Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із указаним позовом в якому вказали, що [INFO] року помер їх батько [PERSON] та після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивачі 11 грудня 2013 року подали заяви про прийняття спадщини, однак 03 червня 2014 року змогли отримати свідоцтво про право на спадщину за законом тільки на 1/2 частину даного житлового будинку, оскільки [INFO] року після смерті своєї жінки, [PERSON], [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, але не зареєстрував майно в установленому законом порядку в органах БТІ. У зв'язку із цим позивачі отримали від державного нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача так само не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав заяву в якій просив проводити розгляд даної справи у відсутність представника Житомирської міської ради. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи №306/2013, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС Житомирського міського управління юстиції 25.07.2013 року (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з квартири №1 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно належало померлій особі на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3239, виданого 09.07.1993 року Відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міськради, та свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] року, виданого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті дружини останнього - [PERSON] (а.с. 15). Як вбачається з копії спадкової справи №306/2013, що була заведена державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Поліщук А.І., позивачі [PERSON] та [PERSON], які приходяться дітьми померлого [PERSON], [INFO] року та 14.08.2013 року відповідно звернулись із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [INFO] року батька [PERSON] Державним нотаріусом Поліщук А.І. 03.06.2014 року було видано позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна померлого [PERSON], в той час як постановою від 03.06.2014 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частини квартири [ADDRESS], у зв'язку із тим, що право власності на зазначену вище частину будинку за життя [PERSON] не було зареєстровано в органах БТІ (а.с. 12). Інших спадкоємців майна померлого [PERSON] з матеріалів спадкової справи №306/2013 не вбачається. Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1297, 1278 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Факт належності спадкодавцеві квартири [ADDRESS] ніким не оспорюється і підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло № 3239 від 09.07.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 серпня 2012 року. Та обставина, що спірна квартира в будинку і, зокрема 1/2 її частини, не є самочинним будівництвом, підтверджується наявністю правовстановлюючих документів на неї, технічного паспорта на квартиру (а.с. 13-14). За тих обставин, коли достовірно встановлено, що спірний будинок в якому розташована квартира побудовано з дозволу компетентних органів, проведена її інвентаризація в органах БТІ, відсутні інші спадкоємці на спадкове майно померлого [PERSON], окрім позивачів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved