Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на частки в житловому будинку №10 по вул. Набережна в с.Ч.Дубина Теофіпольського району, мотивуючи його тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, вказаний будинок належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер 12.12.2013 року, а його дружина, яка також проживала у будинку [PERSON] померла 16.09.2013 року. Оскільки у вказаному будинку, крім [PERSON] та [PERSON] в 1991 році проживали позивачі та відповідач, то вони також були членами колгоспного двору і мають право на частку у житловому будинку. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом на житловий будинок були її чоловік та її син [PERSON] після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] У звязку із необхідністю переоформлення житлового будинку позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], однак нотаріус відмовила, оскільки житловий будинок належав колгоспному двору, частки членів двору не виділені і є спір про право. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст 120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх (ст 123 вказаного Кодексу). Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20 квітня 1989 року житловий будинок №10 по вул Набережна в с.Червона Дубина на праві власності належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер 12.12.2013 року (свідоцтво про смерть). Дружина [PERSON], [PERSON] померла 16.09.2013 року (свідоцтво про смерть). Згідно виписки з погосподарської книги по Турівській сільській раді, в зазначеному господарстві з 1986 по 2006 рік проживали , крім голови двору та його дружини, позивачі та відповідач, які зареєстровані в будинку і по даний час. Оскільки позивачі та відповідач проживали та вели спільне господарство у житловому будинку №10 по вул Набережна в с.Червона Дубина, то вони були членами колгоспного двору. Таким чином, станом на 02.04.1991 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] володіли по 1/6 (або 2/12) частки майна колгоспного двору. Після смерті [PERSON] належна їй 1/6 колгоспного двору успадкована [PERSON] та [PERSON] (оскільки вони фактично прийняли спадщину ст 549 ЦК України в редакції 1963 року як чоловік та син), тому їм на праві власності належала 3/12 частки будинку. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом від 03.04.2012 року став [PERSON] (що підтверджується довідкою нотаріуса від 28.07.2017 року) , тому його частка у колгоспному дворі збільшилася на 3/12 та становить 5/12, частки інших членів колгоспного двору не збільшилися. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.04.2017 року, за даними спадкового реєстру після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №47/2014, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок неможливо, оскільки частка спадкодавця не визначена. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у звязку з тим, що житловий будинок №10 по вул Набержна в с.Ч.Дубина належав до колгоспного двору, членами якого були позивачі та відповідач, то за позивачами необхідно визнати право власності на частки в житловому будинку [PERSON] 5/12, [PERSON] 2/12, [PERSON] 2/12 Виходячи з наведеного,

Outcome: approved