Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із даним позовом в якому вказали, що є власниками садового будинку в урочищі «Калюс» вулиця Виноградна, 10 на території колишньої Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, оскільки будинок придбаний під час їхнього шлюбу. Вироком Новоушицького районного суду від 01 лютого 2017 року відповідача засуджено за ч.3 ст.185 КК України за крадіжку належного їм рухомого майна із вищевказаного будинку. [PERSON] таємно викрав два покривала вартістю 350 гривень за одне покривало, загальною вартістю 700 гривень, одіяло з підодіяльником вартістю 260 гривень, дзеркало вартістю 500 гривень, DVD програвач «PHILIPS» вартістю 150 гривень та сабвуфер «4U SpeakerSystem» вартістю 670 гривень, всього на суму 2280 гривень. Крім цього в процесі крадіжки відповідач пошкодив вікно пластикове вартістю 600 гривень, ролети віконні вартістю 1920 гривень, розбив вазу вартістю 80 гривень, світильники на стелю вартістю 118 гривень, всього на суму 2718 гривень. Також в процесі проникнення в приміщення будинку пошкоджено стіни кровю, ринкова вартість ремонту становить 2385,16 гривень. Крім цього забруднив кровю та болотом покривало вартістю 350 гривень, ковдру з підодіяльником вартістю 190 гривень, підодіяльник вартістю 70 гривень, пошкодив тюлі віконні вартістю 780 гривень, всього на суму 1390 гривень. Відповідач навмисно в процесі крадіжки пошкодив та привів у непридатність розпилювач душової колонки, вартістю 75 гривень, потрощив фонарі газоні 10 штук вартістю 580 гривень, зламав вимикач світла розетку вартістю 60 гривень, пошкодив телевізор та тюнер, ремонт яких склав 320 гривень, всього на суму 1035 гривень. У звязку з ремонтом електрообладнання, установки світильників, розетки понесено витрат на суму 200 гривень. Також позивач просить відшкодувати витрати на придбання бензину в сумі 949, 95 гривень. Всього спричинено шкоди в результаті спричиненої крадіжки та пошкодженого майна на суму 10\~958,11 гривень, яку просили стягнути із відповідача, а також моральну шкоду в сумі 1000 гривень на кожного, від стягнення останньої заявою про зменшення позовних вимог в подальшому відмовились. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому, просять його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проте вважав суму до відшкодування завданої шкоди завищеною. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи доказами, дійшов до такого висновку. За змістом статті 60 Сімейного кодексу України та ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.\~\~ Порядок здійснення подружжям права спільної сумісної власності та право подружжя на розпорядження спільним сумісним майном визначено у ст.ст.63,\~65 Сімейного кодексу України, згідно з якими дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК № 1160388, виданого Браїлівською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, позивачі зареєстрували шлюб 15 жовтня 1972 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 липня 2011 року [PERSON] є власником садового будинку 10 по вул.Виноградній, розташованого в садово-огородньому кооперативі «урочище [PERSON]» Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Однак даний будинок та речі, які знаходяться у ньому, в силу вимог ст.60 Сімейного кодексу України, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, про що також зазначають позивачі. Вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року, який набрав законної сили 04 березня 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в цивільному позові відмовлено, оскільки розмір заподіяної шкоди в сумі 2280 гривень повністю відшкодований на стадії досудового слідства. Під час розгляду кримінальної справи судом установлено, що [PERSON] 22 жовтня 2016 року біля 11 години, переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи, шляхом зриву металевого ролета та розбиття віконного скла, проник в дачний будинок, який належить [PERSON], що по вул. Виноградній, 12, урочище «Калюс» біля с.Рудківці Новоушицького району, звідки таємно викрав два покривала вартістю 350 гривень за одне покривало, загальною вартістю 700 гривень, одіяло з підодіяльником вартістю 260 гривень, дзеркало вартістю 500 гривень, DVD програвач «PHILIPS» вартістю 150 гривень та сабвуфер «4U SpeakerSystem» вартістю 670 гривень, чим завдав [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 2280 гривень. Згідно з ч. 4\~ст.61 ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди). Звертаючись до суду із даним позовом позивачі, посилаючись на ст.1166 ЦК України, вказували на те, що спірна шкода завдана відповідачем як фізичною особою. При цьому у позовній заяві зазначають, що збиток у сумі 10\~958,11 гривень спричинений в результаті крадіжки та пошкодження майна. За положеннями\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для правильного вирішення спірних правовідносин, з урахування фактичних обставин справи, а також доводів та заперечень сторін, та враховуючи обсяг предявленого [PERSON] обвинувачення у кримінальному провадженні №12016240190000305, в межах якого його засуджено за ч.3 ст.185 КК України, а також ту обставину, що потерпілим по кримінальному провадженні був лише позивач [PERSON], цивільний позов якого був вирішений судом в межах кримінального провадження, позивач [PERSON] не є особою, яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні, суд рахує, що відносини, які виникли між сторонами, є деліктними та регулюються ст.1166 ЦК України. Згідно з ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п.2\~постанови пленуму Верховного Суду України\~\~від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ г) вина. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Проте, позивач повинен доказати факт заподіяння шкоди та її розмір. Відповідно до ст.1192\~\~ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З доводів позивачів вбачається, що відповідачем було викрадено два покривала, одіяло з підодіяльником, дзеркало, DVD програвач «PHILIPS» та сабвуфер «4U SpeakerSystem», всього на суму 2280 грн. Однак зазначені речі були повернуті позивачу [PERSON] під час досудового розслідування, що визнається сторонами та встановлено вироком суду. Зазначена майнова шкода була завдана позивачу [PERSON], як потерпілому та цивільному позивачу в кримінальному провадженні та добровільно відшкодована відповідачем на досудовому слідстві, шляхом передачі зазначеного майна [PERSON], тому позов в цій частині є необґрунтованим та не підлягає до задоволення. В той же час суд вважає доведеним факт неправомірних дій відповідача, шкоди, його вини та наявність безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями та шкодою в частині пошкодження вікна пластикового, вартість якого згідно з рахунком-фактурою №245 від 31 жовтня 2016 року становить 350 гривень, а не 600 гривень, як зазначають позивачі та в частині пошкодження ролетів віконних, вартістю 1920 гривень, які позивачі, вимушені були замінити, що підтверджується накладною № 427 від 01.11.2016 року, вироком суду, тому в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Як на докази завдання шкоди відповідачем в частині розбиття вази вартістю 80 гривень, світильників на стелю вартістю 118 гривень, пошкодження тюлі віконної вартістю 780 гривень, розпилювача душової колонки вартістю 75 гривень, фонарів газоних в кількості 10 штук вартістю 580 гривень, вимикача світла розетки вартістю 60 гривень, телевізора та тюнера, ремонт яких склав 320 гривень, а також в частині забруднення стін кровю, ринкова вартість ремонту яких складає 2385,16 гривень, забруднення покривала вартістю 350 гривень, ковдри з підодіяльником вартістю 190 гривень, підодіяльника вартістю 70 гривень, проведення ремонту електрообладнання, установки світильників, розетки на суму 200 гривень, позивачі надали накладні, товарні чеки на придбання зазначеного майна, договір укладений між [PERSON] та гр. [PERSON], предметом якого є ремонт електрообладнання в урочищі «Калюс» вул.Виноградна, 10, а саме: заміна світильників 2 штуки, вмикач 1 штука, розетка 1 штука за ціною 200 гривень, договір укладений між [PERSON] та [PERSON], предметом якого є ремонт телевізора і тюнера у будинку по вулиці Виноградна, 10 в урочищі «Калюс»; висновок експерта про оцінку зазначеного майна та комерційний кошторис на поточний ремонт садового будинку по вул.Садова, 12 в урочищі [PERSON] району. Зазначені вище письмові документи, визначають лише вартість вказаного майна, проте вони не дають змогу суду встановити наявність заподіяної шкоди та відповідно і причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, яке мало місце 22 жовтня 2016 року та шкодою, про яку зазначають позивачі, оскільки вона не випливає із предявленого обвинувачення та не доведена позивачами належними та допустимими доказами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України, тому в цій частині позову слід відмовити. Вимоги позивачів в частині відшкодування витрат на бензин в сумі 949,95 гривень, що позивачі понесли у звязку з поїздками разом із працівниками поліції автомобілем до місця пригоди, то вони також не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності. До позову надані квитанції, що свідчать про придбання бензину на суму 749,92 гривень згідно з фіскальним чеком від 26 жовтня 2016 року о 12:19 год. та на суму 199,95 гривень згідно з фіскальним чеком від 28.10.2016 року о 22:08 год. Суд вважає, що позивачами не мотивовано відшкодування\~\~витрат пального, зокрема не вказано відстані, автомобіля, витрат пального на його експлуатацію та дійсно понесених витрат бензину у зв'язку із завданою їм шкодою, а фіскальний чек доводить лише факт придбання пального, а не його витрату. Відповідно до ч. 3 ст.\~10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За змістом ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 2270 гривень (350 гривень +1920 гривень). Разом з тим, визнання позову відповідачем за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає перевірці судом на предмет відповідності закону та дотримання прав, свобод, чи інтересів інших осіб. Водночас, визнання відповідачем цього позову суперечить вимогам ст. 1166 ЦК України, тому не приймається до уваги судом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial