точніше сказати, вже 1 рік і три місяці. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає але зареєстрований за даною адресою, [PERSON], вимушена оплачувати вартість додаткових комунальних послуг, які нараховуються на відповідача, який зареєстрований, але фактично в квартирі не проживає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку в квартирі. Позивачі у судовому засідання підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позовної заяви, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так в суді з вірогідністю встановлено, що [PERSON], [INFO], разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO], є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 10 березня 2005 року, серії ЯЯЯ №157788 (а.с. 12). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, кожен з позивачів має право на 1/2 частку вищезазначеної квартири (а.с. 13). З копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, власниками є [PERSON], [PERSON] (а.с. 14-16). З довідки КП «ЖБК» з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 17). Як вбачається з акта про не проживання від 15.09.2014 року, засвідченого сусідами, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. (а.с. 18). 16 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був складений договір найму квартири [ADDRESS], строком на 2 роки, а також з згоди позивача, відповідач був зареєстрований у даній квартирі з 21 червня 2005 року. 09 липня 2007 року, між вищевказаними особами, був складений новий договір найму квартири [ADDRESS], строком на 2 роки, у зв'язку з закінченням дії попереднього договору найму квартири. (а.с. 20-21). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Відповідно до ст. 15 Цивільного Процесуального Кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків коли розгляд справи проводиться за правилами іншого судочинства. Таким чином, порушене право позивачки підлягає захисту і вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, а щодо зобов'язання зняти з реєстрації місця проживання у Краматорському МВ ДМС України в Донецькій області підлягає відмові у задоволенні.

Outcome: approved