Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. 28.07.1981 року згідно рішення виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 20.07.1981 року за № 1240 [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення [NUMBER], на сім`ю у складі з чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 30.08.1997 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] народився [PERSON] , який був зареєстрований у вищевказаній квартирі та який є відповідачем у справі. В лютому 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2007 року з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання спільного сина. Сам син - [PERSON] ще з грудня 2001 року фактично в квартирі не проживає та переїхав разом з матір`ю на іншу адресу місця проживання. 23.09.2005 року [PERSON] вдруге одружився, а його дружина [PERSON] вселилась в спірну квартиру та була там зареєстрована. За час шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час у вищевказаній квартирі проживають 4 осіб, а саме: позивачі у справі. Відповідач не проживає за зареєстрованою адресою тривалий час, проте зареєстроване місце проживання відповідача за вищевказаною адресою змушує позивачів сплачувати надмірні кошти за сплату комунальних послуг, які нараховуються на відповідача, що створює перешкоди для отримання позивачами житлових соціальних пільг. З цих підстав, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі та їх представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. 28.07.1981 року згідно рішення виконкому Київської міської Ради народних депутатів від 20.07.1981 року за № 1240 [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення [NUMBER], на сім`ю у складі з чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 30.08.1997 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] народився [PERSON] , який був зареєстрований у вищевказаній квартирі та який є відповідачем у справі. В лютому 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2007 року з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання спільного сина. Сам син - [PERSON] ще в грудні 2001 року фактично в квартирі не проживає та переїхав разом з матір`ю на іншу адресу місця проживання. 23.09.2005 року [PERSON] вдруге одружився, а його дружина [PERSON] вселилась в спірну квартиру та була там зареєстрована. За час шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час у вищевказаній квартирі проживають 4 осіб, а саме: позивачі у справі. Відповідач не проживає за зареєстрованою адресою понад один рік, проте зареєстроване місце проживання відповідача за вищевказаною адресою змушує позивачів сплачувати надмірні кошти за сплату комунальних послуг, які нараховуються на відповідача та створює перешкоди для отримання позивачами житлових соціальних пільг. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачів. Допитані свідки підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, а саме що [PERSON] вже більше 20 років не проживає за вказаною адресою. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні роз`яснення містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до якого у справах про визнання наймача або члена його сім`ї такими, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Такого правового висновку щодо застосування положень ст.ст. 71,72 ЖК УРСР дійшов і Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц та у постанові від 22.11.2018 року у справі № 760/13113/14-ц, що враховуються судом у даній справі у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає понад один рік суд вважає, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь кожного з позивачів судовий збір у розмірі 420,40 грн. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved