Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили встановити факт проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] та факт її проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за вищезазначеною адресою. Крім цього, просили визнати за [PERSON], як спадкоємицею за законом першої черги право власності на 10/36 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 19/36 частин вказаної квартири, що належала померлій [INFO] [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця не була подана заява про прийняття спадщини, а також, повідомлено про те, що за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, а також просив врахувати надані ним письмові пояснення по справі, згідно яких його частка у спадщини повинна складати 7/36 частин, а також, вважає, що за [PERSON] можливо визнати право власності на частку у спадковому майні лише після встановлення факту її проживання разом із батьком [PERSON] на момент відкриття спадщини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з [PERSON] знайома з 2006 року, працювали разом в ТОВ « Автопросто». В 2009 році мати [PERSON] захворіла і позивач з цього часу стала проживати з матір'ю в спадковій квартирі, а після смерті матері [PERSON] залишилась проживати в зазначеній квартирі з батьком [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з [PERSON] знайомі зі школи, після того, як подружнє життя з чоловіком в позивача не склалось, вона стала проживати із батьками. Приблизна з 2009 року позивач [PERSON] проживала з батьками в їх квартирі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з позивачем [PERSON] знайома зі школи та вона проживала з батьками приблизно з 2008 року - 2009 року. Відповідач [PERSON] фінансової підтримки своєму батькові не надавав та не доглядав за ним, догляд за ним здійснювали позивачі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що родину позивачів знає з 1990 року, на момент смерті матері [PERSON] позивачі проживали разом з матір'ю та допомагали їй. На час смерті батька [PERSON] позивач [PERSON] проживали разом з ним та доглядали його. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає позивача [PERSON] з 1994 року. З 2006 року [PERSON] пішла від чоловіка та стала проживати разом з батьками в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що позивачів знає з 1991 року, оскільки він разом з позивачами проживає в одному будинку та підтвердив той факт, що позивач [PERSON] дійсно проживала разом з батьками, [PERSON] та [PERSON] на час їх смерті. Вислухавши пояснення позивачів та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовою відповіддю наданою Ізмаїльською державною нотаріальною конторою від 11.01.2014 року № 28/02-14 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що згідно п. 4.13 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, або вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить в рівних частках, а саме по 1/4 частині [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 420 від 13.09.1999 року, виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого за № 63е-41. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції від 05.06.2001 року, [PERSON] померла [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 32631816 від 04.12.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.04.1948 року. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Як було з'ясовано судом [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадкову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР (1963 року). Таким чином, частка [PERSON] у спадковій квартирі збільшилась та стала складати 1/2 частина (1/4+1/4=1/2). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.01.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишила, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 32631925 від 04.12.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу від 30.12.1976 року; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу від 15.09.1977 року, що також підтверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області віл 02.08.1996 року, згідно якого, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 21.11.2012 року, та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як було встановлено судом, [PERSON], [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадкову квартиру, розташовувану за адресою: [ADDRESS], тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як було встановлено судом на підставі пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] у спадковій квартирі, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Таким чином, частка [PERSON] у спадковій квартирі збільшилась та стала складати 7/12 частин ( 1/2+1/12=7/12 частин), частка [PERSON] стала становити 1/3 частина (1/12+1/4=1/3), частка [PERSON] стала становити 1/12 частину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.12.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 7/12 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з яких 1/2 частину він фактично прийняв після смерті своєї матері [PERSON], а 1/12 частину після смерті дружини [PERSON]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 33713023 від 09.04.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.01.1974 року, виданого міським відділом РАЦСу м. Кишинів; - донька [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу від 15.09.1977 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області віл 02.08.1996 року, згідно якого, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - донька [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 21.11.2012 року, та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Так, [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 09.04.2013 року за № 330, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Як встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадкову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Також, як було встановлено судом на підставі пояснень свідків наданих в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] у спадковій квартирі, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Таким чином, розмір частки у спадковому майні, яке залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] становить 7/12 частин, яка розподілись між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 7/36 частин кожному. У зв'язку із чим, частка [PERSON] в спадковому майні стала становити 5/18 частин та яка складається з 1/12 частини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] та 7/36 частин, які залишились після смерті батька [PERSON]. Частка [PERSON] стала становити 19/36 частин, які складаються з 1/3 частини (з якої 1/4 їй належала на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом та 1/12 частини, яку вона фактично прийняла після смерті матері [PERSON]) та 7/36 частин які залишились після смерті батька [PERSON]. Частка [PERSON] стала становити 7/36 частин спадкової квартири, що залишилися після смерті батька [PERSON]. Вислухавши пояснення позивачів та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved