Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивачка 14.12.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 11.06.2016 року між ними був укладений шлюб, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки щодо ведення господарства та виховання дитини. Відповідач не бере участь в матеріальному забезпеченні сім»ї, не бажає працевлаштовуватися. Спільне господарство ними не ведеться з травня 2017 року, з липня 2017 року вони проживають окремо. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Дитина на даний час проживає з позивачкою і залишиться проживати з нею після розірвання шлюбу. Вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує соціальну допомогу, а відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. Також прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання в розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною трирічного віку та понесені нею судові витрати. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 24, 28 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 11.06.2016 року в Октябрському районному у м. Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстрували шлюб ( актовий запис № 231 ) ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та залишиться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з липня 2017 року, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дитини не мають. Сім»я розпалась остаточно. Позивачка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує соціальну допомогу, а відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, шлюб існує формально. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття щомісячно. Відповідно до ст. 75-77, 79- 80 СК України право на утримання ( аліменти ) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Заявлений у позові розмір відповідає вимогам чинного законодавства. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved