Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом, у якому свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 12.09.2014 року позивач [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 3250,00 грн., які він зобов'язався повернути в строк до 12.10.2014 року, про що складено розписку. 15.09.2014 року [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 дол. США строком до 15.10.2014 року, про що складено розписку. 21.10.2014 року [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 200,00 дол. США, про що складено розписку. 17.12.2014 року [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., про що складено розписку. У встановлені розписками строки [PERSON] грошові кошти не повернув. Окрім того, 07.12.2014 року [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 150,00 дол. США, які він зобов'язався повернути в строк до 15.12.2014 року, про що складено розписку. 29.01.2015 року [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 4400,00 грн. строком до 01.03.2015 року, про що складено розписку. 24.02.2015 року [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 800,00 грн., про що складено розписку. У встановлені розписками строки [PERSON] грошові кошти не повернув. 12.11.2014 року [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 21 700,00 грн. строком до 15.12.2014 року, про що складено розписку.Грошові кошти необхідні були відповідачам для придбання автомобіля. Відповідачі ігнорують їх законні вимоги щодо повернення грошових коштів, що завдає матеріальних збитків, а тому повинні, крім основної суми боргу, процентів, сплатити 3% річних та інфляційні втрата, а також витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. З урахуванням уточнених в ході судовому розгляду справи позовних вимог позивачі просили суд стягнути: з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договорами позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 51 609,46 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - [PERSON] три відсотки річних з простроченої суми, у розмірі 1 395,56 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 58 285,25 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних з простроченої суми, у розмірі 1 718,87 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договорами позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 11 944,89 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних з простроченої суми, у розмірі 334,14 грн.; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати в розмірі 11 252,88 грн., із яких: 10 000,00 грн. - витрати на правову допомогу; 1 252,88 грн. - судовий збір. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали повноваження представнику. Від позивача [PERSON]А, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Представник позивачів в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в заяві про уточнення позовних вимог і надала згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача та представника позивачів на розгляд справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, відповідно до вимог статті. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до письмової розписки від 12.09.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг готівкою 3 250,00 грн. строком до 12.10.2014 року. Згідно до письмової розписки від 21.10.2014 року [PERSON].В. отримав від [PERSON] у борг готівкою 200,00 дол. США. Відповідно до письмової розписки від 17.12.2014 року, [PERSON] .отримав у [PERSON] у борг готівкою 2 000,00 грн. Відповідно до письмової розписки від 12.11.2014 року, [PERSON] отримав у [PERSON] у борг готівкою 21 700,00 грн., які зобов'язався повернути 15.12.2014 року. Згідно до письмової розписки від 07.12.2014 року, [PERSON] отримав у [PERSON] у борг готівкою 150 дол. США строком до 15.12.2014 року. Згідно до письмової розписки від 29.01.2015 року [PERSON] отримав у [PERSON] в борг готівкою 4 400,00 грн. строком до 01.03.2015 року. Згідно до письмової розписки від 24.02.2015 року, [PERSON] отримав у [PERSON] у борг готівкою 800 грн. Станом на 13.06.2016 року грошові кошти відповідачами не повернуто, у зв'язку з чим позивачі звернутися до Суворовського РВ ХМУ із завою про неповернення коштів, що підтверджується талоном-повідомлення № 1240 та № 1300. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Така правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові №6-50цс 16 від 24.02.2016 року, яка є обов'язковою для суду в частині застосування норм матеріального права до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, дослідивши боргові розписки про отримання в борг грошових коштів, які видавалися відповідачами(боржниками) - позивачам(позикодавцям), суд приходить до висновку, що між сторонами укладені письмові договори позики, які в силу їх реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошових сум позичальникам, тому невиконання відповідачами грошових зобов'язань у встановлені строки, свідчить про порушення ними права позивачів, яке підлягає судовому захисту. Отже, із [PERSON] на користь [PERSON] - [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти за договорами позики: від 12.09.2014 року в сумі 3250 грн..; від 21.10.2014 року в розмірі 2590, 12 грн. (сума боргу 200 доларів США, яка еквівалентна відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на 21.10.2014 року (день отримання боргу) курс гривні до долара США становить 1 дол. США - 12,9606 грн.). Із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти за договором позики від 12.11.2014 року в розмірі 21 700 грн. Із [PERSON] на користь [PERSON]А, підлягають стягненню грошові кошти за договорами позики від 07.12.2014 року в розмірі 2364,05 грн., (сума боргу в розмір 150 доларів США, яка еквівалентна відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на 15.12.2014 року (останній день строку для повернення боргу) курс гривні до долара США становить 1 дол. США - 15,7603 грн.); від 24.02.2015 року в розмірі 800 грн.; від 29.01.2015 року в розмірі 4 400 грн.; від 17.12.2014 року в розмірі 2 000 грн. Приписами частини першої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові Враховуючи, що відповідачі своєчасно не повернули позикодавцям грошові кошти, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції підлягають задоволенню, при цьому суд вважає, що із [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 3% річних в розмірі 275,94 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 725,45 грн. за договором позики від 12.09.2014 року, за період із 13.10.2014 року по 10.08.2017 року, які суд вирахував наступним чином 3% від суми боргу 3250 грн. ? 1033 дні ( кількість днів прострочення із 13.10.2014 року по 10.08.2017 року) ? 3/100/365 = 275,94 грн., інфляційні втрати - 3250 грн. (сума заборгованості) * 1,8386 (сума інфляцій за період із 13.10.2014 року по 10.08.2017 року = 5 975,45 грн..-3 250 грн., сума заборгованості = 2725,45 грн. Із [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 3% річних в розмірі 1728,27 грн. та інфляційні втрати в розмірі 16 105,74 грн. за договором позики від 12.11.2014 року за період із 16.12.2014 року по 10.08.2017 року, які слід вираховувати наступним чином 3% = 21 700 грн. (сума заборгованості)* 969 дні (кількість днів прострочення із 16.12.2014 року по 10.08.2017 року) *3/100/365 = 1 728,27 грн. Інфляційні втрати - 21 700 грн. (сума заборгованості) * 1,7422 (сума інфляцій за період із 16.12.2014 року по 10.08.2017року = 37 805,74 грн. - 21 700 грн., сума заборгованості = 16 105,74 грн. Із [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 3% річних в розмірі 322,95 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 661,56 грн. за договором позики від 29.01.2015 року за період із 02.03.2015 року по 10.08.2017 року, які слід вираховувати наступним чином 3% = 4400 грн. (сума боргу)* 893 дні (кількість днів прострочення із 02.03.2015 року по 10.08.2017 року) *3/100/365 = 322,95 грн. Інфляційні втрати - 4 400 грн. (сума заборгованості) * 1,6049 (сума інфляцій за період із 02.03.2015 року по 10.08.2017 року =7 061,56 грн. -4 400 грн. (сума заборгованості) = 2661,56 грн. Із [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 3% річних в розмірі 188,28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 754,60 грн. за договором позики від 07.12.2014 року за період із 16.12.2014 року по 10.08.2017 року, які слід вираховувати наступним чином 3%= 2364,05 грн. (сума боргу в розмір 150 доларів США, яка еквівалентна відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на 15.12.2014 року (останній день строку для повернення боргу) курс гривні до долара США становить 1 дол. США - 15,7603 грн.))* 969 днів (кількість днів прострочення із 16.12.2014 року по 10.08.2017 року) *3/100/365 = 188,28 грн. Інфляційні втрати - 2 364.05 грн. (сума боргу в розмір 150 доларів США, яка еквівалентна відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ станом на 15.12.2014 року (останній день строку для повернення боргу) курс гривні до долара США становить 1 дол. США - 15,7603 грн.)* 1,7422 (сума інфляцій за період із 16.12.2014 року по 10.08.2017 року = 4 118,65 грн. - 2 364,05 грн. (сума заборгованості) = 1 754,60 грн. Згідно до вимог ст.11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, яка за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. За положенням ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-V? «Про граничний розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» Зокрема частиною першою наведеного Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, у яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення суду, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 48 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями від 25.09.2010 року) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачами надана лише копія квитанції № 8 від 05.06.2016 про отримання від [PERSON] 10 000 грн., розрахунок понесених витрат відсутній. Отже, позовні вимоги позивачів в частині стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають із наведених вище підстав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати, по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 68,05 % в сумі 628,78 грн., тобто по 314,39 грн. із кожного. Окрім того, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» [PERSON] підлягає повереннню надміру сплачена сума судового збору в розмірі 1180,21 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 553, 625, 1046 -1050 ЦК України,

Outcome: partial