overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] , є власником житлового будинку по [ADDRESS] . В період з квітня 2014 року по листопад 2015 року позивачка добудувала наступні об`єкти позначені на плані літерами: А - склад, Б - сарай, В - навіс, № 1 - огорожа, без отримання відповідного дозволу. Під час проведення будівельних робіт були дотримані будівельні, архітектурні та санітарні норми. Рішенням Ісаївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області їй у власність була передана земельна ділянка, площею 0,5 га, на якій нею були збудовані самочинні споруди. Таким чином окрім судового порядку позивачка позбавлена можливості захистити свої права та оформити право власності на майно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, що підтверджується матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 ), копією Зведеного акту вартості будівель та споруд ( а.с. 5 ), копією Витягу ( а.с. 6 - 9 ). Відповідно до ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Краматорська № 97 від 07.02.2014 року. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради № 26344 від 09.07.2019 року, № 28175 від 19.07.2019 року. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але фактично не проживає з 2014 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою комітету мікрорайону № 2 Краматорської міської ради від 11.07.2019 року за № 01-19/347. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує його право в користуванні власністю, у зв`язку з його реєстрацією, але фактичним не проживанням за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Крім того, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Витягу про Державну реєстрацію прав, копією договору купівлі-продажу квартири. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради № 38959 від 02.11.2018 року, № 41295 від 16.11.2018 року. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується Актом про непроживання від 12.10.2018 року. [PERSON], [INFO], навчається на 1 курсі соціально-гуманітарного факультету «Северо-Восточного государственного университета» на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 4870 від 13.09.2018 року. [PERSON], [INFO], зареєстроване місце проживання: [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченою копією витягу Виду на проживання іноземного громадянина. Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує його право в користуванні власністю, у зв'язку з його реєстрацією, але фактичним непроживанням за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Договору дарування квартири від 30.04.2002 року, та копією технічного паспорту на квартиру. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради № 35245 від 12.10.2018 року, № 40333 від 09.11.2018 року. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає з 10.04.2014 року по теперішній час за адресою [ADDRESS], що підтверджується Актом про не проживання від 24.10.2018 року. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує її право в користуванні власністю, у зв'язку з його реєстрацією, але фактичним не проживанням за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] є власником ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 23 липня 2013 року. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який в будинку з 2013 року не проживає, не несе ніяких витрат по утриманню житла та оплаті за комунальні послуги. На даний час він не скасував своєї реєстрації за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу, як власнику будинку, реалізувати своє право в повному обсязі. Добровільно відповідач не бажає скасувати свою реєстрацію за вказаною адресою. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в позові просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 16 ч. 2 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК України «при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців». У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка є власником ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 23 липня 2013 року (а.с. 4). У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Відповідач у спірному будинку не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом обстеження від 24.09.2015 року, складеного депутатами Ічнянської міської ради (а.с. 7). Тому суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивачка, [PERSON], є громадянкою Російської Федерації, звернулась до суду із позовом до громадянина України, [PERSON], про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 26.07.2002 р. відділом РАГС Лев - Толстовського району, Липецької області, Російської Федерації, запис акту № 49. Обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], проте сімейне життя не склалося по причині різних характерів і поглядів, між ними постійно виникали суперечки та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбу. З червня 2011 р. шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає примирення неможливим, такі спроби у минулому не принесли жодних результатів, а надання строку на примирення лише погіршить їхні відносини. Після розлучення донька проживатиме з нею, майнових спорів між ними не існує. Позивачка просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з»явився, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивачка не заперечує. У відповідності зі ст. 279 СК України розірвання шлюбу громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох із подружжя, по причині характерів і поглядів на життя, права і обов»язки подружжя, між ними постійно виникали суперечки та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбу. З червня 2011 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо, тривалий час шлюб існує лише формально . Після розлучення донька сторін проживатиме з позивачкою, майнових спорів з відповідачем не існує. Спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112, 279 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження та витягу з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №610 від 11.08.2016 року, запис про батька дитини зроблено згідно до ч.1 ст.135 СК України, в графі батько вказано « [PERSON] » (а.с.6-7). Відповідно до ч.1 ст135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 125 ч.2 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У цивільному процесі доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується Ордером № 1921 від 06.01.1983 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради № 17932 від 24.05.2018 року, № 35286 від 12.10.2018 року. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується Актом про не проживання від 03.09.2018 року. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Крім того, факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], підтверджується також показаннями свідків: Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її сусідкою. Вони разом працювали на СКМЗ. [PERSON] є сином [PERSON] За адресою: [ADDRESS], він не проживає, де може проживати, їй невідомо. Вона його вже не бачила приблизно з 2008 року. Пам'ятає, що коли вона пішла на пенсію в 2010 році, [PERSON] за вищевказаною адресою вже не жив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає родину [PERSON], бо вони до 2018 року були сусідами, а на теперішній час підтримують дружні стосунки. Їхні діти росли разом, ходили до школи. З 2008 року, а може з 2010 року [PERSON] в квартирі не проживає. Де живе, їй невідомо. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримує квартиру та сплачує комунальні послуги, з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в ній, тобто за газ, воду, вивіз побутових відходів. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі без поважних причин понад шість місяців, а тому відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Крім того, відповідно до ст 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , який до її повноліття сплачув аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку. У теперішній час [PERSON] навчається на другому курсі відділення Кадрового забезпечення Харківского Національного Університета Внутрішніх справ, у зв`язку з цим потребує матеріальної\~ допомоги, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно на час її навчання. В судове засідання на розгляд справи позивачка не з`явилася, суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання на розгляд справи також не з`явився, суду надав письмову заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини його заробітку на час її навчання. Суд, з урахуванням доказів, що є в матеріалах справи вважає, що підстави для стягнення аліментів є, оскільки [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] (а.с.3), вона проживає з матір`ю(а.с.4), згідно довідки [PERSON] навчається у Харківському національному університеті внутрішніх справ(а.с.5), відповідач має змогу надавати допомогу на утримання дочки на час навчання, проти чого він і сам не заперечує. Крім того, з відповідача потрібно стягнути державне мито на користь держави і судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після померлого 04.01.2007 року батька [PERSON], який до смерті проживав у [INFO]. На момент смерті [PERSON] у визначений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON] та дружина померлого [PERSON] у визначений законом строк подали до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Станом на 01.07.1990 року домоволодіння, розташоване по вул.Центральній, 17 в селі Романки Шишацького району Полтавської області відносилося до колгоспного двору і членами колгоспного двору були позивачка [PERSON] та [PERSON], який помер 04.01.2007 року. Таким чином, даний житловий будинок з господарськими будівлями належав двом членам колгоспного двору в рівних частках по 1/2 частині кожному. Спадкове майно померлого [PERSON] складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул.Центральній,17 в селі Романки Шишацького району Полтавської області. Для одержання свідоцтва про право на спадщину позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, але нотаріус відмовила їй з тих підстав, що спадкове домоволодіння не внесене до реєстру прав власності на нерухоме майно. У звязку з цим позивачі звернулися до суду за захистом своїх майнових прав. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Представник позивачів позов підтримав. Представник відповідача позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем не має. На підставі ст.ст.1216-1218, 1296 ЦК України,

Outcome: approved