Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області та Михайлівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області про поділ спадкового майна між спадкоємцями та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позов мотивує тим, що 09.01.2008 року помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1 / 2 частки земельної ділянки, яку успадкував від [PERSON] та не встиг здійснити державну реєстрацію права власності. Позивачі звернулися до нотаріуса у жовтні 2015 року з письмовими заявами щодо спадщини, але нотаріус 19.10.2015 року виніс постанову та відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачі просять поділити спадщину між спадкоємцями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 09.01.2008 року; визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1 / 2 частку майна [PERSON] земельної ділянки площею 6,58 га посвідчену свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.02.2007 року, зареєстровано в реєстрі за №176, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у межах згідно із планом №324, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КР №002211, виданого Михайлівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області 25.09.2001 року [PERSON], який помер 04.07.2006 року, за: [PERSON], [INFO] 1 / 4; за [PERSON], [INFO] 2 / 4; за [PERSON], [INFO] 1 / 4. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі або представники відповідачів у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту серія І-КР №002211, виданого Михайлівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, земельна ділянка площею 6,58 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у межах згідно із планом №324, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON]. [PERSON] помер 04.07.2006 року як на це вказує свідоцтво про смерть серії 1-ОЛ №029297. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №473 від 18.11.2006 року, після смерті 04.07.2006 року [PERSON] було двоє спадкоємців: [PERSON] та [PERSON], які успадкували по 1 / 2 частки земельної ділянка, яка належала померлому. Свідоцтво про право на спадщину від 15.02.2007 року отримала [PERSON], а [PERSON] не видано свідоцтво. Спадкове майно на яке видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] складається з права власності на 1 / 2 частку земельної ділянки площею 6,58 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у межах згідно із планом №324, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON], який помер 04.07.2006 року. 09.01.2008 року помер [PERSON] відповідно свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №068973, виданого 04.02.2008 року та за життя він не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на 1 / 2 частку земельної ділянки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1 / 2 частки земельної ділянки, яку він успадкував від [PERSON], але не оформив належним чином. Ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не повязана з використанням його властивостей. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). 19.10.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину. Цього ж дня, державний нотаріус Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] виніс постанову якою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 09.01.2008 року. Відмову мотивує тим, що не проведено державної реєстрації на земельну ділянку після оформлення права на спадщину [PERSON]. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Матеріали спадкової справи №190 після смерті [PERSON], 09.01.2008 року, містять заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками [PERSON], померлого 09.01.2008 року, а [PERSON] є його рідною матірю. Враховуючи вищевикладене, спадщину необхідно поділити між трьома спадкоємицями, зокрема, [PERSON] має право на 1 / 4 частку земельної ділянки, [PERSON] має право на 1 / 4 частку земельної ділянки, а [PERSON] має право на 2 / 4 частки земельної ділянки. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню, оскільки порушені права всіх спадкоємців.

Outcome: approved