Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку 0,10 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; земельну ділянку площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідач, у встановлений законом строк, подав до нотаріуса заяву про відмову від належної йому частини спадщини на користь позивачки. Але вона не може оформити право на спадкове майно, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на жилий будинок, дві земельні ділянки, як на спадщину за законом після смерті чоловіка. В підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, в подальшому направила заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, в подальшому направив на адресу суду заяву про розглд справи його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с.3). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку 0,10 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; земельну ділянку площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS]. Земельні ділянки були виділені спадкодавцю рішенням виконкому Андрушівської міської ради від 24.12.1999 року № 293 (а.с. 10). Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.. Відповідач, у встановлений законом строк, подав до нотаріуса заяву про відмову від належної йому частини спадщини на користь позивачки (а.с.32-33). Позивачка не може оформити право на спадкове майно, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця) (а.с.17). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку 0,10 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; земельну ділянку площею 0,02 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Враховуючи клопотання позивачки, суд не стягує з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Outcome: approved