Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивачі\~ свої вимоги мотивують тим, що є спадкоємцями після померлої [PERSON] За життя остання була керівником ТОВ «ТФ «Магазин «Славутич». Після смерті матері позивачі дізналися, що відповідачем невиплачена належна їй заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки та допомога по тимчасовій втраті працездатності, загальна сума складає близько 112848,16 грн. У звязку з цим, позивачі звернулися до відповідача з письмовою заявою про виплату їм вказаної суми. Однак товариство ухиляється від отримання вказаної заяви. Тому просять стягнути з ТОВ «ТФ «Магазин «Славутич» на їх користь 112848,16 грн заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, що належали до виплати [PERSON] по 1/2 частині кожному. Стягнути судовий збір. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Позивачі подали письмові заяви про слухання справи у їх відсутність та відсутність представника, підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 13 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28 березня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 28 березня 2018 року відкладено розгляд справи до 16 квітня 2018 року у звязку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 16 квітня 2018 року відкладено розгляд справи до 21 травня 2018 року у звязку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 21 травня 2018 року відкладено розгляд справи до 6 червня 2019 року у звязку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 6 червня 2018 року відкладено до 10 липня 2018 року у звязку з відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 10 липня 2018 року відкладено розгляд справи до 22 серпня 2018 року у звязку з неявкою відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2019 року призначено справу до судового розгляду на 18 вересня 2018 року. Протокольною ухвалою головуючого від 18 вересня 2018 року відкладено розгляд справи до 15 листопада 2018 року у звязку з витребуванням додаткових доказів та неявкою відповідача. 15 листопада 2018 року відкладено розгляд справи до 03 січня 2019 року у звязку з перебуванням головуючого у відрядженні у м. Харків. Протокольною ухвалою головуючого від 3 січня 2019 року відкладено розгляд справи до 1 лютого 2019 року у звязку з витребуванням доказів та відсутністю доказів сповіщення відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 1 лютого 2019 року відкладено розгляд справи до 5 березня 2019 року у звязку з уточненням позовних вимог. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] станом на 11 квітня 2017 року була керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Магазин Славутич» (Т. 1 а.с.15-16). 17 березня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т.1 а.с.13). Остання являється матірю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про одруження (Т.1 а.с.10-12). Згідно листа приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] від 25 квітня 2017 року №560/01-16, після смерті [PERSON], 12 квітня 2017 року була заведена спадкова справа №19/2017. Станом на 25 квітня 2017 року спадкоємцями після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] та син [PERSON] (Т.1 а.с.14). Згідно відомостей банківських установ, в яких обслуговується відповідач, остання виплата заробітної плати на користь [PERSON] проводилася за липень 2016 року (Т. 2, а.с.22,14). Відповідно до звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що подавалися відповідачем до органів доходів і зборів, відповідачем [PERSON] нараховано заробітну плату у розмірі: серпень 2016 року 9793,27 грн., вересень 2016 року 9793,27 грн., жовтень 2016 року 5800, 63 грн, листопад 2016 року 7533,29 грн., грудень 2016 року 8991,99 грн., січень 2017 року 16872,00 грн., лютий 2017 року 2530,80 грн., березень 2017 року 17215,05 грн., а всього в сумі 78530,30 грн. Таким чином, на день смерті [PERSON] останній не було виплачено заробітну плату , яка з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5%) складає 63216,89 грн. Разом з цим, зі звітності вбачається, що нарахування [PERSON] у листопада 2016 року компенсації за невикористані дні щорічної відпустки становить 71 74,45 грн, що за вирахуванням ПДФО та військового збору складає 5775,43 грн. У серпні 2016 року [PERSON] нараховані лікарняні у сумі 6805,50 грн., у вересні 2016 року 6825,39 грн., у листопаді 2016 року 11575,74 грн., у грудні 2016 року 7863,30 грн., у лютому 2017 року 12637,68 грн., у березні 2017 року 8951,69 грн. Всього в сумі 54479,30 грн., що за вирахуванням ПДФО та військового збору становить 43855,84 грн. (а. с. 182-210). Таким чином, загальна сума невиплаченої заробітної плати та інших виплат становить 112848,16 грн. 26 лютого 2018 року позивачі направили письмову заяву на адресу відповідача про виплату їм як спадкоємцям належної [PERSON] заробітної плати, компенсації за невикористані дня щорічної відпустки та допомоги по тимчасовій втраті працездатності. Однак згідно розписки, бухгалтер ТОВ ТВ «Магазин «Славутич» [PERSON] відмовилася від отримання заяви (а.с.23). Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми нарахованої заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про відпустки» , у разі смерті працівника грошова компенсація за невикористані ним дні щорічних відпусток виплачується спадкоємцям. Згідно вимог ст. 1, 16, 19, 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», застраховані особи у разі настання страхового випадку мають право на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності. Відповідно до ст. 30 цього закону, допомога надається за основним місцем роботи. Не одержане у звязку зі смертю застрахованої особи матеріальне забезпечення, відповідно ст. 32 Закону виплачується членам сімї, які проживали разом з нею, або спадкоємцям. Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів по 1/2 частині заробітної плати в розмірі 63216,89 грн.,, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 5775,43 грн. та допомоги по тимчасовій втраті працездатності в розмірі 43855,84 грн., що належали до виплати [PERSON] тобто по 56\~424 грн. 87 коп. кожному. Між позивачами та адвокатом [PERSON] 22 лютого 2018 року укладено договір про надання правової допомоги (а.с.26). Відповідно до квитанції №7 та квитанції №8, вартість послуг становить 4000,00 грн. (а.с.24-25). Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»). Стороною позивача не надано розрахунку з описом виконаних робіт, а тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є обгрунтованою та в її задоволенні належить відмовити. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 3 травня 2018 року у справі 61-3416 св 18. У відповідності із ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів судовий збір у розмірі по 704 гривні 80 копійок з кожного.

Outcome: partial