overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачка 09 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів, однак в меншому розмірі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері /а.с.4/. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті по справі докази при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище платника аліментів, враховуючи той факт, що відповідач офіційно не працює, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у 800 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 09 листопада 2016 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивачка 09 листопада 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2009. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні обовязки, неможливість спільного вирішення проблем. Спільний побут сторонами не ведеться, подружжя проживає окремо. Позивач переконана, що спільне життя з відповідачем неможливе, внаслідок чого подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В звязку з цим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з [PERSON] на свою користь понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 18.12.2018р. розгляд справи було зупинено у звязку з наданням подружжю тримісячного строку для примирення. В судовому засіданні позивач пояснила, що за наданий строк примирення подружжя не відбулося, а тому просила суд задовольнити її вимоги в повному обсязі та залишити їй прізвище «Фучко». Відповідач у останнє судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В раніше проведеному судовому засіданні позов не визнав, оскільки вважав, що сімю можливо зберегти. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 листопада 2009 року, актовий запис №1219. Сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1- КГ № 102043. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на теперішній час разом не проживають, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає примиритися з чоловіком та знайти спільну мову у сімейних питаннях. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка, 09 лютого 2015 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не займається вихованням дитини та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки має доходи від нерегулярних заробітків, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дають можливість сплачувати аліменти, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сім'ї у відповідача немає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач -в судовому засіданні позов визнав частково і вказав, що аліменти з нього слід стягувати у частці від доходу, оскільки він офіційно працює. Крім того сплачує аліменти на іншу дитину. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак кошти на їх утримання добровільно не надає. Відповідно до трудового договору від 06 лютого 2014 року, працює в ПП [PERSON] водієм автотранспортних засобів, тобто отримує регулярний офіційний дохід, а тому аліменти з нього слід стягувати у частці від доходу. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. Також суд бере до уваги, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст.75, 81, 180, 182, 183 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивачка 09 лютого 2017 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 28 листопада 1987 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровськ, актовий запис №1973. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає.. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з січня 2017 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON]. не з'явилася, письмово просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище просила залишити «Терентьєва» В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28 листопада 1987 року. Шлюб був зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровськ, актовий запис №1973./а.с.3/ Від шлюбу неповнолітніх дітей немає . Встановлено також, що сторони з січня 2014 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивачка 09 серпня 2021 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2013 року. Сімейне життя не склалося, з березня 2019 року проживають окремо, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін, які надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 лютого 2013 року, актовий запис №1. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом з березня 2019 року, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням відповідача суд залишає їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивачка 09 червня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 16 вересня 2011 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №619. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16 вересня 2011 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №619/а.с.7/ Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]./а.с.7/ Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивачка 09 червня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 04 жовтня 2003 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №491. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки в них різні характери, різні погляди на сімейне життя і сімейні обовязки по веденню сумісного господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини та спільне проживання припинені в лютому 2016 року, припинено ведення спільного господарства. Почуття любові втрачено та примирення з відповідачем не можливе. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року сторонам був наданий строк для примирення два місяці. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутность, позовні вимоги визнав та просив суд задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 жовтня 2003 року, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №491 (а.с.8). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з лютого 2016 року, оскільки в них різні характери, різні погляди на сімейне життя і сімейні обовязки по веденню сумісного господарства та виховання дитини. Спір, щодо місця проживання дитини відсутній. Судом надавався строк для примирення тривалістю два місяці, однак сторони за цей час примирення не досягли. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивачка 10.01.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що з вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.05.2009 року, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2013 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 360 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, збільшуються витрати на його потреби у навчанні, розвитку, підвищуються ціни на оплату житлово-комунальних послуг, інфляція зростає. Вважає, що даний розмір аліментів є занадто низький, не достатній для забезпечення розвитку дитини, на даний час матеріальний стан відповідача змінився, він має постійний дохід. З урахуванням останніх змін у законодавстві мінімальний розмір аліментів становить не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930грн на місяць. Прохала змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] з 360грн. на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав ( а. с. 26, 27 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.05.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КЕ № 073058 ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні ( а. с. 4 ). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2013 року зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання дитини в твердій грошовій сумі та становлять по 360 грн. щомісячно, починаючи з 12.07.2013 року до досягнення нею повноліття. ( а. с. 6 ). Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно ст. 180-184, 192 СК України, враховуючи, що зазначений в позові розмір відповідає вимогам чинного законодавства, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивачка 10.01.2020 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що укладений ними 08.08.2015 року шлюб розпався через постійні сварки та непорозуміння на побутовому грунті, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Сімейно-шлюбні відносини припинили, проживають окремо, тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Майнового спору не мають. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. ( а. с. 22 ). Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за місцем проживання про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді повернутої на адресу суду адресованої йому кореспонденції з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19-21), «адресата не було вдома» ( а.с. 28-30). Опубліковано оголошення про його виклик до суду на сайті Полтавського районного суду Полтавської області ( а. с. 26-27 ), що згідно вимог чинного законодавства є належним його повідомленням. Від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи та позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 08.08.2015 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб ( актовий запис № 1049 ) ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь та сварок сімейне життя у сторін не склалося, тому сторони не підтримують шлюбно сімейні стосунки та проживають окремо, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спорів про поділ майна не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини , шлюб існує формально.

Outcome: approved