Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просять визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №3021 від 26.12.2013 року в частині передачі відповідачам у власність та оренду земельної ділянки по [ADDRESS] у м. Львові; скасувати державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку; скасувати договір оренди землі від 31.10.2014 року, укладений між Львівською міською радою та відповідачами на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0111 га. В обгрунтування позову покликаються на те, що вони є співвласниками будинку за адресою [ADDRESS] у м.Львові. Відповідачі перешкоджають їм у користуванні хвірткою, якою вони користуються понад 40 років та забороняють користуватися виходом на центральну вулицю. Біля хвіртки також знаходиться каналізаційний люк, який сполучає їхній будинок із центральною каналізацією, попри паркан прокладені інженерні мережі. Ухвалою Львівської міської ради № 3021 від 26.12.2013 року відповідачам передано земельну ділянку за адресою [ADDRESS], площею 0,1 га у спільну сумісну власність та в оренду земельні ділянки на 10 років площею 0,0381 га і терміном на 5 років площею 0,0111 га для обслуговування житлового будинку. Вважають вказану ухвалу незаконною, оскільки рішення Львівської міської ради в частині передачі земельної ділянки у власність та оренду відповідачам порушує їхні законні права та інтереси, таке рішення прийняте на основі недостовірної інформації щодо меж земельної ділянки, яка була подана відповідачами, а тому просять визнати вказану ухвалу незаконною та скасувати. Крім того, на підставі ухали Львівської міської ради № 3021 від 26.12.2013 року було видано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, свідоцтво про право власності на дану ділянку. Оскільки такі видані на підставі незаконної ухвали просять також скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та представник [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник Львівської міської ради в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, відповідно до ч.3 ст.158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно до п.5 ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. До узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради 25.03.2013 року надійшло звернення [PERSON] щодо підписання акту обстеження та показу меж земельної ділянки для приватизації земельної ділянки на [ADDRESS] у м.Львові. Також до вказаної комісії надійшло звернення [PERSON] щодо погодження межі земельної ділянки по [ADDRESS]. Згідно витягу з протоколу №76 узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 17.05.2013 року комісія ухвалила погодити межу між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до актів обстеження та показу меж земельної ділянки у м. Львові на [ADDRESS] від 17.02.2013 р. по лінії Г-А (акт1) по лінії Б-В (акт2). Для прийняття оскаржуваної ухвали співвласниками було подано усі необхідні документи, в тому числі, довідку про правий статус земельної ділянки від 21.02.2011 р. № 40/01-14/1017 згідно якої земельна ділянка на [ADDRESS] у м. Львові відносить до земель міста Львова, що не надані у власність або користування. Таким чином, Львівська міська рада, як уповноважений власник зазначеної земельної ділянки вправі розпоряджатися нею на власний розсуд згідно повноважень наданих законом, зважаючи на те, що земля знаходилась в комунальні власності міста та є юридично вільною. Вважають, вказану ухвалу законною та просять відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що в процесі розробки технічної документації на земельні ділянки по [ADDRESS] узгоджувальною комісією для вирішення земельних спорів Льіввської міської ради було погоджено межу між земельними земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS], як за зверненням позивачів, так і за зверненням відповідачів по фактичному користуванню. Крім того, відповідачі ніколи не перешкоджали позивачам у доступу до каналізаційного люка який сполучає їхній будинок з центральною каналізацією. Земельні ділянки будинковолодінь [ADDRESS] у м. Львові, однак, позивачі умисно не влаштовують браму до своєї земельної ділянки зі сторони [ADDRESS]. Позивачі самовільно встановили хвіртку на межі із земельною ділянкою, яка належить відповідачам та протиправно користуються нею для виходу на [ADDRESS] проходячи по земельній ділянці відповідачів. Актом від 09.12.2014 року складеним ЛКП «Дністер» при проведенні огляду меж земельної ділянки [ADDRESS] було виявлено хвіртку з поштовою скринькою [ADDRESS] Через цю хвіртку проходять мешканці буд. 19 по земельній ділянці, яка належить мешканцям [ADDRESS] Оскільки оскаржувана ухвала прийнята на підставі необхідних документів, межа земельних ділянок була погоджена у встановленому законом порядку, вважають позовні вимоги безпідставними та просять в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вважають такий безпідставним та просять відмовити у його задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засіданні не з'яивилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно до п.5 ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: розпорядження землями територіальних громад ; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до п. б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безпосередньої передачі із земель державної і комунальної власності. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності (ст.83 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить одноквартирний будинок по [ADDRESS] у м. Львові, що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 22.09.2011 року. Відповідачі є співвласниками будинку [ADDRESS] у м.Львові, що підтверджуєься свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 07.10.2012р. Згідно витягу з протоколу №76 узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 17.05.2013 року комісія за зверненням [PERSON] та [PERSON] ухвалила погодити межу між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до актів обстеження та показу меж земельної ділянки у м. Львові на [ADDRESS] від 17.02.2013 р. по лінії Г-А (акт1) по лінії Б-В (акт 2). Відтак, межу між земельними ділянками будинковолодінь [ADDRESS] м. Львові було погоджено. Ухвалою №1796 від 20.09.2012р. відповідачам надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку по [ADDRESS] у м.Львові. Ухвалою Львівської міської ради №3021 від 26.12.2013 р. вказану технічну документацію відповідачів було затверджено та передано у спільну сумісну власність відповідачів земельну ділянку по [ADDRESS] у м. Львові площею 1 000 кв.м. в тому числі в межах червоних ліній 41 кв.м. під нерухомістю для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 381 кв.м. в оренду терміном на 10 років, земельну ділянку площею 111 кв.м. в межах червоних ліній вулиці в оренду на 5 років. На підставі вказаної ухвали із відповідачами укладено відповідні договори оренди. Ухвалою Львівської міської ради №3693 від 10.07.2014р. було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано позивачам у власність земельну ділянку пл.1000 кв.м. по [ADDRESS] у м.Львові (кад.номер [NUMBER]) та в оренду на 5 років земельну ділянку за цією ж адресою площею 312 кв.м. (кад.номер [NUMBER]). Технічна документація, що була затверджена розроблялась та погоджувалась за зверненям позивачів, із існуючою межею земельної ділянки по [ADDRESS] у м.Львові. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на те, що оскаржувана ухвала прийнята Львівською міською радою у межах наданих законодавством повноважень, на підставі усіх необхідних технічних документів, межа земельних ділянок за зверненням обох сторін погоджена у встановленому порядку комісією для вирішення земельних спорів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання незаконною вказаної ухвали, скасувати державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку та скасування договору оренди землі. Суд не приймає до уваги покликання позивачів на створення відповідача перешкод у користування каналізаційним люком, оскільки як вбачається із п.п.2.2. п.2 ухвали Львівської міської ради № 3021 землевласників та орендарів зобов'язано забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянок інженерних мереж для їх ремонту та обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових. Крім того, пунктом 26 договору оренди укладеного із відповідачами 31.10.2014р., на орендовану відповідачами земельну ділянку встановлені обмеження та інші права третіх осіб, згідно висновку Управління архітектури про наявність містобудівних обмежень та сервітутів щодо користування земельною ділянкою від 26.03.2013р. за № 2401-3вих-887 та переліку обмежень відділу Держземагенства №40/01-14/4495-3 від 10.09.2013р. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, всупереч зазначених вимог, позивачами не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставин щодо порушення відповідачами їхніх прав чи інтересів. Крім того, покликання позивачів на те, що відповідачі перешкоджають їм у користуванні хвірткою, якою вони користуються понад 40 років є необґрунтованим, з огляду на те, що у позивачів є можливість облаштування в'їзду на земельну ділянку безпосередньо з [ADDRESS] яким вони на даний час тимчасово користуються. За наведених обставин, у зв'язку із відсутністю підстав для визнання ухвали Львівської міської ради № 3021 від 26.12.2013 року, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування договору оренди землі від 31.10.2014 року, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.12, 81, 83, 158 Земельного кодексу України, ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та

Outcome: dismissed