Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися 20.12.2013 року до суду з позовом до [PERSON], який уточняли 10.02.2014 року, 27.05.2014 року та 03.11.2014 року (а.с. 193-194) та просили стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди та упущену вигоду у розмірі 131 299 грн. 58 коп., суму моральної шкоди у розмірі 27 337 грн. 82 коп., зняти замок з загального санвузла та усунути самоправну заборону [PERSON] та її квартирантів у перешкоджанні позивачці вільно користуватися приміщеннями загального користування, за які [PERSON] сплачує лише 40 %, а позивачка постійно сплачує 60 % відсотків комунальних платежів, так як їй належить 60% усієї загальної площі, і покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони володіють на праві приватної власності кожен по 298/1000 частин квартири [ADDRESS], відповідачка [PERSON] володіє іншою долею (404/1000) на праві спільної часткової власності. З 2004 року [PERSON] здає свою квартиру квартирантам. У зв'язку з антисоціальною поведінкою квартирантів, постійних сторонніх людей у квартирі, а також знищенням [PERSON] усіх можливих житлово-побутових умов для здорового існування, а саме відсутність гарячої води, опалення, захват санвузла, за який вона постійно сплачує 60% комунальних платежів, а також те що відповідачка з 2003 року здає в оренду 404/1000 квартири 92, які їй належать по удаваному договору дарування - курцям і п'яницям, та які псують її здоров'я, їй нанесена матеріальна та моральна шкода, яка виразилася в запаленнях кісної, ендокринної, дихальної та нервової системи, а також хронічний цистит, які потребують лікування та які тривалий час вона намагається вилікувати. При цьому позивачка недоотримала упущену вигоду за свою підприємницьку діяльність, яку була вимушена припинити, так як весь час змушена постійно дбати про своє здоров'я та витрачати свій час на захист своїх прав, які порушуються [PERSON] з 2003 року по теперішній час. В судовому засіданні 03.12.2014 року позивачка [PERSON], яка також представляє інтереси позивача [PERSON] на підставі довіреності від 14.07.2011 року, та представник позивачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.10.2014р.), уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених у позові. При цьому позивачка [PERSON] пояснила, що відповідачка постійно здає свою частину квартири курцям та п'яничкам, які приводять квартиру в непридатний для проживання стан, вони своїми навмисним діями разом з відповідачкою залишили її без газу, гарячої води, у результаті знаходження у постійному стресі та напруженні, в неї на 70% випало волосся, яке потребує довготривалого лікування. Також вказала, що відповідачка та її кватиранти зухвало себе поводили, погрожували їй розправою, вона не виходила з кімнати та відчувала страх та стрес, не могла нічим займатися, та як СПД- фізична особа вона втратила упущену вигоду, не працює, так як на фоні стресу в неї розвилися хронічні запалення та вона вимушена була займатися своїм здоров'ям. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON].(діє на підставі довіреності від 22.05.2014р.) позовні вимоги не визнали, просили у задоволені позову відмовити. При цьому відповідачка пояснила, що позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані так як не вказано причинно-наслідковий зв'язок між нею та неможливістю [PERSON] користуватися газом, гарячою водою та санвузлом та також можливістю заробляти гроші та нанесенням їй моральної шкоди. Також вказала, що нею була написана до ПАТ «Одесагаз» заява, та після обстеження працівниками ПАТ «Одесагаз» квартири, газ було відключено у зв'язку з порушеннями [PERSON] правил безпеки. Також відповідачка пояснила, що вона не проживає в квартирі. Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 569/1000 частин квартири [ADDRESS], що становить дві житлові кімнати, зазначені на плані « 4», « 5», житловою площею 45,5 кв.м., 559/1000 частин коридорів - «1», « 2», 569/1000 частин кухні - « 3», 569/1000 частин вбиральні - « 6», загальною площею 63,0 кв.м., на підставі договору міни від 15.02.2002 року.(а.с. 93) Згідно технічного паспорту від 08.10.2004 року квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат, загальною площею 63,0 кв.м., [PERSON] та [PERSON] належить кімната житловою площею -27,2 кв.м.(а.с. 47-48) Відповідач [PERSON] є власником 404/1000 частин приміщення квартири спільного заселення під [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат, загальною житловою площею - 45,3 кв.м., та підсобних приміщень, на підставі договору дарування від 23.08.2003 року (а.с. 90) Як вбачається з вказаного договору дарування, 404/1000 частин квартири складають 25,37 кв.м. загальної площі. Згідно технічного паспорту від 23.07.2003 року, квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат, загальною площею 62,8 кв.м., [PERSON] належить житлова кімната - 18,3 кв.м.(а.с. 91-92) Згідно технічного паспорту від 08.10.2004 року квартира [ADDRESS], є комунальною квартирою, та складається з 3-х кімнат, загальною площею 63,0 кв.м., житловою 45,5 кв.м. та 27,2 кв.м., підсобної 17,5 кв.м.(а.с. 47-48). З вказаних технічних паспортів вбачається, що в квартирі є один санвузол, площею 1,8 кв.м. ( в технічному паспорті від 23.07.2007 року - вказано як душева, в технічному паспорті від 06.10.2004р. - вказаний як туалет). В судовому засіданні з пояснення сторін було встановлено, що позивачка не користується загальним санвузлом. В неї відключений газ та не має опалення. Як вбачається з акту на відключення ПАТ «Одесага» від 19.02.2011 року, за адресою: [ADDRESS] було відключено газові прибори - бойлер ВПН у зв'язку з порушенням ПБСГУ, з чим було ознайомлено власників квартири [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив. що позивачка є його двоюрідна сестра та вона попросила подивитися її газову колонку в 2012 році в комунальній квартирі. Він приїжджав декілька разів ремонтував АГВ, електрику. В квартирі санвузол закрито на замок. Він розмовляв з представником відповідачки, у позивачки постійні конфлікти з квартирантами, а представник сказав, що позивачка не хоче з ними домовлятися. В квартирі накурено, немає ні води ні опалення і в квартирі і в місцях загального користування брудно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що знає відповідачку з серпня 2012 року так як знімає у неї дві кімнати в комунальній квартирі. З перших днів у нього не склалися стосунки з сусідкою [PERSON]. В коридорі та кухні бруд, в чайнику таргани, він спочатку все вбирав, але побачив, що [PERSON] не вбирає та перестав також прибирати. Наталія неохайна, провокує його на конфлікти, в неї на кухні все забруднено, повна антисанітарія, нічого не прибирається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що раніше з червня по вересень 2007 року вона мешкала як квартирантка в квартирі [ADDRESS] та познайомилась з позивачкою [PERSON], яка жила в інших кімнатах. Вони користувалися кухнею, але там не було гарячої води. Санвузол був загальний, але [PERSON] не користувалася ним, так як у неї в підсобці був облаштований свій санвузол. Також у [PERSON] не має опалення, та вона обігрівається електрообігрівачем. Вона приходила до [PERSON] в гості в 2014 році, в сусідній кімнаті мешкає [PERSON], який не прибирається, постійно палить цигарки. У [PERSON] почалися проблеми з волоссям, так як в неї стільки років не має гарячої води. У [PERSON] конфлікт з хазяйкою іншої частини квартири, який діє на фізичне та психічне здоров'я позивачки. Зі слів [PERSON] знає, що відповідачка відключила гарячу воду, газ та опалення, не дозволяє користуватися туалетом. З пояснень відповідачки [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що вона зверталась до газової служби в квітні 2011 року зв'язку з недодержанням з боку [PERSON] правил безпеки при експлуатації газових приладів, працівниками газової служби було проведено обстеження і відключено, як таке, що не відповідає нормам безпеки, газове обладнання на кухні комунальної квартири, крім газових пліт. З квітня 2011 року газопостачання не відновлено так як [PERSON], як другий співвласник не бажає брати участь у ремонті газового обладнання. Також відповідачка вказала, що в комунальній квартирі один санвузол з душовою, в ньому вона за власні кошти поставила бойлер з гарячою водою, позивачка поставити свій бойлер відмовилася, та користуючись санвузлом користувалася і її бойлером та гарячою водою, тому, щоб не платити за споживання електроенергії та води позивачкою, вона закрила туалет на замок. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, що в неї на кухні не прибрано, речі та взуття в неї лежить на кухні, так як, в кімнаті вони не вміщуються, а вбирати вона в кухні та в коридорі не збирається, так як наносять бруд сусіди. Також в судовому засіданні вона підтвердила, що вона зі своєї кладовки без дозвільних документів, облаштувала туалет, на що в неї з колишнім власником [PERSON] була домовленість, що загальний туалет в його користуванні, а туалет в її кладовці в її користуванні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона в 2007 році працювала ріелтором в агентстві нерухомості «Альянс», до них звернулася жінка, яка хотіла продати дві кімнати в комуні по [ADDRESS]. Після огляду кімнат, хазяйка кімнат їй сказала, що у них нелади з співвласницею квартири [PERSON], спочатку [PERSON] хотіла купити ці кімнати, але потім відмовилася їх купляти. В цьому випадку можна було відчужувати іншій особі кімнати по договору дарування, директор агентства провів угоду, але вона її не супроводжувала та не знає хто купив вказані кімнати. Квартира тоді була в охайному стані. Також встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.12.2012 року по справі № 2-19/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, визнання укладеним договору купівлі-продажу та переведення прав та обов'язків покупця, у з задоволенні позову [PERSON], [PERSON] відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.03.2013 року, рішення Приморського районного суду м.Одеси ввід 10.12.2012 року залишено без змін. (а.с. 95-101) Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Сторони в судовому засіданні не заперечували того факту, що [PERSON] не користується вбиральнею, так як відповідачка [PERSON] встановила на двері санвузла замок. Відповідачка [PERSON] не заперечувала того, що встановила на двері приміщення санвузла замок. Згідно технічних паспортів вбачається, що в квартирі є санвузол, площею 1,8 кв.м., і іншого не має. Таким чином, позивачі мають право на користування місцями загального користування, в тому числі і санвузлом, площею 1,8 кв.м., але наявність замка на двері приміщення санвузла перешкоджає позивачам у вільному користуванню місцями загального користуванні. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майно, що є їхньою спільною частковою власністю .Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів в частині зобов'язання [PERSON] не чинити будь-яких перешкод [PERSON], [PERSON] у володінні і користуванні приміщеннями загального користування комунальної квартири [ADDRESS] а саме санвузла пл.1,8 кв. м. шляхом зняття замка з двері приміщення цього санвузла. При цьому позивачка не заперечувала, що має доступ і користується іншими приміщеннями загального користування (коридором і кухнею). У зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні цими приміщеннями. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована як фізична особа підприємець на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 28.08.2007 року (а.с. 20). При цьому суду не надано належних доказів того, що позивачка не займається підприємницькою діяльністю у зв'язку з діями відповідачки. Суд не приймає до уваги акт (а.с. 21) щодо підключення гарячої води, за яке [PERSON] сплатила 500 грн., так як з вказаного акту не зрозуміло до якої організації відносить майстер [PERSON] та відповідно до яких накладних позивачкою було сплачено вказану суму. З пояснень позивачки також встановлено, що за проект для встановлення АГВ для гарячого водопостачання на кухні вона сплатила 150 дол.США, але письмових та належних доказів щодо цих витрат в неї відсутні. З викопіровки плану та проекту АГВ на гаряче водопостачання, який узгоджено у ВАТ « Одесагаз» 11.09.2003 року, вбачається, що його замовником є не позивачка, а [PERSON] (колишній співвласник квартири), та цей проект передбачався для встановлення газової колонки для мойки для кухні, а не для гарячого водопостачання для всієї квартири. Також з пояснень вбачається, що відповідачка двічі демонтувала трубу подачі гарячої води від водонагріваючої колонки в кухні до самовільно улаштованого позивачкою санвузла з кладовки. У зв'язку з цим, суд не вбачає підстав порушення прав позивачки в частині демонтажу вказаної труби, так як зазначене улаштування було проведено позивачкою без дозвільних документів. Суд, не приймає до уваги квитанції, надані позивачкою по сплаті за ліки і обстеження (а.с. 30-35, 129-132) оскільки позивачкою не доведено причинно-наслідковий зв'язок між погіршенням стану її здоров'я та діями відповідачки, при цьому, суд звертає увагу, в квитанціях відсутні відомості що саме позивачкою були оплачені послуги та придбані вказані в квитанціях ліки. Статетю 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при неналежному виконанні зобов'язання. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Факт наявності квитанцій та вказаних в них суми не знаходяться в безпосередньому зв'язку з діями відповідачки щодо встановлення замку на дверцях санвузлу. Відповідачка в квартирі не проживає і не палить, тобто вина її не доведена. Також вказані витрати (на ліки, обстеження) не можна віднести до витрат, здійснених для відновлення порушеного права на отримання природного газу від відповідача, а тому вони не є збитками. З урахуванням вищевикладеного, позивачем не надано об'єктивних доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди. У зв'язку з тим, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідної від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, та недоведеністю вини відповідача, суд вважає, що відсутні підстави для їх задоволення. Також, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON], та як суду не надано доказів, які саме його права були порушені.

Outcome: partial