Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Рівненської міської ради, [PERSON] , державного реєстратора Харитонової Галини Володимирівни Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради, визнання недійсним додаткового договору про поновлення оренди землі, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання звільнити земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що починаючи з 19 століття сім`я [PERSON] проживала на території Рівненської області. Архівною довідкою від 10.03.2009 року підтверджується, що « [PERSON] у 1937 році в с. Тинне Ровенської гліни мав землю загальною площею 5 3/4 Га. За часи Радянської влади почалося відбирання землі, яка належала сім`ї [PERSON] . Архівною довідкою від 29.02.2009 року підтверджується, що [PERSON] в с Тинне мав землю загальною площею 4,5 Га. Через те, що в Радянські часи громадяни не мали права володіти землею, майже всю землю забрала Радянська влада, залишивши у користуванні сім`ї [PERSON] для користування тільки 0.29 Га землі. Земля була розташована наступним чином: 0.19 Га під будинком та біля будинку, а 0.10 Га за дорогою. Дане користування земельними ділянками оформлювалося або погосподарськими книгами або земельними шнуровими книгами. Таким чином право користування землею було оформлено на [PERSON] в земельній шнуровій книзі в 1963-1965 рр. Зокрема це підтверджується довідкою з державного архіву Рівненської області, в якій зазначається, що в архівному фонді колгоспу ім. Леніна с. Басів Кут в земельній шнуровій книзі за 1963-1965 рр. є відомості про те, що [PERSON] мав землю загальною площею 0.29 Га в с. Тинне. На той час с. Тинне було окремою адміністративною одиницею і не входило до складу міста Рівного. Разом з батьком, [PERSON] , цією землею користувався його син [PERSON] , який продовжив користування цією землею після смерті свого батька, зокрема, сплачуючи необхідні суми за користування землею. Зокрема в даних платіжних повідомленнях вказана площа землі, за яку сплачується податок - 0.29 Га. Разом з [PERSON] даною землею користувалися та продовжують користуватися його донька - [PERSON] (надалі - Позивач 1), його син - [PERSON] (надалі - Позивач 2), його зять [PERSON] та їхні діти, про що свідчить довідка від ПСП «Волинь» Рівненського району Рівненської області (копія довідки додається до позовної заяви). З цих 0.29 Га у 2007 році [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0.10 Га. Даний розмір площі приватизації пов`язаний з обмеженнями, які встановлені чинним законодавством щодо площі земельних ділянок, які можна приватизувати на одну особу (не більше 0.10 Га на одну людину). Однак залишилася неприватизованою земля площею 0.19 Га. Тому, протягом останніх років члени сім`ї [PERSON] багато разів зверталися до органів місцевого самоврядування з заявами та зверненнями щодо приватизації даної землі, додаючи до заяв копії документів, які підтверджують використання цієї землі сім`єю [PERSON] протягом останніх 70 років. Зокрема, 04.04.2008 року [PERSON] до Рівненської міської ради була подана заява про надання дозволу для виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки, до заяви були додані необхідні документи. На дану заяву [PERSON] отримав відповідь від Відповідача 1, в якій [PERSON] повідомили про те, що частина земельної ділянки, про яку подавав заяву [PERSON] передана в оренду громадянці [PERSON] , тому надання дозволу для виготовлення технічної документації неможливе. Зазначають, що частиною земельної ділянки, яка знаходиться у позивачів та розташована за дорогою від дома Позивачів, рішенням Рівненської міської ради передана в оренду громадянці [PERSON] на підставі: договору про поновлення оренди землі від 15 вересня 2015 року, акту приймання-передання, розрахунку розміру орендної плати, витягу з реєстру речових прав, план-схеми додаються до позовної заяви (копії документів). Зазначають, що через це позивачі не можуть приватизувати земельну ділянку. Звернення до відповідних органів з проханням розібратися в даній ситуації результату не дали, і тому позивачі звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позов задовільнити. Відповідачем Рівненською міською радою на даний позов поданий відзив, в якому просять суд відмовити в задоволені позову з підстав викладених у відзиві, оскільки земельна ділянка передана в оренду відповідно до вимог закону. Також представник відповідача підтримала клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності обґрунтовуючи тим, що оспорювана земельна ділянка перебуває в оренді гр. [PERSON] починаючи з 27 липня 2006 року, і про ці обставини позивачам було відомо ще з 2008 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав, що позивачі у відповідності до вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України, не надали належних доказів, які б підтверджували їхнє право власності або право користування спірною земельною ділянкою. Державний реєстратор подав на позовну заяву відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що підставою для державної реєстрації права оренди слугували; рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 року №5369 про надання [PERSON] земельної ділянки в оренду для огородництва за адресою [ADDRESS] , попередній договір оренди було укладено між Рівненською міською радою та [PERSON] 19.06.2006 року, який в подальшому сторонами поновлювався. Рішення з цього приводу не були визнанні недійсними, інформація про перебування спірної земельної ділянки у інших користувачів була відсутня, а тому державним реєстратором у відповідності до чинного законодавства у сфері реєстрації речових прав було прийнято рішення відповідно до вимог закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та докази по справі, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Статтями 13, 41 Конституції України передбачено, що від імені Українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Стаття 93 ЗК України встановила, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Згідно зі статтями 123, 124 ЗК України надання земельних ділянок особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (статті 125, 126 ЗК України). Статтями 5, 7 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради. Підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що перебуває у комунальній або державній власності, є рішення орендодавця. Суд встановив, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №7816380 сформованої 16.01.2017 року земельна ділянка кадастровий номер 5610100000:01:070:0146 площею 0.0386 га цільове призначення для городництва на [ADDRESS] перебуває у комунальній власності Територіальної громади м. Рівне в особі Рівненської міської ради. Рішенням Рівненської міської ради від 23 грудня 2005 року № 1893 [PERSON] надано в оренду строком на 5 (п`ять) років земельну ділянку площею 386 м2 на [ADDRESS] , для городництва, без права спорудження на ній капітальних будівель та споруд, посадки багаторічних насаджень і з правом її дострокового вилучення для потреб міста. Між [PERSON] та Рівненською міською радою укладений договір оренди землі від 27 липня 2006 року за №040658300213. Рішенням Рівненської міської ради від 17 листопада 2011 року №1370 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки на [ADDRESS] ,» площею 386 м2 на 3 (три) роки громадянці [PERSON] для городництва (договір оренди 28 травня 2012 року за №561010004000437.) Рішенням Рівненської міської ради від 18 червня 2015 року №5369 поновлено на 5 (п`ять) договір оренди земельної ділянки площею 386 м2 на [ADDRESS] громадянці - [PERSON] . Між [PERSON] та Рівненською міською радою укладений додатковий договір про поновлення договору оренди землі (номер запису про інше речове право 01.11.2016 №17282790). Листом від 15 жовтня 2008 року №01-11/1832 Управлінням земельних відносин повідомлено [PERSON] про те, що земельна ділянка площею 386 м2 на [ADDRESS] , рішенням Рівненської міської ради від 23 грудня 2005 року №1893 надана в оренду строком на 5 (п`ять) років гр. [PERSON] для ведення городництва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови міста (пустир) та укладено договір оренди земельної ділянки від 27.07.2006 року №040658300213. Позивачі в судовому засіданні пояснили, що їм було відомо про факт передачі спірної земельної ділянки в користування третій особі ще в 2008 році, однак у зв`язку зі збігом особистих життєвих обставин не змогли оскаржити рішення відповідача. В подальшому зверталися до відповідних органів із заявами та скаргами, однак це не призвело до вирішення питання. Тому вимушені були звернутися з позовом до суду. Архівна довідка від 06.12.2007 року за №Г-169, довідка з ПСП «ВОЛИНЬ» від 12.11.2007 року за №473, архівна довідка від 10.03.2009 року №Г-23/01-10, архівна довідка від 27.02.2009 року №Ф-22, а також платіжні повідомлення про сплату податку на землю [PERSON] на які покликаються позивачі не підтверджують підстав, що станом на 2006 рік на час укладення договору оренди і до подачі даного позову станом на жовтень 2020 року позивачі отримали на спірну земельну ділянку правовстановлюючі документи. Також відсутні документи про те, що спірна земельна ділянка перебувала саме у їх користуванні (оренді). Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд приходить до висновку, що позивачами не підтверджено належними і допустимими доказами того, що спірна земельна ділянка на [ADDRESS] площею 386 м 2 перебувала у користуванні чи власності саме позивачів у відповідності до вимог закону. Також слід зазначити, що передача земельної ділянки у власність чи оренду здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, або ж шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, а тому виникнення такого права не може бути підтверджено показаннями свідків. Стороною відповідача №1 у даній справі було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, однак суд відмовляє в позові за необґрунтованістю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed