Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивачі у червні 2020 року звернулися до суду з указаним позовом, який мотивували тим, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.1987, посвідченого Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою під реєстровим №1482, зареєстрованого в Охтирському БТІ за 337-5740. Заповіт [PERSON] не залишив. Державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. 20.10.2018 року позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр №1681 №1682, по Ѕ частині спадкового майна. Разом з тим, державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори 19.05.2019 року було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи відмову відсутністю документу, який посвідчує право власності на земельну ділянку. Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області № 225 від 28.06.1996 року [PERSON] було передано земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка). [PERSON] за життя не було документально оформлено приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення підсобного господарства. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачі вимушені звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивачі просять суд визнати за ними право на закінчення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа по 1/2 частині земельної ділянки площею 1000 кв.м., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.06.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 30.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачі у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, Тростянецька міська рада подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без участі представника відповідача та про те, що міська рада заперечень не має проти позову (а.с.38). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є дружиною, а позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] в м.Тростянець Сумської області (а.с.9, 10, 11, 12). Позивачі після смерті [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 20.10.2018 року державним нотаріусом Тростянецької районної нотаріальної контори на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 14, 15, 16, 17, 18). При цьому постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори 19.05.2020 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 23). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] суд виходить із такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування спадщини після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, за їх заявою державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 204/2018 та видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців, крім позивачів, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. За життя [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області від 28.06.1996 року № 225 було передано земельну ділянку загальною площею 1000 м.кв., що розташована за адресою:[ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 19). З листа від 03.07.2020 року відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області встановлено, що згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у відділі не встановлено (а.с. 51). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що позивачі, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набули право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали останньому, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу позивачі згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» не одержали у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачів, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за ними рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved