Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування свого позову зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом у свідоцтві про народження серії [NUMBER] . Оскільки донька знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до повноліття дитини, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 14 січня 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 22). В судове засідання 06.04.2021 позивачка не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно; надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 88). Відповідач та представник відповідача - адвокат Бородін А.В. в судові засідання 08.02.2021, 22.02.2021, 10.03.2021, 25.03.2021 та 06.04.2021 не з`являлись, будучи належно повідомлені про день, час і місце розгляду справи (а.с. 26, 30, 41-44, 60, 61, 70-73, 80-84, 86, 97). Судові засідання 08.02.2021, 22.02.2021, 10.03.2021 та 25.03.2021 не відбулись та відкладались за клопотаннями відповідача та представника відповідача (а.с. 31, 45, 62, 74). Ухвалами суду від 08.02.2021 та від 22.02.2021 було відмолено у клопотаннях відповідача про зупинення провадження у даній справі (а.с.33, 52). Про судове засідання 06.04.2021 відповідач був повідомлений належно рекомендованим листом, який отримав 03.04.2021 згідно трекінгу відстежень поштових відправлень (а.с.86, 87), а також додатково отримав 26.03.2021 SMS повідомлення (а.с.83) та телефонограму (а.с.81); також телефонограмою був повідомлений про судове засідання 06.04.2021 представник відповідача адвокат Бородін А.В. (а.с.80). Про причини неявки в судове засідання 06.04.2021 відповідач та його представник суд не повідомили. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду належно відповідно до вимог чинного законодавства, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення при заочному розгляді справи проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 2019 року виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с. 9). Малолітня дитина зареєстрована і фактично проживає з позивачкою та перебуває на утриманні матері, що вбачається з довідок виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області (а.с.7, 11, 38) Відповідач [PERSON] ухиляється від свого обов`язку утримувати дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років, що, зокрема, виявляється у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання доньки та дружини, хоча аліментів на користь інших осіб не сплачує та не має інших утриманців. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) підлягає до задоволення. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що відповідач може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, так як він має працездатний вік, має нормальний стан здоров`я, інших осіб, окрім малолітньої дитини сторін, на утриманні не має. Доказів протилежного стороною відповідача не надано. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також враховує, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дочкою трирічного віку буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Згідно статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову у даному випадку є дата його подачі на відділення поштового зв`язку, що вбачається зі штемпеля на конверті - 23.12.2020. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Отже, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір за дві майнові позовні вимоги у розмірі 1681,60 гривень (840,80 грн *2) на користь держави.

Outcome: approved