Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтували таким. 17 березня 2015 року помер [PERSON], який являвся чоловіком їй, [PERSON], та батьком йому, [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина за законом. До складу спадкового майна увійшла частка квартири №2, що розташована по вулиці Б. Хмельницького, в місті Липовець, Липовецького району, Вінницької області, яка належить на праві приватної спільної сумісної власності їм позивачам у справі та померлому [PERSON]. Позивач [PERSON] вказує, що нею, як спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийнято шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що у вищевказаному свідоцтві на квартиру не зазначено частку кожного із її співвласників. Ураховуючи наведене, а також те, що один із співвласників спільної сумісної власності помер, що виключає можливість досудового визначення часток у майні, просять суд ухвалити рішення, яким визначити, що позивачам у справі [PERSON], [PERSON] належать частки квартири № 2 в будинку № 1, що розташований по вулиці Б. Хмельницького в місті Липовець, Вінницької області по 1/3 кожному та частка померлого [PERSON] в даному майні становить 1/3. Також позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири № 2, в будинку № 1, що розташований по вулиці Б. Хмельницького, в місті Липовець, Вінницької області по спадщині за законом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, однак надали суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд позов задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача - Липовецької міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує наявна в матеріалах справи розписка про отримання судової повістки на визначений судом день та час. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин та розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивачі, скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами та давши їм оцінку, дійшов до такого висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17 березня 2015 року в місті Вінниці помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ № 315855, видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції, Вінницької області ( а. с.7). Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON], на що вказує свідоцтво про укладення шлюбу серія І-АМ № 393338, видане 25 листопада 1978 року виконавчим комітетом Росошанської сільської ради, Липовецького району (а.с.8) та відповідно до ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», судом було витребувано матеріали спадкової справи № 133/2015 Липовецької державної нотаріальної контори до майна померлого 17 березня 2015 року [PERSON], відповідно до яких судом було встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась позивач [PERSON], будучи дружиною спадкодавця, подавши нотаріусу заяву відповідного змісту за місцем відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів даної Спадкової справи, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], відсутні. Однак постановою державного нотаріуса від 12 травня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири під №2, житлового будинку № 1, по вулиці Б. Хмельницького, в місті Липовець, Липовецького району, Вінницької області відмовлено, оскільки не відомо, який розмір частки даної квартири, належить особисто померлому [PERSON] ( а. с.14). Правовідносини, що є предметом даного спору регулюються Главою 26 «Право спільної власності» Книги третьої та Книгою шостою «Спадкове право» Цивільного кодексу України. На підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України). В силу ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.372 ЦК України). У разі поділу майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України)). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.372 ЦК України). На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зібрані у справі докази вказують на те, що квартира № 2, в будинку № 1, що розташований по вулиці Б. Хмельницького, в місті Липовець, Липовецького району Вінницької області є об'єктом спільної сумісної власності трьох осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В підтвердження чого є: свідоцтво про право власності на житло, що видане Липовецькою районною державною адміністрацією, Липовецького району, Вінницької області згідно з розпорядженням від 12 січня 1999 року за №1 та зареєстроване державним комунальним підприємством «Вінницьке ОО БТІ у відповідності до положень, які діяли на час реєстрації ( а. с. 9). У даному об'єкті власності наявний факт відсутності існування ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників помер, а за життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладений не був. Так як у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між співвласниками та законом, суд вважає, що кожному із співвласників належить по 1/3 частці вищевказаного будинку. Що ж стосується вимог про визнання за позивачем права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом, то варто вказати на наступне. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Разом з тим, відповідно до ст. ст. 1217-1219, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Враховуючи те, що частка квартири № 2, в будинку №1, що розташований по вулиці Б. Хмельницького, в місті Липовець входить до складу спадкового майна та належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, проте право власності його припинилось внаслідок його смерті, позивач має право на спадкування на об'єкт нерухомості, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину прийняла у визначений законодавцем строк, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини, інші спадкоємці відмовились від своєї частки у спадщині, в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому суд вважає, що порушене право позивача в даному випадку підлягає захисту судом у спосіб визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. За таких обставин суд задовольняє позов у повному обсязі. На підставі ст.ст. 25, 346, 369, 272, 1217, 1218 - 1223, 1225, 1226, 1268 -1270 ЦК України,

Outcome: approved