Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до відповідача - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі: [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.01.2001 року, згідно якого зазначена квартира належить на праві власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить на праві приватної власності 1/9 частка квартири [ADDRESS] З довідки форми-3 № 287 від 19.03.2014 року, убачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], правнучка позивача [PERSON] - [PERSON], а також відповідач - [PERSON], яка приходиться невісткою позивачу [PERSON] Відповідач була зареєстрований в [ADDRESS] Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року за вбивство сина позивача [PERSON] Місце перебування відповідача позивачам не відоме, після ухвалення рішення сторони між собою не спілкуються, не є членом сім'ї жодного з Позивачів, а той факт, що вона є прописаною в квартирі призводить до незручностей у користуванні квартирою. Факт не проживання відповідача підтверджується актом від 24.12.2014 року за підписами сусідів, засвідченими Майстра т/д №6, згідно яких [PERSON] за вище зазначеною адресою фактично не проживає з вересня 2012 року. Підтримавши позовні вимоги позивачі просили їх задовольнити та розглядати справу у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи вважаються повідомленими належним чином, - згідно вимог ст. 74 ЦПК України, у тому числі, й шляхом оголошення про його виклик в пресі - газеті «Урядовий кур'єр» № 153 (5773) від 16.08.2016 р., письмових заперечень по суті позову і доказів на спростування викладених позивачем у позовній заяві обставин, не надали. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивачі - [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.01.2001 року, згідно якого зазначена квартира належить на праві власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить на праві приватної власності 1/9 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 13, 14). З довідки форми-3 № 287 від 19.03.2014 року, убачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], малолітня правнучка позивача [PERSON] - [PERSON], а також відповідач - [PERSON], яка приходиться невісткою позивачу [PERSON] (а.с. 7) Відповідач була зареєстрована в [ADDRESS] Відповідач відбувала покарання в місцях позбавлення волі відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2012 року за вбивство сина позивача - [PERSON] (а.с. 11). Місце перебування відповідача на час розгляду справи не відоме. Відповідно до довідки з Чернігівської ВК №44 УДПС України в Чернігівській обл., яка надійшла за запитом суду, - [PERSON] звільнилась за ст. 81 КК України з 06.05.016р. (а.с. 43). Факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується актом від 24.12.2014 року за підписами сусідів, засвідченими майстром т/д №6, згідно яких [PERSON] за вище зазначеною адресою фактично не проживає з вересня 2012 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зібраними у справі доказами підтверджується факт не проживання відповідача з 2012 року за адресою: [ADDRESS] (акту від 24.12.2014 року, довідки з Чернігівської ВК №44 УДПС України в Чернігівській обл). Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється , зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 року визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як власника квартири, на вільне розпорядження своєю власністю, наданими позивачем доказами підтверджується те, що відповідач припинила користування нею, витрат на житлово-комунальні послуги не несе, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved