Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивачка - [PERSON] - 18.08.2020 року звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач по справі є її чоловіком, шлюб між зареєстровано 19.11.2019 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що дитина проживає разом з нею та перебуває виключно на її утриманні, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач не бере участі у вихованні дочки, кошти на її утримання не надає. Відповідач фізично здоровий, працездатний, офіційно не працює, але систематично їздить за кордон на роботу та має стабільний та достатній заробіток, інших осіб на утриманні не має. У зв`язку з наведеним, вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Одночасно позивачкою заявлено про розгляд даної справи за її відсутності. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 11.02.2021 року витребуванов Державної прикордонної служби України інформацію про те, чи перетинав відповідач державний кордон України на в`їзд /виїзд, в 2020 році. В судове засідання 06.04.2021 року позивачка не з`явилась, про розгляд справи належно повідомлена, причин неявки до відома суду не довела. В судове засідання 06.04.2021 року відповідач також не з`явився, 20.10.2020 року подав суду відзив в якому поданий позов про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] визнав частково, а саме зазначив, що готовий платити аліменти в сумі 1 500 гривень щомісячно, оскільки він не працевлаштований, отримує нерегулярний дохід. Стверджує, що у складі його сім`ї є мама та троє дітей, один з яких є інвалідом з дитинства, відтак він є основним годувальником сім`ї, а його дохід є мінливим та нерегулярним. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З копії свідоцтва про народження, виданим повторно Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, що у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , актовий запис № 4. З копії свідоцтва про шлюб, виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2019 року. З довідки, виданої Опорецькою сільською радою Сколівського району Львівської області, за вих. № 522 від 24.08.2020 року, вбачається, що до членів сім`ї [PERSON] належить дочка [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Воловецькою селищною радою Воловецького району Закарпатської області від 1610.2020 року № 1312, склад сім`ї відповідача [PERSON] такий: [PERSON] - мати, [PERSON] - брат, [PERSON] - брат, [PERSON] - сестра. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з пояснень сторін та дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю, перебуває на її повному утриманні, а відповідач допомоги їй не надає, а відтак, позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дочку, маючи роботу за кордом. Зокрема із даних Державної прикордонної служби України від 23 лютого 2021 року убачається виїзд [PERSON] з України 16 лютого 2020 року та в`їзд 22 червня 2020 року, виїзд 10 жовтня 2020 року та в`їзд 16 грудня 2020 року. Вказане свідчить, що відповідач у 2020 році на 6 місяців виїжджав за кордон, очевидно на роботу, і має кошти для утримання себе за кордоном, а відтак, може сплачувати достатню суму аліментів на утримання дочки в Україні. Суд оцінює критично посилання відповідача, що він не має достатнього доходу для виплати аліментів у заявленому позивачем розмірі, оскільки відповідач не надав суду доказів цим обставинам. Він непрацевлаштований, однак доказів своєї непрацездатності та неможливості працевлаштування ним також не подано. Подана довідка про доходи не підтверджує відсутність доходів у даної особи. Відповідач не заявив клопотань про витребування доказів, у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю і перебуває на її повному утриманні, враховуючи, що вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність у відповідача інших утриманців й те, що він систематично їздить за кордон, є здоровою, працездатною особою, має можливість працевлаштуватися та виконувати обов`язок по утриманню дочки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн. до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved