Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №4 в будинку №226 по вул. Польовій в м. Теплодарі Одеської області. Свої вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками зазначеної нерухомості, яку 20.07.2017р. придбали у [PERSON], [PERSON], [PERSON], останній в свою чергу, до 20 жовтня 2017р. зобовязався знятись із реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, але на даний час зазначені вимоги не виконав, його реєстрація перешкоджає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, вирішити дане питання у добровільному порядку не є можливим, а тому за захистом своїх прав [PERSON], [PERSON] змушені звернутись до суду. В звязку з цим просять задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила заявлені нею вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності з підтвердженням позовних вимог та не запереченням проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р. згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-19 від 03.10.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи проводиться за ЦПК України в редакції зазначеного Закону від 03.10.2017р. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності, в рівних частках кожному, квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.07.2017р., укладеним між [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з іншої сторони, посвідченим державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], та вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №92484789 від 20.07.2017р. Згідно п. 4 даного договору купівлі-продажу квартири від 20.07.2017р., [PERSON] зобовязався знятись з реєстрації місця проживання за вказаною адресою до 20 жовтня 2017р. Як вбачається з повідомлення Теплодарського МС ГУДМС України в Одеській області від 21.11.2017р., а також з довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 03.08.2017р. щодо зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON], [INFO], з 24.03.1999р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно акту майстра жилого фонду ТОВ ЖЕБП «Наше місто» [PERSON] від 11.05.2017р., складеного в присутності свідків-сусідів, [PERSON] з 2000 року по теперішній час за вищезазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ч.1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений зокрема договором. Статтею 406 ЦК України встановлено, що сервітут припиняється зокрема у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. На підставі наведеного, а також зважаючи на той факт, що відповідач не входить до складу сімї позивачів, та згідно умов договору купівлі-продажу квартири від 20.07.2017р. зобовязався знятись з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою до 20.10.2017р., враховуючи те, що такий строк, на який був встановлений відповідний сервітут, сплив, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №4 в будинку №226 по вул. Польовій в м. Теплодарі Одеської області, оскільки вимоги позивачів основані на законі та підтверджуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved