Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача зазначивши, що вони є власниками [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 24.10.2006 року. Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі з 2010 року після укладення шлюбу із позивачем [PERSON] за згоди позивачів. Після припинення шлюбу у лютому 2012 року відповідач зібрав свої речі та виїхав з квартири. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 18.11.2013 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. Відповідач у квартирі не проживає, особистих речей відповідача в квартирі немає, що підтверджується актом обстеження квартири. На теперішній час місце проживання відповідача невідоме. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, оскільки він більше року не проживає в ній без поважних причин. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку З огляду на те, що в справі є досить даних про права й взаємовідносини сторін, суд розглядає спір на підставі наявних у справі доказів і за згодою позивача приймає рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого управління міського майна м.Маріуполя 24.10.2006 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками [ADDRESS] Відповідно до особового рахунку позивачі та відповідач зареєстровані у спірній квартирі, відповідач [PERSON] зареєстрований з 20.04.2010 року. Між позивачем [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], та відповідачем [PERSON] 15.09.2009 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 15.01.2009 року [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] [INFO], матір'ю дитини зазначено [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 18.11.2013 року шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до акту, складеного ЖКП «Жилкомплекс» та жильцями буд. №119 пр.Металургів у м.Маріуполі від 19.08.2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрований у кв. [ADDRESS] але з 2012 року у квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає. Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів родини наймача квартири відносяться дружина або чоловік наймача (власника), їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача (власника) можуть бути визнані інші особи, які постійно мешкають разом з наймачем та ведуть спільне господарство. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною 1 ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 383 ЦК Україні та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб по його розсуду і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження і втручання в права власника можуть бути допущені лише на підставах, передбаченим законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника відносяться чоловік наймача, їх батьки і діти, незалежно від того, чи є вони неповнолітніми або дорослими. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не є членом родини позивачів та не є власником спірної квартири, хоча й вселився у квартиру за згодою власників, на даний час у спірній квартирі не мешкає більше одного року, витрати по утриманню квартири не несе, особисті речі відповідача у квартирі відсутні, але відповідач зареєстрований у спірній квартирі, тим самим порушує право позивачів на повне володіння та розпорядження їх майном, тому позов про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved