Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів, відповідно до якого просять визнати припиненим право постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів» земельною ділянкою, площею 0,1644 га, за адресою: [ADDRESS] , згідно Державного акту на право постійного користування землею Серії ЛВ № 50602020 від 22.07.1999 року, в частині земельної ділянки, площею 548,0 кв.м. з такими розмірами по периметру в метрах (по ходу годинникової стрілки): по контуру від [ADDRESS] по межі поділу 25,20; 2,48; 18,00; по контуру 13,33; по межі поділу 23,92; 1,15; по житловому будинку (стінах); по межі поділу - 1,15; 2,67 - (згідно таблиці № 1 додатку 2 до висновку експерта № 11/09-19я від 30.09.2019 року); визнати за [PERSON] та [PERSON] право користування земельною ділянкою, площею 548,0 кв.м. з такими розмірами по периметру в метрах (по ходу годинникової стрілки): по контуру від [ADDRESS] ; по межі поділу 25,20; 2,48; 18,00; по контуру 13,33; по межі поділу 23,92; 1,15; по житловому будинку (стінах); по межі поділу - 1,15; 2,67 - (згідно таблиці № 1 додатку 2 до висновку експерта № 11/09-19я від 30.09.2019 року) для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , - до моменту її передачі у власність або у користування на умовах оренди [PERSON] та [PERSON] Львівською міською радою. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] було створено ОСББ «Кайзервальд-Львів», якому на підставі ухвали Львівської міської ради № 85 від 05.11.1998 року було передано у постійне користування для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,16 га та видано Державний акт на право користування землею Серії ЛВ 50602020 від 22.07.1999 року. На виконання договорів про спільну діяльність від 03.09.2001 року, позивачі та відповідачі [PERSON] , [PERSON] збудували на зазначеній земельній ділянці та ввели в експлуатацію триповерховий двохсекційний житловий будинок, після чого позивачам було видано свідоцтво про право власності на 42/100 частин новоствореного житлового будинку. В подальшому, частинам новозбудованого 2-х квартирного індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] було присвоєно окремі поштові адреси - [ADDRESS] та [ADDRESS] . Позивачі стали співвласниками будинку [ADDRESS] , а відповідачі [PERSON] та [PERSON] - співвласниками будинку [ADDRESS] . З часу завершення у 2010 році будівництва будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] склався такий порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого позивачі користуються земельною ділянкою площею 536,5 кв.м. У 2012 році між ОСББ «Кайзервальд-Львів», позивачами та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди щодо вилучення частин земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні в ОСББ «Кайзервальд-Львів», на користь співвласників будинків №№ 21, [ADDRESS] для обслуговування цих будинків. 09.02.2012 року ОСББ «Кайзервальд-Львів» звернулося до Львівського міського голови із заявами про надання згоди на вилучення двох частин земельної ділянки орієнтовно площею по 0,06 га кожна для оформлення прав на ці ділянки за співвласниками будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] . З урахуванням відповідного звернення ОСББ «Кайзервальд-Львів», Львівською міською радою було надано позивачам та відповідачам [PERSON] , [PERSON] дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на відповідні земельні ділянки, однак, внаслідок конфлікту, що виник між співвласниками будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , процес приватизації позивачами частини земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ОСББ «Кайзервальд-Львів», для обслуговування будинку та господарських споруд [ADDRESS] не завершено. Позивачі вважають, що у передбаченому законом порядку, з відома та згоди користувача земельної ділянки, набули право власності на будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці комунальної власності, що перебуває у постійному користуванні відповідача ОСББ «Кайзервальд-Львів», а тому вважають, що повинно бути припинено право відповідача ОСББ «Кайзервальд-Львів» на постійне користування частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного їм житлового будинку [ADDRESS] . З метою визначення площі, розмірів та конфігурації земельної ділянки, щодо якої на думку позивачів, повинно бути припинено право постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів», подали суду відповідний висновок експерта. Крім того, просять суд, припинивши право постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів» на частину земельної ділянки площею 548,0 кв.м., визнати за ними право користування зазначеною земельною ділянкою площею 548 кв.м. до моменту її передачі у їх власність або у користування на умовах оренди. Відповідачі правом подання відзиву на позов не скористались, третьою особою пояснення щодо позову не подано. Позовна заява поступила до суду 10.10.2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 28.10.2019 року, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи. Ухвалу про відкриття провадження оскаржив відповідач [PERSON] . Для розгляду апеляційної скарги справа направлена до Львівського апеляційного суду. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19.02.2020 року, апеляційну скаргу [PERSON] повернуто апелянту, після чого справа повернулася до суду та була призначена до судового розгляду. В подальшому, 14.06.2021 року ухвалу про відкриття провадження оскаржив відповідач [PERSON] . Для розгляду апеляційної скарги справа направлена до Львівського апеляційного суду. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.06.2021 року, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] відмовлено, після чого справа повернулася до суду. Підстави позову та обсяг питань, які мають бути вирішені у цій справі не дозволяють визнати її складною. В розумінні п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України справа є малозначною, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання. З огляду на карантинні обмеження, суд неодноразово йшов назустріч учасникам справи та відкладав судові засіданні з тією метою, щоб кожен мав можливість відстояти свою позицію перед судом. Перед тим, як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Відповідачі такими своїми правами не скористалися, при цьому, вчиняли дії щодо свідомого затягування розгляду справи, в тому числі і двічі оскарження ухвали про відкриття провадження у справі. Суд також розглянув усі клопотання сторін, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловити свою позицію. Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч.ч.2, 3, 4 ст.83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідачі та представник третьої особи Львівської міської ради в судове засідання жодного разу не з`явилися, про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлялися належним чином. При цьому, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позов (пояснення) не подали. Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи, які в судове засідання не з`явилися без поважних причин, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, не повідомили суд про причини неявки. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3\~ст.12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом безспірно встановлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Співвласниками квартири [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Серія АГ № 903039 від 13.05.2014 року, у будинку за адресою: [ADDRESS] , створено ОСББ «Кайзервальд-Львів», код ЄДРПОУ 22346472 (т.1 а.с.15-17). Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 85 від 05.11.1998 року, ОСББ «Кайзервальд-Львів» передано у постійне користування для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,16 га та видано Державний акт на право постійного користування землею Серія ЛВ 50602020 від 22.07.1999 року (т.1 а.с.18-20, 21-22). Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації цього права. Як вбачається з договорів про спільну діяльність № 1 - № 4 від 03.09.2001 року із змінами та доповненнями від 05.11.2001 року, укладених між ОСББ «Кайзервальд-Львів» з однієї сторони та позивачами і відповідачами [PERSON] , [PERSON] з другої сторони, сторони цих договорів зобов`язувались спільно діяти для будівництва та введення в експлуатацію триповерхового двохсекційного житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] , з подальшим виникненням права власності на частки в цьому будинку у позивачів та відповідачів [PERSON] , [PERSON] 01.10.2002 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради було видано ОСББ «Кайзервальд-Львів» дозвіл на виконання будівельних робіт № 541/02, а після їх завершення рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 139 від 12.02.2010 року погоджено акт готовності об`єкта до експлуатації від 04.02.2010 року (т.1 а.с.21-34, 35-37). Відповідно до розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 379 від 25.08.2010 року, затверджено висновок від 21.06.2010 року про визначення ідеальних долей між співвласниками, а 07.12.2010 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради видано наказ № 2224-Ж-Л про оформлення права спільної часткової власності на новостворений будинок за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та видано відповідні свідоцтва про право власності (т.1 а.с.39, 40, 41-43). Як вбачається з розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 257 від 18.05.2011 року та наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 1946-Ж-Л від 02.11.2011 року, частинам новозбудованого двохквартирного індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] присвоєно окремі поштові адреси [ADDRESS] та [ADDRESS] та 02.11.2011 року видано позивачам свідоцтво про право власності № [NUMBER] на житловий будинок [ADDRESS] в цілому. Зазначене свідоцтво належним чином зареєстровано, про що Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» видано витяги про державну реєстрацію прав №№ 32330977, 32331121 від 05.12.2011 року (т.1 а.с.44, 45, 46-52, 53-59, 62-66). Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що позивачами належними, допустимими та достовірними доказами доведено ту обставину, що вони з відома, згоди та безпосередньої участі відповідачів ОСББ «Кайзервальд-Львів», [PERSON] та [PERSON] в передбаченому законом порядку набули право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці комунальної власності, що перебуває у постійному користуванні відповідача ОСББ «Кайзервальд-Львів». Відповідно до пункту «е» ст.141 ЗК України право користування земельною ділянкою припиняється у разі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на цій земельній ділянці. Відповідно до абз.3 ч.6 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених ст.121 ЗК України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). Відповідно до п.г ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в містах не більше 0,10 га. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 12.10.2016 року по справі № 6-2225цс16 викладено висновок Верховного Суду України щодо застосування ст.ст.120, 125, 141 ЗК України, відповідно до якого припинення права користування земельною ділянкою у зв`язку із набуттям іншою особою права власності на будівлю, споруду, розміщену на цій земельній ділянці, не обов`язково повинно стосуватися всієї земельної ділянки, яка перебуває в користуванні. Якщо будівля, на яку на законних підставах набула право власності особа, яка не є користувачем земельної ділянки, займає лише частину земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні іншої особи, це є підставою припинення права користування відповідною частиною земельної ділянки. При цьому, встановленню судом підлягає та обставина, яка саме частина земельної ділянки необхідна для обслуговування цієї будівлі. Матеріалами справи встановлено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] площею 0,1644 га, крім будинку [ADDRESS] , який належить позивачам, розміщені багатоквартирний будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] , який належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] , отже, формування земельної ділянки розміром 0,10 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] є неможливим, так як призвело б до порушення прав співвласників будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта № 11/09-19я від 30.09.2019 року, запропоновано один\~можливий варіант\~виділу в\~користування співвласникам\~будинку [ADDRESS] \~для обслуговування\~належного їм\~житлового будинку\~та господарських\~споруд частини\~із земельної\~ділянки за\~адресою [ADDRESS] \~площею 0,1644\~га,\~яка перебуває\~в постійному\~користуванні у\~ОСББ «Кайзервальд-Львів»\~на підставі\~Державного акту\~на право\~користування землею\~серія ЛВ\~50602020\~від 22.07.1999\~року,\~відповідно до\~якого для\~обслуговування будинку [ADDRESS] виділяється земельна ділянка площею 548,0 кв.м. з такими розмірами по периметру в метрах (по ходу годинникової стрілки) по контуру від [ADDRESS] по межі поділу 25,20; 2,48; 18,00; по контуру 13,33; по межі поділу 23,92; 1,15; по стінах житлового будинку; по межі поділу - 1,15; 2,67 (т.1 а.с.72-79). Як вбачається з технічного паспорта від 20.06.2011 року на житловий будинок [ADDRESS] , доводів сторони позивача, які не спростовані відповідачами, а також з огляду спірної земельної ділянки експертом, що відображено у висновку експерта № 11/09-19я від 30.09.2019 року, протягом тривалого часу між ОСББ «Кайзервальд-Львів» та співвласниками будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] існує такий порядок користування земельною ділянкою площею 0,16 га, зовнішні межі якої визначені Державним актом на право користування землею серія ЛВ 50602020 від 22.07.1999 року, відповідно до якого у фактичному користуванні позивачів знаходиться земельна ділянка площею 536,5 кв.м. з розмірами по периметру в метрах (по ходу годинникової стрілки) по контуру від [ADDRESS] по межі поділу 25,20; 2,89; 17,90; по контуру 12,50; по межі поділу 23,93; 1,15; по стінах житлового будинку; по межі поділу 1,15; 2,67. Відповідно до висновку експерта № 11/09-19я від 30.09.2019 року, варіант виділу у користування співвласникам будинку [ADDRESS] для обслуговування належного їм житлового будинку та господарських споруд частини із земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1644 га, яка перебуває у постійному користуванні ОСББ «Кайзервальд-Львів» на підставі Державного акту на право користування землею Серія ЛВ 50602020 від 22.07.1999 року, відповідно до якого співвласникам будинку [ADDRESS] виділяється земельна ділянка площею 536,5 кв.м., яка перебуває у їх фактичному користуванні є технічно можливим. Враховуючи загальну площу земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ОСББ «Кайзервальд-Львів», наявність на цій земельній ділянці трьох житлових будинків, встановленого між сторонами у справі фактичного порядку користування земельною ділянкою, висновку експерта № 11/09-19я від 30.09.2019 року щодо технічної можливості виділення для обслуговування належного позивачам житлового будинку [ADDRESS] частини земельної ділянки площею 536,5 кв.м., що перебуває у їх фактичному користуванні, суд приходить до висновку, що відповідно до пункту «е» ст.141 ЗК України, підлягає припиненню право постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів» частиною земельної ділянки площею 536,5 кв.м., що перебуває у фактичному користуванні співвласників будинку [ADDRESS] . Припиненням права постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів» зазначеною частиною земельної ділянки не порушуються права та охоронювані законом інтереси ОСББ «Кайзервальд-Львів», оскільки останнє надавало згоду на будівництво житлового будинку [ADDRESS] та реєстрацію права власності на цей будинок за позивачами, а з часу будівництва житлового будинку [ADDRESS] та введення його в експлуатацію фактично цією частиною земельної ділянки не користується. Не порушуються при цьому і права та охоронювані законом інтереси співвласників будинку [ADDRESS] відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки припиненням права постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів» частиною земельної ділянки площею 536,5 кв.м., що перебуває у фактичному користуванні співвласників будинку [ADDRESS] , не змінюється порядок користування тією частиною земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні співвласників будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] . Що стосується вимоги про визнання за позивачами права користування земельною ділянкою, щодо якої припинено право постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів», для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , до моменту її передачі третьою особою позивачам у власність або у користування на умовах оренди, позиція суду є наступною. За змістом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16\~ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. За змістом статті 13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Отже, особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права користування частиною земельної ділянки, щодо якої просили припинити право постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів», до моменту передачі їм такої ділянки у власність або користування власником земельної ділянки Львівською міською радою. Суд приходить до висновку, що задоволення такої позовної вимоги суперечило б принципу правової визначеності, оскільки позивачі просять визнати за ними фактично не передбачене законом право тимчасового користування земельною ділянкою, з визначенням строку такого тимчасового користування посиланням на подію, яка не є такою, що має неминуче настати. Крім того, обраний позивачами спосіб захисту є неефективним, оскільки у разі припинення права постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів» частиною земельної ділянки площею 536,5 кв.м., що перебуває у фактичному користуванні позивачів, останні вправі без отримання згоди ОСББ «Кайзервальд-Львів» реалізувати свої права щодо цієї земельної ділянки шляхом набуття права власності або права користування цією земельною ділянкою на умовах оренди в порядку, передбаченому ст.ст.118, 124 ЗК України. А тому, у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачами права користування земельною ділянкою, щодо якої припинено право постійного користування ОСББ «Кайзервальд-Львів», для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , до моменту її передачі третьою особою позивачам у власність або в користування на умовах оренди слід відмовити. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивачів слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 гривень, пропорційно до частини задоволених позовних вимог, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.6). З огляду на задоволення позову частково, у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені відповідачами судові витрати можуть бути відшкодовані виключно пропорційно відхиленій частині позовних вимог. Клопотання про компенсацію судових витрат, а також доказів про такі витрати відповідачі не подавали. Крім того, відповідачі не навели попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вони понесли або очікують понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно, суд не вбачає підстав для відшкодування витрат пропорційно відхиленій частині позовних вимог.

Outcome: partial