Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що 21 червня 2012 року [PERSON], шляхом шахрайських дій, заволодів її грошима на суму 11'115 грн., чим завдав значної матеріальної шкоди, яку і слід з нього стягнути. Крім того, позивачка просить стягнути із [PERSON] 1'000 грн. витрат котрі вона понесла при оплаті правової допомоги адвоката [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, забезпечивши явку свого представника - адвоката [PERSON], який вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2014 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та засуджено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до позбавлення волі на три роки. Вказаним вироком встановлено, що 04 серпня 2012 року [PERSON], використовуючи найманих працівників, які перебували у офісному приміщенні по [ADDRESS], діючи від імені ФОП [PERSON], уклали із [PERSON] договір індивідуального замовлення, запевнивши її, що ФОП [PERSON] будуть виконані умови договору та буде наданий товар (металопластикові вікна чи двері), хоча [PERSON] не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов'язки, про що не було відомо найманим працівникам, а замовник, у свою чергу повинна оплатити кошти у сумі 11'115 грн. [PERSON] шляхом укладення договору про надання споживчого кредиту оплатила кошти у сумі 11'115 грн., які були перераховані на рахунок [PERSON] В результаті своїх злочинних дій, [PERSON] заволодів грошима [PERSON] в сумі 11'115 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, з відповідач в користь позивачки слід стягнути 11'115 грн. заподіяної їй майнової шкоди. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. 31 березня 2014 року позивачка уклала з адвокатом [PERSON] договір про надання правової допомоги у позовному провадженні. Згідно цього правочину адвокат зобов'язується надати [PERSON] правову допомогу під час підготовки та розгляду судом цивільного позову про захист прав споживача та про відшкодування [PERSON] моральної шкоди заподіяної злочином, а позивачка у свою чергу - виплатити [PERSON] гонорару за надання юридичних послуг в розмірі 1'000 грн. Ці кошти позивачка оплатила [PERSON] про що свідчить копія квитанції № 19 від 28 жовтня 2014 року. Таким чином позивачка понесла судові витрати на правову допомогу у вказаній сумі і їх слід компенсувати за рахунок відповідача. Також позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року, із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів м.з.п. (3'654 грн.). Враховуючи, що суд прийшов до переконання про необхідність стягнення з відповідача 11'115 грн. майнової шкоди, то у даному випадку судовий збір, котрий слід було б справляти становить 243,60 грн. Отож з відповідача на користь позивачки слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved