Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] після уточнення позову звернулися з вимогами до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] усе своє життя проживала і на даний час проживає в [ADDRESS] утримує її, сплачує комунальні та інші обов'язкові платежі, проводить поточні ремонти та благоустроює квартиру. Факт її проживання разом зі спадкодавцем та власником 2/3 частини [PERSON] встановлено судовим рішенням. Як спадкоємець четвертої черги від спадщини вона не відмовлялася і прийняла її з моменту смерті спадкодавця, при цьому це право власності виникло незалежно від того, чи зверталася вона до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, чи ні. Відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно не являється підставою для позбавлення її набутого права власності і тому вона є власником 2/3 частини квартири. В той же час відповідач [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори протягом шести місяців після відкриття спадщини, і також пропустила додатковий строк для подання заяви, визначений рішенням суду, тому втратила таке право. Не дивлячись на наявність складеного на її користь заповіту вважається, що від спадкування за заповітом вона відмовилася. Крім того 30 липня 2013 року [PERSON] відчужила ? частину від успадкованої 2/3 частини квартири на користь [PERSON]. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені вимоги повністю. Представник позивачів та позивач [PERSON] зазначили, що її права порушуються також, оскільки вона є власником 1/3 частини і заперечує проти права власності відповідачів щодо частини спірної квартири. Відповідачі до суду не з'явилися. В матеріалах справи є заперечення відповідачки [PERSON] в яких вона вказує на наявність у неї прав спадкоємця за заповітом, прийняття спадщини шляхом подання заяви до нотаріальної контори та отримання свідоцтва на законних підставах. Від відповідача [PERSON], який є також представником [PERSON] заяв про відкладення не надходило. Четверта нотаріальна контора звернулася з заявою про розгляд справи в їх відсутності та надала пояснення про відповідність вчинених нотаріальних дій вимогам закону. Заслухавши позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] року помер [PERSON], за своє життя він був власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а власником іншої частини є позивач [PERSON]. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25 січня 2012 року було встановлено факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю з лютого 1999 року до часу відкриття спадщини. 2 червня 1999 року [PERSON] залишив на ім'я [PERSON] заповіт на належну йому квартиру [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 3 листопада 2010 року було встановлено факт належності [PERSON] заповіту складеного [PERSON] від 2 червня 1999 року зареєстрованого в реєстрі за №1-2794 на ім'я [PERSON], а також визначено [PERSON] додатковий строк на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] протягом чотирьох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Дане рішення набрало законної сили 5 січня 2011 року, а 2 березня 2011 року відповідач [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини до Четвертої одеської державної нотаріальної контори. Отже, [PERSON] не пропустила строк для подання заяви, визначений рішенням суду, і видане 26 липня 2012 року нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким власником спадкового майна [PERSON], яке складається з 2/3 частин квартири [ADDRESS], стала [PERSON], є таким що відповідає вимогам закону. Згідно з нормами ч.1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст..1269 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України ). Нормами ст.1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Нормами ч.1,2 ст.321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оцінюючи усі представлені докази в сукупності та виходячи із вказаних норм, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є незаконними та безпідставними, оскільки відповідачкою [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на законних підставах, і вона, будучи власником 2/3 частини квартири, цілком законно розпорядилася частиною успадкованого майна на користь [PERSON], тоді як [PERSON] в даному випадку не має права на спадщину за законом у зв'язку з наявністю заповіту та прийняття спадщини [PERSON], отже і права її не були порушені. Крім того, необхідно звернути увагу, що до нотаріальної контори у встановлений строк також звертався з заявою про прийняття спадщини син померлого - [PERSON], який відповідно до вимог ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги і не був усунений від спадщини, тому в разі відсутності спадкоємців або відмови у прийнятті спадщини за заповітом, саме він може бути спадкоємцем. Що стосується вимог позивачки [PERSON], то вони також є безпідставними, оскільки вона не є спадкоємцем, тому не має відношення до спірного майна, і її права не були порушені.

Outcome: dismissed