Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на: 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS], площею 3,10 га, розташовану на території Суворівської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], від 23.05.2006 року, кадастровий номер - [NUMBER]; 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS], площею 3,288 га, розташовану на території Суворівської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.07.2005 року, кадастровий номер - [NUMBER]. В свою чергу, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на: 1/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS], площею 3,10 га, розташовану на території Суворівської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], від 23.05.2006 року, кадастровий номер - [NUMBER]; 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS], площею 3,288 га, розташовану на території Суворівської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.07.2005 року, кадастровий номер - [NUMBER], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючи документи яки були би зареєстровані на ім'я [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Представник відповідача Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник третьої особи - Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Суворівсьої селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа - Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.03.2011 року за № 427, виданого виконавчим комітетом Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за № [NUMBER] від 20.02.2012 року та довідкою наданою виконавчим комітетом Суворівської селищної ради від 17.02.2016 року за № 303. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.05.1990 року, виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № [NUMBER] від 22.11.2011 року; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.12.2010 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.11.1990 року Табаковською сільською радою Болградського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26.08.1995 року, виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.04.1968 року, виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 24.01.2011 року за № 88, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). В свою чергу [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2010 року, виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Також, як було встановлено судом, відповідно до державного акту серії [NUMBER] від 23.05.2006 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 02 лютого 2005 року № 40/А-2005, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00108, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,10 га, розташована на [ADDRESS], передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - [NUMBER]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11.07.2005 року виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 20 квітня 2004 року № 439/А-2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.521.00704, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,288 га, розташована на [ADDRESS] передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - [NUMBER]. Крім цього, як було встановлено в судовому засіданні спадкодавець [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року фактично прийняла спадкове майно до складу якого також входив житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: [ADDRESS]. На частину спадщини спадкодавець [PERSON] отрмала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах КСП «Суворово» та на грошові кошти з належними відсотками та сум компенсаційних виплат, що зберігаються у філії Ощадбанку № 6708/018 смт. Суворово Ізмаїльського району на рахунку [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], видане державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 29.10.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 26188775 від 21.02.2011 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.12.2010 року, повторно видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.11.1990 року Табаковською сільською радою Болградського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище за «[PERSON]», свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26.08.1995 року, виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER]від 15.04.1968 року, виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 24.01.2011 року [PERSON] звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 24.01.2011 року за №50, тому вважається такою що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. 21.02.2011 до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченою завою від 12.02.2011 року за № 3-346, у зв'язку із чим, вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів [PERSON] та [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на вищезазначене спадкове майно. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved