Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду 20.01.2014 року з позовом до [PERSON], Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. В обґрунтування, якого зазначили, що вони зареєстровані та проживають з 15 серпня 1995 року в жилому будинку [ADDRESS], відповідач [PERSON] прописався та став проживати в цьому будинку з 26 березня 1996 року, оскільки тривалий час знаходився на лікуванні в тубдиспансері з відкритою формою туберкульозу. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 1992 року, позивач [PERSON] є сином [PERSON] від першого шлюбу. 13 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано. Зазначений будинок був наданий відповідачу [PERSON] та членам його сім'ї, позивачам - [PERSON]. та на той час неповнолітньому [PERSON], для тимчасового проживання, як працівникам КСП «Гвардієць» та членам їх сімей, Ордер № 19 на вселення їм був виданий 15 січня 1997 року. Пізніше, на підставі Розпорядження органу приватизації КСП «Гвардієць» від 13 березня 1997 року вказаний будинок був переданий шляхом приватизації у спільну сумісну власність [PERSON] та членам його сім'ї: дружині [PERSON] та її синові [PERSON] Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 1999 року право власності за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] визнано незаконними, але у виселенні сім'ї [PERSON] із вказаного будинку було відмовлено. Підставою для визнання приватизації вищевказаного будинку незаконною було те, що протягом усього часу проживання родини [PERSON] у спірному будинку, будинок вважався об'єктом соцкульпобуту - школою-садом, а тому питання про відчуження даного об'єкту мало б бути вирішено на рівні Розпорядження голови Облради, і передаючи будинок шляхом приватизації родині [PERSON], колишнє керівництво КСП «Гвардієць» вийшло за межі своїх повноважень. Таким чином, спірний будинок було повернуто у обласну комунальну власність. В подальшому спірний будинок був переведений до житлового фонду та переданий у комунальну власність Недайводської сільської ради та 28 травня 2002 року Недайводська сільська рада Криворізького району винесла рішення про видачу Свідоцтва на право власності на жилий будинок [ADDRESS] [PERSON], підставою для винесення якого була заява [PERSON] і те, що даний будинок належить йому згідно запису в по господарську книгу № 1 по с. Тернуватка, і таким чином, орган місцевого самоврядування засвідчив те, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, за вищевказаною адресою, по праву приватної власності дійсно належить [PERSON] Вказаний будинок зареєстрований в Криворізькому БТІ на праві приватної власності за [PERSON] і записаний в реєстрову книгу № 36с-127 під реєстровим № 13447 24 липня 2002року. На підставі цього рішення відповідач [PERSON] став єдиним власником спірного будинку. Інші ж члени його сім'ї його дружина [PERSON] та пасинок [PERSON], користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, таким чином були позбавлені можливості стати власниками нерухомості в належних частках у спірному домоволодінні. При зверненні до Недайводської сільської ради для з'ясування обставин по даному питанню, було надано відповідь, в якій зазначалося, що будь-яких документів по цій справі в архіві сільради не збереглося, а в своїй заяві про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок [PERSON] інших осіб, на включення в документ, не вказав. Вважають, що з рішенням Недайводської сільської ради про видачу Свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON], , погодитися не можна, оскільки [PERSON] та члени його сім'ї в той час були лише наймачами спірного будинку, і даний будинок відповідачу по справі - [PERSON] не належав, а перебував у комунальній власності Недайводської сільської ради., а тому Недайводська сільська рада мала б видати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] та членам його сім'ї, [PERSON] та [PERSON], як наймачам одноквартирного житлового будинку, у зв'язку з відчуженням житлового будинку [ADDRESS] . У зв'язку з чим просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 28 травня 2002 року за № 12 «Про видачу свідоцтва на право власності на житловий будинок»; визнати недійсним Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок від 11 липня 2002 року на цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, котрий знаходиться в [ADDRESS], Криворізького району Дніпропетровської області, визнати позивачів [PERSON] та [PERSON] такими, що мають право взяти участь у приватизації зазначеного житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності [PERSON] на спірний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, але надали суду письмову заяву, в якій просили цивільну справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, клопотали про їх задоволення (а.с. 97). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 96). Представники відповідача Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від них на адресу суду надійшла заява № 11/2.16-118 від 17.03.2014 року про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнали (а.с. 59). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 1992 року, що вбачається копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.05.2013 року виданого повторно (а.с. 16.). Зазначений шлюб рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2013 року розірвано (а.с. 18-19). Позивач [PERSON] є сином позивача [PERSON] від першого шлюбу, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.02.1983 року (а.с. 15). Як вбачається з довідки Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 195 від 29.07.2013 року, позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в будинку [ADDRESS] з 15 серпня 1995 року, а відповідач - [PERSON] з 26 березня 1996 року (а.с. 17). Як зазначили в позовній заяві позивачі спірний будинок був наданий для тимчасового проживання відповідачу - [PERSON] та членам його сім'ї позивачам [PERSON] та на той час неповнолітньому [PERSON], як працівникам КСП «Гвардієць» та членам їх сімей, Ордер № 19 на вселення їм був виданий 15 січня 1997 року. Пізніше, на підставі Розпорядження органу приватизації КСП «Гвардієць» від 13 березня 1997 року вказаний будинок був переданий шляхом приватизації у спільну сумісну власність відповідачу [PERSON] та членам його сім'ї:дружині [PERSON] та її синові [PERSON], - позивачам по справі, про що було видане відповідне Свідоцтво про право власності на житло та вказаний будинок зареєстрований у Криворізькому БТІ у реєстрову книгу за № 2ПС-80, про що зазначено у свідоцтві про право власності на житло (а.с. 22). Як вбачається, Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 1999 року приватизацію спірного будинку і право власності за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] визнано незаконними, на підставі того, що протягом усього часу проживання родини [PERSON] у спірному будинку, цей будинок вважався об'єктом соцкульпобуту - школою-садом, а тому питання про відчуження даного об'єкту мало б бути вирішено на рівні Розпорядження голови Облради, і передаючи будинок шляхом приватизації родині [PERSON], колишнє керівництво КСП «Гвардієць» вийшло за межі своїх повноважень, але у виселенні сім'ї [PERSON] із вказаного будинку було відмовлено (а.с. 20-21). Таким чином, спірний будинок було повернуто у обласну комунальну власність. З Акту приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність від 25.01.2000 року, вбачається, що будинок [ADDRESS] був переведений до житлового фонду та переданий у комунальну власність Недайводської сільської ради (а.с. 24) 28 травня 2002 року Недайводська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області винесла рішення про видачу Свідоцтва на право власності на жилий будинок [ADDRESS] з погосподарськии спорудами [PERSON], підставою для винесення якого була зазначалася заява [PERSON] і те, що даний будинок належить йому згідно запису в погосподарську книгу № 1 по с. Тернуватка (а.с. 25). І таким чином, орган місцевого самоврядування засвідчив те, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, за вищевказаною адресою, по праву приватної власності належить [PERSON] Згідно відомостей КП ДОР «Криворізьке БТІ» вказаний будинок був зареєстрований в Криворізькому БТІ на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 11.07.2002 року Недайводською сільською радою, згідно розпорядження від 28.05.2002 року № 12 (а.с. 61). Таким чином, на підставі вищезазначеного рішення [PERSON] став єдиним власником спірного будинку, інші ж члени його сім'ї дружина [PERSON] та пасинок [PERSON], які відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, таким чином були позбавлені можливості стати власниками нерухомості в належних частках у спірному домоволодінні. При зверненні до Недайводської сільської ради для з'ясування обставин по даному питанню, їм було надано відповідь № 6/2.16-451 від 18.09.2013 року, в якій зазначалося, що будь-яких документів по цій справі в архіві сільради не збереглося, а в своїй заяві про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок [PERSON] інших осіб, на включення в документ, не вказав(а.с. 30). Щодо рішення Недайводської сільської ради про видачу Свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON], суд вважає, що з формулювання про підстави його видачі, погодитися не можна, оскільки [PERSON] та члени його сім'ї в той час були лише наймачами спірного будинку, і даний будинок відповідачу по справі - [PERSON] не належав, а перебував у комунальній власності Недайводської сільської ради. Також, слід зауважити, що, хоча записи у погосподарських книгах і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності громадян, на підставі яких ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у БТІ за даними погосподарських книг, проте, відповідно до пункту 32 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських (селищних) радах, затвердженої Наказом Держкомстату України від 17.07.2000 року. № 234, у розділі III «Житловий будинок (квартира) в приватній власності громадян», «для осіб, які мешкають не у власному житловому будинку, у розділі III записується: «наймає квартиру» або «проживає в будинку того чи іншого підприємства (організації)». Житлові будинки державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, приватизовані або придбані населенням, ураховуються в Погосподарській книзі як такі, що перебувають у приватній власності громадян». Тобто, до Погосподарської книги вносилися дані не тільки про власників будинку, але й про осіб, які були наймачами житла. Отже, в даному випадку запис в погосподарську книгу № 1 по с. Тернуватка не засвідчує права власності відповідача - [PERSON] на спірне домоволодіння та не може бути підставою для видачі йому Свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння. Згідно пункту 6.1 розділу 6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, що «оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності: місцевими органами виконавчої влади, місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію; державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що в межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування, Недайводська сільська рада мала б видати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно гр. [PERSON] та членам його сім'ї, [PERSON] та [PERSON], як наймачам одноквартирного житлового будинку, у зв'язку з відчуженням житлового будинку [ADDRESS] шляхом приватизації, відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки, іншого шляху відчуження житлового фонду з комунальної власності у приватну власність на користь громадян, ніж приватизація, законодавство України того часу не передбачало. Згідно з ст. 21 ч. 1 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, рішення Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 28 травня 2002 року за № 12 «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок» є таким, що суперечить нормам законодавства України, та порушує конституційно закріплене право на житло громадян [PERSON] та [PERSON], тобто є незаконним та підлягає скасуванню. У зв'язку з цим, Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, видане 11 липня 2002 року Недайводською сільською радою на ім'я [PERSON], на підставі рішення виконкому Недайводської сільської ради № 12 від 28.05.2002р. «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», вважається недійсним. Та необхідно скасувати запис, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, котрий знаходиться в [ADDRESS]. Також, суд враховує те, що спірний будинок є єдиним житлом позивачів, які до цього часу в приватизації житла участі не брали, будь-якої нерухомості у власності не мають та те що, в теперішній час шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та [PERSON], як власник будинку може розпорядитися ним на свій розсуд, і позивачі залишаться без житла, оскільки позивачі не мають на нього будь-яких формальних прав на цей будинок, вважає необхідним визнати позивачів, такими, що мають право взяти участь у приватизації спірного житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами. Позивачі при подані позовної заяви сплатили судовий збір у розмірі 114,71 грн. замість необхідного 229,40 грн., та не просили стягнути з відповідача на їх користь суму сплаченого судового збору, та оскільки рішення постановляється на користь позивачів, то згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір у розмірі 114, 69 грн.

Outcome: approved