Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнили, збільшивши позовні вимоги (а.с. 85-86). Позовні вимоги мотивують тим, що вони є рідними братом та сестрами. 15.08.1993 року помер їхній батько [PERSON], а 17.12.1997 року померла їхня мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,6246 га, кадастровий номер 0520681000010020105, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог ЦК (в редакції 1963 року). Проте, свої спадкові права в нотаріальному порядку вони не мають можливості оформити, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку був виданий на імя спадкодавиці [PERSON] після її смерті. Крім того, в різних документах імя спадкодавиці записано по різному, що також не дає змоги позивачам оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] Зазначене стало підставою для звернення позивачів з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, а представник відповідача сільський голова Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області позовні вимоги визнає. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 17.12.1997 року в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 210242 від 08.08.2011 року (а.с. 9). По день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією довідки № 1549, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 12.08.2011 року (а.с. 74). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,6246 га, кадастровий номер 0520681000010020105, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 045324, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 88, виданого 18.12.2004 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 26.10.2004 року № 904 взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 050897 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 1,38 в умовних кадастрових гектарах, який був виданий [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського підприємства на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації № 384 від 06.08.1997 року (а.с. 14, 15). Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії І-АГ № 747166 від 26.07.1968 року, серії І-АМ № 325822, виданого повторно 16.12.2015 року, та серії ЯЖ № 748733 від 15.01.1955 року (а.с. 10, 11, 12); копією довідки № 131/2, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11.02.2016 року (а.с. 76); копіями виписок з погосподарських книг будинковолодіння по вул. Шевченка, 79 в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області (а.с. 77-81). Спадщину позивачі прийняли, оскільки відповідно до вимог ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копіями довідок № 4109, № 4106 та № 4108, виданих виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 15.12.2015 року (а.с. 16, 17, 18). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, що підтверджується копією зазначеної вище довідки № 131/2, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 11.02.2016 року (а.с. 76); копіями виписок з погосподарських книг будинковолодіння по вул. Шевченка, 79 в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області (а.с. 77-81). Батько позивачів [PERSON] помер 15.08.1993 року в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ГЮ № 290419 від 16.08.1993 року (а.с. 8) та листом Вінницької районної державної нотаріальної контори № 292/01-16 від 10.02.2016 року, відповідно до якого спадкоємці померлої 17.12.1997 року [PERSON] до нотаріальних контор та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась (а.с. 72). Однак, свої спадкові права в нотаріальному порядку позивачі не мають можливості оформити, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку був виданий на імя спадкодавиці [PERSON] після її смерті, що підтверджується копією письмової відмови приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] за № 579/02-31, наданої 30.11.2015 року [PERSON], та копією письмової відмови приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] за № 60, наданої 09.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19, 82). Крім того, в різних документах імя спадкодавиці записано по різному, а саме: у свідоцтві про смерть серії 1-АМ № 210242, виданому повторно 08.08.2011 року, імя матері позивачів записано «Єфросія» (а.с. 9); в свідоцтві про народження позивача [PERSON] серії І-АГ № 747166 від 26.07.1968 року імя його матері записано російською мовою «Евфросинья» (а.с. 10); в свідоцтві про народження позивача [PERSON] серії І-АМ № 325822, виданому повторно 16.12.2015 року, - «Єфросіня» (а.с. 11); в свідоцтві про народження позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) В.Л. серії ЯЖ № 748733 від 15.01.1955 року «Фросина» (а.с. 12); в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН № 050897 від 26.08.1997 року «Єфросинія» (а.с. 14); в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВН № 045324 від 18.12.2004 року «Єфросінія» (а.с. 15), що викликає необхідність усунення помилкового написання імені спадкодавиці, оскільки в сучасному варіанті правильним є написання її імені відповідно до українсько-російського та російсько-українського словника імен «Єфросинія», та потребує встановлення факту родинних відносин між позивачами та спадкодавицею. Відповідно до витягу зі згаданого вище словника «Власні імена людей» доступне використання [PERSON] і Фросина (розм.), Пріська-Ефросиния (тотожні), Ефросинья (стар.), Ефросиния, Ефросинья. Найпоширеніші імена та їх варіанти в даному випадку є [PERSON], Фросина (Пріська), Фрося, Фросинка, Фросинонька, Фросиночка, Фроська, Пріся, Прісенька, Прісечка, Проня, Фрузя, Фрузька, що підтверджується витягом зі словника (а.с. 75). З метою оформлення своїх спадкових прав позивачам потрібно також встановити факт, що померла [PERSON] була їхньою матірю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Тому, оскільки факт, який просять встановити позивачі, має для них юридичне значення, так як від нього залежить виникнення їх спадкових прав, суд вважає дану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] на законних підставах володіла та користувалась спадковою земельною ділянкою, а позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після її смерті. Зазначене дає суду законні підстави також для задоволення позовних вимог про визнання права власності. За відсутності клопотання позивачів про стягнення з відповідача судових витрат на їх користь, понесених за сплату судового збору, суд вважає залишити їх за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved