Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що будинок [ADDRESS] складається із чотирьох квартир, власниками яких являються: квартира [ADDRESS] - [PERSON] ; квартира [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] ; квартира [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] ; квартира [ADDRESS] - [PERSON] . Посилаються на те, що до зазначеного житлового будинку належить земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер 7322510100:01:002:0372, на яку виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №093351 на ім`я одного із співвласників [PERSON] . Вказують, що зазначена земельна ділянка перебуває у власності всіх власників квартир на праві спільної сумісної власності. Крім цього вказують на те, що [INFO] помер [PERSON] , який являвся батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON] . Також зазначають, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2001 року, [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] належну йому 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Таким чином зазначена квартира на даний час на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, також зазначає, що належну батькові частку у праві спільної власності на земельну ділянку він, [PERSON] , оформити не зміг, оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності співвласників квартир без визначення часток кожного. Також вкзують, що він, [PERSON] , постійно проживає та працює в м.Луцьку, куди і забрав на постійне місце проживання свою матір [PERSON] , а тому квартиру, яка належить їм обом на праві власності вони бажають продати, проте вони не можуть реалізувати це право, оскільки земельна ділянка, яка належить до квартири перебуває у праві спільної сумісної власності 6-х співвласників без визначення часток кожного. Оскільки співвласниками житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] являються шестеро осіб, то відповідно частка кожного складає по 1/6. Враховуючи викладене, просять визначити частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер 7322510100:01:002:0372, розташовану по [ADDRESS] , на яку виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №093351, що складають: [PERSON] , який помер [INFO] - 1/6 частка; [PERSON] -1/6 частка та право спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку припинити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак скерували до суду заяви, у яких підтримали заявлені ними вимоги. Просять розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак скерували до суду заяви, в яких позов визнали повністю та просили справу розглянути за їх відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.10.1995 року співвласниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12.08.2020 року (а.с.12). Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2021 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №253318733 від 19.04.2021, власником Ѕ частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] є його син [PERSON] (а.с.13-14). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Державного акта серія ЯД №093351 від 16.12.2008 року, виданого на підставі рішення 16 (позачергового) сесії 5 скликання Кіцманської міської ради №296/11 від 18.11.2008 року на ім`я [PERSON] , співвласниками земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер 7322510100:01:002:0372 є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ч.4 ст.358 ЦК України передбачено, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної грошової компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно дот їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності не це майно. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Отже, відповідно до ст.370 ЦК України, відповідно до вимог якої у разі виділу частки із майна, що є у праві спільної сумісної власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, то частка кожного із співвласників ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] складає по 1/6. Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, вказані умови в даному випадку витримані, а також враховуючи те, що відповідачами визнаються заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає доцільним позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved