Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивачка 19.04.2017р. звернулась до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів, посилаючись на те що 18 жовтня 2016 року відбулися позачергові загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492) на порядку денному яких було поставлено питання про здійснення розрахунку із [PERSON] у зв'язку з його виходом зі складу учасників Товариства. За результатами розгляду питань порядку денного позачергових загальних зборів учасників було прийнято рішення про вихід зі складу учасників Товариства [PERSON] та здійснення з ним розрахунку шляхом передачі майна в натурі у приватну власність, а саме будівлі гуртожитку, загальною площею 2547,1 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS]. Рішення про надання згоди на вихід зі складу учасників Товариства [PERSON] було оформлено протоколом № 18/10-16 від 18.10.2016 року. Рішення про здійснення розрахунку із [PERSON] у зв'язку з його виходом зі складу учасників Товариства було оформлено протоколом № 18/10-16/1 від 18.10.2016 року. 20 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстровано право власності на будівлю гуртожитку літ. А-5, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] за [PERSON] на підставі протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» (код ЄДРПОУ 36296492) № 18/10-16/1 від 18.10.2016 року (що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492) складає 60 500 (шістдесят тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок. Учаснику Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492) [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, 28.01.1997 року, код платника податків [NUMBER]) належало 55,64 % статутного капіталу Товариства. Вище зазначений об'єкт нерухомого майна належав на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» та обліковувався у нього на балансі з балансовою вартістю 74 668 (сімдесят и тисячі шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок. Однак, в супереч норм чинного законодавства, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492) здійснило фактичний розрахунок з [PERSON] 20 жовтня 2016 року, тобто до затвердження звіту за 2016 рік, в якому учасник [PERSON] вийшов зі складу учасників Товариства. Здійснений з [PERSON] розрахунок є непропорційній його частці, оскільки його частка дорівнювала 55.64 % статутного капіталу Товариства, при розмірі статутного капіталу 60 500 (шістдесят тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок. А отже, його частка у статутному капіталі Товариства у грошовому еквіваленті дорівнювала 33 662 гривні 20 копійок. Не зважаючи на це, розрахунок з [PERSON] відбувся шляхом передання йому 100 % права власності на всю будівлю гуртожитку, загальною площею 2547,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Тобто, фактично було передано право власності на всю будівлю гуртожитку, а не її частина, яка була б пропорційною частці у статутному капіталі Товариства. Будівля гуртожитку літ. А-5, загальною площею 2547,1 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] була основним та єдиним активом (майном) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492). Приймаючи рішення про порядок розрахунку з [PERSON] на позачергових загальних зборах, учасники Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492) повинні були здійснювати з урахуванням майнових зобов'язань Товариства перед третіми особами, як того вимагають норми чинного законодавства. Вважає що, при прийнятті рішення про спосіб розрахунку з учасником Товариства [PERSON] не було враховано майнових зобов'язань Товариства перед третіми особами, а саме перед Позивачем, чим і було порушено законні права Позивача. Так, 24.05.2016 року між [PERSON], як покупцем, та ТОВ «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492), як продавцем, було укладено попередній договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку літ. А-5, загальною площею 2547,1 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом. Згідно умов цього договору (пункт 1), ТОВ «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код СДРПОУ 36296492) зобов'язалось у строк не пізніше 24 липня 2016 року передати у приватну власність вищезазначений об'єкт нерухомого майна за суму 5 652 000,00 гривень. Згідно пункт 4 укладеного договору, вона на підтвердження дійсності своїх намірів придбати зазначену будівлю, передала ТОВ «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код СДРПОУ 36296492) завдаток в розмірі 200 960,00 гривень. Однак, в порушення попереднього договору відповідач ухилився від укладення основного договору купівлі-продажу в обумовлений попереднім договором строк та не виконав всі умови укладеного договору. У зв'язку з чим, наразі у Ленінському районному суді міста Дніпропетровська розглядається справа № 205/5667/16-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492) про розірвання договору, стягнення подвійної суми завдатку, неустойки та відшкодування шкоди. Ціна позову складає 3 622 680,00 гривень. Таким чином, Відповідач не мав права здійснювати розрахунок зі своїм учасником [PERSON] шляхом переданий йому права власності на вищезазначений об'єкт нерухомого майна, достовірно знаючи про наявність судового спору між нею та ТОВ «ЕНЕРГОКРЕДО» ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492), де предметом спору є це майно. Такі дії Відповідача були свідомо спрямовані на вивід майна з власності Товариства з метою унеможливлення виконання рішення суду, оскільки саме будівля гуртожитку була єдиним майном Товариства на яку могло б бути звернено стягнення на виконання рішення суду. Посилається на те , що відповідач приймаючи рішення про здійснення розрахунку із [PERSON] у зв'язку з його виходом зі складу учасників Товариства було здійснено цілий ряд порушень норм чинного законодавства, а саме: Розрахунок з [PERSON] відбувся до затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з Товариства. При виході [PERSON] з Товариства йому виплатилася вартість частини майна Товариства, яка не була пропорційна його частці у статутному капіталі; при визначенні способу розрахунку з [PERSON] не було враховано майнових зобов'язань Товариства перед третіми особами. Тому просить визнати недійсним рішення Відповідача про здійснення розрахунку із [PERSON] у зв'язку з його виходом зі складу учасників Товариства, яке відбулося шляхом передання йому права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме будівлю гуртожитку, загальною площею 2547,1 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] та було оформлене Протоколом № 18/10-16/1 від 18.10.2017 року та протоколом № 18/10-16/2 від 18.10.2017 року. Представник відповідача позов визнала, відповідно до ст. 206 ЦПК України відмовлено в прийнятті визнання відповідачем позову. Представник 3-ї особи проти позову заперечував, вказував на те що твердження позивача про те, що дане рішення стосується і її інтересів не відповідає дійсності, тому що вона не є учасником підприємства, а згідно п. 19 Постанови № 13 від 24.10.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», право на звернення до суду з позовом про визнання недійсним рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.З цього приводу Господарським судом міста Києва 31 липня 2017 року по праві за позовом ТОВ «Віснея» до ТОВ «Інтегро-В», третя особа [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Енергокредо» від 18 жовтня 2016 року було прийнято рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю. Суд заслухавши пояснення сторін, представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.04.2017р. відкрито провадження по справі. 13.07.2017р. було задоволено заяву та залучено в якості 3-їособи [PERSON]. Судом встановлено, що 24.05.2016 року між [PERSON], як покупцем, та ТОВ «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492), як продавцем, було укладено попередній договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку літ. А-5, загальною площею 2547,1 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом. Згідно умов цього договору (пункт 1), ТОВ «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код СДРПОУ 36296492) зобов'язалось у строк не пізніше 24 липня 2016 року передати у приватну власність вищезазначений об'єкт нерухомого майна за суму 5 652 000,00 гривень. Згідно пункт 4 укладеного договору, позивачка на підтвердження дійсності своїх намірів придбати зазначену будівлю, передала ТОВ «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код СДРПОУ 36296492) завдаток в розмірі 200 960,00 гривень. 18.10.2016р. учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо» [PERSON] було подано заяву про довільний вихід зі складу (з числа) учасників господарського товариства, згідно змісту якої учасником заявлено про добровільний вихід зі складу учасників товариства та висловлено прохання оформити вихід учасника з товариства відповідно до вимог чинного законодавства. 18.10.2016р. було проведено позачергові загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо», результати яких оформлено протоколами №18/10-16 від 18.10.2016р., №18/10-16/1 від 18.10.2016р. та №18/10-16/2 від 18.10.2016р. Згідно змісту наявної в матеріалах справи виписки з протоколу №18/10-16/1 від 18.10.2016р. позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо» вищим органом управління відповідача було вирішено у зв'язку з виходом зі складу (числа) учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо» здійснити розрахунок із [PERSON] та виплатити йому суму, що дорівнює вартості частини майна, пропорційно його частці у статутному капіталі товариства шляхом передачі майна в натурі, що в грошовому еквіваленті згідно балансової вартості активів товариства становить 74 668 грн. В якості розрахунку передати [PERSON] у приватну власність нерухоме майно, а саме: будівлю гуртожитку літ.А-5, ганки літ.а1, а4, а27, приямки літ.а2, а3, а3, а5, а6, а10-а26, а28-а30, вхід в підвал у літ.8, рампу літ.а9, які знаходяться за адресою:[ADDRESS], та складається з будівлі гуртожитку літ.А-5, ганки літ.а1, а4, а7, а27, приямки літ.а2, а3, а3, а5, а6, а10-а26, а28-а30, вхід в підвал у літ.8, рампи літ.а9, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергокредо». Згідно рішення позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо», які оформлені протоколом №18/10-16/2 від 18.10.2016р., вищим органом управління відповідача прийнято рішення про передання [PERSON] в якості розрахунку у зв'язку з виходом зі складу учасників товариства, у приватну власність нерухоме майно, а саме: будівлю гуртожитку літ.А-5, ганки літ.а1, а4, а27, приямки літ.а2, а3, а3, а5, а6, а10-а26, а28-а30, вхід в підвал у літ.8, рампу літ.а9, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається з будівлі гуртожитку літ.А-5, ганки літ.а1, а4, а7, а27, приямки літ.а2, а3, а3, а5, а6, а10-а26, а28-а30, вхід в підвал у літ.8, рампи літ.а9, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергокредо» на праві приватної власності на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області, виданого 06.03.2014р., вартістю 74 668 грн. Згідно передавального акту від 19.10.2016р. вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергокредо» передано, а [PERSON]. прийнято у приватну власність нерухоме майно, а саме будівлю гуртожитку літ.А-5, ганки літ.а1, а4, а27, приямки літ.а2, а3, а3, а5, а6, а10-а26, а28-а30, вхід в підвал у літ.8, рампу літ.а9, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Проте, за твердженнями позивача, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо», які оформлені протоколом №18/10-16/1 від 18.10.2016р., прийняті з порушенням , оскільки розрахунок з відбувся до затвердження річного звіту товариства, при виході вказаного учасника останньому була виплачена вартість частини майна товариства, яка не була пропорційна його частці у статутному капітал, та взагалі до статутного капіталу внесена не була. Одночасно, заявником наголошено, що при визначенні способу розрахунку з третьою особою не було враховано майнових зобов'язань товариства перед третіми особами. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про наявність підстав для визнання рішень позачергових загальних зборів учасників товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергокредо», які оформлені протоколом №18/10-16/1 від 18.10.2016р., недійсними, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою. Щодо порушеного права суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України 1.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, приймаючи до уваги викладені вище положення законодавства, при зверненні до суду з позовом, позивачем повинно бути доведено, насамперед, факт порушення його прав та законних інтересів та порушення вимог закону або установчих документів товариства під час скликання та проведення зборів вищого органу товариства. Рішенням Господарського суду міста Києва від 31 липня 2017 року відмовлено в позовом ТОВ «Віснея» до ТОВ «Інтегро-В», третя особа [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Енергокредо» від 18 жовтня 2016 року було прийнято рішення. Встановлено, що в Ленінському районному суді міста Дніпро розглядається справа № 205/5667/16-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОКРЕДО» («ІНТЕГРО-В», код ЄДРПОУ 36296492) про розірвання договору, стягнення подвійної суми завдатку, неустойки та відшкодування шкоди. Ціна позову складає 3 622 680,00 грн. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не встановлено порушень прав позивача , які підлягають захисту.

Outcome: dismissed