Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення. Посилалися на те, що 27 вересня 2000 року рішенням виконавчого комітету Першотравневої районної Ради народних депутатів №106/11 було дозволено поліпшити житлові умови громадянам на території, зокрема [PERSON], який проживає [INFO] за рахунок підвального приміщення площею 25,30 кв.м. Зазначають, що 10 листопада 2000 року вони стали співвласниками цього допоміжного нежитлового приміщення, яке належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №36072, виданого Департаментом житлово-комунального господарства міськради на підставі розпорядження від 10 листопада 2000 року №36329. Вказують, що при видачі свідоцтва про право власності на житло №36072, виданого Департаментом житлово-комунального господарства міськради на підставі розпорядження від 10 листопада 2000 року №36329 було допущено помилку та зазначено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності не допоміжне нежитлове приміщення, а квартира №5 загальною площею 25,30 кв.м. вартістю 210,75 грн. за адресою: м. Чернівці, вул. Шептицького, 26. Зазначають, що у виданому технічному паспорті на допоміжне нежитлове приміщення також допущено помилку і допоміжне нежитлове приміщення зазначено як квартира №5, що розташована на першому поверсі, загальною площею 25,30 кв.м., висотою приміщень 2,60 м., відновлювальною вартістю 210,75 грн. Стверджують, що у копії технічної документації допоміжне підвальне приміщення зазначено під №5а по вулиці Шептицького, 26 в м. Чернівцях, загальною площею 25,30, що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] Право власності на нежитлове приміщення №5а по вулиці Шептицького, 26 в м. Чернівцях не було зареєстровано, що підтверджується відміткою на свідоцтві про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства міськради 10.11.2000 року згідно розпорядження від 10 листопада 2000 року №36329, відповідно до якого помилково було зареєстровано право власності за іншими особами, а не за ними (позивачами). Вказують, що на даний час загальна площа нежитлового приміщення 5-9; 5-10 по вул. Шептицького, №26 в м. Чернівцях змінилась за рахунок внутрішнього перепланування і складає 24,50 кв.м. Зазначають, що 07 лютого 2017 року [PERSON] подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обмежень для проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та необхідні документи для проведення державної реєстрації. Проте, державний реєстратор [PERSON] в своїй відмові від 13 лютого 2017 року, зазначив, що у свідоцтві про право власності на квартиру виданому Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради від 15.11.1999 року згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради від 04.11.1999 № 749/22 власником вказаний [PERSON], а відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово- комунального господарства міськради 10.11.2000 року згідно розпорядження від 10 листопада 2000 року №36072 власниками вказані [PERSON] та [PERSON]. На підставі вищевикладеного позивачі просили суд визнати за [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO], право власності на нежитлове приміщення під номером 5а, яке складається із приміщень 5-9; 5-10, загальною площею 24.50 кв.м., в будинку №26 по вул. Шептицького в м. Чернівці Чернівецької області. Позивачі в судове засідання не зявилися, від їх представника надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона не заперечувала щодо задоволення позову та просила розглянути справу без її участі. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 27 вересня 2000 року рішенням виконавчого комітету Першотравневої районної Ради народних депутатів №106/11 було дозволено поліпшити житлові умови громадянам на території, зокрема [PERSON], який проживає [INFO] за рахунок підвального приміщення площею 25,30 кв.м. /а.с.13/. 10 листопада 2000 року позивачі [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками вказаного допоміжного нежитлового приміщення, яке належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №36072, виданого Департаментом житлово-комунального господарства міськради на підставі розпорядження від 10 листопада 2000 року №36329. /а.с.12/. Однак, при видачі свідоцтва про право власності на житло №36072, виданого Департаментом житлово-комунального господарства міськради на підставі розпорядження від 10 листопада 2000 року №36329 було допущено помилку та зазначено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності не допоміжне нежитлове приміщення, а квартира №5 загальною площею 25,30 кв.м. вартістю 210,75 грн. за адресою: м. Чернівці, вул. Шептицького, 26. Судом також встановлено, що у виданому технічному паспорті на допоміжне нежитлове приміщення також допущено помилку і допоміжне нежитлове приміщення зазначено як квартира №5, що розташована на першому поверсі, загальною площею 25,30 кв.м., висотою приміщень 2,60 м., відновлювальною вартістю 210,75 грн. /а.с.18/. Право власності на нежитлове приміщення №5а по вулиці Шептицького, 26 в м. Чернівцях не було зареєстровано, що підтверджується відміткою на свідоцтві про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства міськради 10.11.2000 року згідно розпорядження від 10 листопада 2000 року №36329, відповідно до якого помилково було зареєстровано право власності за іншими особами, а не за позивачами. /а.с.12 зворот/. На даний час загальна площа нежитлового приміщення 5-9; 5-10 по вул. Шептицького, №26 в м. Чернівцях змінилась за рахунок внутрішнього перепланування і складає 24,50 кв.м., що підтверджується довідкою Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації №532 від 03 квітня 2017 року. /а.с.10/. В п. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначено, що нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Рішенням державного реєстратора Чернівецького міського управління юстиції [PERSON] №33834091 від 13 лютого 2017 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень зазначено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте, державний реєстратор [PERSON] в своїй відмові від 13 лютого 2017 року, зазначив, що у свідоцтві про право власності на квартиру виданому Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради від 15.11.1999 року згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради від 04.11.1999 № 749/22 власником вказаний [PERSON], а відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово - комунального господарства міськради 10.11.2000 року згідно розпорядження від 10 листопада 2000 року №36072 власниками вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно, поява додаткового власника у свідоцтві про право власності на нерухомість зумовила необхідність подачі документів, що дають змогу встановити набуття речових прав на нерухоме майно за [PERSON]. /а.с.11/. Згідно ч.3 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 345 ЦК України передбачено, що однією із підстав набуття права власності є приватизація державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності ( ч.1,2 ст. 355 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із урахуванням наведених вище обставин та вимог Закону, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню в повному обємі.

Outcome: approved