Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказала, що з 14 лютого 1989 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. На праві спільної сумісної власності вони мають житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка,144, с. Безугляки, Сквирський район, Київська область. Право власності на будинок підтверджується договором купівлі продажу від 12 вересня 1991 року. 27 травня 2015 року [PERSON] помер, після його смерті залишилось спадкове майно на ? частину вищевказаного житлового будинку, яке він заповідав своїй дочці служивій [PERSON]. До житлового будинку був прописаний відповідач по справі, який був рідним сином спадкодавця від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрований до будинку з 05 грудня 2000 року по теперішній час, що підтверджується довідкою сільської ради. На час реєстрації до житлового будинку відповідач був повнолітній. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Статтею 64 ч. 2 ЖК України передбачено, що до членів сімї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, відповідач мав право на користування житловим будинком, як член сімї його власника. В житловому будинку відповідач проживав постійно із грудня 1997 року по грудень 2000 року. В кінці грудня 2000 року відповідач не повідомивши нікого, забрав свої речі і поїхав на постійне проживання до іншого будинку. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачу в добровільному порядку знятися з реєстрації, однак відповідач відмовляється, а також не сплачує комунальних послуг. Своїми діями відповідач порушує право позивача та третьої особи по справі , яка має право власності в порядку спадкування за заповітом, на власний розсуд володіти та користуватися будинком відповідно до вимог ст. 319 ЦК України та ст. 150 ЖК України. Відповідно до вимог ст. 121ЦК України ніхто не може бути обмежений у здійсненні свого права власності. Це находить своє відображення в тому, що позивачка не може отримати субсидію по сплаті житлово комунальних послуг з тим, що відповідач фактично зареєстрований в житловому будинку, але понад 14 років без поважних причин в ньому не проживає і не бажає в майбутньому проживати. Позивачка [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] права на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка,144, с. Безугляки, Сквирський район, Київська область, оскільки він не проживає в цьому житловому будинку більше одного року без поважних причин. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутність, оскільки за сімейними обставинами не може прибути до суду, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.52). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений через оголошення у пресі відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с.48). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутність (а.с.51). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність не зявившихся. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] з 14 лютого 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про укладання шлюбу № 296652 (а.с.19). 27 травня 2015 року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть [PERSON] І-ОК № 336190 (а.с.23). Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 вересня 1991 року, посвідченого в Пищиківській сільській раді Сквирського району Київської області та зареєстровано в реєстрі № 78 від 12 вересня 1991 року (а.с.11-13) та копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.14-17) позивачка [PERSON] є власником ? частини будинку за адресою: вул. Шевченка,144, с. Безугляки, Сквирський район, Київська область. З копії довідки Виконкому Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області від 08 квітня 2015 року № 235 (а.с. 18) вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], син померлого [PERSON] зареєстрований в будинку з 05.12.1997 року. З копії акту депутату Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області від 16 квітня 2015 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] в будинку № 144 по вул. Шевченка, с. Безугляки не проживає з 2000 року (а.с.28). З копії довідки № 247 від 16 квітня 2015 року, яку видано Виконавчим комітетом Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області [PERSON], [INFO] (помер 27 травня 2015 року) вбачається, що його син [PERSON], [INFO] зареєстрований, але не проживає з 2000 року по теперішній час за адресою: с. Безугляки, вул.. Шевченка,144 (а.с.29). Позивачка сплачує комунальні послуги за користування будинком, про що свідчать копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с. 32-34). Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що право позивачки, як власника майна, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстровано відповідача, який належним чином не виконує обовязки наймача житла та не проживає в будинку більше 14 років без поважних причин. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком на підставі вимог ст. 405 ЦК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved