Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності кожного на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0610 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Обґрунтували доводи тим, що після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,0610 га, яку було передано для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Позивачі у встановлений строк звернулись до нотаріусу з заявами про прийняття зазначеної спадщини. 25 жовтня 2013 року кожний з них отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку вони не мають можливості, оскільки при оформлення документів про присвоєння ділянці кадастрового номеру виявилось, що розміри земельної ділянки, зазначені в державному акті на право приватної власності на землю, не відповідають фактичним розмірам, при цьому загальна площа земельної ділянки співпадає з площею, зазначеною в державному акті. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача Савченко Є.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08 серпня 2011 року відділом ДРАЦС Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] При житті [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,0610 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим Авдіївською міською радою народних депутатів 30 грудня 1996 року. Спадкоємцями її майна за законом є діти - позивачі у справі [PERSON], [PERSON], що зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому [PERSON] приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області 25 жовтня 2013 року. Зазначеним свідоцтвом підтверджується право власності кожного з позивачів на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою [ADDRESS], який залишився після смерті їх матері. На теперішній час позивачі не можуть прийняти спадщину у вигляді земельної ділянки, оскільки розміри земельної ділянки, зазначені в державному акті на право приватної власності на землю, не відповідають фактичним розмірам, а саме: в державному акті довжина від А до Б - 29,20 м, фактична - 29,20 м, від Б до В - 21,70 м, фактична - 21,52 м., від В до Г - 27,80 м, фактична - 27,16, від Г до А - 16,70 м, фактична 17,23 м, при цьому загальна фактична площа земельної ділянки співпадає з площею, зазначеною в державному акті - 0,0610 га. Зазначені обставини підтверджуються державним актом та планом зовнішніх меж земельної ділянки, зазначеним в акті узгодження меж земельної ділянки та акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання, складених ТОВ ІЦ «Екскон». Згідно п.4.1 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. На підставі ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0610 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка залишилась після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. На підставі ст.ст. 377, 1225 ЦК України, ст..120 ЗК України,

Outcome: approved