Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Тульчинської міської ради об`єднаної територіальної громади, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в с. Одая Тульчинського району помер їх батько [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, якка складається з земельної ділянки площею 2,2601 га., кадастровий номер 0524380800:04:002:0196, розташована на території Тульчинської міської ради (колишньої Дранської сільської ради). За життя батько заповіту не склав. На день його смерті, його дружини чи інших дітей у нього не було. Позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька. Де жив батько та коли він помер позивачам не відомо. У свідоцтвах про їх народження дані про батька вказані не були, тому рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019, встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] був батьком позивачів, а також факт його смерті [INFO] . Батько залишив сім`ю ще у 1970 році, коли позивачі були неповнолітніми, про себе він нічого не повідомляв та ніякої матеріальної допомоги не надавав. Мати позивачів про їх батька, після того як він залишив сім`ю, нічого їм не повідомляла. Про смерть батька позивачі дізнались нещодавно та звернулись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між батьком та ними та факту смерті батька. Після отримання всіх необхідних документів, з метою оформлення спадщини після смерті батька, вони звернулися до Тульчинської державної нотаріальної контори. Однак оформити спадщину виявилось неможливим через пропуск позивачами встановленого законом шестимісячного строку для додання заяви про прийняття спадщини. Даний строк позивачами пропущено через те, що вони не знали про смерть батька , а тому не могли вчасно звернутись до нотаріальної контори. Окрім того, смерть батька не була зареєстрована і у їх свідоцтвах про народження відомості про батька не були зазначені, а тому, відповідно, і підстав подання до нотаріальної контори заяв у них не було. Вважають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, а тому просять суд визначити їм додатковий строк для подання заяв про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , терміном три місяці. Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна їх спільна заява, у якій вони просять справу розглядати без їх участі, на задоволенні позову наполягають, судові витрати просять залишити за ними. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, Тульчинською міською радою подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника міської ради, також у даному клопотанні зазначено, що міська рада проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.1977 (а.с. 11), позивач [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записана [PERSON] , відомості про батька відсутні. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.1955 (а.с. 12), позивач [PERSON] (яка в подальшому після реєстрації шлюбу 25.08.1976 змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 13)), народилася [INFO] , її матір`ю записана [PERSON] , відомості про батька відсутні. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.03.2019 (а.с. 18-19), встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , являвся батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] в с. Одая Тульчинського району Вінницької області. На підставі вказаного рішення суду, Тульчинським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 15.05.2019 позивачам видано свідоцтво про смерть їх батька [PERSON] серії [NUMBER] , що підтверджується копією даного свідоцтва (а.с. 10). Довідкою Тульчинської міської ради об`єднаної територіальної громади від 23.07.2019 (а.с. 15), підтверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка, площею 2,2601 га., кадастровий номер 0524380800:04:002:0196. Дана земельна ділянка в судовому порядку відумерлою спадщиною не визнавалась за наявністю спадкоємців. Згідно довідки Тульчинської міської ради об`єднаної територіальної громади від 23.07.2019 № 440 (а.с. 16), після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці за законом: дочка [PERSON] , 1955 року народження, та син [PERSON] , 1953 року народження, тобто позивачі. Відповіддю Тульчинської державної нотаріальної контори №305/01-16 від 15.07.2019 (а.с. 17), позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подання заяв про прийняття спадщини. Згідно відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області №3218/01-18 від 07.10.2018, відповідно до даних алфавітної книги обліку спадкових справ Тульчинської державної нотаріальної контори за 1998-2006 роки, яка знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , даною нотаріальною конторою не заводилась. Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічно правової позиції притримується Верховний Суд у постанові 198/476/16-ц від 18.01.2018. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. На підставі досліджених судом доказів, підтверджено, що позивачами встановлений законом шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини пропущено з тих причин, що через відсутність відомостей про батька у свідоцтвах про їх народження, а також через відсутність свідоцтва про смерть батька, вони стали оформляти документи, що підтверджували б родинні відносини між ними та батьком, а також документи, що підтверджували б смерть батька, з приводу чого звертались до суду, що відповідно зайняло певний проміжок часу, а тому суд вважає причини, з яких позивачі пропустили строк звернення до нотаріальної контори поважними, і вважає можливим визначити їм додатковий строк, достатній для подання ними заяв про прийняття спадщини - терміном три місяці. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів в заявлених ними межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимогст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачами, згідно їх заяви, залишити за ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved