Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про визнання договорів недійсними. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці на праві приватної власності належав житловоий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1037 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що [INFO] помер її чоловік і вона залишилась одна. Смерть чоловіка спровокувала хронічні захворювання, які дали ускладнення на зір, у зв`язку з цим не могла себе обійти в повній мірі - не могла готувати собі їжу, купувати продукти та ліки, прибирати в будинку, оплачувати послуги по утриманню будинку. Взимку 2018 року її стан здоров`я значно погіршився та за станом здоров`я не мала можливості самостійно себе утримувати та вести господарство, є такою, що потребує постійного стороннього догляду. Відповідачка - [PERSON] є дочкою [PERSON] , а тому вона пообіцяла матері допомагати, утримувати та доглядати її, однак з однією умовою, що будинок та земельні ділянки, які належать позивачці дістанеться їй. 22 березня 201лютого 20187 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір дарування вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, при цьому позивачка вважала, що укладала договір довічного утримання. Однак з моменту укладання договору і по теперішній час, відповідачка до позивачки не приходить, ніякої матеріальної допомоги не надає, веденням господарства не займалається.. Позивачка стверджує, що при підписанні договору дарування, вона не мала наміру передавати приналежне їй майно у власність відповідачки, і вважала укладений договір дарування - договором довічного утримання. В порядку ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У зв`язку з тим, що при укладанні 22 лютого 2018 року договорів дарування позивачка не розуміла правових наслідків вчиненого правочину та мала намір передати приналежне їй майно у власність відповідачці за умови отримання від неї допомоги, що передбачає договір довічного утримання, позивачка вважає що укладений договір повинен бути визнаний недійсним, як вчинений під впливом помилки. На підставі викладеного, позивачка просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] укладений 22 лютого 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., зареєстрований в реєстрі за №476; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га розташована за адресою [ADDRESS] укладений 22 лютого 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., зареєстрований в реєстрі за №477. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивачки надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідачки, згідно положень ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 20.10.1994 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської нотаріальної контори Моцною Д.І., належав будинок [ADDRESS] . Крім того, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 07.10.1999 року Білоцерківською міською радою Київської області, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1037 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Взимку 2018 року стан здоров`я позивачки погіршився, вона потребувала операцію на очах, що підтверджується довідкою лікаря-офтальмолога від 20.02.2018 року /а.с. 18/. З метою отримання грошових коштів на операцію [PERSON] звернулась за допомогою до [PERSON] , на що відповідачка погодилась. Під час розмови відповідачка запропонувала свою допомогу по догляду за нею та допомогу в проведенні операції на очах в обмін на належне [PERSON] майно та запропонувала оформити таку домовленість нотаріально. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування від 22.02.2018 року, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дарунок житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., зареєстрований в реєстрі №476; договір дарування від 22.02.2018 року, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дарунок земельну ділянку площею 0,1000 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] ., посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., зареєстрований в реєстрі №477. Відповідно до повідомлення Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної мадико-санітарної допомоги №1» від 27.08.2018 року № 127, [PERSON] 13.07.2018 року уклала декларацію про вибір лікуючого лікаря та зверталась до лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії №2 Центру 13.07.2018 року, 18.07.2018 року, 27.07.2018 року, 03.08.2018 року та 06.08.2018 року. За наявності скарг пацієнта на стан здоров`я та результатами обстежень, встановлено наступні діагнози: «ІХС кардіосклероз атеросклеротичний ГХ ІІ ст., с.ІІ, СН І», «СКХ-кістилівої нирки», «Хронічний пієлоніфріт», «Остеохондроз грудного відділу хребта», «Трофічні виразки нижніх кінцівок»; рекомендоване відповідне лікування /а.с. 19-23/. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачка зверталась до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області з письмовими заявами від 16.07.2018 та 18.07.2018 року, в якій просила притягнути до відповідальності її доньку [PERSON] , яка мешкає разом із заявницею та створює нестерпні умови для проживання. За результатами перевірки ЖЄО №22595 від 16.07.2018 року та ЖЄО від 18.07.2018 року старшим лейтенантом поліції Мойсеєнко В.М. встановлено, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з донгькою [PERSON] , її сином та її колишнім чоловіком. Протягом останніх трьох місців донька [PERSON] не прив`язує собаку, яка знаходиться весь час у дворі та заховала повідок від заявниці, тому ніхто із сусідів чи друзів [PERSON] не можуть зайти до двору. На початку липня 2018 року стан здоров`я заявниці погіршився та вона з останніх сил дійшла до хвіртки та покликала сусідів на допомогу, але сусіди не могли зайти у двір та допомогти останній, оскільки собака не давала змоги це зробити. На прохання заявниці обмежити вигул собаки у дворі [PERSON] не реагує.При опитуванні [PERSON] повідомила, що сварок та конфліктів між нею та [PERSON] останнім часом не виникало, не розуміє чому мама звернулась до правоохоронних органів та повідомила, що повідок для собаки вдома у вільному доступі. Заявниці рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання стосовно цивільно-правових відносин /а.с. 30/. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення то такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім, випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин, вчинений під впливом помилки відповідно до статті 229 ЦК України, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилась сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно (дарунок) у власність. Згідно зі ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність квартиру, яке має значну цінність, взамін набувач зобов`язується забезпечувати відчужувана утриманням та доглядом довічно, За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помилилась у правовій природі договору дарування, тобто неправильно сприйняла фактичні обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення. Факторами, які вплинули на волевиявлення позивачки є те, що її стан здоров`я був незадовільний, вона бажала отримувати сторонню допомогу від її доньки, яка її вмовила це зробити. Необхідно також відзначити, що зі сторони відповідачки не надходило жодного відзиву або заперечення на позовні вимоги, а тому суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved