Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачка 04.02.2016 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.02.2014р., мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] Вейна, [INFO]. До вересня 2015 року проживала в Англії, але у звязку з тим, що спільне життя не склалося повернулась до України. Фактичні шлюбні відносини припинено, між нею та відповідачем відсутні почуття поваги, довіри, відсутні спільні інтереси, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року Голопристанським районним судом Херсонської області направлялись для вручення відповідачу копія позовної заяви з додатками та виклик (повідомлення) про судовий розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії І-КГ №085976, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, вбачається, що [PERSON] Дмітрійс та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 лютого 2014 року, актовий запис №16. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 10). В судовому засіданні також встановлено, що сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] Вейна, [INFO] (а.с. 11-14). Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що між сторонами подружні відносини остаточно припинені з вересня 2015 року і більше не відновлялись. Спільного господарства сторони не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім'ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивачки відновлювати подружні відносини з відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved