Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, де, з урахуванням уточнень, просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог вказали, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який є племінником позивача [PERSON], зареєстрований як проживаючий у належному їм житлі попереднім власником - [PERSON], який помер у 2010 році. Метою його реєстрації було навчання у вищому учбовому закладі, але у квартирі відповідач не проживав жодного дня. В зв»язку з тим, що відповідач зареєстрований як проживаючий, але за місцем реєстрації не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, вони змушені нести необґрунтовані витрати, пов'язані із сплатою комунальних платежів, позбавлені права вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, вказали, що вони не створювали [PERSON] жодних перешкод у користуванні квартирою, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечують позивачі. Третя особа управління ДМС у Полтавській області в судове засідання повторно представника не направила, надала суду заяву, де просить слухати справу у його відсутність. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивачам [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності (кожному по ? частині) квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.06.2011 року та договором купівлі-продажу квартири від 06.09.2011 року. Право власності належним чином зареєстровано в КП «Кременчуцьке МБТІ». Згідно адресної довідки від 09.04.2015 року у вказаному житлі зареєстрований як постійно проживаючий відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно пояснень позивачів, відповідач [PERSON] був зареєстрований у квартирі попереднім власником - батьком позивача [PERSON] Актом про непроживання від 05.02.2015 року підтверджено факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час. Суду не надано доказів того, що відповідач не проживає у приміщенні з поважних причин. Відповідно ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В силу статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст..405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно роз»яснень, наданих у п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Пунктом 39 постанови визначено, що оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Беручи до уваги, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], де зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає у домоволодінні понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку, що діями відповідача порушується право власності позивачів, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved