Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначають, що 8 квітня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту в сумі 122 000 дол. США терміном до 07.04.2028 року зі сплатою 13,00% річних за користування кредитними коштами. 9 квітня 2008 року, з метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язання, між позивачами, [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями позичальника та надали в заставу майно, яке належить їм на праві власності, а саме: квартиру [ADDRESS], та садовий будинок [ADDRESS]. 06 березня 2012 року Богунським районним судом було ухвалено рішення про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 19.03.2012 року. Позивачі зазначають, що при зверненні до відповідача про виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про реєстрацію обтяження квартири та садового будинку, їм було відмовлено. Вважають, що оскільки рішенням Богунського районного суду м.Житомира був розірваний кредитний договір, то основне зобов'язання припиняється з моменту вступу рішення в законну силу, тому позивачі просять припинити договір іпотеки, укладений між ними та відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 09.04.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №6583. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, пояснив суду, що кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» розірваний, а тому договір іпотеки повинен бути припиненим відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України. Представник відповідача Тищенко М.І. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, мотивуючи це тим, що зобов'язання позичальника перед банком згідно кредитного договору не виконане, а отже дане зобов'язання не є припиненим, а звідси і договір іпотеки не може бути припиненим, так як іпотека забезпечує виконання основного зобов'язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, так як зобов'язання залишається не виконаним належним чином, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.04.2008 року між ЖОД «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0848/81/131968, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 122 000 доларів США на строк до 07.04.2028 року, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно умов Договору та Тарифів Кредитора. За користування кредитом позичальник зобов'язався сплачувати кредитору плату у вигляді процентів за процентною ставкою 13,00% річних /а.с.6-8/. В забезпечення вимог кредитора, що витікають із вказаного кредитного договору, а також додаткових угод, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON], [PERSON], які виступають майновими поручителями, та [PERSON] 09.04.2008 року був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Державного житлового фонду від 22 березня 2006 року за № 50994, яке зареєстроване в Комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 10 травня 2006 року за р.№14697829; садовий будинок, що знаходиться на [ADDRESS]. Даний будинок належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 25 березня 2008 року та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 28 березня 2008 року за р.№ 22699393; земельна ділянка, площею 513 кв.м., що знаходиться на території садового товариства «Політехнік» Соколовського масиву Житомирського району Житомирської області та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю /а.с.9-10/. 06.03.2012 року Богунським районним судом м.Житомира було винесено заочне рішення, яким задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», достроково розірваний кредитний договір №014/0848/81/131968 від 08.04.2008 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та стягнуто суму заборгованості за кредитним договором. Рішення набрало чинності 19.03.2012 року /а.с.11-12/. Як вбачається із заяви від 04.09.2013 року позивачі зверталися до відповідача з проханням виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про реєстрацію обтяження квартири та садового будинку, однак 27.09.2013 року їм було відмовлено з посиланням на те, що розірвання кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON], припиняє його дію на майбутнє, при цьому залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов'язань, тому застава майнових поручителів зберігає силу та продовжує забезпечувати виконання зобов'язань за розірваним судом кредитним договором в розмірі, що існував на дату набрання судовим рішенням про розірвання кредитного договору законної сили /а.с.20-21/. 21.01.2013 року головним державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Клембою В. А. відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь банку. /а.с.42/. 19.06.2013 року відбулися прилюдні торги арештованого майна, а саме 1/3 ідеальної частки трикімнатної квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] та перебувала в заставі по кредитному договорі /а.с.43/. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст.525 ЦК України. Стаття 598 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із положеннями ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Виходячи із ч. 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, виходячи з характеру правовідносин сторін та змісту норм статей 598, 599, 653 ЦК України, в яких законодавець розрізняє поняття «розірвання договору», з одного боку, і «припинення зобов'язання», з іншого боку, суд приходить до висновку, що розірвання кредитного договору не припиняє кредитні зобов'язання боржника, у рамках якого боржник зобов'язаний повернути суму кредиту, сплатити проценти та пеню за порушення строків виконання зобов'язання, оскільки кредитне зобов'язання належить вважати припиненим не з моменту набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору, а з моменту виконання позичальником усіх обов'язків перед банком, які складають зміст цього зобов'язання. Із встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що зобов'язання за кредитним договором, забезпеченим договором іпотеки, в повному обсязі не виконано, а тому відсутні підстави вважати, що правовідносини сторін кредитного договору є припиненими, а іпотекодавці (поручителі) звільнені від відповідальності за невиконання божником грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ст.ст. 525, 526, 598, 599, 653 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 12, 17, 33 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed