Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачам належить на праві приватної власності по 1/6 частині кожному у будинку № 64 по вул.. Дружній в с. Бабурка, Запорізького району, Запорізької області, що підтверджується рішенням Запорізького районного суду Запорізької області. Інші 2/3 частини цього будинку належать відповідачці [PERSON] Однак, на теперішній час позивачі не мають можливості користуватися належним їм на праві власності нерухомим майном через неправомірні дії відповідачки, яка не надає позивачам ключі від будинку та заважає їм володіти та користуватися власністю, не допускаючи їх до будинку. Вказані дії відповідачки є підставою для звернення позивачів до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення позивачів до житлового будинку № 64 по вул. Дружній в с. Бабурка, Запорізького району Запорізької області. В судовому засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, виходячи з наступного. Не оспорюючи факт належності на праві власності позивачам [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині спірного будинку кожному, відповідач та її представник зазначили про те, що задоволення позову призведе до суттєвого порушення прав відповідача [PERSON], оскільки між нею та позивачами склались неприязні відносини, які унеможливлять сумісне проживання сторін в спірному будинку. Відповідач зазначила, що позивачі неодноразово вчиняли відносно неї насильницькі дії через суперечності в користуванні спірним майном. Крім того позивач [PERSON] є раніше судимою особою. Вказане унеможливлює нормальне проживання сторін в спірному будинку. Відповідач та її представник також зазначили, що позивачі у спірному будинку не зареєстровані і ніколи в ньому не проживали. Вони мають інше житло, в той час, як для відповідача спірний будинок є єдиним житлом. Вказані та інші доводи відповідача викладені в письмових запереченнях проти позову (а.с. 90-94). Вислухавши сторони та представника відповідача, допитавши свідків та дослідивши подані письмові докази, суд прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19.06.2014 року, згідно якого за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожним на 1/6 частину житлового будинку № 64 по вул.\~Дружній в с. Бабурка, Запорізького району, Запорізької області, за [PERSON] визнано право власності на іншу 2/3 частини вказаного будинку (а.с. 10-11). Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили з 02.07.2014 року. Право власності [PERSON] та [PERSON] на 1/6 частину будинку кожного підтверджено також копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕА № 242682 та серії ЕЕА № 242627 (а.с. 12, 13). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст.\~319 ЦК України. Право власності, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вказаний цивільно-правовий принцип непорушності права власності, окрім того є конституційним принципом, закріпленим статтею 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право особи мирно володіти своїм майном закріплене також Статтею 1 Протоколу\~1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до вказаної статті ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, діючим законодавством України не передбачено жодних обмежень власнику нерухомого майна у праві розпорядження та користування цим майном в залежності від того, чи виділена його частка в натурі з цілого майна, чи не виділена. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка здійснює перешкоди позивачам в користуванні їх майном по 1/6 частки кожному в житловому будинку № 64 по вулиці Дружній в с. Бабурка Запорізького району Запорізької області, не пускаючи їх до спільного будинку та не надаючи позивачам можливості доступу до належного їм на праві приватної власності майна, тим самим порушуючи їх конституційне право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Таким чином, суд вважає обґрунтованим твердження позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо неправомірності вказаних дій відповідача [PERSON] Доводи відповідача та її представника, викладені в письмових запереченнях проти позову та оголошені ними в судовому засіданні, рівно як і показання свідків, допитаних в даному цивільному провадженні, щодо неможливості спільного проживання сторін в спірному будинку не спростовують наведених вище висновків і не можуть впливати на можливість реалізації права приватної власності позивачами, яке гарантоване їм як міжнародними нормативно-правовими актами, які є обовязковими для України, так і нормативно-правовими актами системи законодавства України. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved