Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у цивільному шлюбі з 01.05.2016 року. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з нею. Оскільки відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини від всіх видів доходів щомісяця, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, підтвердив факт сумісного проживання з відповідачкою однією родиною, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 01.05.2016 року позивачка перебуває у цивільному шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від сумісного проживання дітей не мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що позивачка станом на день розгляду справи проживає разом з донькою, шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. Відповідно до ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу ч. 4 ст. 84 СК України. Право на утримання має дружина і в разі розірвання шлюбу - ч. 6 ст. 84 СК України, тобто в разі втрати статусу дружини чоловіка батька дитини, оскільки в розумінні норм ст. 84 СК право на утримання від чоловіка-батька має дружина матір, а не подружжя. Припинення права дружини на утримання у звязку з проживанням з нею дитини припиняється лише у випадках, передбачених ст. 85 СК: припинення вагітності, народження дитини мертвою, передання дитини на виховання іншій особі, в разі смерті дитини, виключення відомостей про чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини за рішенням суду. Цей перелік є вичерпним , і він не містить такої обставини як перебування дитини за місцем проживання батьків позивачки в період її знаходження на роботі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Доказів стосовно наявності у відповідача аліментних зобовязань, а також його стану здоровя, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону,\~права,\~свободи чи інтереси інших осіб не порушує,\~суд вважає,\~що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved