Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять позбавити [PERSON] права користування квартирою № 16 за адресою: м. Вишгород, вул. Київська, 12, шляхом знаття [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [INFO]. Оскільки [PERSON] зареєстрований в [INFO], що належить позивачам на праві приватної спільної часткової власності, але з грудня 2014 року [PERSON] не проживає в цій квартирі і з реєстрації не знімається. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Позивачі [PERSON]В та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надавши до суду заяву в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Третя особа у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надавши суду заяву в якій просить розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають квартиру № [ADDRESS] у праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2004 року серія САА № 049510 та копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2005 року (а.с. 5,6). Відповідно до копії довідки про склад сімї та реєстрації від 15.08.2017 року № 263, в квартирі № [ADDRESS], з 26.11.2014 року зареєстрований [PERSON], [INFO], піднаймач. Відповідач [PERSON] до цього часу залишається бути зареєстрованим у належній позивачам квартирі, хоча фактично у квартирі не проживає з грудня 2014 року, що підтверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]І (а.с. 18). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач звернувся до суду з вимогою позбавити [PERSON] права користування квартирою, шляхом знаття останнього з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Таким чином судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власників, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивачів на власність та вільного розпорядження нею, але позивачі не ставлять позовні вимоги перед судом про визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням, а фактично вимога стоїть про зняття відповідача з реєстраційного обліку. Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16.01.2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сімї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання предявивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У звязку з цим, у суду не має законних підстав длязадоволення позовних вимог в примусового зняття з реєстрації відповідача, оскільки позивачами невірно вибрано спосіб захисту. Крім того, рішення про зняття з реєстрації приймається уповноваженими посадовими особами органів реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не зверталась до органів реєстрації, а також орган реєстрації не є відповідачем у цій справі, суд вважає, що вимога про зняття відповідача з реєстрації є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. Враховуючі вище зазначене та

Outcome: dismissed