Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщення. Свої вимоги обґрунтовує наступним, а саме на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1994 року, виданого фондом комунального майна Мінського району міста Києва № 12851, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (в рівних долях) квартири [ADDRESS]. З 2000 року відповідач виїхав за межі України з власною родиною, в спірній квартирі не проживає, на користування спірною житловою площею не претендував, вселятися не намагався, перешкоди в користуванні спірною житловою площею йому не чинилися, оплату житла не проводить, його речей в квартирі немає, в добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації з квартири не може, оскільки знаходиться в іншій країні, з ними взагалі не спілкується і не підтримує жодних родинних стосунків. Відповідач на протязі 15 років в спірній квартирі не проживав, речей своїх до квартири не привозив, знаходиться в іншій країні, тому втратив право користування спірною квартирою. Просять суд на підставі ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72, ч. 2 ст. 107 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом у квартирі [ADDRESS] У судовому засіданні позивачі позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] на праві спільної власності (в рівних долях) належить сторонам. В цій квартирі сторони і зареєстровані. За ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, положення ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України регулюють питання визнання втративши право користування відповідно наймачів або членів його сім'ї. Крім того, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи, що відповідач є власником житла, а тому відповідно вирішувати питання визнання його втратившим право користування житловим приміщенням не має підстав. З викладеного,

Outcome: dismissed