Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 09.08.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб з відповідачем по справі. Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просить стягнути з нього на свою корить аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 11). Представник відповідача за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що відповідач не працює, позивачка залишилась проживати у квартирі, придбаної за спільні кошти, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів доходів на утримання дітей просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 09.08.2003 року перебувають у шлюбі ( а.с. 2). Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].( а. с. 3,4). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, на користь третіх осіб аліменти не сплачує, за станом здоров»я може нести аліментні зобов»язання. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоров»я дозволяє йому нести аліментні зобов»язання. Проте, суд приймає до уваги, що відповідач в теперішній час не працює. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606-Х1У « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи вищезазначені норми справи, обставини справи, зокрема той факт, що відповідач , не працює з травня 2015 року, хоча є працездатним, на користь третіх осіб аліменти не сплачує, за станом здоров»я може нести аліментні зоов»язання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial