Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка 13.09.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] третя особа: відділ центру надання адміністративних послуг Приморського району про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову, вказує, що між нею та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири. Після підписання договору купівлі-продажу квартири, позивачка, згідно довідки про склад сім'ї, виявила, що відповідач [PERSON] - син продавців квартири, прописаний у квартирі за адресою, [ADDRESS]. На даний час відповідач в квартирі не мешкає, але зареєстрований в ній, речей належних йому в квартирі немає, також він не сплачує за комунальні послуги, внаслідок чого позивачка вважає, що він втратив право користування житлом. У судове засіданні позивач не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири за адресою, [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Борисовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 255. Право власності зареєстровано за позивачкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності від 23.02.2017 року. Суд вбачає, що [PERSON] є сином продавців квартири та зареєстрований за адресою квартири, придбаної [PERSON], що підтверджується також довідкою (випискою з домової книги та складу сім'ї та реєстрацію) від 27.04.2017 року. Згідно акту складеному [PERSON], [PERSON]., [PERSON], відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS]. Даний акт завірений начальником виробничої дільниці №3 КП ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ». Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній на даним місцем реєстрації понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Системний аналіз ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, з урахуванням викладеного, суд відмовляє в частині задоволення позовних вимог [PERSON] щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Outcome: partial