Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] у травні 2018 року звернулися до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , у якому прохали суд усунути їм перешкоди у користуванні їх власністю у будинку [ADDRESS] (а.с. 2-5). В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що вони є власниками квартири № 3а та нежитлового приміщення № 41 у будинку [ADDRESS] . В цьому ж будинку квартира № 5 належить [PERSON] , яка мешкає в ній зі своєю сім`єю. З часу вселення до квартири відповідачка поступово почала захаращувати речами своєї родини допоміжні приміщення будинку - майданчик першого поверху під`їзду, сходові клітини, прохід на горище та саме горище, які знаходяться у спільному користуванні всіх співвласників будинку. На даний час через захаращування допоміжних приміщень будинку вони не мають змоги користуватися як своїм майном, так і допоміжними приміщеннями будинку, на що мають такі ж права, як і відповідачка. Судові витрати у справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 1). Ухвалою суду від 21 червня 2018 року відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 03 липня 2018 року (а.с. 24). 19 липня 2018 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідачки не погодився із доводами позивачів, зважаючи на наступне. Він зазначив, що позивачами не надано доказів, що саме відповідачка захаращувала допоміжні приміщення будинку, які знаходяться у загальному користуванні всіх співвласників, та що це все речі відповідачки. Також вказав, що позивачі фактично не користуються нерухомим майном, яке їм належить на праві власності, оскільки у позові зазначили іншу адресу фактичного мешкання. Крім того, зауважив на те, що комора, про яку йдеться у позові, облаштована не відповідачкою, а попереднім власником її квартири та іншими співвласниками приміщень у будинку. Звернув увагу на те, що акт обстеження стану під`їзду квартир № 3а та № 5 будинку [ADDRESS] від 17 травня 2018 року, складений без залучення до обстеження відповідачки, що є грубим порушенням її прав, а тому цей доказ є не належним. З цих підстав, прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 09 квітня 2019 року у судовому засіданні представник позивачів надала суду письмові пояснення, в яких вона зазначає про наступне. Норма матеріального права - ст. 391 ЦК України, визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту порушеного права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Також зазначила, що, з метою підтвердження того, що всі ці речі, якими захаращені допоміжні приміщення будинку, є речами відповідачки, вона опитала [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що орендували у [PERSON] нежитлове приміщення у будинку [ADDRESS] , однак не змогли ним користуватися у зв`язку із чиненням перешкод у цьому діями родини відповідачки. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, прохала його задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви та пояснень. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та прохав відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила наступне. У 2018 року вона орендувала нежитлове приміщення у будинку [ADDRESS] . Однак через те, що під`їзд був постійно заставлений різними речами, які належали родині відповідачки, яка мешкала у квартирі цього будинку, а на її неодноразові прохання прибрати їх та надати їй можливість безперешкодно користуватися її орендованим приміщенням, отримувала лише образи від чоловіка відповідачки. Вона змушена була розірвати договір оренди, хоча її приміщення, яке вона орендувала, дуже влаштовувало. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила наступне. Позивачі у справі є її батьками. З 2011 року у під`їзді, де знаходяться квартира та нежитлове приміщення її батьків, заселилася сім`я [PERSON] . З цього часу вони поступово почали захаращувати допоміжні приміщення під`їзду різними своїми речами, внаслідок чого на даний час речі знаходять скрізь, чим чинять перешкоди її батькам у користуванні їх власністю. На неодноразові звернення безпосередньо до сім`ї відповідачки отримували тільки образи та агресію. Вона навіть зверталася до державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, оскільки речі родини відповідачки були навалом скрізь та у випадку якоїсь надзвичайної ситуації, наприклад, пожежі, не буде доступу до приміщень, що знаходяться у будинку. Після таких її звернень працівниками служби було проведено роз`яснювальну роботу із родиною відповідачки, однак жодних результатів роз`яснення не дали. Тому вважає, що цю ситуація необхідно вирішити у судовому порядку. Також квартиру батьків відповідачі затопили, прохали не викликати ніяких служб та пообіцяли зробити ремонт, однак до цього часу квартира не до ладу не доведена, а у підвальному приміщенні внаслідок затоплення стоїть вода, через що у приміщенні завжди сиро. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, заслухавши покази свідків, перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками нежитлового приміщення № 41 та квартири № 3а, що у будинку [ADDRESS] , відповідно (а.с. 7, 10). У під`їзді, де знаходиться майно позивачів, є ще квартира № 5 , яка на праві власності належить [PERSON] . З часу заселення родина [PERSON] , де багато дітей, почала заставляти допоміжні приміщення під`їзду різними своїми речами, в результаті чого позивачі зазнають незручностей у користуванні своїм майном, оскільки для того, щоб потрапити до приміщення, змушені самостійно переставляти речі відповідачки. Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.Як визначено ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує; власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ч. 2 ст. ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Нормою статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року за № 572, встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, гуртожитку, підтримувати чистоту і порядок в ньому. Відповідно до умов п. 1.4.6. Наказу Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року за № 76, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 25 серпня 2005 року за № 927/11207 «Про затвердження Прави утримання жилих будинків та прибудинкових територій», власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Згідно з вимогами п. 2.12. «Правил пожежної безпеки в Україні», які затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, забороняється використовувати горища, технічні поверхи й приміщення (у тому числі вентиляційні камери, електрощитові) не за призначенням, розміщувати в них виробничі і складські дільниці, засмічувати та захаращувати їх сторонніми предметами. Нормами статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який полягає у тому, що власник має право безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо нього будь-які угоди за своєю волею та незалежно від волі інших осіб. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивачі є власниками квартири № 3а та нежитлового приміщення № 41 у будинку [ADDRESS] . Відповідачка є власницею квартири № 5 , яка знаходиться у тому ж під`їзді, що й майно позивачів. З моменту заселення відповідачка почала заставляти під`їзд речами своєї родини: дитячими колясками, велосипедами, коробками, банками, побутовою технікою, одягом та іншими речами, що має своїм наслідком ускладнення у користуванні позивачами своєю власністю. Оскільки, через захаращування відповідачкою під`їзду, де знаходиться власність позивачів і куди, крім членів сім`ї відповідачки та позивачів, ніхто не має вільного доступу з вулиці, вони мають складнощі у безперешкодному користуванні своїм майном, яке порушено з боку відповідачки у вигляді ускладнення доступу до своєї власності - квартири та нежитлового приміщення, воно підлягає судовому захисту. З цих підстав суд доходить висновку про можливість задоволення вимог позивачів щодо усунення перешкод у користуванні їх власністю з боку відповідачки у повному обсязі. Суд не бере до уваги доводи представника відповідачки щодо того, що позивачами не надано достатніх та належних доказів того, що всі ці речі є власністю відповідачки, оскільки матеріалами справи та показами свідків його доводи спростовано та доведено протилежне. Більш того, у під`їзді знаходяться лише квартира родини відповідачки та квартира і нежитлове приміщення, що належать на праві приватної власності позивачам. Під`їзд закривається на ключ, тобто доступ у під`їзд мають лише родина відповідачки та позивачі. Тому твердження щодо недоведеності того, що речі у під`їзді є речами відповідачки, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Також суд не може прийняти як докази доводи представника відповідачки про те, що доказів влаштування відповідачкою комор у під`їзді суду позивачами не надано, через те, що під час розгляду справи встановлено те, що саме відповідачкою та членами її сім`ї, а не попередніми власниками житлового приміщення, створено для зберігання їх речей. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати стягуються з відповідачки у розмірі, які підтверджено документально позивачами, у сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved