Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом: право власності на 1/55 частину земельної ділянки площею 10.6617 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 13 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №273438, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року); право власності на 1/63 частину земельної ділянки площею 154.4907 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 21 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №274518, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року). Свої вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2012 року її мати [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №2, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON], [INFO] 06 березня 2016 року [PERSON] померла. З моменту її смерті відкрилася спадщина, яка прийнята позивачкою. До складу прийнятої позивачкою спадщини входять: земельна ділянка площею 0,540 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/63 частина земельної ділянки площею 154.4907 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 21 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/55 частина земельної ділянки площею 10.6617 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 13 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; два майнових пая в складі майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Дружба». 18 жовтня 2016 року позивачкою було отримано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на : земельну ділянку\~площею 0,540\~га,\~розташовану на\~території [PERSON]\~сільської ради\~Саратського району,\~Одеської області; два майнових пая, що знаходяться в СВК «Дружба». Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на дві інші земельні ділянки нотаріусом позивачці було відмовлено, оскільки позивачкою не було надання правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на це спадкове майно. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області\~ в судове\~засідання не\~з'явився,\~надавсуду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Частина 1 статті \~ст.\~206\~ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. 27 лютого 2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2, яким усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON], [INFO] (а.с.12) . 06\~березня 2016\~року [PERSON]\~померла,\~що підтверджуєтьсясвідоцтвом про смерть серії І-ЖД №438334, виданим 09 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 0,540 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/63 частини земельної ділянки площею 154.4907 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 21 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/55 частини земельної ділянки площею 10.6617 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 13 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; двох майнових паїв в складі майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Дружба». Позивачка [PERSON], [INFO] є донькою померлої 06 березня 2016 року [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про народження серії ЯЛ №940575, виданим 20 вересня 1957 року [PERSON] сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.10); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №000567901270 від 18 квітня 2016 року (а.с.11). 18 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з : земельної ділянки площею 0,540 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області; майнового паю, що знаходиться в СВК «Дружба» та належав померлій згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХХІІ №3067 на підставі списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 05 лютого 2000 року, виданого [PERSON] сільською радою Саратського району Одеської області 21 січня 2011 року; майнового паю, що знаходиться в СВК «Дружба» та належав померлій згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХХІІ №1031 на підставі списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 05 лютого 2000 року, виданого [PERSON] сільською радою Саратського району Одеської області 04 травня 2005 року (а.с.14,15,16). Однак, постановою державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 18 грудня 2018 року (а.с.13) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що належало [PERSON], яке було вище перелічено, у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на зазначене нерухоме майно. Проте, 14 лютого 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 року №573/А-04 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273438 на земельну ділянку площею 10.6617 га, яка розташована на масиві №13 на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 10 зазначена [PERSON],\~частка якої у спільній власності складає 1/55. 14\~лютого 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22 грудня 2003 року №850/А 2003 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274518 на земельну ділянку площею 154.4907 га, яка розташована на масиві №21 на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номером 35 зазначена [PERSON], частка якої у спільній власності складає 1/62 (а.с.19). З наведеного вбачається, що [PERSON], померлій 06 березня 2016 року, дійсно належали зазначені вище земельні ділянки у відповідних частках. \~\~\~ Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом\~ чи\~ за законом\~ має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який\~ бажає прийняти\~ спадщину, але\~ на час відкриття\~\~ спадщини не проживав постійно із\~ спадкодавцем, має\~ подати\~ нотаріусу\~ заяву\~ про прийняття\~ спадщини. \~\~Так, враховуючи, що після смерті [PERSON], частина її спадщини успадкована спадкоємцем [PERSON], ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на зазначене спадкове майно за заповітом. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання\~\~ позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №86 від 21 грудня 2018 року вбачається, що позивачкою [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 824 гривні 71 копійка ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved