Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивачка 30.05.2019 року звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду Маріуполя від 28.03.2011 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 грн. щомісячно. На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби, проте відповідач рішення суду не виконує, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 70 000,00 грн. Зауважує, що її заробітної плати не вистачає для утримання себе та двох дітей, які проживають з нею та знаходяться на повному її утриманні. Її донька від першого шлюбу у 2018 році поступила на 1 курс денної форми навчання, свого доходу не має, термін закінчення навчального закладу - у 2022 році. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 43955,00 грн. Також зазначає, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, стягнута сума аліментів не індексується, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є більшим, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. На підставі викладеного просила просити суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суд м. Маріуполя Донецької області від 28.03.2011 року, шляхом зміни способу стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , зі стягнення у твердій сумі в розмірі 700 гривень на стягнення у частці від заробітку (доходу) аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь суму пені (неустойки) за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 10.02.2011 року по 30.05.2019 року в розмірі 70 000 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та підтримкою заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми, суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача, заочно, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду Маріуполя від 28.03.2011 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 10.02.2011 року. Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 03.08.2011 року відкрито виконавче провадження №27964709 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1577, виданого 28.03.2011 року, на підставі вказаного рішення суду. Згідно довідки - розрахунку державного виконавця Жовтневого відділу виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Гладибороди Д.О. від 08 травня 2019 року, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] за період з 10.02.2011 року по 30.04.2019 року, включено складає 70 000,00 грн. Згідно довідки ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 15.05.2019 року за №2222, [PERSON] працює економістом у ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» та розмір її заробітної плати за період травня 2018 року по квітень 2019 року, включно становить 158728,56 грн., середній розмір якої за останній рік складає 16431,53 грн. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 16.05.2019 року за № 07-147-0460, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Відповідно до довідки Маріупольського державного університету від 27.11.2018 року за №2150, [PERSON] , [INFO] , у 2018 році поступила на 1 курс денної форми навчання до Маріупольського державного університету на факультет іноземних мов, термін закінчення навчального закладу - 2022 рік. Згідно договору про надання освітніх послуг від 15.08.2018 року, укладеного між [PERSON] для [PERSON] та Маріупольським державним університетом, загальна вартість освітньої послуги за період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року складає 43955 грн. Що стосується позовних вимог про зміну розміру аліментів, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 грн. Також слід зауважити, що відповідно до ч.1,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Рівність прав та обов`язків чоловіка і жінки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, регулювання сімейних відносин з максимально можливим урахуванням інтересів дитини і справедливість, добросовісність та розумність відповідно до ст. 7 СК України є одними із загальних засад сімейного законодавства. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійсню\-ються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціаль\-ного забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи змін майнового стану позивачки, у зв`язку з навчанням її доньки на контрактній формі навчання, з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров`я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів є обґрунтованими, тому слід змінити розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суд м. Маріуполя Донецької області від 28.03.2011 року, шляхом зміни способу стягнення аліментів з [PERSON] на мою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , зі стягнення у твердій сумі в розмірі 700 гривень на стягнення у частці від заробітку (доходу) аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення зі сплати аліментів, то слід зазначити наступне. Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається держаним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. На підставі чого і був виданий державним виконавцем вказаний розрахунок заборгованості відповідача по аліментам. Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів суду не надано, тому суд вважає, що [PERSON] повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. Перевіряючи наданий позивачкою розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, судом встановлено, що позивачка зробила вказаний розрахунок з квітня 2011 року, розраховувала суму неустойки за кожен день за весь час прострочення, відповідно до положень ст. 196 СК України, а тому вказаний розрахунок є вірним. Положення ч. 1 ст. 196 СК України не передбачає права одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, доводи позову щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивачки суми пені (неустойки) за прострочення зі сплати аліментів за період з 10.02.2011 року по 30.05.2019 в розмірі не більше суми заборгованості по аліментам є обґрунтованими та такими, що відповідають діючим нормам законодавства. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 155, 180, 182, 192, 195, 196 СК України,

Outcome: approved