Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 21 листопада 2016 року з позовом до відповідача, просить усунути перешкоди у користуванні та володінні ? частиною однокімнатної квартири , розташованої за адресою: [ADDRESS], шляхом її вселення в зазначену квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вказана квартира належить їй та колишньому чоловіку відповідачеві на праві спільної часткової власності,кожному по ? частині. На даний час вона не має вільного доступу до квартири, відповідач перешкоджає їй у користуванні вказаною квартирою, хоч сам в ній не мешкає. Він відмовляється надати їй дублікат ключів від вхідної дверної, здає квартиру стороннім особам без її згоди. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]- син сторін, позов підтримав, поклавшись на зазначені обставини. Також пояснив, що відповідач намагався продати квартиру, однак не встиг, оскільки було винесено рішення суду про розподіл майна між сторонами, та за кожним з батьків визнано право власності на ? частину квартири. Право власності на ? частину квартири зареєстровано за позивачкою. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений за місцем проживання належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, опитавши представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 1974 року, шлюб сторін 27 серпня 2008 року. Відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 7 вересня 2011року позовні вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено,та квартиру [ADDRESS] визнано спільною власністю подружжя - сторін у даній справі, за позивачкою визнано право власності на ? частину вказаної квартири. Вказане рішення суду набрало законної сили. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 28 квітня 2016 року заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення. Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, а також витягу КП «Харківське міське БТІ « від 16.01.2012 право власності на ? частину вказаної квартири зареєстровано 16.01.2012 на підставі зазначеного заочного рішення суду від 07.09.2011 за позивачкою [PERSON], а право власності на ? частину вказаної квартири зареєстровано 16.01.2012 за відповідачем [PERSON] \~\~Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, вбачається, що позивачку не впускають в спірну квартиру, в квартирі живуть сторонні люди. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, більше 10 років проживає за містом. Позивачка не має ключів від вхідних дверей, намагалась неодноразово зайти в квартиру, однак її не пускають, сторонні особи посилаються на те, що купили квартиру,у звязку з чим виник конфлікт, та була викликана поліція. Представник позивачки намагався зайти в квартиру та вселитись, у звязку чим мало місце звернення [PERSON] до органів поліції, та суду надано висновок Холодногірського ВП (м.Харків) ГУНП в Харківській області від 04.05.2016 , де зазначено, що квартиру раніш купила [PERSON], однак за рішенням суду право власності на ? частину квартири визнано за [PERSON], тому наявні цивільно-правові відносини, у звязку з чим подальший розгляд матеріалу припинено. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. \~\~Згідно\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями\~ст.150 Житлового кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), а відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За положеннями\~ст.13 Конституції України, ст.ст.319,\~355,\~358 ЦК України\~всі співвласники квартири (будинку) мають рівні права на користування і володіння, тобто вселення інших осіб має відбуватися за взаємною згодою. Реалізація права власності однією особою не може шкодити праву власності іншої особи. Право спільної власності обмежено спеціальними нормами закону, внаслідок чого кожен із співвласників зобовязаний реалізовувати своє право власності з урахуванням прав та інтересів інших співвласників та за взаємною згодою. Зокрема, вселення осіб до квартири, яка перебуває у спільній власності, має проводитися за обовязковою згодою всіх співвласників такої квартири. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі \~Як встановлено судом, право власності на ? частину квартири зареєстровано за позивачкою, однак відповідач, який є власником ? частини квартири, чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, вселив в квартиру інших осіб, перешкоджає її доступу в квартиру. Надані позивачкою докази відповідачем не спростовані. За таких обставин право власності позивачки на1/2 частину квартири підлягає захисту, у спосіб, передбачений ст. ст.383,\~391 ЦК України\~- усунення перешкод у користуванні належною їй квартирою шляхом її вселення. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.\~\~ \~\~

Outcome: approved