overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ її частки та частки [PERSON] будівлі зі спільної часткової власності. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 13/100 частини нежитлового приміщення, майстерні № 21 що розташована за адресою: [ADDRESS]. Власниками іншої частини будинку є [PERSON] у розмірі 7/50 частки, [PERSON] у розмірі 59/100 частки та [PERSON] у розмірі 7/50 частки. Згоди на добровільний виділ її частки будинку відповідачі не надали, а тому вона вимушена була звернутися до суду. Позивачі в судове засідання не з'явилася, але надали суду заяву в якій просять суд розглянути справу за їх відсутності та вказали що підтримують позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, але надали суду заяви в якій просять суд розглянути справу за їх відсутності та вказали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з копії договору купівлі - продажу від 14.03.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 527, [PERSON] є власником 13/100 частин нежитлової будівлі, майстерні № 21, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з договором купівлі-продажу від 14 березня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 523, [PERSON] є власником 7/50 частин нежитлової будівлі, майстерні № 21, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Уразі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість виділити у власність [PERSON] 13/100 частин та [PERSON] 7/50 частин спільного майна нежитлової будівлі, майстерні № 21, що знаходиться по [ADDRESS], як окремий та цілий об'єкт нерухомого майна, та припинити право спільної часткової власності сторін на це майно. На підставі ст.ст. 356, 364, 367 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка є студенткою 3-го курсу Харківського ордену «Знак Пошани» електромеханічного технікуму транспортного будівництва. Позивачі посилаючись на те, що повнолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, просять суд стягувати з відповідача на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини [PERSON], щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, на період її навчання. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, які просять задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.07.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міського управління юстиції Харківської області 19 вересня 2006 року. (а.с. 6) Відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) [PERSON] є студенткою 3 курсу денного відділення Харківського ордена «Знак Пошани» електромеханічного технікуму транспортного будівництва. Термін навчання до 30 червня 2015 року. (а.с. 5) Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагають визнати дійсною укладену з відповідачкою угоду купівлі-продажу квартири [ADDRESS], та визнати за собою право власності на цю квартиру. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлений позов, просять його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але подала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідачці [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS]. У жовтні 2014 року позивачами була досягнута домовленість з відповідачкою [PERSON] про продаж їм у рівних частках зазначеної квартири. 11.10.2014 року позивачі передали відповідачці гроші за квартиру в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень, вона передала їм ключі та дозволила проживати у квартирі. З приводу продажу квартири відповідачка склала розписку і пообіцяла найближчим часом оформити договір у нотаріальному порядку, але від цього ухилилася. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагають визнати за собою в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на гараж та житловий будинок в с.Задорожнє Вільнянського району Запорізької області. Як зазначили позивачі у своїй позовній заяві, вони є відповідно племінницею та сином спадкодавця [PERSON], померлого 26.03.2002 року. При житті спадкодавцю на праві власності належали гараж та житловий будинок в с.Задорожнє Вільнянського району Запорізької області, цю спадщину вони прийняли, при цьому вимагають визнати за [PERSON]Є право власності на гараж, а за [PERSON] право власності на житловий будинок. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити, пояснила суду, що позивачі прийняли спадщину відповідно до положень ЦК УРСРС в ред.1963 року, вступивши у фактичне управління спадковим майном. Відповідач у судове засідання не з?явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, 26.03.2002 року помер [PERSON], який доводився батьком позивачу [PERSON] Згідно поданого свідоцтва про право власності на житловий будинок, [PERSON] мав у власності житловий будинок № 8 по вул.Островського в с.Задорожнє Вільнянського району Запорізької області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна відповідно до ст.529 ЦК УРСР в ред.1963 року, що діяла на момент відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги як син померлого, і прийняв спадщину відповідно до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в ред.1963 року, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. Що ж стосується вимог [PERSON], то суд виходить з того, що відповідно до положень ЦК УРСР в ред.1963 року, племінники не мали права спадкування за законом; крім того, суду не подано доказів щодо права власності померлого на гараж. Враховуючи викладене, позов має бути задоволений частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагають визнати за собою в порядку спадкування після померлого батька право власності на житловий будинок № 18 по вул.Шевченка в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, дві земельні ділянки біля цього будинку, а також земельну ділянку сільськогосподарського призначення. При цьому прохають визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та земельні ділянки біля нього, а за [PERSON] право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення. У судовому засіданні представник позивачів адвокат [PERSON] підтримав позов. Відповідачка [PERSON] у судове засідання подала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, 21.11.2017 року помер [PERSON], який доводився позивачам батьком. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок № 18 по вул.Шевченка в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області; земельна ділянка площею 4,505 га, розташована на території Петро-Михайлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, померлому на праві власності належала земельна ділянка площею 0,4275 га, розташована по вул.Шевченка, 18, в с.Петро-Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням Петро-Михайлівської сільської [PERSON] № 5 від 11.06.2018 року проведений розподіл цієї земельної ділянки на дві: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,1775 га. Позивачі після смерті батька своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагають визнати за собою в порядку спадкування після померлої [PERSON] право власності на земельну ділянку та автомобіль ЗАЗ-110308. Як зазначили позивачі у своїй позовній заяві, вони є відповідно племінницею та сином померлої, та належним чином прийняли спадщину; при цьому [PERSON] просить визнати за собою право власності на автомобіль, а [PERSON] на земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивачів адвокат [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити, вказуючи, що позивачі є відповідно племінницею та сином померлої, тобто спадкоємцями за законом, та належним чином прийняли спадщину. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів та дослідивши надані йому докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, 22.04.2016 року померла [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 5,0199 га, розташована на території Привільненської сільської Ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] після смерті матері своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. Що ж стосується іншої частини позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, то нею не подано доказів, які б підтверджували наявність у спадкодавця у власності цього автомобілю, а так само доказів щодо наявності родинних відносин із спадкодавцем та доказів щодо прийняття нею спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагають в порядку поділу спадкового майна померлого батька [PERSON] визнати право власності у рівних частках (по 1/3 частці за кожним) на земельну ділянку площею 3,99 га, розташовану на території Привільненської сільської Ради, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити, вказуючи, що сторони у справі є рідними дітьми померлого, а спадщину складає спірна земельна ділянка; оскільки їх частки за законом є рівними, вважає, що земельна ділянка має бути розділена порівну. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, 30.04.2002 року помер [PERSON] батько позивачів. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,99 га на території Привільненської сільської Ради, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі та відповідач є спадкоємцями майна першої черги відповідно до ст.529 ЦК УРСР в ред.1963 року, що діяла на момент відкриття спадщини, як діти померлого, і прийняли спадщину відповідно до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в ред.1963 року, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.562 ЦК УРСР в ред.1963 року, поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Таким чином, позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагають зняти арешт з належного їм автомобіля. Як зазначили позивачі у своїй позовній заяві, їм на праві спільної часткової власності належить автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO модель LANOS TF69Y, рік випуску 2006, колір чорний, шасі № [NUMBER] , тип ТЗ легковий седан, реєстраційний № [NUMBER] ; автомобіль належить на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 року про затвердження мирової угоди. На даний момент їм стало відомо про наявність арештів, накладених на цей автомобіль, як на майно його колишнього власника [PERSON] відповідача у справі, який ніяких майнових прав на автомобіль не має. У зв`язку з цим позивачі й звернулися до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позов, просять його задовольнити, вказуючи, що правових підстав для арешту автомобіля на даний час немає. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з поданих позивачами документів вбачається, що їм на праві спільної часткової власності належить автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO модель LANOS TF69Y, рік випуску 2006, колір чорний, шасі № [NUMBER] , тип ТЗ легковий седан, реєстраційний № [NUMBER] ; автомобіль належить на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2018 року про затвердження мирової угоди. Відносно цього автомобіля наявні обтяження податкові застави, що були застосовані у жовтні та грудні 2013 року. Між тим, ніяких зобов`язань, які б могли слугувати підставою для таких обтяжень, позивачі на даний час не мають. Вбачається також, що власником автомобілю та боржником у відповідних записах про обтяження зазначений відповідач [PERSON] , який на даний момент ніяких прав на автомобіль не має. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведені обставини, позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагають розірвати укладений з відповідачкою 28.01.2019 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , та визнати за собою право власності на цю квартиру. Свої вимоги мотивують тим, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором щодо оплати ціни квартири. Під час судового розгляду представник позивачів адвокат Кравченко В.О. підтримав позов, просить задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, і не подала відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, 28.01.2019 року між позивачами та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.4 зазначеного договору передбачено, що продаж квартири здійснюється з розстрочкою платежу за 98000 гривень, з яких 8174 гривні продавці одержави від покупця до укладення та підписання договору, а решту коштів у розмірі 89926 гривень відповідачка як покупець зобов`язалася сплатити продавцям рівними частинами по 8166 гривень щомісяця строком до 28.12.2019 року включно. Факт проведення повного розрахунку має бути підтверджений заявою продавців, посвідченою у нотаріальному порядку. Після укладення договору відповідачка порушила свої зобов`язання та з позивачами не розрахувалася, відповідні докази щодо цього з її боку суду не подано. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч.3 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Враховуючи наведені обставини, позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагають усунути перешкоди у користуванні житлом визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 32 у житловому будинку № 34-а по вул.Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області. Згідно поданої позовної заяви, позивачі та відповідач вселилися у зазначений житловий будинок у лютому 2013 року згідно ордеру квартира їм була надана як службове житло. У травні 2013 року відповідач залишив квартиру, його місцезнаходження невідомо, проте з реєстрації не знявся, що створює позивачам перешкоди у користуванні цією квартирою. Враховуючи наведене, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає нормально здійснювати права користувача, вони змушені нести через це додаткові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, згідно ордеру від 15.02.2013 року, позивачам та членам їх родини, у т.ч. відповідачу, було надано у користування службове жиле приміщення квартира № 32 у житловому будинку № 34-а по вул.Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області. Відповідач досі зареєстрований у цій квартирі, але з травня 2013 року у ньому не проживає, його місцезнаходження є невідомим. Згідно ч.1 ст.123 ЖК України, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення. Відповідно до чч.1, 2 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved