Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивачка 29.12.2016 року та після усунення недоліків позову 12.01.2017 року звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мама - [PERSON]. Після її смерті, на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області залишилось спадкове нерухоме майно : житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею - 0,1595 га. в [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Вона є єдиним спадкоємцем на все майно, що належало покійній [PERSON] Інших спадкоємців, окрім неї, немає, в тому числі і таких, які б мали право на обов»язкову частку в спадковому майні. Факт смерті [PERSON] підтвержується свідоцтвом про смерть, виданим 29 червня 2007 року Василівською сільською радою Полтавського району. Факт родинних відновин між нею та померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Куликівською сільською радою Полтавського району Полтавської області та свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Кротенківською сільською радою Полтавського району та області. У встановлений законом термін вона звернулася до Полтавської райдержнотконтори для оформлення своїх спадкових прав на вищевказане нерухоме майно. Після ознайомлення з поданими нею документами нотаріус пояснила, що оформити у встановленому законодавством порядку спадщину на вищевказаний спадковий житловий будинок неможливо в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкодавця та для вирішення даного питання рекомендувала звернутися до Полтавського районного суду з відповідною заявою. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/1582 від 16.11.2016 року, виданої Полтавською районною ДНК, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкодавця. Окрім вищевказаного спірного житлового будинку, померлій, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Василівською сільською радою 17.05.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 61 кадастровий № [NUMBER], належала земельна ділянка загальною площею - 0,1595 га., надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] На зазначену земельну ділянку у встановленому законодавством порядку 19 грудня 2016 року нотаріусом Полтавської районної ДНК, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім»я [PERSON]. Згідно технічного паспорта, виготовленого КП «БТІ та містобудування Полтавського району» від 04.11.2016 року в [ADDRESS] знаходяться : житловий будинок - літ. «А-1,а,а1» ( загальна площа 70,0 кв.м., житлова площа 33,1 кв.м.), гараж - літ. «а2», літня кухня - літ. «Б,б», сарай - літ. «Б1, б1», сарай - літ. «б2», сарай - літ. «В», гараж - літ. «В1», сарай - літ. «В2», погріб вхідний - літ. «в», вбиральня - літ. «Г», літній душ ( тимчасовий ) - літ. «Д», навіс ( тимчасовий ) - літ. «І», хвіртка, ворота, огорожа - № 1-4, колодязь - № 5. Згідно архітектурно - будівельного висновку комунального підприємства «БТІ та містобудування Полтавського району» встановлено, що будівлі розташовані на ділянці без відхилень Державних будівельних норм України. Загальний стан будинку відповідає вимогам діючих на даний час державних будівельних норм, а отже, згідно технічного паспорта є придатними для подальшої експлуатації за призначенням. Згідно ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК Кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва ) право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз»яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно дійсно не є об»єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку, на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Разом із цим власник земельної ділянки ( набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно ( ч. 2 ст. 375 ЦКУ ), тому на вимогу власника ( користувача ) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( ч.5 ст. 376 ЦК України ). Також, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво ( ч.1 ст. 376 ЦК ), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Тобто, ч. 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власний ( користувача ) земельної ділянки ( в даному випадку це [PERSON] ), суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, в зв»язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права, вимушена звернутися до суду з даним позовом. При цьому визнання судом за нею права власності на зазначений будинок та на інші будови не буде порушувати права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. Прохала визнати в порядку спадкування за законом за нею - [PERSON], ( ід. № [NUMBER] ), право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок : житловий будинок - літ. «А-1, а, а1» ( загальна площа 70,0 кв.м., житлова площа 33,1 кв.м. ) з господарськими будівлями : гараж - літ. «а2», літня кухня - літ. «Б», б», сарай - літ. «Б1, б1», сарай - літ. «б2», сарай - літ. «В», гараж - літ. «В1», сарай - літ. «В2», погріб вхідний - літ. «в», вбиральня - літ. «Г», літній душ ( тимчасовий ) - літ. «Д», навіс ( тимчасовий ) - літ. «І», хвіртка, ворота, огорожа - № 1- 4, колодязь - № 5 та знаходиться по [ADDRESS], як за спадкоємцем після смерті [PERSON]. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала та прохала задовольнити ( а. с. 54 ). Представники : відповідача - Василівської сільської ради Полтавського району та третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог - Полтавської районної державної нотаріальної контори та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області не висловисловили заперечень щодо позову ( а. с. 49, 55, 56 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послалася в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 5 - 16, 24- 42. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 328, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, так як власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право .

Outcome: approved