Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно у вигляді будинку з господарськими будівлями не прийнятого в експлуатацію. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що [INFO] помер її брат [PERSON]. Їх з братом батьками були - [PERSON] та [PERSON] Які за життя проживали в [ADDRESS]. Кожен з померлих батьків мав право на ? частину зазначеного будинку. [INFO] померла мати. Після її смерті батько прийняв спадщину фактичними діями, вступивши в управління та розпорядження майном. [INFO] помер її брат - [PERSON], у якого залишився син - [PERSON] (другий позивач по справі). [INFO] помер батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина. До складу якої входить зазначений житловий будинок. Заповіту померлі батьки та брат не залишили. При зверненні до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, останнім було відмовлено, в зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності та первинної реєстрації права власності на будинок. Зазначений будинок не зданий в експлуатацію, в зв'язку з чим відсутній правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку. Просять визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: [ADDRESS], та надати їм право на отримання дозволу на введення в експлуатацію зазначеного будинку та реєстрацію його в державному реєстрі прав власників нерухомого майна. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали зави, в яких підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO]. [PERSON] народився [INFO]. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.1984 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.08.1963 року Батьками [PERSON] є [PERSON] ТА [PERSON] Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11.04.1953 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно з відоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27.05.1999 року виданого повторно, його батьком є [PERSON] Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2000 року, [PERSON] померла [INFO]. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Ввід [INFO], [PERSON] помер [INFO]. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ВІД 24.10.2006 РОКУ. [PERSON] помер [INFO]. Згідно з довідкою виконкому Знам'янської селищної ради Кіровоградської області від 12.06.2014 року, на день смерті [PERSON]. в будинку він був зареєстроний один. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Знам'янської Другої селищної ради не посвідчувався. Згідно з довідкою Знам'янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації №358 від11.06.2014 року, станом на 01.01.2013 року, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]. померлому [INFO]. На зазначений будинок відсутній документ, який підтверджує право власності і видати цей документ не має можливості, так, як відповідно до ст.364 УПК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника майна. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на який не проведена і документ. Який підтверджує право власності відсутній. Отже з метою оформлення спадщини, право власності на нерухоме майно може бути оформлено на ім'я особи яка померла у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів це питання вирішується в судовому порядку. З копії спадкової справи наданої на запит суду Знам'янською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за позивачем визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивачі, як спадкоємці за законом звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте отримали відмову в задоволенні заяви. Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином позов в частині визнання за позивачами права власності на 1/2 частину житлового будинку розташованого в [ADDRESS] на кожного підлягає задоволенню. Однак, вимога позивачів про надання їм права на отримання дозволу на введення в експлуатацію будинку та зареєструвати даний будинок в державному реєстрі прав власників нерухомого майна, задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від вимоги про визнання права власності, та до компетенції суду не належить. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ч.1 ст. 58 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2 ст. 5, ч.1 ст. 328, ст. 331, ст. 1216, ст. 1218 ЦК України та

Outcome: partial