Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який згодом уточнили, в якому просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №3733, виданого 18.05.2004 року Біляївською міською радою Біляївського району Одеської області на підставі розпорядження №3733 від 30.04.2004 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками, по 1/3 частині кожний, квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного свідоцтва про право власності на житло №3733, виданого 18.05.2004 року Біляївською міською радою Біляївського району Одеської області на підставі розпорядження №3733 від 30.04.2004 року, [PERSON] був власником 1/3 частині, квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак 07.12.2012 року, приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], було посвідчено договір дарування (зареєстрований в реєстрі за №1760), відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/3 (одну третю) частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS]. Також позивачі зазначають, що у вказаній квартирі [PERSON] залишився зареєстрованим, однак не проживає в ній з 2009 року. Позивачі надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі в якій зазначили, що позов підтримують повністю та не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с.27). Відповідач до судового засідання повторно не з'явився без поважних причин, хоча судом був повідомлений про день слухання справи належним чином, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Врахувавши позицію позивачів, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, суд вважає, що слід задовольнити позов з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №3733, виданого 18.05.2004 року Біляївською міською радою Біляївського району Одеської області на підставі розпорядження №3733 від 30.04.2004 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками, по 1/3 частині кожний, квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Також в судовому засіданні встановлено, що на підставі вказаного свідоцтва про право власності на житло №3733, виданого 18.05.2004 року Біляївською міською радою Біляївського району Одеської області на підставі розпорядження №3733 від 30.04.2004 року, [PERSON] був власником 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак 07.12.2012 року, приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], було посвідчено договір дарування (зареєстрований в реєстрі за №1760), відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/3 (одну третю) частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідно до акту депутата Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області від 15.11.2014 року, відповідно до якого, при обстеженні помешкання [PERSON], мешканки [ADDRESS], комісією було засвідчено, що [PERSON] дійсно за даною адресою не мешкає з 2009 року і його особисті речі в даному помешканні відсутні (а.с.6). Існування реєстрації [PERSON] в квартирі, належній [PERSON] в 1/3 частині та [PERSON] в 2/3 частинах, перешкоджає у здійсненні ними свого права власності. Відповідно до статей 317, 319, 321 та 391 Цивільного кодексу України, власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна вправі вимагати усунення будь-яких порушень його права, в т.ч. порушення прав користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved