Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка 09.07.2014 року звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що відповідач, який є батьком [PERSON], [INFO], не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Витрати на утримання дитини несе позивачка особисто, в зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач посилається, що рішенням Солом»янського районнногог суду м.Кива від 08.09.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку. За вказаним рішенням відповідач добровільно сплачував аліменти, внаслідок чого 12.09.2013 року позивач подала заяву про повернення виконавчого листа. Проте, на даний час відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі, оскільки в іншому порядку вирішити питання про розмір аліментів неможливо. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила постановити рішення про зміну розміру аліментів та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500,00 грн. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому не може надавати матеріальну допомогу на дитину. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою. Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року, з [PERSON], було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2011 р. та до повноліття дитини до 24 січня 2018 року(а.с.18). ВДВС Солом»янського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження №30012546 по примусовому виконанню рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року. Разом з тим, на підставі заяви стягувача про відсутність матеріальних претензій до боржника, постановою ВДВС Солом»янського РУЮ в м.Києві від 25.09.2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від матеріального утримання сина та в добровільному порядку аліменти не сплачує. Крім того, позивач зазначила, що за рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року, з відповідача було стягнуто аліменти у частці від доходу, проте на даний момент відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. В добровільному порядку визначити розмір аліментів з відповідачем , неможливо. Та обставина, що відповідач офіційно не працює, не заперечувалося відповідачем по справі. Також останній визнав, що матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, посилаючись на незадовільний матеріальний стан. Як встановлено в суді та не заперечувалося сторонами, позивачка несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і є законні підстави для їх задоволення з урахуванням потреб дитини. Однак розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2014 року і до повноліття дитини. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial