Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що [PERSON] є приватним підприємцем з 2000 року. З метою досягнення спільних інтересів та на виконання домовленості щодо спільної діяльності, позивач і відповідач [PERSON] підшукували приміщення для здійснення у ньому діяльності з пошиття та прокату весільного вбрання. Знайшовши квартиру сторони домовились між собою, що договір купівлі-продажу буде оформлено на [PERSON], що і було виконано - квартира [ADDRESS], загальною площею 74,9кв.м., була оформлена на [PERSON] 08.12.2001 року. Квартира була придбана за 12059грн., як вбачається з умов договору купівлі-продажу. 17 грудня 2001 року між сторонами було укладено договір про спільну діяльність, а 28 грудня 2001 року договір оренди даного приміщення. На виконання домовленостей досягнутих між позивачем та [PERSON], [PERSON] одержавши нотаріально завірену згоду відповідача зайнявся реконструкцією та ремонтом квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 05.02.2002р. №88/3, за нотаріально посвідченою заявою-згодою [PERSON], [PERSON] було дозволено переобладнання під салон-магазин квартири [ADDRESS], яка знаходиться на першому поверсі і належить [PERSON]. Замовивши та одержавши у 2002 році робочий проект № 6/02 щодо реконструкції квартири №2 в магазин салон по вул. Головній, 78, позивач провів її реконструкцію та необхідні ремонтні роботи. Внаслідок проведених позивачем зазначених вище робіт вартість приміщення збільшилася майже у 6 разів і станом на липень 2002 року становила 83 055грн., що стверджується звітом про оцінку майна. 03 червня 2002 року Чернівецькою обласною СЕС, підприємцю [PERSON] було видано заключення №75 по робочому проекту реконструкції квартири №2 в магазин салон по вул. Головній,78 м. Чернівці. 09 вересня 2002 року актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, за участю забудовника [PERSON] та власника [PERSON], нежитлове приміщення було прийнято в експлуатацію салон-магазин по вул.Головній, 78 - 8/100 частин, вартістю 83055грн. Взамін договору купівлі-продажу від 08.12.2001 року, на виконання рішення Чернівецького міськвиконкому від 15.10.2002 року №454/12, [PERSON] одержала свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення (салон-магазин) - 8/100 частин, розташований в місті Чернівці по вул. Головній за №78, та в цілому складається з нежитлових приміщень загальною площею 78,1кв.м. Фактичними власниками цього приміщення стали [PERSON] та [PERSON], відповідно до укладеної між ними угоди про спільну діяльність. 12 листопада 2002 року [PERSON] одержано висновок Чернівецької обласної державної СЕС №282 про надання дозволу на початок роботи весільного салону «Наталі» по реалізації весільного та вечірнього вбрання, приватного підприємця [PERSON], розташований в м. Чернівці по вул. Головній, 78/2. Внаслідок капіталовкладення з боку позивача площа приміщення збільшилася з 74,9кв.м. до 78,1кв.м., і, [PERSON] став її співвласником, відповідно до зазначеного договору та акту розподілу результатів спільної діяльності від 09.09.2002р. До цього часу право власності на це приміщення не порушувалося, позивач продовжував ним користуватись та розпоряджатись спільно із [PERSON] як співвласник, однак в останній час між ними виникли непорозуміння щодо розміру часток у цій спільній власності. Відповідно до п.6.1 та 7.1 договору про спільну діяльність від 17.12.2001року майно створене або набуте Сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну часткову власність. Кожній із сторін договору виділяється у власність по 1/2 частині нежитлового приміщення салону-магазину по вул. Головній,78 м. Чернівці, яке знаходиться на першому поверсі. Підставою визначення частки у праві власності в розмірі 1/2 частки права власності є частина 2 ст. 357 ЦК України, яка, зокрема передбачає, що якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до договору про спільну діяльність від 17.12.2001р. та акту (протоколу) розподілу результатів спільної діяльності від 09.09.2002 року, загальна фактична вартість будівельно-монтажних робіт, виконані силами та за рахунок підприємця [PERSON] склали 154 549,70грн., і частка становить 1/2 частини (50%) нежитлового приміщення салону магазину салону магазину по вул. Головній, 78 у м. Чернівцях загальною площею 78,10кв.м. Як вбачається із договору оренди та договору про спільну діяльність [PERSON] було надано у користування житлове приміщення для реконструкції під нежитлове салон-магазин. 09.09.2002 року актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, за участю забудовника [PERSON] та власника [PERSON], було прийнято в експлуатацію нежитлове приміщення - салон-магазин, загальною площею 78,10кв.м., по вул. Головній, 78 - 8/100 частин. Отже, [PERSON] внаслідок поліпшення та реконструкції житлового приміщення у житлове за згодою відповідача [PERSON] було створено нове майно, співвласниками якого вони стали. Розмір часток відповідає вартості їх витрат на поліпшення приміщення та з урахуванням договору про спільну діяльність становить по 1/2 частці у кожного. Просить суд визнати, що частки [PERSON] та [PERSON] у спільному майні - нежитловому приміщенні салоні-магазину, загальною площею 78,10кв.м., розташованому у м. Чернівцях по вул. Головній, 78 - 8/100 частин, є рівними, частки кожного складають по 1/2. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.І). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. І ст. 355 ЦК України, Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частина 4 ст. 355 ЦК України визначає, що Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. З 1 січня 2004 року набрав чинності ЦК України 2003 року. Відповідно до частини четвертої Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки права і обов'язки сторін за договором оренди продовжують існувати і після набрання чинності ЦК України 2003 року, то до правовідносин, які виникли з цього договору, слід застосовувати положення глави 60 ЦК України. Згідно статті 827 ЦК України за договором позички одна сторона безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні річ для користування протягом встановленого строку. Якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею (стаття 831 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 827 ЦК України до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу, яка містить загальні положення про найм (оренду) та якою, зокрема, встановлено переважні права наймача перед іншими особами. Частини друга статті 777 ЦК України передбачає наявність переважного права у наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, перед іншими особами на придбання речі, у разі її продажу. Проведений аналіз дає можливість дійти до висновку, що за своєю правовою природою договір позички в силу безоплатного характеру не є договором оренди, але до нього застосовують положення Кодексу про найм (оренду), зокрема і положення статті 777 ЦК України. Окрім того, згідно частини четвертої статті 778 ЦК України, якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВСУ від 30.03.2016р.. Судом встановлено, що [PERSON] є приватним підприємцем з 2000 року. З метою досягнення спільних інтересів та на виконання домовленості щодо спільної діяльності, позивач і відповідач [PERSON] підшукували приміщення для здійснення у ньому діяльності з пошиття та прокату весільного вбрання. Знайшовши квартиру сторони домовились між собою, що договір купівлі-продажу буде оформлено на [PERSON], що і було виконано - квартира [ADDRESS], загальною площею 74,9кв.м., була оформлена на [PERSON] 08.12.2001 року. Квартира була придбана за 12059грн., як вбачається з умов договору купівлі-продажу. 17 грудня 2001 року між сторонами було укладено договір про спільну діяльність, а 28 грудня 2001 року договір оренди даного приміщення. На виконання домовленостей досягнутих між позивачем та [PERSON], [PERSON] одержавши нотаріально завірену згоду відповідача зайнявся реконструкцією та ремонтом квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 05.02.2002р. №88/3, за нотаріально посвідченою заявою-згодою [PERSON], [PERSON] було дозволено переобладнання під салон-магазин квартири [ADDRESS], яка знаходиться на першому поверсі і належить [PERSON]. Замовивши та одержавши у 2002 році робочий проект № 6/02 щодо реконструкції квартири №2 в магазин салон по вул. Головній, 78, позивач провів її реконструкцію та необхідні ремонтні роботи. Внаслідок проведених позивачем зазначених вище робіт вартість приміщення збільшилася майже у 6 разів і станом на липень 2002 року становила 83 055грн., що стверджується звітом про оцінку майна. 03 червня 2002 року Чернівецькою обласною СЕС, підприємцю [PERSON] було видано заключення №75 по робочому проекту реконструкції квартири №2 в магазин салон по вул. Головній,78 м. Чернівці. 09 вересня 2002 року актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, за участю забудовника [PERSON] та власника [PERSON], нежитлове приміщення було прийнятто в експлуатацію салон-магазин по вул.Головній, 78 - 8/100 частин, вартістю 83055грн. Взамін договору купівлі-продажу від 08.12.2001 року, на виконання рішення Чернівецького міськвиконкому від 15.10.2002 року №454/12, [PERSON] одержала свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення (салон-магазин) - 8/100 частин, розташований в місті Чернівці по вул. Головній за №78, та в цілому складається з нежитлових приміщень загальною площею 78,1кв.м. Фактичними власниками цього приміщення стали [PERSON] та [PERSON], відповідно до укладеної між ними угоди про спільну діяльність. 12 листопада 2002 року [PERSON] одержано висновок Чернівецької обласної державної СЕС №282 про надання дозволу на початок роботи весільного салону «Наталі» по реалізації весільного та вечірнього вбрання, приватного підприємця [PERSON], розташований в м. Чернівці по вул. Головній, 78/2. Внаслідок капіталовкладення з боку позивача площа приміщення збільшилася з 74,9кв.м. до 78,1кв.м., і, [PERSON] став її співвласником, відповідно до зазначеного договору та акту розподілу результатів спільної діяльності від 09.09.2002р. До цього часу право власності на це приміщення не порушувалося, позивач продовжував ним користуватись та розпоряджатись спільно із [PERSON] як співвласник, однак в останній час між ними виникли непорозуміння щодо розміру часток у цій спільній власності. Відповідно до п.6.1 та 7.1 договору про спільну діяльність від 17.12.2001року майно створене або набуте Сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну часткову власність. Кожній із сторін договору виділяється у власність по 1/2 частині нежитлового приміщення салону-магазину по вул. Головній,78 м. Чернівці, яке знаходиться на першому поверсі. Підставою визначення частки у праві власності в розмірі 1/2 частки права власності є частина 2 ст. 357 ЦК України, яка, зокрема передбачає, що якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до договору про спільну діяльність від 17.12.2001р. та акту (протоколу) розподілу результатів спільної діяльності від 09.09.2002 року, загальна фактична вартість будівельно-монтажних робіт, виконані силами та за рахунок підприємця [PERSON] склали 154 549,70грн., і частка становить 1/2 частини (50%) нежитлового приміщення салону магазину салону магазину по вул. Головній, 78 у м. Чернівцях загальною площею 78,10кв.м. Як вбачається із договору оренди та договору про спільну діяльність [PERSON] було надано у користування житлове приміщення для реконструкції під нежитлове салон-магазин. 09.09.2002 року актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, за участю забудовника [PERSON] та власника [PERSON], було прийнято в експлуатацію нежитлове приміщення - салон-магазин, загальною площею 78,10кв.м., по вул.Головній, 78 - 8/100 частин. Отже, [PERSON] внаслідок поліпшення та реконструкції житлового приміщення у житлове за згодою відповідача [PERSON] було створено нове майно, співвласниками якого вони стали. Розмір часток відповідає вартості їх витрат на поліпшення приміщення та з урахуванням договору про спільну діяльність становить по 1/2 частці у кожного. За таких обставин, суд вважає, що слід визнати, що частки [PERSON] та [PERSON] у спільному майні - нежитловому приміщенні салоні-магазину, загальною площею 78,10кв.м., розташованому у м. Чернівцях по вул. Головній, 78 - 8/100 частин, є рівними, частки кожного складають по 1/2. На підставі викладеного,

Outcome: approved