Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила вселити її у домоволодіння [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей, один з яких з проживає разом з батьком, а інша проживає разом з нею. В період шлюбу вони придбали за договором купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], яке було зареєстровано на відповідача, проте відповідач, не зважаючи на те, що вона є членом сім'ї власника та те, що спірне домоволодіння є спільним майном подружжя, відповідач перешкоджає їй проживати у зазначеному домоволодінні. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні з підстав, викладених у позовної заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Зазначали, що жодних перешкод позивачці у користуванні домоволодінням не чиниться, та жодних підстав для її вселення немає. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 07.12.2002 року. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано в цілому за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року р. № 1-1887 в електронному реєстрі під № 14957634, на паперових носіях в реєстрової книзі № 13 під № 861 стор. 124. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що спірне домоволодіння придбано відповідачем на підставі договору купівлі-продажу під час шлюбу з позивачкою. На час розгляду справи шлюб не розірвано. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ст. 60 СК України). Відповідно до положень статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка проживала у спірному домоволодінні до липня 2013 року, а після неодноразово зверталась до правоохоронних органів з питання перешкод у користуванні житлової площею. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позивачка має право на проживання у домоволодінні [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved