Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивачка 28.10.2020 року звернулась до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 17.10.2011 року [PERSON] , зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] , який був розірваний 07.12.2015 року за рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області Від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В описовій частині рішення суду про розірвання шлюбу зазначено, що [PERSON] згідно вироку Октябрського районного суду міста Полтави від 02.05.2005 року засуджений до покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі і на час розірвання шлюбу 07.12.2015 року він відбував покарання у місцях позбавленні волі. У зв`язку із перебуванням [PERSON] на час реєстрації шлюбу в місцях позбавлення волі, зокрема у Роменській виправній колонії № 56 Сумської області ( нині Державна установа «Роменська виправна колонія (№ 56)») з юридичною адресою: 42073, Сумська область, Роменський район, село Перехрестівка, вулиця Вишнева, 19, реєстрація шлюбу відбулася у цій виправній колонії представником відділу РАЦС по Роменському району Роменського МРУЮ Сумської області, про що також зазначено у рішенні Зіньківського районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу. Після реєстрації шлюбу 17.10.2011 року вона більше не спілкувалася із відповідачем [PERSON] і на даний час місце його реєстрації проживання або перебування їй невідоме.? Згідно ст. 28 п.9 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Зважаючи на те, що відоме останнє місце перебування відповідача у Роменській виправній колонії № 56 Сумської області, яка знаходиться на території Роменського району Сумської області,- пред`явила даний позов до Роменського міськрайсуду Сумської області Із дня народження і по даний час малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації на проживання з нею та її батьками [PERSON] і [PERSON] , у належному їм житловому будинку садибного типу [ADDRESS] і перебувають на їх утриманні. Діти відвідують дошкільний структурний підрозділ Ставківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Зіньківської районної ради Полтавської області. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» кожний громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. На початку серпня 2020 року вона звернулася до Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з клопотанням про реєстрацію на постійне місце проживання дітей [PERSON] . [INFO] та[PERSON] , [INFO] , - у житловому будинку садибного типу [ADDRESS] , але їй було відмовлено в клопотанні з посиланням на те, що вона не надала згоди батька дітей - [PERSON] про їх реєстрацію на проживання за її місцем реєстрації на проживання. Згідно пункту 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» із змінами і доповненнями, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Стаття 29 ч.ч.1,4, 6 Цивільного кодексу України передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. У разі, якщо батько і мати дитини прописані за різними адресами, місце проживання дитини реєструється разом з одним з них з письмової згоди другого з батьків. Стаття 160 Сімейного кодексу України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання або місце перебування відповідача їй не відоме, а тому вона не має змоги одержати від нього згоди на реєстрацію на постійне місце проживання дітей [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у житловому будинку садибного типу [ADDRESS] Реєстрація на проживання і проживання дітей разом із матір`ю буде в інтересах самих дітей, з якими вона весь час проживає. Батько дітей взагалі їх ніколи не бачив? Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відсутність реєстрації дітей на проживання по місцю мого проживання порушує їхні права. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Прохала визначити місцем проживання спільних дітей позивача [PERSON] , [INFO] , із відповідачем [PERSON] , [INFO] ,- - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,- місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] , за адресою: будинок [ADDRESS] . Згідно ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.01.2021 року дану справу направлено до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю, справа надійшла до суду 14.04.2021 року. Дану справу передано на розгляд судді Гальченко О.О. згідно авто розподілу, ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання сторони у справі не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала та прохала задовольнити, а відповідач надав заяву, вказавши, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 14, 55). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області повідомлялась належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послалась в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 4 - 13. Судом встановлено, що сторони від укладеного 17.10.2011 року шлюбу, який на даний час розірваний рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 07.12.2015 року, мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. На даний час діти проживають без реєстрації з мамою в будинку її батьків - [PERSON] і [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Даний приватний будинок має загальну площу 73,2 кв. м., там створені усі умови для проживання та всебічного розвитку дітей. З листа Відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області вбачається, що проведено обстеження умов проживання родини [PERSON] , за адресою [ADDRESS] проживають: малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (проживають без реєстрації), [PERSON] , [INFO] - мати дітей, [PERSON] , [INFO] - дідусь дітей, [PERSON] , [INFO] - бабуся дітей. Сім`я проживає у власному будинку загальною площею 73,2 кв.м, наявне газопостачання, водопідведення, електромережа. В помешканні охайно, затишно,наявні всі необхідні предмети побутового вжитку. Утримується підсобне господарство, обробляється земельна ділянка, продуктами харчування забезпечені в достатній кількості. Для дітей створені всі необхідні умови для всебічного розвитку. Дівчатка мають окремі спальні місця, місця для навчання та відпочинку, забезпечені в достатній кількості сезонним одягом та взуттям, канцтоварами, іграшками. [PERSON] та [PERSON] дошкільнята, систематично відвідують Ставківський опорний навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Зіньківської міської ради Полтавської області. Мама дітей - [PERSON] , належним чином займається вихованням своїх доньок, відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків. Офіційно працевлаштована в сільськогосподарському фермерському підприємстві «Агроекологія». Відділ «Служба у справах дітей та сім`ї» виконавчого комітету Зіньківської міської ради, як структурний підрозділ органу опіки та піклування, Зіньківської міської ради, прийшов до висновку, що умови проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за місцем проживання матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] , відповідають інтересам та потребам малолітніх дітей і просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визначивши місцем проживання дітей з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.93). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 161 СК України, оскільки місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків ( усиновлювачів ) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина,спір між ними може вирішуватися судом. При цьому, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно п. 1 ст. 9 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При розгляді даної категорії справ необхідно врахувати практику та висновку Європейський суд з прав людини ( ЄСПЛ, Суд ), який у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти : по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. «Декларацією прав дитини», прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до принципів 2 та 6 «Декларації прав дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Про це йдеться у постанові Великої Палати ВС від 17 жовтня 2018 р. у справі № 402/428/16-ц ( провадження №14-327цс18 ). Після пред`явлення позову позивачем відповідач його визнав у повному обсязі.

Outcome: approved