Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення переплати компенсаційної виплати непрацюючим працездатним особам в розмірі 5632,77 грн. з відповідача, яка виникла внаслідок відбування покарання відповідача в місцях позбавлення волі, який не повідомив про це позивачів і продовжував отримувати соціальні виплати. Просили стягнути з відповідача переплату в розмірі 5632,77 грн. на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Представники позивача в судове засідання не з»явились, представник управління праці та соціального захисту населення Оболонського району м.Києва надала заяву, в якій повністю підтримала позов, не заперечувала проти розгляду справи з ухваленням рішення суду. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суду не відомів, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до управління праці та соціального захисту населення Оболонського району м.Києва із заявою про призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам відповідно до Закону України « Про державну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідам», державної соціальної допомоги згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям». Рішенням управління праці та соціального захисту населення Оболонського району м. Києва від 15.04.2014р. призначено йому державну соціальну допомогу як інваліду ІІ групи з 17.02.2014року довічно. У відповідності до положень ч.1 ст.2 Закону України «Про державну допомогу особам, які не мають права на пенсію та інвалідам» громадяни України, які досягли віку, встановленого ст..1 цього закону або є інвалідами і не одержують пенсію та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до п.9 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005р. №261, соціальна допомога призначається управлінням праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києві і Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах( у разі їх створення0 рад ( органи праці та соціального захисту населення). Відповідно до п.36 Порядку передбачено, що у разі застосування до одержувача соціальної допомоги на догляд такого виду покарання, як позбавлення волі, виплата допомоги припиняється з дня набрання сили обвинувальним вироком суду і поновлюється з дня закінчення строку ув'язнення. При виході на акт обстеження матеріально- побутових умов проживання від 21.04.2015року було з'ясовано зі слів вітчима, що [PERSON] з грудня 2014року відбуває покарання в місцях позбавлення волі, де саме поснити не зміг, тому розпорядженням управління від 23.04.2015р. було припинено виплату допомоги до з'ясування. Відповідач 23.11.2015р. звернувся до управління із заявою про поновлення виплати державної допомоги та надав копію довідки про звільнення, з якої вбачається, що він був засуджений Києво- Святошинським судом та відбував покарання в установах Державної кримінально- виконавчої служби з 03.12.2014по13.11.2015р. Разом з тим, продовжував отримувати державну соціальну допомогу, внаслідок чого спричинив надмірну виплату компенсації в розмірі 5632,77 грн. з 03.12.2014р. по 13.11.2015р. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір у розмірі 1450,00 грн. в дохід держави.

Outcome: approved