Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], в заяві вказавши, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року, який рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.04.2015 року було розірвано. У 2012 році відповідачка [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі, але з березня 2014 року і дотепер в квартирі не проживає та не з'являється. В квартирі немає її речей, квартплату та комунальні послуги вона не сплачує. Позивачу сплачувати за квартплату та комунальні послуги важко, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час судового засідання повідомлялася, заперечень на позов не надала, конверт, направлений на адресу відповідачки повернувся із позначкою: «із закінченням терміну зберігання», іншого способу повідомити відповідача про судове засідання у суду немає, у зв'язку із чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач, [PERSON] і відповідачка [PERSON] 17.07.2010 року сторони уклали шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.04.2015 року було розірвано. У 2012 році відповідачка [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі, але з березня 2014 року і дотепер в квартирі не проживає та не з'являється, що підтверджується актом будинкового комітету по [ADDRESS] (а.с.12). Рішенням Ленінського районного суду від 22.04.2015р. про розірвання шлюбу встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з березня 2014 року, вони спільного господарства не ведуть, відносин не підтримують (а.с.11). На зареєстрованих осіб провадиться нарахування плати за утримання будинку та комунальні послуги, а позивачу важко нести розходи по їх оплаті. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Оскільки відповідачка заперечень не надала, доводи позивачка не спростувала, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved