Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку літ. - А, загальною площею 39,70 кв.м., житловою площею 28,80 кв.м., допоміжною площею 10,90 кв.м., літньої кухні літ. - Б, гаражу літ. - В, сараю літ. - Г, підвалу літ. - Ж, вбиральні літ. - Д, підвалу літ. - Ж, огорожі № 1-3,6-7, споруди № 4,5; 1/3 частини земельної ділянки площею 0,2421 га, розташованої на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:003:0663; 1/3 частини земельної ділянки площею 0,5166 га, розташованої на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:004:0460; 1/3 частини земельної ділянки площею 3,8201 га, розташованої на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:002:0257. За життя [PERSON] не залишила заповідального розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги на майно померлої є її діти - сторони по справі. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачі звернулись до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 липня 2019 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачі у судове засідання не з`явились, представник позивачів адвокат - Златі Н.С. надала заяву відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивачів, позов підтримала у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилась, надали суду заяви про визнання позову в яких також просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку літ. - А, загальною площею 39,70 кв.м., житловою площею 28,80 кв.м., допоміжною площею 10,90 кв.м., літньої кухні літ. - Б, гаражу літ. - В, сараю літ. - Г, підвалу літ. - Ж, вбиральні літ. - Д, підвалу літ. - Ж, огорожі № 1-3,6-7, споруди № 4,5; 1/3 частини земельної ділянки площею 0,2421 га, розташованої на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:003:0663; 1/3 частини земельної ділянки площею 0,5166 га, розташованої на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:004:0460; 1/3 частини земельної ділянки площею 3,8201 га, розташованої на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:002:0257. За життя [PERSON] не залишила заповідального розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги на майно померлої є її діти - сторони по справі. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався, не заперечує проти прийняття спадщини позивачами. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях щодо подачі відповідних заяв до нотаріуса. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачі звернулись до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 липня 2019 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивачі надали суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім`я померлої [PERSON] ; документи, що підтверджують звернення позивачів у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцями. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено. Позивачами у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved