Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача [PERSON] Посилається на те, що з 06 червня 2008 року перебуває у шлюбі з [PERSON] За період спільного проживання у них народилось четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на утримання яких [PERSON] сплачує аліменти згідно рішення суду. 20 березня 2016 року у них народився син [PERSON]. Всі діти знаходяться на її матеріальному утриманні. З 01 квітня 2016 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини, і ведення спільного господарства, і на даний час фактично як подружжя разом не проживають, через те, що [PERSON] зловживає спиртним, перебуваючи в стані алкогольного спяніння влаштовує сварки та скандали. [PERSON] працює будівельником, виконує євроремонти та різноманітні роботи по найму, його середньомісячний заробіток становить 7000,00 10000,00 грн., дохід є непостійним та нерегулярним. Зазначила, що вона на даний час не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми, отримує мінімальну соціальну допомогу при народженні дитини в сумі 840,00 грн., інших доходів не має, тому вона не має можливості повністю забезпечити утримання дітей, а соціальної допомоги, яку вона отримує не вистачає на проживання та харчування, одягу та предметів першої необхідності. Просить стягнути на її користь на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що на даний час офіційно не працює, просив стягувати аліменти в меншому розмірі в сумі 400,00 грн. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 06.06.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на утримання яких [PERSON] сплачує аліменти згідно рішення суду. Судом також встановлено, що 20 березня 2016 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія І-МИ №240586, виданого виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №13. На даний час позивачка [PERSON] офіційно не працює, не має змоги самостійно, матеріально утримувати неповнолітнього сина, що підтверджується довідкою Лукавецької сільської ради №3143 від 22.09.2016 року. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним, офіційно ніде не працює, здійснює догляд за пристарілою [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Мигівської сільської ради №3948 від 25.10.2016 року. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13.10.2016 року і до настання його повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору як позивач у справі про стягнення аліментів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial