overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачка 05.03.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14.03.2017 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2016 року скасовано, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. 18.04.2017 року [PERSON] подав зустрічний позов до позивачки, в якому він просить виключити запис про нього, як батька, з актового запису про народження\~дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що він не є біологічним батьком хлопчика. Ухвалою суду від 01.06.2017 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження, а позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, залишено без розгляду. В письмовій заяві до суду позивач підтримав свої позовні вимоги, просив виключити з актового запису про народження дитини запис про його батьківство, проти чого відповідачка в письмовій заяві до суду не заперечила. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини, з актового запису про її народження.я Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком зазначений [PERSON] - позивач по справі, матір'ю [PERSON], відповідачка. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач зазначив, що не має кровного споріднення з дитиною [PERSON], що не заперечувалось самою відповідачкою. Неповнолітній син знаходиться на утриманні відповідачки та проживає разом з нею. Враховуючи визнання позову відповідачкою та всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивачка 05.05.2016 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну дитину - неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], дитина проживає постійно з нею, коштів не достатньо для утримання дитини, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, просила стягнути з відповідача аліменти. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері (а.с. 2,3). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дитини, повністю утримує, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню доньки, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивачка 05.05.2017 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 21.06.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який досягнув повноліття. Подружні відносини з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю. Між ними часто виникали суперечки та конфлікти, під час яких відповідач міг підняти на неї руку. На даний час вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин. Вважає, що подальше перебування в шлюбі є неможливим та просить його розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Також просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Так, за зареєстрованим місцем проживання відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та матеріали справи із повідомленням про виклик у судове засідання на 08.06.2017 року. Вказані документами було вручено [PERSON] 23.06.2017 року, що підтверджується розпискою у матеріалах справи. Окрім цього, відповідач викликався у судове засідання на 22.06.2017 року, 10.08.2017 року. 07.08.2017 року відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки через сімейні обставини він не може бути присутній у судовому засіданні. В подальшому 21.08.2017 року останній до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не подав. Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.06.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом ДРАЦС Жовківського районного управління юстиції Львівської області серії І-СГ № 268640. Від спільного проживання у них 23.11.1997 року народився син [PERSON], який на даний час досягнув повноліття. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного сімейного господарства, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сімя розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Тому, позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивачка 05.06.2020 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з моменту її звернення до суду і до повноліття дітей. У судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що з липня 2014 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних подружніх стосунків сторони мають малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. З березня 2020 року сторони проживають окремо один від одного, на момент подачі позову між ними не досягнуто згоди з приводу сталого матеріального утримання та виховання дітей. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн, так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка 05.07.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 02.12.2011 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого сторони проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO], яка проживає та залишиться проживати із позивачкою. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Згода на утримання дитини між ними досягнута, майнового спору не має. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог, не заперечувала щодо розгляду справу і заочному порядку ( а. с. 18 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за адресою своєї реєстрації ( а. с. 11 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень, які поверталися до суду з відмітками пошти : «За закінченням терміну зберігання», що вважається належним повідомленням згідно вимог діючого законодавства ( а. с. 22 - 24, 29 - 31, 33 - 34 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 02.12.2011 року в Октябрському відділі ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 342 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину ( а. с. 5 ), яка проживає та залишиться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з початку 2016 року, не підтримують шлюбно сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Позивачка категорично заперечує примирення. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка 05.07.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-НО №302840, виданого 20.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 27.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 61, сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання про розмір аліментів, який повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує ч. 2 ст.182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,стан здоров,я та матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, оскільки відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України відповідач визнав позов та не заперечував проти стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі, але у будь-якому разі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 05.07.2017 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 05.07.2017 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивачка 05.07.2017 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 148752, виданого 03.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 146, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання про розмір аліментів, який повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує ч. 2 ст.182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,стан здоров,я та матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, оскільки відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України відповідач визнав позов та не заперечував проти стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі, але у будь-якому разі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 05.07.2017 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 05.07.2017 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачка 05.07.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 10.09.2011 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого проживають окремо та припинили шлюбно-сімейні стосунки з 20.06.2017 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 17.06.2015 років народження, які проживають та залишаться проживати із позивачкою. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Згода на утримання дитини між ними досягнута, майнового спору не має. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - Касьян. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог та погодилася на розгляд справи по суті у заочному порядку, так як наданий їм судом термін для примирення позитивних наслідків не дав ( а. с. 33 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за адресою своєї реєстрації ( а. с. 12 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень з відмітками пошти : «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення відповідача згідно вимог закону та свідчить про зловживання правом відповідача ( а. с. 28, 32 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 10.09.2011 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 173 ) ( а. с. 4 ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а. с. 5, 6 ), які проживають та залишаться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбно сімейних стосунків з червня 2017 року. Позивачка категорично заперечує примирення, тому наданий судом термін для примирення позитивних наслідків не дав. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивачка 05.07.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вони від укладеного ними 10.09.2011 року шлюбу, який на даний час не розірвано, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. На даний час відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання двох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття аліменти у розмірі 2 500 грн. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 20 ). Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів ( а. с. 21 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони шлюб уклали 10.09.2011 року, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. На даний час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач не працює, інших осіб на утриманні не має, не інвалід. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180-184 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Що стосується розміру аліментів - у розмірі 2 500 гривень щомісячно, то це не суперечить вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved