Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, в якій прохають визнати за кожним з них право на 1/2 частину земельної частки (паю) площею 3,03 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що залишилось після смерті 11 вересня 2014 року [PERSON], що успадкувала після [PERSON], який помер 18 грудня 1996 року, але не оформила своїх спадкових прав. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача - територіальної громади Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, вирішення справи покладають на розсуд суду. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 09.06.2016 року, свідоцтва про народження серії ЯХ № 370271 від 13.12.1949 року, свідоцтва про шлюб, виданого повторно серії І-КЕ № 144847 від 09.06.2016 року підтверджується факт, що [PERSON] є рідним братом [PERSON], а також факт укладення шлюбу у виконавчому комітеті Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області 11.02.1969 року між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. Від спільного шлюбу у подружжя 09.06.1974 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 338354 від 29.06.1974 року. 25.06.1993 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповітне розпорядження, згідно якого належний йому будинок з допоміжними будівлями, що знаходяться в с. Рашівка Гадяцького району Полтавської області заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 25.06.1993 року, зареєстрованого за № 67 та нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Рашівської сільської Ради народних депутатів Гадяцького району Полтавської області. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 036758 від 25.12.1996 року, [PERSON] помер 18 грудня 1996 року. Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав один станом на 18.12.1996 року за адресою: вул. Гагаріна, 57, с. Рашівка Гадяцького району Полтавської області. Інших зареєстрованих станом на 18.12.1996 не значилось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 11.07.2016 року № 02-20/777. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 27.07.2016 року № 02-20/849, [PERSON] дійсно вступила в управління майном після смерті 18.12.1996 року [PERSON], а саме: в шестимісячний строк після його смерті користувалася майном померлого, робила біжучий ремонт будинку, користувалася присадибною ділянкою. Відповідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 275394 від 12.09.2014 року, [PERSON] померла 11 вересня 2014 року. Померла [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на 11.09.2014 року за адресою: вул. Пролетарська, 9, в с. Рашівка Гадяцького району Полтавської області. На день смерті [PERSON] за даною адресою були зареєстровані: [PERSON] чоловік, та [PERSON] син. Інших зареєстрованих станом на 11.09.2014 року не значилось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 11.07.2016 року № 02-20/778. У довідці відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 16.08.2016 року зазначено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право приватної власності на землю на [PERSON] (помер 18.12.1996р.) не видавалися. [PERSON] дійсно мав право на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0213020 згідно розпорядження Гадяцької районної державної адміністрації № 431 від 04.09.1996 року, площею 3,03 умовних кадастрових гектарів на території Рашівської сільської ради Гадяцького району. Як вбачається з пояснення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 448/02-14 від 29.08.2016 року, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) розміром 3,03 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Рашівської сільської ради Гадяцького району, право на яку належало [PERSON], який помер 18.12.1996 року, спадкоємцем якого була його сестра, [PERSON], яка померла 11.09.2014 року, в звязку з відсутністю сертифікату на земельну частку (пай). Згідно повідомлень Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 468 від 21.09.2016 року, № 477 від 14.09.2016 року та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 14.09.2016 року, після померлого 18 грудня 1996 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Після померлої 11 вересня 2014 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі фактичного прийняття. 05 травня 2016 року видавались свідоцтва про право на спадщину, на земельні ділянки, на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Як вбачається з ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 10 ст. 5 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII в редакції, що діяла на той час, право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 1 ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, [PERSON] мав право на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0213020 згідно розпорядження Гадяцької районної державної адміністрації № 431 від 04.09.1996 року, площею 3,03 умовних кадастрових гектарів на території Рашівської сільської ради Гадяцького району, проте не встиг його отримати, оскільки 18.12.1996 року помер. Спадщину після його смерті, до складу якої входить і право на вищезазначену земельну частку (пай), прийняла його рідна сестра, [PERSON], оскільки вона в шестимісячний строк фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 11.09.2014 року [PERSON] померла. Спадщину за законом після її смерті прийняли чоловік, [PERSON] та син, [PERSON], оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved