Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,125 га, яка розташована по вулиці Больнична, 7 в селі Дачне, Біляївського району, Одеської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], померлої 26 червня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона, як спадкоємець за заповітом, звернулась до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку і рекомендовано звернутись до суду, так як спадкодавець за життя не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,125 га. У звязку з цим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 26 червня 2015 року померла [PERSON] бабуся позивачки, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 422627 (а.с.7). На підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 289155, виданого 05 квітня 2006 року при житті померлій [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,185 га, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в селі Дачне по вулиці Больнична, 7, Біляївського району, Одеської області (а.с.9). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3500 (а.с.15), 29.07.2006 року померла [PERSON] в особі представника [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,060 гектарів від загального розміру земельної ділянки 0,185 гектарів, з них ріллі 0,060 гектарів, що розташована в селі Дачне, Біляївського району, Одеської області, вулиця Больнична, 7. Після цього [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,125 га, що залишилась у її власності після укладення договору купівлі-продажу з [PERSON], не отримала. З заповіту, посвідченого 17 січня 2011 року секретарем Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області вбачається, що [PERSON] заповідала усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме право за законом, позивачці, але листом № 260/02-14 від 18.09.2015 року приватний нотаріус відмовив їй в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON], так як спадкодавець за життя не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,125 га (а.с.6). Відповідно до довідок № 2396 та № 2397, виданих виконкомом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області 14 вересня 2015 року, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [INFO], до дня смерті 26 червня 2015 року. На день смерті [PERSON] за зазначеною адресою були зареєстровані [PERSON] син померлої, [PERSON] невістка померлої, [PERSON] онука померлої, [PERSON] правнук померлої. З матеріалів спадкової справи до майна [PERSON], яка померла 26 червня 2015 року вбачається, що позивачка з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі звернулась до приватного нотаріуса 18.09.2015 року, тобто у встановлений ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, спадкування та інших цивільно-правових угод. Це положення закріплено і в ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 вказаного Кодексу до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене суд вважає, що позов обґрунтований і законний, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved