Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла їх (позивачів) баба по лінії батька - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0304392 право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син (батько позивачів) - [PERSON] , який помер [INFO] . Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON] , на їх ім`я нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). Позивачі просили: - встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] ; - встановити факт про те, що до списку членів КСП імені Чапаєва с. Плоске Носівського району Чернігівської області, які мають право на середню земельну частку, під № 694 внесена [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за ними в рівних частинах (по 1/3 частині за кожним) право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304392 належало [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги та просить розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи (а.с. 19; 21; 23-25) вбачається, що за життя [PERSON] була включена до списку громадян - членів КСП імені Чапаєва с. Плоске Носівського району Чернігівської області, який додавався до державного акту на право колективної власності на землю, під № 694, тобто набула право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах. 25 травня 2000 року на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304392, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 793 від 25 травня 2000 року. У судовому засіданні встановлено, що при виготовленні та видачі вищезазначеного сертифікату, а також у списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, були допущені помилки в написанні прізвища [PERSON] , а саме замість «[PERSON]» зазначено « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 39; 70-72). Таким чином, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 746/02-31 від 24 травня 2019 року (а.с. 22). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належне їй право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2009 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належдати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] порівну, що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 17). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30 січня 2020 року (а.с. 69), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , отримали у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 188/2015 до майна померлого [PERSON] (а.с. 47-64). Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах успадкували після смерті [PERSON] належне йому право на земельну частку пай. У судовому засіданні встановлено, що позивачі не мають можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] та було успадковане [PERSON] після її смерті, у зв`язку із тим, що: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304392 виданий після смерті [PERSON] та у ньому допущена помилка у написанні прізвища власника права; у свідоцтві про народження [PERSON] ім`я матері зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16; 21; 22). Добуті по справі докази підтверджують те, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] та те, що саме вона була включена до списку громадян - членів КСП імені Чапаєва с. Плоске Носівського району Чернігівської області, який додавався до державного акту на право колективної власності на землю, під № 694. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення цих фактів має для позивачів юридичне значення, так як дозволить їм успадкувати після смерті [PERSON] належне йому право на земсельну частку (пай). Позивачі позбавлені можливості в іншому порядку встановити зазначені факти. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають задоволенню. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 8 серпня 1995 року встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304392 виготовлений у порушення вимог ст. 25 ЦК України, а саме виданий на ім`я [PERSON] після її смерті, що підтверджується його копією (а.с. 21). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є законні підстави для визнання за позивачами у рівних частинах права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифікату серії ЧН № 0304392 належало померлій [PERSON] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved