Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 04.02.2021 р. звернулася у суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя, в результаті чого в сім`ї виникали непорозуміння та сварки. Ці обставини призвели до того, що між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, вони протягом двох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбних стосунків не підтримують, а їх шлюб носить формальний характер. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу дочку залишити проживати з нею, залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задоволити та розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 02 червня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 581, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги позову щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що відповідач не заперечував проти того щоб їхня з позивачкою дочка залишився проживати із матір`ю, то слід визначити місце проживання дочки [PERSON] разом із її матір`ю [PERSON] . На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113, 160, 161 СК України,

Outcome: approved