Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка 03 квітня 2015 року звернулась до суду з указаним позовом, зазначивши, що сторони 15 березня 2013 року зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відповідач змінив ставлення до позивачки, перестав її поважати як дружину та жінку, остання ініціювала розірвання шлюбу. З огляду на це та те, що відповідач надає непостійну та незначну фінансову допомогу, а позивачка, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не має можливості працювати, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму, а також стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, зазначила, що відповідач в змозі надавати таку суму аліментів їй та дитині, отримує заробітну плату, батько відповідача, з яким останній проживає хоч і офіційно не працює, але має власне господарство та земельні паї, які використовує для отримання доходів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема, не заперечував проти стягнення з нього на користь дитини аліментів у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму, проте заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів у сумі 300 грн. Відповідач зазначив, що згоден платити дружині і дитині суму аліментів, яка разом складає 600 грн. Більшу суму відповідач вважав, що не взмозі сплатити, посилався, що несе витрати на проїзд з с.Ворожба до м.Тростянця для спілкування з дитиною, а також вказав, що його батько [PERSON] є особою, що іноді зловживає спиртними напоями, що може потребувати додаткових коштів для його лікування. Інших обґрунтувань та доказів неможливості сплачувати позивачу окремо від дитини 300 грн. аліментів до досягнення дитиною трирічного віку відповідач суду не надав. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь в судовому засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони 15 березня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №27 (а.с.5), від якого згідно із свідоцтвом про народження серія І-БП № 163891 мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки Тростянецької міської ради від 22.04.2015 № 1708 позивач [PERSON] зареєстрована [INFO], разом з нею зареєстровані донька [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO] та сестра [PERSON], [INFO] (а.с.20). Таким чином, судом установлено, що дитина проживає спільно з матір'ю, окремо від відповідача та знаходиться на її утриманні. Позивач відповідно до довідок від 21.04.2015 № 04-14/1323 та від 20.04.2015 № 04-14/1324 не працює, отримує щомісячну одноразову грошову допомогу при народженні дитини у сумі 860 грн. (а.с. 21-22). На підставі довідки про доходи від 21.04.2015 № 4/2114 (а.с. 23) судом установлено, що відповідач займає посаду молодшого інспектора Сумської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області, має постійний дохід у вигляді заробітної плати. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України відносно стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Крім того, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що відповідач у судовому засіданні погодився на стягнення з нього аліментів на користь його малолітньої доньки у розмірі, який визначила позивач у позовних вимогах, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, суд виходить з таких мотивів. Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір'ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, в іншому шлюбі не перебуває, має задовільний стан здоров'я, що підтвердив у судовому засіданні, працює, тобто має постійний заробіток.Відповідач проживає [INFO] разом із батьком [PERSON], [INFO] (а.с.24). Батько відповідача згідно з копією трудової книжки не працює з 1983 року (а.с.25-26). Сторони у судовому засіданні визнали ту обставину, що хоча батько відповідача і не працює за трудовим договором, але маючи власне господарство та земельні паї, отримує доходи, що судом оцінюється як обставина, яка свідчить про те, що батько, будучи особою, що не досяг пенсійного віку, є працездатним, утримує власне господарство, отримує дохід, а тому не перебуває на утриманні відповідача. Відповідно до розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами) для обчислення середнього заробітку відповідача суд враховує заробітну плату за останні 12 календарних місяців роботи, тобто з 01.05.2014 року по 30.04.2015 року. Загальна сума нарахованої заробітної плати відповідача відповідно до довідки про доходи від 21.04.2015 № 4/2114 (а.с. 23) за вказаний період роботи становить 27 256,03 грн., а середня заробітна плата - 2271,34 грн. (27256,03 : 12). Таким чином, на переконання суду матеріальне становище [PERSON], зокрема розмір його середньої заробітної плати, підтверджує його здатність надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Крім того, суд враховує, що відповідач в судовому засіданні повідомив суд про готовність сплачувати позивачці та доньці 800 грн., але не за рішенням суду, а на підставі договору, який би він хотів укласти з позивачем, яка, у свою чергу, проти укладення такого договору. Ця обставина на думку суду вказує на те, що відповідач визнає свою спроможність надавати таку суму коштів на утримання доньки та дружини. Доказів, які б свідчили про неможливість сплати аліментів на утримання позивача, про здійснення відрахувань з його доходів за іншими зобовязаннями, відповідач суду не надав, як це вимагає частина 3 статті 10 ЦПК, зміст якої судом розяснено сторонам. Враховуючи обов'язок відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,суд уважає, що розмір утримання, що підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., що сукупно з аліментами для дитини складатиме близько 40 % від його середньої заробітної плати і не перевищуватиме розмір відрахувань, передбачених статтею 128 КЗпП та частиною 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved