Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 січня 2003 року їх теща [PERSON] склала на ім'я позивачів заповіт, яким, зокрема, заповіла їм порівну сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 028321, виданий КСП «Черовнтий маяк» смт. Холми Корюківського району Чернігвської області 17.06.1996 року. 12 січня 2003 року [PERSON] померла, на майно померлої відкрилась спадщина. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину, звернувшись із відповідними заявами до нотаріальної контори, проте нотаріус виявила у заповіті певні невідповідності. Так, у складеному заповіті вказано, що спадкодавець заповідає позивачам порівну сертифікат на право на земельну частку (пай). За таких умов позивачі просять витлумачити заповіт [PERSON] від 09 січня 2003 року. Позивачі належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, в позовній заяві просили справу розглядати без їх участі, позов просили суд задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с.3, 16, 18). Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи (а.с.17), до суду не зявився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду (а.с.19, 22). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно вимог ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області 09 січня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2, [PERSON] заповіла сертифікат на право земельну частку (пай) серії ЧН № 028321 порівну [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що заповіт [PERSON] від 09 січня 2003 року, номер в реєстрі 02, є чинним (а.с.20-21). [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 028321, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17.06.1996 року за № 321, розміром 3,81 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Черовний маяк» Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області (а.с.5). 12 січня 2003 року [PERSON] померла (а.с.8). До майна померлої Корюківською районною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 141/2003. Із заявою про прийняття спадщини після неї до нотаріальної контори звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23). За приписами ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Натомість, ч.2 ст.1236 ЦК України передбачає, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст.1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. При цьому, положення ст.213 ЦК України не допускають, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. Таким чином, тлумачення заповіту обумовлюється необхідністю встановити точну волю спадкодавця і може мати місце, якщо зміст заповіту викликає сумніви у спадкоємців, у зв'язку з чим необхідно розтлумачити його зміст. На час складання заповіту [PERSON] мала право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЧН № 028321, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 17.06.1996 року за № 321. Земельна частка (пай) - це частка землі, визначена в результаті поділу земель колективної власності і виражена в умовних кадастрових гектарах. Право на земельну частку (пай) - це право особи на землю, яке виражене в умовних кадастрових гектарах, яким вона володіє, користується і розпоряджається на власний розсуд, в тому числі може заповідати. Крім того, власник земельного паю має право на його виділення його в натурі (на місцевості). Таким чином, [PERSON] мала право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Червоний маяк» Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 028321, згідно заповіту від 09 січня 2003 року вона визначила майно, яке заповіла позивачам, зокрема «сертифікат на право на земельну частку (пай)», і таким чином в результаті вільного волевиявлення висловила свою волю передати позивачам вказане вище право на землю, яке вона набула за життя і яке збереглося у неї до моменту смерті. Враховуючи зазначене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved