Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON] про втрату права на користування жилим приміщенням. Позов мотивували тим, що вони є співвласниками квартири № 16, будинку № 19 «А» по вул. Нова у м. Івано-Франківську. [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, однак більше 12 років в квартирі не проживає. На підставі наведеного просять визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачі в судове засідання не зявились, однак подали суду заяви за змістом яких просять розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власники житла позиваються про його відновлення, шляхом визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 1998 року квартира № 16, яка знаходиться за адресою вул. Нова, 19 «А» в м. Івано-Франківську, належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних долях (а.с. 7). Відповідач зареєстрована у житловому приміщенні за вказаною вище адресою, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 5-6). Позивачі вказують, що реєстрація у будинку відповідача перешкоджає здійсненню ними прав власників на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідач доказів на спростування вимог позивачів суду не надала. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира № 16, будинку № 19 «А» на вул. Нова у м. Івано-Франківську належить позивачам на праві спільної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає в квартирі № 16, будинку № 19 «А» на вул. Нова у м. Івано-Франківську більше року, не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачів понесені ними судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст., 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved