Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що 17 травня 2019 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській міській, актовий запис № 143. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З листопада 2019 року ведення спільного господарства та спільне проживання між ними припинено, вона разом із дитиною проживають окремо. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.02.2021 у справі №604/1262/20 шлюб між ними розірвано. Вказує, що з часу припинення спільного проживання відповідач перестав надавати грошові кошти на утримання сина, відтак дитина повністю перебуває на її утриманні, а тому вона змушена звернутись із позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн. і до досягнення нею повноліття, оскільки догляд за дитиною потребує багато уваги та турботи, потребує значних витрат на одяг, харчування, гармонійний розвиток та дозвілля дитини, коли дитина хворіє витрати збільшуються, оскільки виникає необхідність у зверненні до лікарів, купівлі медикаментів, дієтичному харчуванні, тощо. Тому фінансова підтримка батьком його дитини, а саме-сплата аліментів є необхідністю, так як дитина потребує належного догляду, харчування та одягу, належного медичного догляду та розвитку. ЇЇ матеріальне становище не дозволяє в повній мірі забезпечити належний догляд за дитиною. Представник позивачки [PERSON] адвокат Дубчак А.В. позовні вимоги довірительки підтримує, просить задоволити в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розголяду справи судом в тому числі через оголошення на вебпорталі судової влади України. Зі згоди представника позивачки [PERSON] адвоката Дубчака С.П., суд ухвалює рішення в заочному провадженні, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивачки [PERSON] адвоката Дубчака С.П., враховуючи подану позивачкою заяву, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 17 травня 2019 року було укладено шлюб, який зареєстровано Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській міській, актовий запис № 143 від 17 травня 2019 року. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 листопада 2019 року. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки № 20, виданої 24 лютого 2021 року старостою Заболотівського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , 1998 року народження та [PERSON] , 2019 року народження проживають без реєстрації в житловому будинку по [ADDRESS] . Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не виконує обов`язки по утриманню дитини, ним не надано доказів про його важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти, становище, тому позов слід задоволити. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору з відповідача підлягає в користь держави.

Outcome: approved