Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14.10.2014 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Новотроїцького РУЮ Херсонської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу дітей вони не мають. На даний час сім'я фактично розпалась, причиною розпаду, якої є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, в результаті чого виникали постійні сварки. Вони не зберегли почуття взаємної любові та поваги. З вересня 2013 року разом не проживають. Шлюб існує формально. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні на позовних вимогах наполіг, просив розірвати шлюб, укладений між його довірителькою та відповідачем та провести заочний розгляд справи. Відповідач до судового засідання не з'явився повторно, не повідомив причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи представника позивача в обґрунтування позову та ті обставини, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сім'я зруйнувалася остаточно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України, п.п. 3-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, ст. 51 Конституції України відповідно до яких, сім'я охороняється державою та при ухваленні рішення про розірвання шлюбу суд з'ясовує всі обставини справи та приймає заходи до примирення подружжя. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки стосунки між подружжям суперечать їх інтересам, тому вони проживають окремо один від одного. Збереження сім'ї стало недоцільним. Отже, слід розірвати шлюб. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Представник позивача довів обставини, на які він посилався, а саме факт недоцільності спільного проживання його довірительки з відповідачем та факт неможливості збереження сім'ї. Таким чином позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову і розірвання шлюбу. Оскільки позов задоволений в повному обсязі, то суд враховуючи думку позивача, яка просила віднести судові витрати на її рахунок, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає за можливе сплачені судові витрати в розмірі 243,60 гривень судового збору, віднести на рахунок позивача та з відповідача не стягувати. На підставі зазначеного, ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України; п.п. 3-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11; ст. 51 Конституції України і

Outcome: approved