Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Заворсклянської сільської ради Полтавського району, про визнання права власності, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], яка настала [INFO] року, відкрилась спадщина яка знаходяться за адресою [ADDRESS]. Вони являються єдиними спадкоємцями за закон на вказане спадкове майно. В реєстрації права власності їм відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи вказане, просили визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини земельних ділянок, переданих для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства загальною площею - 0,92 га, що знаходиться в [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельних ділянок, переданих для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства загальною площею - 0,92 га, що знаходяться в [ADDRESS]. В судове засідання представник позивачів за довіреністю [PERSON] не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутності, представник третьої особи Відділу Держземагенства у Полтавському районі в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам хоча належним чином був повідомлений про час та розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько [PERSON]. Після його смерті, в [ADDRESS], залишилось спадкове нерухоме майно, яке складається з 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та відповідної частини земельних ділянок, переданих для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства загальною площею - 0,92 га. Інша 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та відповідна частина земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] належить згідно договору міни, посвідченого Першою Харківського району Держнотконторою 20 березня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-747 [PERSON]. Оскільки оформленням документів як на будинок, так і на земельні ділянки, займався [PERSON], то відповідно і 1/3 частина земельних ділянок, що належать [PERSON] залишились належним чином не оформленими, тобто правовстановлюючі документи на ім'я [PERSON] відсутні. На сьогодні оформити правовстановлюючі документи на належну [PERSON] частину земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] не можливо в зв'язку із зміною порядку реєстрації права власності, а саме в зв'язку із набранням чинності з 01.01. 2013 року Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, згідно якого повноваження у сфері держаної реєстрації прав власності передані спеціально утвореному центральному органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерству юстиції України та його територіальним органам, які є органами державної реєстрації прав. Згідно статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до правової позиції, яка викладена п п.3.3 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, відповідачами у справах про визнання права власності на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їхньою втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб, позивачі є спадкоємцями за законом, тому позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved