Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 26 травня 2014 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований виконкомом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Зазначила, що подружнє життя не склалось, одруження виявилось невдалим оскільки, [PERSON] не поважав її як дружину, між ними не було не було взаєморозуміння, у них зовсім різні та несумісні характери, безпричинно виникали сварки та скандали. Все це призвело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, їхня сімя розпалась, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Зазначила, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, на даний час офіційно не працює, має тимчасові заробітки, є працездатним. Просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 26 травня 2014 року виконкомом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18, при розірванні шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне «Боднарюк» та стягнути на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на примирення не погоджується, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 26 травня 2014 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-МИ №096609, виданим 26.05.2014 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія І-МИ №206195, виданого 15.09.2014 року виконавчим комітетом Берегометської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №99. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сімя розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сімї відбувся остаточно та поновити її неможливо. Згідно зі ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N11 проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідно до ст.7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, при розірванні шлюбу змінити позивачці [PERSON] прізвище на її дошлюбне «Боднарюк». У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та неповнолітньої дитини. Крім того, судом встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час офіційно не працює, не має змоги самостійно, матеріально утримувати неповнолітнього сина. З довідки виданої виконкомом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області №5190 від 05.08.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає в смт.Берегомет 1-й провулок Шевченка, 50, має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним, офіційно ніде не працює. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісяця, починаючи з 10.08.2016 року і до настання його повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу складає 551,20 грн, та майнового характеру складає 551,20 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати). Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору як позивач у справі про стягнення аліментів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 551,20 гривень та стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 551,20 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114, 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial