overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.08.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину та дружину. Підставами своїх вимог вважає те, що 10.02.2014 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, свідоцтво про шлюб серії І-СР № 092498, видане ВДРАЦС реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-СР № 182093, видане виконавчим комітетом Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаській області 03.06.2014 року, відповідний актовий запис № 02. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 288 від 06.08.2015 року, яка видана виконавчим комітетом Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаській області. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн., інших доходів не має, що підтверджено довідками Теолинської сільської ради № № 287, 289, 290, 291 від 06.08.2015 року. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки та позивачки не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, немає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання дочки в розмірі 1/4 та на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини та на її утримання, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому діючим законодавством порядку, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи заяви не подав. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку; та стягнути з відповідача аліменти на дружину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обовязок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, із якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Доказів того, що відповідач не маже надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, відповідачем суду не надано. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.09.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер [INFO] В суд сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача на позові наполягає; представник відповідача проти позову заперечень не має. Тому суд розглядає справу за правилами ст.ст. 130, 174 ЦПК України у попередньому судовому засіданні, без участі сторін та без технічної фіксації. Вивчивши докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, за свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] в м.Приморську Запорізької області (а.с. 7). За свідоцтвом про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.03.2009р (а.с. 6). Згідно витягу зі Спадкового реєстру, після [PERSON] заведено спадкову справу в Приморській державній нотаріальній конторі 19.08.2014р. (а.с. 8). Постановою державного нотаріуса Ракітянською Н.А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] після [PERSON], померлого [INFO] через відсутність оригіналу документу, підтверджуючого право власності на будинок за [PERSON] та державну реєстрацію права власності (а.с. 9). Згідно довідки Приморського КПТІ нерухоме майно, яке розташоване по [ADDRESS] зареєстроване на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту (а.с. 10). За свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] в м.Приморську Запорізької області (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], його батьками записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). За довідкою Приморської міської ради, [PERSON] з 1992р. по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, інформація про спадкову справу після [PERSON] відсутня (а.с. 16). За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З викладеного вбачається, що дійсно [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], який за життя фактично прийняв спадщину після свого батька [PERSON], однак в установленому законом порядку не оформив та не зареєстрував своє право власності. Таке майно спадкується, а неможливість його оформити нотаріально, дає право на визнання його в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.09.2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому, з урахуванням уточнень, викладених в заяві від 22.10.2015 року (а.с.24), зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є дитина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні і навчається в Іллічівському морському коледжі Одеського національного морського університету на 4 курсі денної форми навчання. У звязку з продовженням навчання дитина потребує матеріальної допомоги, однак відповідач ухиляється від утримання дитини. Посилаючись на дані обставини, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною віку 23 років або припинення навчання. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак у заяві про уточнення позовних вимог від 22.10.2015 року (а.с.24) просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання також не зявився, проте надав письмову заяву (а.с.23) у якій просив суд розглянути справу у його відсутність та повідомив про свою згоду на стягнення з нього аліментів у заявленому до стягнення розмірі. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обовязок по утриманню якої до досягнення нею 23 років несе відповідач відповідно до ч.1 ст.199 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.182, 191, 198-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.10.1992р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів в свою користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], 1998р.н., дочки [PERSON],2000р.н. та сина [PERSON], 2009р.н. у розмірі 1500 грн. Позивачка в судовому засіданні зазначила, що з 17 жовтня 1992 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований в Гаївській сільській раді актовий запис № II - СГ № 492113. 04 квітня 2016 року була подана заява на розірвання шлюбу між нею та відповідачем, оскільки збереження шлюбу не можливе. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO], доньку - [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] 21 грудня 2009р.н., діти проживають зі нею і перебувають повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище, діти часто хворіють, це вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе вона. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що він погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. на всіх дітей. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття, враховуючи, що відповідач може працювати та надавати допомогу своїм дітям, суд рахує, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду із позовною заявою і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.12.2013 року звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер [PERSON], що постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], який залишив на її ім'я заповіт на все майно, який посвідчено Анатолівською сільською радою Березанського району Миколаївської області 15 серпня 1998 року за реєстром № 72, та якою видано дублікат цього заповіту 15 січня 2013 року. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Потриваєва, с.Анатолівка Березанського району Миколаївської області, правонаступником якого є ПСП «Агроформа ім.Потриваєва», с.Анатолівка, Березанського району Миколаївської області, розміром 11,03 га., без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На день смерті спадкодавець [PERSON] в шлюбі не перебував та не проживав однією сім*єю з жінкою, спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, які мають право на спадщину не мав. Тому позивачка просить визнати за нею право на вищезазначену земельну частку пай. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], на підставі Сертифікату на право на земельну частку пай Серії МК №0101426 належить право на земельну частку пай розміром 11,03 умовних кадастрових гектарів, яку він заповів позивачці. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть (а.с.6), копією заповіту від 15 серпня 1998 року, посвідченого Анатолівською сільською радою (а.с.6) та копією сертифікату на право на земельну частку пай серії МК № 0101426 а.с.6,10,17. Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі підтверджується реєстрація заповіту під номером у спадковому реєстрі 44247072 після смерті [PERSON]а.с.7. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки позивачка прийняла спадщину по заповіту після смерті [PERSON], до неї на підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України переходять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, у тому числі й право на земельну часку пай.. У зв»язку з неможливістю отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через нотаріальну контору (а.с.14), захист прав позивачки підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за нею права на земельну частку пай. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17 грудня 2013 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з червня 2003 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області , актовий запис № 239. Від спільного життя з відповідачем вона має двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та повінюсть знаходяться на утриманні позивача. З відповідачем вона шлюбні відносини припинила через те, що відповідач безпричинно в сім'ї влаштовує скандали, ображає її та дітей, грубо відноситься, знущається над позивачем та дітьми. На теперішній час вона мешкає окремо від відповідача, спільне господарство вони не ведуть, тому вона вважає подальше сумісне проживання неможливим та бажає шлюб з відповідачем розірвати, на примирення не згодна, вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка до судового засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 27.06.2003 року, актовий запис № 239 (а.с. 6). Від спільного життя з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] ( а.с. 9, 10). Шлюбні відносини сторони припинили з червня 2011 року, позивач з відповідачем ніяких сімейних відносин не підтримує, на примирення не згодні, бажають розірвати шлюб. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сім'ї позивачки і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивачки після розірвання шлюбу, залишивши прізвище - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.01.2004 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] яка народилася [INFO] . Зазначила, що протягом восьми років сторони мешкають окремо один від одного. Зазначила, що спільне життя було нестерпним через постійні сварки на побутовому ґрунті та різні погляди на життя. Вважає, що поновити сімейні стосунки є неможливо через втрату кохання один до одного . Донька мешкає разом з позивачкою. На підставі зазначеного просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась , до початку розгляду справи надала заяву у якій просила суд розглянути справу за її відсутністю , позовні вимоги підтримала у повному обсязі . Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області , про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис № 24 що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] яка народилася [INFO] . Подружні відносини між сторонами фактично припинені в шлюб носить лише формальний характер. У теперішній час сторони мешкають окремо та спільне господарство не ведуть тому слід вважати що шлюб зберегти вже не можливо і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17 квітня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 2009 року. Від спільного життя з відповідачем вона має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого, відповідач записаний батьком. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На теперішній час відповідач, добровільно не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, тому вона й змушена звернутися до суду. На підставі викладеного, позивачка просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць. Позивачка до судового засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з»явився, причини своєї неявки суду не повідомив, факт належного повідомлення відповідача підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26 грудня 2009 року між [PERSON] було укладено шлюб зареєстрований Дзержинським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від їх спільного життя народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER], актовий запис № 184, записаний батьком (а.с.4). Неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП ЖЕО № 8 від 24.04.2014 року (а.с. 7). На теперішній час відповідач, як зазначила позивачка, добровільно не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, у разі невиконання одним з батьків свого обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 17 квітня 2014 року. Також, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17 травня 2017 року звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 05 грудня 2015 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, перебуває у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, та потребує утримання з боку чоловіка. Оскільки відповідач за своїм матеріальним становищем має таку можливість, але ухиляється від її утримання, позивачка просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про згоду з позовом та розгляд справи без його участі. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи положення ст.75 та ч.2,4 ст.84 СК України щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.. На підставі ст.ст.75,84,80 СК України,

Outcome: approved