Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] міської ради Сумської області та [PERSON], треті особи: відділ Держземагенства у [PERSON] районі Сумської області та [PERSON] районне виробниче відділення Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про визнання рішення [PERSON] міськради частково недійсним та визнання державного акту недійсним, мотивуючи тим, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Жовтневій, 116 в м.Буринь та власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного житлового будинку і господарських споруд площею 0,04208 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,16575 га кадастровий номер 59209101:00:016:0109. Поряд, за адресою вул. Жовтнева, буд. № 114, проживає відповідачка [PERSON], будинок якої стоїть на межі і через це у них постійно виникає спір з приводу суміжного землекористування. Так [PERSON] вважає, що за стіною її будинку знаходиться її земля та заявляє, що поставить паркан у неї в дворі, тобто змінить конфігурацію її подвіря, посилаючись при цьому на технічний план БТІ та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991, де відображено що за сараєм, парканом та стіною будинку відповідачки знаходиться частина її земельної ділянки. 25.08. 2013 року відповідачка [PERSON] звернулась до Буринського районного суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном і 16.10.2013 року суд прийняв рішення про задоволення її вимог. Однак все це не відповідає дійсності, а межа, що відображена в технічному плані БТІ на будинок відповідачки та в її державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 вказана неправильно, оскільки суперечить межі її земельної ділянки зазначеній у державному акті спадкодавця [PERSON], згідно якого межа проходить по забору і стіні будинку [PERSON]. Разам з тим у відділі Держземагенства у [PERSON] районі та у [PERSON] районному виробничому відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку гр.[PERSON], взагалі відсутня, а тому, вважає, що спірний державний акт та рішення міської ради є недійсними і підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та пояснив, що позивачці [PERSON] на праві власності після оформлення спадщини належить домогосподарство по вул. Жовтневій, 116 в м. Буринь, однак право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,04208 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,16575 га, кадастровий номер 59209101:00:016: 0109 належним чином не зареєстровано через спір з сусідкою [PERSON], хоча вся необхідна технічна документація на цю земельну ділянку виготовлена. Будинок відповідачки [PERSON] стоїть на межі і через це між ними постійно виникає спір з приводу суміжного землекористування, оскільки [PERSON] вважає, що за стіною її будинку ще знаходиться частина її земельної ділянки і хоче її відгородити. Як доказ цього [PERSON] предявляє всім комісіям з [PERSON] міської ради, [PERSON] райвідділу міліції, які проводили перевірку по її заявам, технічний план БТІ та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991, де дійсно відображено що за її сараєм, парканом та стіною будинку з їх сторони ще знаходиться частина земельної ділянки. Однак все це не відповідає дійсності, а межа, що відображена в технічному плані БТІ на будинок відповідачки та в її державному акті вказана неправильно, оскільки суперечить межі їх земельної ділянки зазначеній у державному акті спадкодавця [PERSON], згідно якого межа проходить по забору і стіні будинку [PERSON]. Ця територія чітко визначена і вони користуються нею на протязі багатьох десятків років. Вона проходить на відстані 6 м 30 см від кута їх будинку, згідно плану архітектури та містобудування, і саме в цьому місці знаходиться стіна будинку [PERSON], далі вона проходить по огорожі [PERSON] по стіні її сараю та виходить на огород, де їх земельні ділянки чітко розділені межею. 25.08. 2013 року відповідачка [PERSON] звернулась до Буринського районного суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном і 16.10.2013 року суд задовольнив її вимоги. До позовної заяви відповідачка, зокрема, долучила державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 від 16 березня 2005 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] набула у власність суміжну земельну ділянку для особистого селянського господарства та індивідуального житлового будівництва площею 0,1534 га, кадастрові номери 59209 10 100000280039, 59209 10 100000280040, даний державний акт було видано на підставі рішення [PERSON] міської ради 20 сесії 24 скликання від 21.01.2005 року. Як стало відомо позивачці у відділі Держземагенства у [PERSON] районі та у [PERSON] районному виробничому відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON], взагалі відсутня, а тому, вважає, що спірний державний акт та рішення міської ради є недійсними і підлягають скасуванню. Все це змусило позивачку звернутись до суду з даним позовом, який він і просить задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що спір між [PERSON] та [PERSON] з приводу суміжного землекористування порушує права позивачки щодо належної їй земельної ділянки, що в свою чергу сталося і через ігнорування вимог закону з боку відповідача [PERSON] міської ради та третіх осіб. Так, землевласником земельної ділянки розташованої по вул. Жовтневій, 114 був чоловік відповідачки [PERSON] на імя якого, зі слів відповідачки [PERSON], було надано дозвіл на виготовлення технічної документації. У 2003 році [PERSON] помер. [PERSON] міська рада, ігноруючи вимоги закону, а саме ст. 118 Земельного Кодексу (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) України, не зрозуміло на яких підставах у 2005 році приймає рішення, яким переводить право власності на землю з [PERSON] на [PERSON] тобто на іншу особу, тоді як на неї технічна документація не виготовлялась, з відповідною заявою до міськради відповідачка [PERSON], не зверталась. Не виготовлявся на імя [PERSON] і кадастровий план земельної ділянки (зйомка), не відбулося і погодження та закріплення меж з суміжними землевласниками, як не виготовлялась і інша технічна документація. Тобто рішення [PERSON] міської Ради від 21.01.2005 року « Про надання дозволу на складання і видачу державних актів на право приватної власності на земельні ділянки» в частині погодження з переходом права власності на земельні ділянки до громадян : [PERSON] спадкоємця майна [PERSON] (п.1.3 ) ; дачі дозволу на складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в м. Буринь, по вул. Жовтнева, 144 на імя [PERSON] ( п.2.3) та [PERSON] уточнити земельні ділянки при складанні державних актів на право приватної власності на земельні ділянки (п. 3) є недійсним та підлягає скасуванню. Як підлягає скасуванню і державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 від 15 березня 2005 року, який виданий на підставі вищевказаного незаконного рішення міськради. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що їй на праві власності, на підставі державного акту на землю, належить земельна ділянка, що розташована по вул. Жовтнева, 114 в м. Буринь. Як зазначено в технічному плані БТІ на її будинок та в її державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 за її сараєм, парканом та стіною будинку, з боку земельної ділянки [PERSON], знаходиться 0, 60 м її земельної ділянки, яка не відгороджена забором і фактично знаходиться у дворі позивачки. Однак сусіди вважають, що її будинок стоїть на межі і постійно сваряться з нею та не дозволяють зайти до них у двір, щоб відремонтувати стіну будинку. Щодо виготовлення документації на землю вона нічого не може пояснити так як цим питанням займався її чоловік [PERSON], який у 2003 році помер. Думає, що межі з сусідами погоджували, але вони за це ніде не розписувалися. Вважає, що рішення міської ради від 21 січня 2005 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 законні, а тому в позові просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] міськради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, дана земельна ділянка за рішенням виконкому міськради за №197 від 23.12.1993 року була передана у приватну власність чоловіка позивачки, [PERSON], а потім позичці, як його спадкоємцю, згідно з рішенням 20 ї сесії 24 скликання [PERSON] міськради від 21.01.2005 року, було надано дозвіл на складання і видачу державного акту. Дійсно при видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 виникла плутаниця, але чому вона сталася пояснити не може, оскільки технічну документацію складали різні установи, а не [PERSON] міськрада. Цю технічну документацію міськраді ніхто не передавав, оскільки у них навіть немає спеціаліста який би міг її перевірити. Однак вважає, що підставами для визнання державного акту недійсним може бути тільки не відповідність його вимогам чинного законодавства чи невідповідна компетентність органу який його видав. Порушення ж процедури видачі державного акту може бути підставою визнання його недійсним тільки в разі коли такі порушення призвели до прийняття неправильного державного акту, а так як даний державний акт правильний то просить суд в задоволення позову відмовити. Представник третьої особи відділу Держземагенства у [PERSON] районі Сумської області [PERSON] в судовому засіданні пояснив що у вирішенні позову покладається на розсуд суду так як будь які обставини даної справи йому не відомі. Що стосується технічної документації на підставі якої видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 кадастрові номери 5920910100000280039 та 5920910100000280040, що розташована за адресою м. Буринь вул. Жовтнева,114 на імя [PERSON] чи [PERSON], пояснив, що до відділу Держземагенства у [PERSON] районі вона не надходила, а відповідно в Держземагенстві вона відсутня. Представник третьої особи [PERSON] районного виробничого відділення Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не знає яким чином та на чиє імя виготовлялася технічна документація по земельній ділянці [PERSON] так як в установі відсутні працівники, яки б працювали тут з 2005 року. Технічна документація на підставі якої видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 кадастрові номери 5920910100000280039 та 5920910100000280040 яка розташована за адресою м. Буринь вул.. Жовтнева,114 на імя [PERSON] у [PERSON] виробничому відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» також відсутня. Разом з тим пояснила, що у 2005 році вся технічна документація на право власності на землю передавалась до архіву Держземагенства у [PERSON] районі на підставі Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 року за № 43, хоча відповідний акт передачі до архіву земельного відділу технічної документації по земельній ділянці [PERSON] в їх установі також відсутній. Разом з тим може сказати, що згідно з планами аерозйомки земельні ділянки що розташовані по вул. Жовтневій за №114 [PERSON] та №116 [PERSON] одна на одну не накладаються. Суд, вислухавши сторін, їх представників, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25.03.2004 року Державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 698, [PERSON] отримала спадщину після смерті своєї матері [PERSON] і стала власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Жовтневій, 116 в м. Буринь та власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного житлового будинку і господарських споруд площею 0,04208 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,16575 га кадастровий номер 59209101:00:016:0109, хоча на імя позивачки земля належним чином ще не зареєстрована через спір з сусідкою [PERSON], однак вся необхідна технічна документація на цю земельну ділянку виготовлена. (а.с.8-9,14). Поряд, за адресою вул. Жовтнева, буд. № 114, проживає відповідачка [PERSON], будинок якої стоїть на межі і через це у сторін постійно виникає спір з приводу суміжного землекористування, оскільки [PERSON] не вважає, що її будинок збудований на межі і претендує на землю у дворі позивачки, посилаючись при цьому на технічний план БТІ та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991, що підтверджується поясненням сторін, зазначеними документами на (а.с. 6, 42-47) рішенням Буринського районного суду від 16.10.2013 року. Як зазначено в листі [PERSON] районного виробничого відділення Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» № 22 від 23.09.2013 року, що межі земельних ділянок по вул. Жовтневій № 114, яка належить [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 від 15.03.2005 року та вул. Жовтневій № 116, яка належить [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 160421 від 03.01.2003 року не накладаються. (а.с.76), що також підтверджується і планом аерозйомки даних земельних ділянок (а.с.107-109 ). Разам з тим перевірити це не можливо так як у відділі Держземагенства у [PERSON] районі та у [PERSON] районному виробничому відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON], в тому числі і акт про погодження меж суміжних землевласників, взагалі відсутня, що викликає у суду сумніви в дійсності як державного акту серії ЯГ № 281991 так і рішення [PERSON] міської ради 20 сесії 24 скликання від 21.01.2005 року на підставі якого видавався цей акт тоді як це рішення стосувалося тільки надання дозволу на складання технічної документації про що свідчать пояснення сторін, третіх осіб та письмові докази на (а.с. 6, 7, 35). Згідно до вимог ст.116 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних право відносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах і повноважень, визначених цим Кодексом. Так, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Як зазначено у рішеннях [PERSON] міської ради «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність» за № 197 від 23.12.1993 року у приватну власність, безоплатно передано земельні ділянки загальною площею 0,15 га, : [PERSON] за адресою вул. Жовтнева, 116 в м. Буринь ; [PERSON] (чоловіку відповідачки) за адресою вул. Жовтнева, 114 в м. Буринь (а.с. 34,38). Положеннями ст. 118 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних право відносин) визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого - самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Як пояснила відповідачка [PERSON], вона особисто з заявою про безоплатну передачу земельної ділянки у власність до [PERSON] міськради не зверталась, оскільки цими питаннями займався її чоловік [PERSON], який помер у 2003 році, що підтверджується актовим записом про його смерть. Рішенням 20-ї сесії 24 скликання [PERSON] міськради від 21 січня 2005 року «Про надання дозволу на складання і видачу державних актів на право приватної власності на земельні ділянки» пунктом 1 зазначено про перехід права власності на земельну ділянку розміром 0,15 га по вул. Жовневій, 114 з [PERSON]І.(покійного чоловіка відповідачки) до [PERSON] (п.1, 1.3) та цим же рішенням [PERSON] було надано дозвіл на складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в м. Буринь, по вул. Жовтнева, 144 (так записано у рішенні) ( п. 2, 2.3) та зобовязано [PERSON] уточнити площу земельної ділянки при складанні державних актів на право приватної власності на земельні ділянки (п. 3). Суд вважає дане рішення безпідставним так як воно було прийнято, не в спосіб передбачений законом та не в межах компетенції міськради, а представник міськради [PERSON] не змогла нічого пояснити з приводу прийняття даного рішення та не надала суду пакету документів на підставі яких воно було прийнято. (а.с.33). Пунктами 1.4, 1.15, 1.16, 1.19, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43 (в редакції на момент виникнення спірних право відносин) визначено наступні положення: У відповідності до цих положень Інструкції державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення міської ради. Розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку здійснюють суб'єкти господарювання. які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку ділянкою включає: - виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність та ін..; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки; висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; журнал польових вимірювань; кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки;відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотній точок меж земельної ділянки. Технічна документація на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою розробляється у двох примірниках. Перший (з матеріалами польових вимірювань і обчислень) зберігається в районних (міських) відділах (управліннях) земельних ресурсів Держкомзему України, другий - у виконавця робіт. Як встановлено в судовому засіданні технічна документація на підставі якої видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 кадастрові номери 5920910100000280039 та 5920910100000280040 яка розташована за адресою м. Буринь вул. Жовтнева,114 на імя [PERSON] в [PERSON] міській раді, [PERSON] виробничому відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» як і у відділі Держземагенства у [PERSON] районі взагалі відсутня. Відповідачами та третіми особами суду не надано будь яких належних доказів на підтвердження відповідності рішень виконкому та Державного акту на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 кадастрові номери 5920910100000280039 та 5920910100000280040 яка розташована за адресою м. Буринь вул. Жовтнева,114 землю вимогам чинного законодавства при прийнятті 28 сесією 4 скликання [PERSON] міськради рішення від 22 грудня 2005 року «Про видачу державних актів на право приватної власності на землю», згідно з яким була затверджена технічна документація по складанню Державних актів на право приватної власності на землю громадянам та вирішено видати державні акти п.2.3 по вулиці Жовтнева, 114 на імя [PERSON] (тобто на померлу особу (а.с.35). Аналіз вищевикладених обставин справи дає суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] міська рада приймаючи рішення від 21.01 2005 року та 22.12.2005 року допустила наступні порушення: так рішення від 21.01.2005 року прийнято за відсутності технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, рішення міської ради не містить відомостей про приватизацію відповідачкою [PERSON] спірної земельної ділянки, рішення ж міськради від 22.12.2005 року про видачу державного акта взагалі прийняте відносно померлої особи, тоді як рішення про видачу державного акту на землю на імя [PERSON] відсутнє, а від так відповідачка взагалі не має підстав для отримання державного акту. Крім того при прийнятті рішення від 21.01.2005 року [PERSON] міськрада посилається на неіснуючий нормативний документ (постанову Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок»), тобто дане рішення не відповідає нормам ст.116 та ст. 118 ЗК України в редакції на момент виникнення спірних право відносин). За таких обставин суд вважає, що рішення двадцятої сесії двадцять четвертого скликання [PERSON] міської ради від 21 січня 2005 року «Про надання дозволу на складання і видачу державних актів на право приватної власності на земельні ділянки» в частині погодження з переходом права власності на земельні ділянки для [PERSON], спадкоємця майна [PERSON], площею 015 га по вул. Жовтнева, 114, переданої [PERSON] у приватну власність згідно рішення виконкому міської ради від 23.12.1993 року №197 (п.1.3.), дачі дозволу на складання державного акту на право приватної власності на земельні ділянки в м. Буринь по вул. Жовтнева, 114, на імя [PERSON] (п.2.3), та зобовязання Янушко Н.О. щодо уточнення земельних ділянок при складанні державних актів на право приватної власності на земельні ділянки (п. З) є недійсним та підлягає скасуванню. Положеннями частини ст.198 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних право відносин) визначено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості. Перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. За відсутності довгострокових межових знаків встановленого зразка та чіткого пояснення сторін і третіх осіб, щодо встановлення межі, а також за відсутності технічної документації, суд не може зробити висновку про правильність чи неправильність межі встановленої між земельними ділянками позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON]. Крім того згідно до вимог ч. 1 ст.91 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що власники земельних ділянок зобов'язані: г)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; е)дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Таким чином суд вважає, що при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 281991 на імя [PERSON] були допущені слідуючи порушення чинного законодавства: відсутнє рішення про приватизацію земельної ділянки [PERSON], відсутнє рішення міськради про надання дозволу на розробку проекту приватизації земель на імя відповідачки [PERSON], відсутня технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку, акт про погодженням меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; взагалі відсутнє рішення міськради про видачу державного акта на землю на імя [PERSON], в державному акті неправильно зазначений опис суміжних землевласників і землекористувачів (накладення меж суміжних земельних ділянок, (тоді як згідно довідки земельного кадастру а.с. 76, 108-109 суміжні земельні ділянки сторін не накладаються), неправильно зазначено розташування суміжних землевласників - так ділянка позивачки фактично розташована зправа, а на плані меж земельної ділянки вказана зліва, та прізвище суміжного землекористувача записано [PERSON] замість правильного [PERSON], довжина земельної ділянки на сорок метрів коротша за реальну, передня частина будинку виступає за лінію від А до Б. а тому на підставі вищевикладеного, все це дає суду підстави вважати за необхідне визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку сери ЯГ №281991 від 15 березня 2005 року, згідно якого [PERSON] отримала у власність земельну ділянку для особистого селянського господарства та індивідуального житлового будівництва, кадастрові номери 59209 10 100000280039, 59209 10 100000280040, яка розташована за адресою м. Буринь, вул. Жовтнева, буд.114. Суд вважає, що позивачка не пропустила строк на звернення до суду оскільки довідалась про порушення своїх прав лише 25 серпня 2013 року в момент отримання пакету документів з Буринського районного суду Сумської області, де був спірний державний акт в якому було посилання на спірне рішення, після чого вона подала зустрічний позов, який був вирішений по суті лише 15 листопада 2013 року, а остаточне рішення ухвалу нею було отримано лише 23 листопада 2013 року, що вбачається з копії ухвали, супровідного листа та конверту. При зверненні до суду позивачкою сплачено 114,70 грн. судового збору, тоді як згідно вимог Закону України «Про судовий збір» вона повинна була сплатити 229,40 грн. Вказані суми відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача : на користь позивача 114, 70 грн. та на користь держави недоплачений судовий збір 114,70 грн. Крім того позивач при подачі апеляційної скарги по справі на ухвалу [PERSON] райсуду від 30.09.2013 року сплатив судовий збір в сумі 114,70 грн. по квитанції кВ/4/13 від 04.10.2013р., оскільки вимоги апелянта апеляційною інстанцією задоволені, але питання про судові витрати не було вирішено (а. с. 63 -70), суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 114,70 грн. в рахунок повернення судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст. 91, 116, 118, 120, 198 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних право відносин), Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43 (в редакції на момент виникнення спірних право відносин),

Outcome: approved