Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача Міської ради м. Кропивницького про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначили, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.02.1994 року квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] померла. За життя остання склала заповіт, відповідно якого все належне їй майно вона заповіла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1, внаслідок чого заведена спадкова справа. [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За життя 16.01.2002 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] .Після смерті [PERSON] . [PERSON] звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1, внаслідок чого заведена спадкова справа. При цьому 26.07.2019 року державним нотаріусом Кропивницької МДНК № 1 видано постанови про відмову у видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідно ст. 526 ЦК України 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме,- місцезнаходження майна або основної його частини. Вказують, що оформити право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом виявилося неможливим оскільки відсутні документи, які підтверджують місце відкриття спадщини. За таких обставин просили, враховуючи, що на момент смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] був пенсіонером, а тому незалежно від змісту заповіту мав право на оформлення після її смерті обов`язкової частки у спадщині після смерті дружини, визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку вказаної квартири, за [PERSON] 3/4 частки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2019 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 10.08.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів адвокат Жеребенко О.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Міської ради м. Кропивницького. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 4 від 24.11.1994 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Як вбачається з архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 29.05.2019 року № 53087 право власності на квартиру за адресою:[ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Судом також встановлено, що [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому 15.12.2000 року (а.с. 17, 75). При цьому, за життя [PERSON] 25.07.2000 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-2663, згідно з яким заповіла позивачці [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належать на день смерті і на що вона за законом матиме право (а.с. 82). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції 29.04.2002 року (а.с. 17, 51). При цьому, за життя [PERSON] 16.01.2002 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-155, згідно з яким заповів позивачці [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на момент смерті і на що він за законом матиме право (а.с. 16, 52). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У ст. 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, відмова відприйняття спадщини є безумовною та беззастережною (ч.1 ст.1270, ч.ч.1, 5 ст.1273 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкових справ за № 7/2001 від 15.12.2000 року та за № 415 від 26.06.2002 року [PERSON] та [PERSON] подали до Першої державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с. 50, 73-74). Судом також встановлено, що постановою державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Тимко О.В. за № 1795/02-31 від 26.07.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , з підстав відсутності документів, що підтверджують місце відкриття спадщини (а.с. 15, 93). Постановою державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Тимко О.В. за № 1794/02-31 від 26.07.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , з підстав відсутності документів, що підтверджують місце відкриття спадщини (а.с. 14, 70). Згідно ст. 526 ЦК України 1963 року та ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно довідок Квартального комітету № 10 Подільського району м. Кропивницького за № 780, 781 від 24.12.2019 року [PERSON] та [PERSON] на день смерті проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36а, 37). Актами від 18.12.2019 року, 12.12.2019 року, 23.12.2019 року за підписом голови квартального комітету № 10 Подільської районної у місті Кропивницькому ради підтверджено, що на час смерті [PERSON] [INFO] та на час смерті [PERSON] [INFO] вони проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38 -40). За даними домової книги за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , [INFO] проживали за вказаною адресою (а.с. 42-44). Таким чином, судом встановлено, що останнім місцем проживання спадкодавців була квартира [ADDRESS] , і позивачі є спадкоємцями усіх прав, обов`язків та майна спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на підставі складених останніми заповітів. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Як вбачається з ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які, зокрема, досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку. Чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] на час смерті дружини був непрацездатною особою, а тому спадкував половину частки майна за законом після смерті [PERSON] незалежно від змісту заповіту. Таким чином, [PERSON] має право на 1/4 частку квартири за [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , а [PERSON] на 3/4 частки вказаної квартири, після смерті [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачів про визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачами, залишити по фактично понесеними.

Outcome: approved