Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] На даний час в будинку, крім відповідача, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] В належному позивачам будинку відповідач проживав до 2005 р. Після 2005 року покинув житло і став проживати окремо, а за місцем реєстрації не з'являвся більше 10 років. На даний час точне місце перебування відповідача невідомо. Позивачі зазначають, що їх звернення до суду з позовом обумовлене тим, що останні не можуть скористатися правом на отримання субсидії на оплату житлово - комунальних послуг, оскільки при визначенні права на субсидію необхідно враховувати доходи усіх осіб, які зареєстровані в будинку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, надав суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Третій позивач вказав, що у відповідача - [PERSON] є його двоюрідним братом та у нього відсутнє бажання самостійно знятися з реєстрації за вищевказаною адресою, оскільки він давно виїхав до Російської Федерації на постійне місце проживання. Крім того, третій позивач зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик до суду останнього на офіційному веб - сайті судової влади. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також згоду позивачів на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово третього позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.01.1998 р., виданого органом приватизації на підставі розпорядження від 09.12.1997 року №336, житлова квартира [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 10). З довідки про реєстрацію місця проживання особи №02-18/2319 від 06.12.2018 р., виданої Скороходівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно акту обстеження житлової квартири №3, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на предмет проживання громадянина [PERSON], складеного 26.11.2018р., членами комісії встановлено, що останній за вказаною адресою не проживає та його особисті речі відсутні. Також, в акті зазначено, що [PERSON] фактично в житловому будинку не проживає з 2005 року. (а.с. 14). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], у судовому засіданні зазначив, що відповідач [PERSON] є його двоюрідним братом. Крім того, [PERSON] стверджує, що востаннє бачив відповідача за адресою: [ADDRESS] приблизно в 2006 році. За його словами, [PERSON] на даний час проживає в Російській Федерації, в Україну не приїжджає. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона проживає по сусідству з квартирою, де безпосередньо зареєстрований відповідач. Востаннє його бачила давно. [PERSON] на даний час проживає в Російській Федерації на постійній основі, в Україну не приїжджає. Таким чином матеріалами справи та показаннями свідків підтверджується, що відповідач більше року не проживає за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] Приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також частина 1 статті 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач - [PERSON] без поважних причин більше року не проживає за зареєстрованою адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності позивачам, та у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право користування цим житлом, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved