Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивачі, звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просять суд: виділити у користування: [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], житлову кімнату площею 13,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS]; [PERSON], [PERSON] - житлову кімнату площею 10,5 кв. м. в квартирі [ADDRESS]; [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON], [INFO] житлову кімнату, площею 15,5 кв. м. в квартирі [ADDRESS]; приміщення коридору, ванної кімнати, кухні, туалету та кладовки цієї квартири залишити у загальному користуванні сторін. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що житлове приміщення - квартира [ADDRESS] є неприватизованим, належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та складається із трьох житлових кімнат, площею 10, 5 кв.м., 13,8 кв.м. та 18,2 кв.м. В житловому приміщенні зареєстровано та проживає шість осіб: вона, [PERSON], її повнолітня донька [PERSON], її повнолітня донька [PERSON], її неповнолітня донька [PERSON], її сестра [PERSON], її неповнолітній син [PERSON] Особовий рахунок на вказану квартиру було оформлено на їхнього батька [PERSON], який помер [INFO] року. Ще за життя батька між нею, членами її сім'ї та її сестрою [PERSON] виникають систематичні скандали, спори та непорозуміння з приводу порядку користування вказаним житловим приміщенням, а також з приводу оплати за користуванням цим приміщенням та оплати за житлово-комунальні послуги. Доказами, які підтверджують факт спорів та скандалів щодо користування житловим приміщенням є відповіді з Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а несплати за житлово-комунальні послуги наявні у них квитанції про сплату нами витрат. З часу смерті їхнього батька та до цього часу між ними встановився фактичний порядок користування вказаним житловим приміщенням внаслідок якого її сім'я займає у квартирі дві житлові кімнати, площею 10, 5 та 13,8 кв.м., а сім'я відповідачки займає житлову кімнату, площею 18, 2 кв.м. 21 квітня 2015 року вона, [PERSON], та відповідачка подавали спільну заяву на ім'я голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON], у якій просили укласти з ними окремі договори найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS], проте від місцевої адміністрації ними було отримано відповідь від 22 травня 2015 р. за № 103-103/Г-417-4259, у якій у задоволенні вимоги було відмовлено та акцентовано увагу на порядку оплати заборгованості за житлово-комунальні послуги. Враховуючи, що її сім'я, не зважаючи на труднощі, сплачує у повному обсязі за надані житлово-комунальні послуги, проте відповідачка має значну заборгованість за користуванням житлом та з оплати за комунальні послуги (більше 30 тисяч гривень), між ними виникають систематичні конфлікти також із цього приводу. На даний час підприємства-постачальники комунальних послуг погрожують як відповідачу так і їм позбавити постачання комунальних послуг, зокрема постачання електроенергії. Житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». Договір найму житлового приміщення - квартирою [ADDRESS] у вказаному будинку ніколи не укладався. Відповідачка [PERSON] не визнає позовні вимоги та не бажає укласти нотаріально посвідчений договір про порядок користування житловим приміщенням. Укладення такого договору також є неможливим з огляду на небажання Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації укласти з ними окремі договори найму житловим приміщенням виходячи із фактично займаних приміщень ними та відповідачем, їхніми членами сім'ї. Тому, іншого порядку, як вирішення цього спору у судовому засіданні вони не мають. Відповідачка також жодного разу не приймала участі в поточному ремонті квартири, ігнорує витрати на її утримання та ремонт, що входить до обов'язків наймача відповідно до вимог передбачених ст. 61 ЖК України. Вони, як позивачі, намагалися добровільно врегулювати спір, примиритися з відповідачем, проте її аморальна поведінка, систематичне зловживання спиртними напоями, небажання працювати та бажання зробити з квартири притон перешкоджає їм врегулювати спір, а отже єдиним виходом вони бачать визначення порядку користування цим житловим приміщенням в судовому порядку. В 2012 році вони зверталися до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про виселення, про зміну договору найму житлового приміщення, рішенням суду від 16 січня 2013 року у справі №22-ц/796/3944/2013 їй було відмовлено у задоволенні вимог з тих підстав, що укладення окремих договорів найму даного житлового приміщення призведе до штучного погіршення житлових умов та постановки її на квартирний облік, а також до порушень права відповідачів і зокрема неповнолітньої дитини. Вказане рішення суду нею було оскаржено, проте ухвалою апеляційного суду міста Києва рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Виділення у їхнє користування житлових кімнат площею 10,5 та 13,8 кв.м., відповідачу відповідно кімнати, площею 18,2 кв.м. не порушує законних прав та інтересів відповідача. Всі інші приміщення, як-то коридор, ванна кімната, кухня, туалет, кладовка будуть перебувати у їхньому загальному користуванні. Представник позивача [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітньої доньки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що на разі, за згодою третіх осіб, Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, проведено перепланування квартири, без знесення несучих конструкцій, у зв`язку з чим в квартирі з`явилось три окремі житлові кімнати, які і можуть бути виділені в користування сторонам. Позивач [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в свої інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Уповноважений представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі та прийняти рішення відповідно до законодавства України. Уповноважений представник третьої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати цивільну справу без участі представника та прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України. Уповноважений представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у всій сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог статті 61 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Згідно п.15 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, користування всіма приміщеннями квартир у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється на підставі договорів найму або оренди. Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 1981 року Виконавчим комітетом Подільської районної Ради народних депутатів м. Києва на ім'я [PERSON], сім'я якого складається з чотирьох осіб ([PERSON], [PERSON] (в подальшому змінила прізвище на [PERSON]), [PERSON] (в подальшому змінила прізвище на [PERSON])), на підставі рішення виконкому Подільської районної Ради народних депутатів м. Києва № 486 від 26 жовтня 1981 року, було видано ордер № 93225 серії Б на право зайняття трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.8). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.100). [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.41). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.42). Відповідно до довідки форми № 3 від 06 квітня 2016 року, виданої Комунальним концерном « Центр комунального сервісу», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - з 19 березня 1991 року, [PERSON] - з 01 грудня 2009 року, [PERSON] - з 28 травня 1991 року, [PERSON] - з 26 березня 1996 року, [PERSON] - з 29 вересня 1992 року, [PERSON] - з 01 березня 2005 року. Згідно з Типовим договором найму жилого приміщення в будинках державного та громадського жилого фонду в Україні, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.08.1988 р. наймодавець зобов'язується забезпечити належне утримання жилого будинку та прилеглої до нього території, своєчасно проводити ремонт жилого будинку, забезпечувати роботу його технічного обладнання, на час капітального ремонту надавати наймачеві та членам його сім'ї інше жиле приміщення тощо. За нормою статті 63 Житлового кодексу УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 39,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 13,8 кв.м., 2-а кімната - 15,5 кв.м., 3-я кімната - 10,5 кв.м., кухня площею - 6,2 кв.м., вбиральні (сполученої) площею - 1,2 кв.м., ванної кімнати площею - 2,3 кв.м., коридору площею - 9,2 кв.м., комори площею - 1,1 кв.м. Загальна площа квартири складає 61,6 кв.м. (а.с.95). Відповідно до акту від 13 грудня 2016 року, складеної комісією ЖЕД № 408 в складі: головного інженера ЖЕД-408 [PERSON], майстра з ремонту [PERSON], майстра т/д № 2 [PERSON] та затвердженого начальником ЖЕД № 408 [PERSON], в результаті обстеження квартири [ADDRESS], було встановлено, що в даній квартирі відбулось перепланування, влаштування перегородки з гіпсокартона з дверним прорізом прохідної кімнати, без порушення несучих конструкцій, опалювальні прилади встановлені без змін, згідно технічної документації. Статтею 64 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, між ними постійно виникають суперечки та непорозуміння щодо користування спільним житловим приміщенням, сплати житлово-комунальних послуг, не погоджено конкретний подок користування квартирою. Вказані факти також підтверджуються відповідними висновками органів внутрішніх справ (а.с.62, 63). Відповідно до частини першої ст. 104 Житлового кодексу УРСР, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. Як роз'яснено пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірним житловим приміщенням, виходячи з загальної площі квартири, яка складає 61,6 кв.м., визнання відповідачем позову, виділення в спірній трьохкімнатній квартирі однієї кімнати жилою площею 13,8 кв.м. під № 2 на технічному плані у користування [PERSON] разом з неповнолітньою донькою [PERSON], виділення у користування [PERSON] та [PERSON] жилу кімнату площею 10,5 кв.м. під № 4 на технічному плані, виділення [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] жилу кімнату площею 15,5 кв.м. під № 3 на технічному плані за адресою: [ADDRESS] є є законним і обґрунтованим варіантом у визначенні порядку користування спірною квартирою, який не призведе до порушення прав сторін, а місця загального користування: коридор площею 9,2 кв.м., кухня площею 6,2 кв.м., вбиральня площею 1,2 кв.м., ванна кімната площею 2,3 кв.м., комору площею 1,1 кв.м., залишити в спільному користуванні сторін. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє в свої інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене та

Outcome: approved