Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якому зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний будинок належав померлому [PERSON] , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної дільниці для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від 1 до 5 включно від 06.12.1972 року. В встановлений шестимісячний строк після смерті батька позивачі звернулися до нотаріуса, однак, отримали постанови від 03.11.2020 року державного нотаріуса Авдіївського державної нотаріальної контори про відмову в видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв`язку з відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав. За таких обставин позивачі не в змозі отримати свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок. У зв`язку з вищевикладеним позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Просять суд: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 86,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 86,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.12.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.02.2021 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд у зазначеній справі. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.04.1975 року, виданого Авдіївською міською радою Донецької області [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 161. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.02.1972 року, виданого Авдіївським м/б ЗАГС Донецької області [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 61. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.09.1993 року, виданого міським ЗАГС м. Авдіївка Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.09.1993 року, після укладання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 292. Згідно рішення виконкому Авдіївської міської ради депутатів трудящихся № 185/2 від 29.11.1972 року, [PERSON] було надано право на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою [ADDRESS] , площею 600 кв. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної дільниці для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від 1 до 5 включно від 06.12.1972 року, посвідченого нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори 12 січня 1973 року за реєстровим № 47, на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради депутатів трудящихся № 185/2від 29.11.1972 року про відвід земельної ділянки, [PERSON] надано на праві безстрокового використання земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 600 кв.м. Згідно акту про прийом індивідуального домоволодіння від 02.02.1976 року, на підставі рішення виконкому Селидівської міської ради депутатів трудящихся № 185/2 від 29.11.1972 року, в присутності забудовника [PERSON] комісією встановлено, що будівництво за адресою [ADDRESS] , почато в 1972 р. та закінчено в 1975 р. Згідно Технічного паспорту, виданого 04.08.2020 року ФОП [PERSON] на ім`я [PERSON] вбачається, що загальна площа будинку становить 86,1 кв.м, житлова площа будинку становить 57,4кв.м, до складу домоволодіння за адресою [ADDRESS] входить:А1 - житловий будинок, а1-1- прибудова, а-1 - тамбур, а1 - ганок, Б-1 - вбиральня, В-1 - літня кухня, Г-1 - лазня, Д-1- гараж, Е-1 навіс, пд- погріб, №1- огорожа, № 2 - хвіртка, №3 огорожа. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 14.10.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 458. Як вбачається зі спадкової справи № 71, заведеної Авдіївською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з заявою про прийняття спадщини від 14.04.2010 року до Авдіївської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] . Згідно заяви про прийняття спадщини № 182 від 14.04.2010 року [PERSON] звернувся до Авдіївської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадкового майна після смерті його батька [PERSON] , [INFO] . Згідно заяви про прийняття спадщини № 183 від 14.04.2010 року [PERSON] звернулась до Авдіївської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадкового майна після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори 03.11.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутні відомості державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав. Постановою державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори 03.11.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутні відомості державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Суд звертає увагу, що [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1035 «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будинками, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» - будівлі та споруди не є самочинно побудованими (побудовані до 1992 року). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивачі позбавлені можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів може бути шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved