Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на квариру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане 17.09.2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. З 1980 року по 1994 рік вони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 1994 року проживали однією сім`єю, як подружжя. Після цього, 30.06.2000 року вони знову зареєстрували шлюб у відділі РАГС Ватутінського районного управління юстиції в м. Києві, а/з № 654. В шлюбі у них народилося двоє спільних дітей, син [PERSON] , 1980 р.н. та донька [PERSON] , 1985 р.н. 29.02.1996 року вона разом з чоловіком придбали у власність квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був оформлений на Київській універсальній біржі та зареєстрований за №В0514/1950. 03.04.1996 року квартира була зареєстрована за ними в Київському міському БТІ за №3393. Після смерті чоловіка, відповідно до вимог діючого законодавства, вона звернулася до 15 Київської Державної нотаріальної контори з питанням про відкриття та прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу, в яку входить частина спірної квартири. Крім неї спадкоємцями померлого чоловіка є їх спільні діти, які відмовилися від прийняття спадщини на її користь. 23.08.2019 року вона отримала відмову від державного нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу квартири, яка належала їй та її померлому чоловікові не зазначено в яких частках вони купили квартиру з померлим. В зв`язку із викладеним вище, позивачка вимушена звернутися до суду з даними позовними вимогами, просила з урахуванням заяви від 04.02.2020 року визнати за нею право спільної сумісної власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 11.11.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 02.11.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її підготовчий розгляд. Ухвалою суду від 23.01.2020 року витребувано від 15 Київської державної нотаріальної контори спадкову справу заведену після померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 03.03.2020 року закрито підготовчий розгляд справи, призначено її розгляд по суті в цей же день. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги свого позову та просила суд про їх задоволення. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки у справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане 17.09.2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. З 1980 року по 1994 рік позивачка та її чоловік перебували у зареєстрованому шлюбі, з 1994 року проживали однією сім`єю, як подружжя. 30.06.2000 року між позивачкою та її колишнім чоловіком [PERSON] було повторно зареєструвано шлюб у відділі РАГС Ватутінського районного управління юстиції в м. Києві, а/з № 654. В зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє спільних дітей, син [PERSON] , 1980 р.н. та донька [PERSON] , 1985 р.н. 29.02.1996 року позивачка разом з чоловіком придбали у власність квартиру [ADDRESS] .Договір купівлі-продажу був оформлений на Київській універсальній біржі та зареєстрований за №В0514/1950. 03.04.1996 року квартира була зареєстрована за позивачкою та її чоловіком в Київському міському БТІ за №3393, про що було видано відповідну реєстраційну посвідку. Після смерті чоловіка, відповідно до вимог діючого законодавства, позивачка звернулася до 15 Київської Державної нотаріальної контори з питанням про відкриття та прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу, в яку входить частина спірної квартири. Крім неї спадкоємцями померлого чоловіка є їх спільні діти, які відмовилися від прийняття спадщини на її користь, про що написали відповідні заяви до нотаріальної контори. Батьки [PERSON] на момент відкриття спадщини померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.07.2004 року (батька) та від 18.09.2006 року (матері). 23.08.2019 року позивачка отримала відмову від державного нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу квартири, яка належала їй та її померлому чоловікові не зазначено в яких частках вони придбали квартиру з померлим. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Таким чином, при правильному оформленні договору купівлі-продажу квартири Українською універсальною біржою кожен з подружжя мав би рівні частки у власності на квартиру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved