Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом в якому просили стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 1012,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.; на користь [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 304,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Зазначені вимоги позивачів обґрунтовуються посиланням на те, що 8 червня 2013 року вулична черга випасання великої рогатої худоби мешканців с. Путиловичі Лугинського району була [PERSON] , жительки с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області. Самостійно [PERSON] черги не випасала, а попросила щоб чергу ВРХ за неї відпасли [PERSON] та [PERSON], жителі с. Путиловичі Лугинського району, яких вона найняла на виконання цієї роботи за певну платню. Під час випасання черги великої рогатої худоби пастухами [PERSON] та [PERSON] було допущено недбальство щодо взятих на себе обов'язків, яке призвело до того, що худоба, будучи залишеною без належного нагляду, зайшла на земельні ділянки, які належать на праві власності позивачам. Таким чином, будучи без нагляду черга великої рогатої худоби зайшовши на земельні ділянки позивачів заподіяла шкоду [PERSON], а саме: знищила посіви вівса, площею 0,14 га, олійної редьки, площею 0,04 га, витолочила посіви озимого жита та картоплі; [PERSON] було заподіяно шкоди у вигляді знищення посівів вівса, площею 0,08 га. Також вважають, що вищезазначеним їм було завдано моральну шкоду. Позивачі в судове засідання не з'явились. Від позивача [PERSON] надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить справу розглядати без його участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від позивача [PERSON] та її представника [PERSON] надійшли письмові заяви у відповідності до яких вони просять справу розглядати без їх участі; позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке відбулось 26.02.2014 року о 10 год. 00 хв. після оголошеної судом перерви, повторно не з'явилась, хоча й була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомила. Разом із тим на попередніх судових засіданнях відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачів не визнавала, спочатку бажала укласти мирову угоду, а потім суду пояснила, що платити позивачам за знищення їхніх посівів чергою ВРХ нічого не буде. Оскільки відповідач брала участь у попередніх засіданнях, їй роз'яснювали її права та обов'язки, вона висловлювала свою думку і ставлення до позовних вимог, тому суд вважає, що неявка відповідача в судове засідання після оголошеної перерви не дає підстав для ухвалення заочного рішення. Треті особи на стороні відповідача: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, яке відбулось 26.02.2014 року о 10 год. 00 хв. після оголошеної судом перерви, повторно не з'явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомили. Разом із тим, на попередніх судових засіданнях третя особа на стороні відповідача: [PERSON] суду пояснив, що літом цього року він випасав череду корів, яку прийняла для випасу [PERSON] Він випасав корів замість відповідача, тому що був винен останній гроші і таким чином хотів компенсувати борг. Після того, як він вигнав корів на пасовище він придрімав і корови зайшли на земельну ділянку [PERSON], на якій був посіяний овес. Коровами зазначений овес було повністю знищено. Третя особа на стороні відповідача: [PERSON] на попередніх судових засіданнях суду пояснив, що все як пояснив [PERSON], то все так і було. Літом цього року його попросив брат [PERSON] допомогти випасати корів, яких було 41 корова. Заслухавши пояснення сторін, свідків, та дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. В судовому засіданні було встановлено, що за усною домовленістю між власниками корів с. Путиловичі Лугинського району із року в рік власники корів випасають свою худобу по черзі і несуть за неї відповідальність. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом було встановлено, що 8 червня 2013 року відповідач прийняла для випасу стадо власників корів, жителів с. Путиловичі Лугинського району та зобов'язана була виконати обов'язок по випасу зазначеного стада корів. Після прийняття корів для їх випасу відповідач [PERSON] самостійно черги не випасала, а попросила щоб чергу ВРХ за неї відпасли [PERSON] та [PERSON], жителі с. Путиловичі Лугинського району, яких вона найняла для виконання цієї роботи в рахунок компенсації боргу останнього перед нею. Як вбачається з акту про потраву посівів, зіпсуття від 10.06.2013 року, що 8 червня 2013 року на земельних ділянках [PERSON] було повністю знищено посіви вівса, площею 0,14 га, олійної редьки, площею 0,04 га, витолочено посіви озимого жита, картоплі під час випасання черги ВРХ [PERSON] З акту про потраву посівів, зіпсуття від 10.06.2013 року, вбачається, що 8 червня 2013 року на земельних ділянках [PERSON] було знищено посіви вівса, площею 0,08 га під час випасання черги ВРХ [PERSON] Факт знищення посівів вівса та олійної редьки на земельній ділянці [PERSON] та посівів вівса на земельній ділянці [PERSON] стверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Зазначене також підтвердили в судовому засіданні треті особи на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON], яких відповідач найняла для випасу черги ВРХ жителів с. Путиловичі Лугинського району. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,54234 га; ділянка розташована - Житомирська обл.., Лугинський р-н, Путиловицька сільська рада. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,7490 га; ділянка розташована - Житомирська обл.., Лугинський р-н, Путиловицька сільська рада. Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості матеріального збитку №1-18 від 20.01.2014 року ринкова вартість матеріального збитку завданого власнику посіву вівса [PERSON], внаслідок його потрави ВРХ на площі 0,14 га, станом на 08.06.2013 року становить 404,32 грн.; ринкова вартість матеріального збитку завданого власнику посіву олійної редьки [PERSON], внаслідок його потрави ВРХ на площі 0,04 га, станом на 08.06.2013 року становить 418,00 грн.; ринкова вартість матеріального збитку завданого власнику посіву вівса [PERSON], внаслідок його потрави ВРХ на площі 0,08 га, станом на 08.06.2013 року становить 231,04 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, при пошкодженні посівів на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних із зібранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. На підставі вище викладеного, оцінивши всі надані докази, суд приходить до висновку, що вина відповідача [PERSON] у знищенні чередою ВРХ, яку вона прийняла для випасу від жителів с. Путиловичі Лугинського району, посівів вівса та олійної редьки [PERSON], вівса [PERSON] встановлена, і тому вона повинна відшкодувати заподіяну майнову та моральну шкоду. Майнова шкода становить: - завдана [PERSON] - 822,32 грн.; - завдана [PERSON] - 231,04 грн. У відповідності до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає в фізичному болю та стражданнях, у зв'язку із ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, завданих протиправною поведінкою, у приниженні честі і гідності фізичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Дослідженням вищенаведених доказів встановлено, що позивачі перенесли нервові потрясіння, душевні страждання, що вплинуло на їх душевний комфорт і спокій, завдало їм моральні страждання. Оцінюючи надані в цій частині докази, що стосуються характеру порушення, характеру, обсягу і глибини фізичних та душевних страждань, внаслідок неправомірних дій [PERSON], їх наслідків та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану позивачів, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає доцільним часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та стягнення на їх користь з відповідача грошового відшкодування моральної шкоди відповідно: - [PERSON] - 500,00 грн.; - [PERSON] - 300,00 грн. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому понесені позивачами судові витрати, а саме: 301,53 грн. понесених витрат по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON]; 186,84 грн. понесених витрат по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON]

Outcome: partial