Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позов з урахуванням уточнень до позовної заяви обґрунтовують наступним. [INFO] померла [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області складено відповідний запис за № 109 у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2015 року. Померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12.06.1962 року серії [NUMBER] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.12.1952 року серії [NUMBER] . [PERSON] змінила своє прізвище з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 17.02.1979 року серії [NUMBER] . Спадкову масу після померлої [PERSON] складає нерухоме майно, а саме: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,53 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району. - житловий будинок площею 60 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га. \~ \~ \~ \~Позивачі прийняли спадщину після померлої [PERSON] , у встановлений законом 6-місячний строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що наданий спадкоємцями державний акт на право приватної власності на землю не відповідає вимогам законодавства, оскільки містить помилки та виправлення, а правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлої на житловий будинок не надано (постанова № 442/02-31 від 24.04.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ). \~ \~ \~ \~ За час свого життя спадкодавець не встигла здійснити переоформлення державного акта на право приватної власності на землю у відповідності до вимог законодавства України та державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в якому проживала по час смерті. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її участі, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за нявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~[INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2015 року. Померла [PERSON] доводиться матір`ю позивачам, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.1962 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.12.1952 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.02.1979 року. Позивачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги, остання не складала на випадок своєї смерті заповіт. В такому випадку спадкування здійснюється за законом. До складу спадщини після померлої [PERSON] ввійшло наступне нерухоме майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,53 га, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.11.2000 року, яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району. - житловий будинок площею 60 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га, згідно довідки Таврійської сільської ради №1369 від 03.12.2018 року. Згідно спадкової справи №224/2015 року, заведеної після смерті спадкодавця, позивачі прийняли спадщину після померлої [PERSON] , у встановлений законом 6-місячний строк шляхом звернення до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом від 15.09.2015 року. Проте нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з тим, що наданий спадкоємцями державний акт на право приватної власності на землю не відповідає вимогам законодавства, оскільки містить помилки та виправлення, а правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлої на житловий будинок не надано, про що було складено постанову № 442/02-31 від 24.04.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В державному акті міститься виправлення по-батькові [PERSON] , де невірно було вказане її по-батькові замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », дані виправлення застереженні підписом працівника ДЗК та засвідчені печаткою. Згідно довідки Таврійської сільської ради №236 від 25.04.2018 року [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,53 га згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 06.11.2000 року. \~ \~ \~ \~ Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , який вона побудувала, де проживала та була зареєстрована по день смерті. \~ \~ \~ \~Згідно даних земельно-кадастрової та погосподарської книги за 1967-1969 роки №7 рішенням Таврійської сільської ради [PERSON] була виділена земельна ділянка розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Таврійської сільської ради №54 від 22.12.1997 року «Про затвердження списків на житлові будинки по [ADDRESS] сільській [ADDRESS] » будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно витягу з облікової картки об`єкта по господарського обліку №06-0040-1 Таврійської сільської ради житловий будинок має наступну технічну характеристику: рік побудови 1966, загальна площа будинку 40,9 кв.м., житлова площа будинку 14,7 кв.м., кількість житлових кімнат 2, стіни саман, дах шифер. Вищевказані обставини підтверджуються довідками Таврійської сільської ради № 235, №237 від 25.04.2018 року, № 663, № 1369, №1371 від 03.12.2018 року, технічним паспортом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5 було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування») Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225\~ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 5,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, а позивачі в свою чергу прийняли спадщину за законом після її смерті. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачами своїх спадкових прав у нотаріуса, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог. Зазначене обґрунтування узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові ВС від 18.01.2018 р., по справі № 556/1354/15-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved