Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними, як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності в рівних частках, тобто по 1/3 частині за кожним, на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 70,9 м. кв., житловою площею 41,4 м. кв., з верандою (літ. а), верандою (літ. а1), ганком № 1, господарськими будівлями, а саме - сараєм (літ. Б), вбиральнею (літ. В), вимощенням І, хвірткою № 2, огорожею № 3, розташований на земельній ділянці площею 381 м. кв. по [ADDRESS], прийняту нею у спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, стверджуючи, що їх батько [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Балтської міської ради депутатів трудящихся № 214 від 15 липня 1971 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 15 липня 1971 року побудував вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. [INFO] року батько позивачів [PERSON] помер. Після його смерті спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняла його дружина (мати позивачів) [PERSON], так як на день смерті свого чоловіка проживала разом з ним, поховала його, продовжувала проживати у вище вказаному житловому будинку. [INFO] року мати позивачів [PERSON] померла. Після її смерті спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, фактично прийняли її діти позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], так як поховали матір, користуються речами, предметами домашнього вжитку покійної, в них знаходиться технічна документація на житловий будинок, крім позивачів інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, немає, позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але, їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по причині того, що за свого життя їх мати [PERSON] встановленим порядком не оформила спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], а також по причині відсутності в них правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями і рекомендовано звернутися з позовом до суду. Вказані вище обставини позбавили позивачів права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим нерухомим майном, з приводу чого позивачі змушені звернутися до суду з позовом, надали суду заяви, в яких свої заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просять розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу без його участі у відповідності із вимогами чинного законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батько позивачів [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Балтської міської ради депутатів трудящихся № 214 від 15 липня 1971 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 15 липня 1971 року побудував вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, спадщину у вигляді вище вказаного житлового будинку з господарськими будівлями, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняла його дружина (мати позивачів) [PERSON], так як на день смерті свого чоловіка проживала разом з ним, поховала його, продовжувала проживати у вище вказаному житловому будинку, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, фактично прийняли її діти позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], так як поховали матір, користуються речами, предметами домашнього вжитку покійної, в них знаходиться технічна документація на житловий будинок, крім позивачів інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, немає, позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але, їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по причині того, що за свого життя їх мати [PERSON] встановленим порядком не оформила спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], а також по причині відсутності в них правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями і рекомендовано звернутися з позовом до суду. Надані позивачами письмові докази, в тому числі ксерокопії паспортів, свідоцтв про народження, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтв про смерть, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 15 липня 1971 року, технічного паспорта та ін., вказують на те, що вони, як спадкоємці першої черги за законом, мають законне право в рівних частках володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним спадковим майном, так як згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року №121, обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року, відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №91 від 24.06.2011 року, документом, який засвідчує відповідність закінчених до 5 серпня 1992 року індивідуальних будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Збудований батьком позивачів житловий будинок з господарськими будівлями вважається прийнятим в експлуатацію і відповідно об'єктом завершеного будівництва з моменту його будівництва, тобто будинок вважається завершеним, зданим в експлуатацію ще за життя спадкодавця, а спадкодавець за свого життя набув на нього право власності як на об'єкт завершеного будівництва. На підставі викладеного,

Outcome: approved