Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно. Позовні вимоги обгрунтовує тими обставинами , що з відповідачем перебувають в шлюбі. Під час шлюбу з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач неповнолітнім сином не піклується, матеріальної допомоги на його утримання не надає, син хворіє і в зв'язку з захворюванням потребує постійного догляду лікарів та спеціального харчування. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позов визналии частково в частині сплати аліментів , позов в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини не визнали. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі , зареєстрованому 05 березня 2011 року . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] батьком якого записаний відповідач. Відповідач змінив своє прізвище з [PERSON]» на «[PERSON]». З копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що він має право здійснювати будь - які платежі за серією та томером паспорта , тобто без номера картки платника податків. Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти на одну дитину стягуються в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що аліменти з відповідача підлягають стягненню в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно , починаючи з 08 грудня 2017 року і до повноліття сина. Відповідно до ст.. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд вважає , що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню доддаткові витрати в зв'язку з захворюванням неповнолітнього сина в розмірі 500 гривень на місяць. При визначенні розмііру додаткових витрат суд враховує матеріальне становище позивачки. відповідача , виходить з засад розумності та справведливості. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., що відповідає 0,4 від розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial