Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з відповідним позовом про визнання права власності, який в ході судового розгляду справи було уточнено, в обґрунтування якого зазначили, що 14 липня 2012 року померла мати позивача, [PERSON]. У спадок залишилось нерухоме майно – житловий будинок №69 по вул.1-а Славянська в м.Луганську, 2/3 частини якого належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 квітня 1968 року після померлого чоловіка 21.08.1967 року [PERSON]. На вказану спадщину спадкоємцями за заповітом є позивач, котрий спадщину прийняв фактично, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та був зареєстрований за однією адресою на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців після її смерті, та його жінка – позивач [PERSON], котра спадщину прийняла 10 січня 2013 року, подавши заяву про прийняття спадщини. 10 січня 2013 року заведено спадкову справу за №4. Позивачі звернулись до державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно – 2/3 частини житлового будинку №69, розташованого за адресою: м.Луганськ, вул.1-а Славянская, які належали померлій [PERSON]. При підготовці до видачі свідоцтва було з’ясовано, що оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 квітня 1968 року в Першій Луганській державній нотаріальній конторі після померлого чоловіка [PERSON], було втрачено. Після видачі дубліката втраченого свідоцтва, державним нотаріусом було вручено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстави відсутності державної реєстрації права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлою 14 липня 2012 року [PERSON]. Окрім цього, позивач вважає необхідним визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частини житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська, оскільки він є рийняті зобов’язання за кредитним договором відповідач не виконав. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 10 листопада 2006 року в розмірі 32068,17 грн. та судові витрати в розмірі 320,68 грн. На підставі викладеного позивачі просили суд встановити факт прийняття [PERSON] у спадок після смерті [PERSON], який помер 20.08.1967 року, 2/3 частини житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська – за заповітом від 19.04.1968 року та 1/3 частку у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно - 1/3 частку житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська, прийняту у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 20.08.1967 року, визнати за позивачами право власності на нерухоме майно – 2/3 частини житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 14.07.2012 року по 1/3 частини за кожним відповідно, встановити факт прийняття позивачем після смерті [PERSON], яка померла 14.07.2012 року 1/3 частку житлового будинку у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно - 1/3 частки житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 14.07.2012 року. У судове засідання позивачі не були присутні, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника Управління комунальним майном Луганської міської ради. Питання щодо задоволення позову просив покласти на розсуд суду згідно діючого законодавства України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Четвертої Луганської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з’явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень щодо позовних вимог не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 11 березня 1968 року, виданого Луганським міським відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Ленінської райради депутатів від 05 березня 1968 року протокол №6, домолодіння, розташоване за адресою: м.Луганськ, вул.1-а Славянская, будинок 69, належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва на право приватної власності на будинок, виданого Луганським міськомгосподарством 11 березня 1968 року (а.с.14). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ЕД №277192, актовий запис 316 (а.с.7). Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія 1-ЕД №082767, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 03.10.2008 року, та прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінено на – «Ключевська», актовий запис 1009 (а.с.9). [PERSON] померла 14 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-EД №335653, актовий запис №570 (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м.Луганськ, вул.1-а Славянская, будинок 69. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 05.10.2011 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу на ім’я [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого на випадок смерті [PERSON] належні їй 2/3 частини домоволодіння за адресою: м.Луганськ, вул.1-а Славянская, будинок 69, нею були заповіщені [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.18,19,69). Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1,2 ст.1218 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Судом було встановлено, що після смерті [PERSON] дане нерухоме майно було заповідано наступним чином: 2/3 частини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадок від 19.04.1968 року, що міститься в матеріалах справи, та 1/3 – іншим дітям [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини вказаного житлового будинку та фактично прийнято у спадок 1/3 частки житлового будинку, оскільки жоден із спадкоємців за оформленням спадщини не звертався. Але свідоцтво про право на спадщину за законом не оформив. Інші спадкоємці своїм правом не скористалися, не вчинили жодних дій для прийняття спадщини, у будинку не проживали. Відповідно до свідоцтва про право на спадок за заповітом від 19 квітня 1968 року єдиним спадкоємцем 2/3 частини домоволодіння за адресою: м.Луганськ, вул.1-а Славянская, будинок 69, після померлого 21.08.1967 року [PERSON] є його дружина – [PERSON] згідно заповіту, посвідченого Новосвітлівською сільською радою Краснодонського району Луганської області від 19.08.1967 року №26 (а.с.17). На підставі вказаного свідоцтва [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину, видане Першою Луганською державною нотаріальною конторою від 19.04.1968 року №7791, однак право власності [PERSON] зареєстровано не було. Вказане також підтверджується довідкою – характеристикою на об’єкт нерухомого майна – житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська (а.с.15-16). Листом від 04.04.2014 року №429/02-14 державного нотаріуса Четвертої Луганської державної нотаріальної контори суду було надано відповідь на ухвалу від 18 березня 2014 року, згідно якої 10.01.2013 року було відкрито спадкову справу №4/2013 після померлої 14.07.2012 року [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини, яку подала спадкоємець за заповітом [PERSON]. Спадкодавець за життя залишила заповіт, посвідчений 05.10.2011 року за реєстровим №30939 приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.67). Відповідно до постанови державного нотаріуса Четвертої Луганської державної нотаріальної контори від 25.04.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв’язку з відсутністю державної реєстрації права власності померлої щодо домоволодіння №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська позивачам було відмовлено (а.с.21). Відповідно до ч.4,5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус може вчинити нотаріальну дію і, відповідно здійснити державну реєстрацію права тільки у разі подання документів, на підставі яких належним чином зареєстровано право померлого. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є такою, що фактично прийняла спадок на 1/3 частку домоволодіння №69 по вул.1-я Славянская м.Луганська після смерті [PERSON], оскільки проживала там та повністю утримувала будинок за свій рахунок, проводила капітальний ремонт, сплачувала комунальні послуги, та 2/3 частин житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська Ключевській [PERSON] належали за заповітом від 19.04.1968 року. Таким чином, їй фактично належить домоволодіння за адресою: м.Луганськ, вул.1-а Славянская, будинок 69. Але за життя вона не зареєструвала за собою право власності на вказане домоволодіння, що позбавляє права позивачів отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання за позивачами права власності на нерухоме майно – 2/3 частин житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 14.07.2012 року по 1/3 частини за кожним відповідно. Відповідно до звіту про оцінку майна – домоволодіння №69 по вул.1-а Слявянская м.Луганська від 31.01.2013 року його ринкова вартість складає 84800,00 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот) грн. (а.с.11). Відповідно до довідки з місця проживання від 17.07.2013 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.22). Вказане також підтверджується домовою книгою, що міститься в матеріалах справи (а.с.31). З викладених обставин та доданих до матеріалів справи доказів, а також враховуючи відсутність третіх осіб, які мають право на обов’язкову частку у спадщині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем 1/3 частки житлового будинку №69 по вул.1-а Славянская м.Луганська, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 14.07.2012 року, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, оскільки судом було встановлено, що позивач спадщину прийняв фактично, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та був зареєстрований за однією адресою на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців після її матері, а тому є таким, що прийняв спадок на вказану 1/3 частину домоволодіння фактично. На підставі викладеного та

Outcome: approved