overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивачка 03 квітня 2019 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2004 року. Мають спільних дітей - сина [PERSON] , 2005р.н. та доньку [PERSON] , 2009 р.н. Сімейне життя не склалося, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 листопада 2004 року, актовий запис №2. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з 2017 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка 03 липня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 1985 року. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 02 липня 2017 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 1985 року. Шлюб зареєстрований відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис за № 1224 (а.с.6). Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з 02 липня 2017 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивачка 03 липня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2001 року по 04 серпня 2014 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2001 року по 04 серпня 2014 року (а.с.5,6), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 03 липня 2017 року до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка 03 липня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року по 2014 рік. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.2), який проживає та знаходиться на утриманні матері (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 03 липня 2017 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивачка 03 листопада 2017 року звернулась до суду з позовом, у якому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. У обгрунтування заявлених вимог зазначила, що сторони уклали шлюб 25 січня 2014 року і проживали з ним разом до 12 жовтня 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]; спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя. Ухвалою суду від 22 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 09.00 год. 10 квітня 2018 року. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та згоду з позовом. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн. на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивачка 03 травня 2017 року звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 15 жовтня 2005 року. Сторони мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання двічі не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи . Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 15 жовтня 2005 року (а.с.4), на даний час мають малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке наміру зберігати подружні відносини не має, а вжиті судом заходи до примирення сторін виявилися безрезультатними, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, а тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка 03 червня 2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з моменту подання позову до суду. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, на обґрунтування яких послалася на обставини, викладені у заяві, та зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою, про що підтвердив відповідач. Відповідач є працездатним, однак у добровільному порядку матеріальної допомоги на виховання дитини не надає, вихованням дитини не цікавиться. У зв'язку з вищезазначеним, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, 22 вересня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 вересня 2012 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 440 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 2012 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в статті в статті 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України). Таким чином, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища сторін та дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Крім того, згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка 03 червня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 16 лютого 2007 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №63. Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16 лютого 2007 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №63.(а.с.4). Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Встановлено також, що з 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка 03 червня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 23 жовтня 2010 року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №915. Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23 жовтня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №915 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка 03 червня 2021 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2001 року. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 грудня 2001, актовий запис №10. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка 04.02.2014 р звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В заяві вказала, що 01.09.2006 року сторони уклали шлюб, про що виконкомом Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER], актовий запис № 10. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що зараз немає ніякого доходу взагалі. Не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2006 року сторони уклали шлюб, про що виконкомом Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER], актовий запис № 10. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не отримує доходу від підприємницької діяльності, немає постійного заробітку, то стягненню підлягають аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial