Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять визначити частку кожного із співвласників - [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності у вигляді належної їм квартири [ADDRESS], рівною та як 1/3 частку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що згідно Свідоцтва про право власності на житло №С-348 від 02.07.1993 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] Дніпропетровської області. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки вказаної квартири, 1/12 частка якої згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2012 року перейшла у власність позивача [PERSON] та 3/12 частки якої згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2012 року перейшли у власність позивача [PERSON] Згодом виявилось, що оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачено, і позивачі звернулись до Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради для отримання його дублікату. Після отримання дублікату Свідоцтва про право власності на житло, позивачі звернулись до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області з метою його реєстрації, однак отримали відмову у зв'язку з тим, що у праві приватної спільної сумісної власності було виділено частки та для вирішення цього питання їм було рекомендовано звернутись до суду. Позивачі, кожен окремо, в судове засідання надали письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд розглянути справу у їх відсутність, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло №С-348 від 02.07.1993 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] Дніпропетровської області (а.с.7). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки вказаної квартири, 1/12 частка якої згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2012 року перейшла у власність [PERSON] та 3/12 частки якої згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2012 року перейшли у власність [PERSON] (а.с.7, 9-10). Однак, згодом виявилось, що оригінал свідоцтва про право власності на житло було втрачено, і позивачі звернулись до Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради для отримання його дублікату. Після отримання дублікату Свідоцтва про право власності на житло, позивачі звернулись до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області з метою його реєстрації, однак отримали відмову у зв'язку з тим, що у праві приватної спільної сумісної власності було виділено частки та для вирішення цього питання їм було рекомендовано звернутись до суду (а.с.8). Отже, розглядаючи позовні вимоги про визначення частки кожного із співвласників у вказаній квартирі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. У зв'язку з тим, що судом не встановлено ніякої домовленості між співвласниками - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про інший розмір часток у спільній сумісній власності у вигляді вказаної вище квартири, суд приходить до висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/3 її частки. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved