Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання незаконними дій, посилаючись на те, що головою Фастівської РДА винесені розпорядження «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам України у власність для ведення особистого селянського господарства в межах Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області». Згідно розпорядження громадянам згідно додатку, в тому числі і позивачам надано дозвіл терміном 2 роки на розробку проекту землеустрою. Землевпорядною організацією було виготовлено проекти землеустрою, а Управлінням Держземагенства у Фастівському районі в 2012 році відведеним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери. У 2012 році після надання їм дозволів на розробку проектів землеустрою ТОВ «Українські бізнес-інноваційні системи» звернулося до суду з позовом до Фастівської РДА про визнання недійсним вказаних розпоряджень і судовий розгляд справи позбавив можливості звернутися до Фастівської РДА з клопотанням про затвердження проектів землеустрою. Станом на 01.01.2013 року проекти землеустрою не були затверджені Фастівською РДА, а кадастрові номери не були внесені до Державного земельного кадастру. З 01.01.2013 року відбулися зміни до земельного законодавства і Фастівська РДА втратила повноваження на затвердження проектів землеустрою і розроблені проекти землеустрою потребували змін. При зверненні до землевпорядної організації за виготовленням нових проектів землеустрою, їм повідомили, що видані розпорядження мають відмітку «терміном на 2 роки», а тому не можуть бути на даний час підставою для виготовлення проектів землеустрою. Вважають, що діюче на той час земельне законодавство не передбачало жодних часових обмежень для розробки проекту землеустрою, а тому зазначення терміну у 2 роки в розпорядженнях Фастівської РДА не відповідає вимогам закону та грубо порушує їх права на безоплатне отримання у власність земельних ділянок. В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. В судому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, мотивуючи свою позицію тим, що положенням яке затверджено РДА передбачалося встановлення терміну дії розпоряджень, виданих головою РДА, а також зазначила, що на даний час вказані земельні ділянки передані до Головного управління Держгеокадастру у Київській області і Фастівська РДА не є розпорядником земель. Також, просила застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, який, вважає, позивачі пропустили без поважних причин. В судовому засіданні представник третьої особи у вирішенні даного спору поклалась на розсуд суду. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що на підставі розпоряджень Фастівської РДА від 11 липня 2012 року за № 422-од, від 23 серпня 2012 року за № 530-од, від 21 вересня 2012 року за № 639-од «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам України у власність для ведення особистого селянського господарства в межах Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області» позивачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно, надано дозвіл терміном 2 (два) роки на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства в межах Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, замовити землевпорядній організації проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, доручити Управлінню Держкомзему у Фастівському районі координувати роботи по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. розроблений та погоджений проект подати на розгляд та затвердження до райдержадміністрації. На підставі розпоряджень № 422-од від 11.07.2012 року, № 530-од від 23.08.2012 року та № 639-од від 21.09.2012 року позивачі звернулися до землевпорядної організації ПП «Межа Фаст» та уклали угоди на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. Землевпорядною організацією було виготовлено проекти землеустрою, а Управління Держземагенства у Фастівському районі (на даний час реформоване в Управління Держгеокадастру у Фастівському районі) в 2012 році, згідно діючого на той час порядку, відведення земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери. Фастівським міськрайонним судом Київської області було розглянуто цивільну справу за позовом ТОВ «Українські бізнес-іноваційні системи» до Фастівської РДА Київської області, треті особи - Управління Держкомзему у Фастівському районі, Веприцька сільська рада про визнання недійсним розпоряджень Фастівської РДА та рішенням від 25 лютого 2013 року визнано недійсним та скасовано розпорядження Фастівської районної державної адміністрації Київської області № 422-од від 11.07.2012 року, № 530-од від 23.08.2012 року та № 639-од від 21.09.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам України у власність для ведення особистого селянського господарства в межах Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 20 травня 2013 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2013 року скасовано, провадження у справі закрито. В зв»язку з розглядом вказаної справи позбавило позивачів можливості звернутися до Фастівської РДА з клопотанням про затвердження проектів землеустрою і станом на 01.01.2013 року проекти землеустрою не були затверджені Фастівською РДА, а кадастрові номери не були внесені до Державного земельного кадастру. В подальшому відбулися зміни в законодавстві, що регулює земельні правовідносини та з 01.01.2013 року Фастівська РДА втратила повноваження на затвердження проектів землеустрою, оскільки таке право відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 9 грудня 2011 року № 4152-VI перейшло до Управління земельних ресурсів і розроблені проекти землеустрою потребували змін. При зверненні до землевпорядної організації за виготовленням нових проектів землеустрою, позивачам повідомили, що видані їм розпорядження мають відмітку «терміном на 2 роки», а тому не можуть бути на даний час підставою для виготовлення проектів землеустрою. Згідно ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Стаття 3 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», який відповідно до Конституції України визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій зазначає, що місцеві державні адміністрації діють на засадах: відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність; верховенства права; законності; пріоритетності прав людини; гласності; поєднання державних і місцевих інтересів. Статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що «голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження». Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Разом з тим, ч.1 ст.38 цього ж Закону на місцеві державні адміністрації покладений обов'язок забезпечувати додержання прав і свобод громадян. Статтею 43 даного Закону встановлено, розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно ст.118 ЗК України, в редакції, чинній на час спірних правовідносин передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Аналіз вищезазначених норм та досліджених судом обставин справи, дає підстави суду дійти до висновку, що діюче на той час земельне законодавство, зокрема ст. 118 ЗК України, не передбачало жодних часових обмежень для розробки проекту землеустрою, а тому дії відповідача щодо зазначення терміну у 2 (два) роки в розпорядженнях Фастівської РДА суперечить вимогам Закону та є незаконним. Згідно ст.19 Конституції України, посадова особа органу державної влади має діяти виключно у межах, способом і у порядку, прямо передбаченими законом України. Що стосується заявленого представником відповідача клопотання про застосування до даного спору строку позовної давності в розумінні ст. 257 ЦК України, суд вважає його необґрунтованим. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки про порушення свого права позивачі дізналися на початку квітня 2016 року з листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області, що в розумінні ч.1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Outcome: approved