Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку №14 по вул. Молодіжній в смт. Карнаухівка у м. Камянське Дніпропетровської області, що підтверджується договором про поділ спільного майна подружжя від 22.10.2007 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та договору купівлі-продажу частини будинку від 19.11.2007 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] У вказаному житловому будинку крім неї зареєстрований її син, [PERSON]. В 2014 році він виїхав в Крим на постійне місце проживання. За комунальні послуги не сплачує, витрат по утриманню майна не несе. Вона є пенсіонером, її пенсія є єдиним джерелом для існування. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрован у її будинку, у неї відсутня можливість звернутися з заявою про отримання субсидії на комунальні послуги. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі про що вказано в заяві від 27.08.2018 року. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивачці належить будинок №14 по вул. Молодіжній в смт. Карнаухівка в м. Камянське Дніпропетровської області, що підтверджується договором про поділ спільного майна подружжя від 22.10.2007 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та договору купівлі-продажу частини будинку від 19.11.2007 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до акту про не проживання від 06.06.2018 року, виданого головою квартального комітету №8 [PERSON] відповідач [PERSON] не проживає у будинку з 2012 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~статті 383 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі\~статтею 391 ЦК\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності зі\~статтею 156 Житлового кодексу України\~члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За правилами, встановленими частиною другою\~статті 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач, не мешкає у будинку, не приймає участі в утриманні майна, що належить позивачці на праві власності, 6 років не сплачує за комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратив право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідача не існує. Враховуючи вищевикладене, а також заяву відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved