Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та просять визнати за ними право власності в рівних долях - по 12 частині за кожною на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування після смерті відповідно чоловіка та батька - [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця, прийняли спадщину, але не можуть оформити спадщину в нотаріальній конторі на будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Позивачі у судове засідання не з'явилися, суду надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачі та представники третіх осіб також у судове засідання не з'явилися, суду надано заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти вимог позивачів не мають. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не з'явилися у судове засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з 09 липня 1976 року з [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі. Позивачка [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] та померлого [PERSON], що підтверджено її свідоцтвом про народження та рішенням Василівського районного суду Запорізької області у справі № 2-о/311/20/2014 про встановлення факту родинних відносин. [PERSON] помер [INFO] у віці 54 роки в с.Верхня Криниця Василівського району Запорізької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі. Неможливість оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджена постановою нотаріуса від 31 січня 2014 року про відмову у вчинення нотаріальних дій позивачам - у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний вище житловий будинок. З вказаної постанови вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №28 за 2014 рік, спадкоємцями за законом, що звернулися з заявами про прийняття спадщини є позивачі у цій справі. Відповідно до довідки Верхньокриничанської сільської ради Василівського району Запорізької області вказаний житловий будинок був зареєстрований у виконкомі сільської ради, відповідно до по господарської книги №6 за 2006-2010 роки за [PERSON], особовий рахунок [NUMBER]. Також у судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 1990 року виконкомом Василівської районної ради Запорізької області було прийняте рішення №250 «Про реєстрацію житлового фонду», відповідно до якого виконком Василівської районної ради зобов'язав сільські ради, які знаходились на території Василівського району, в тому числі і Лугівську сільську раду, оформити право власності на житлові будинки, що заходяться на території сільських рад Василівського району Запорізької області у відповідності з подвірними списками, згідно додатків по кожній сільській раді; видати громадянам Свідоцтва про право власності та реєстраційні Свідоцтва на житлові будинки громадян. Відповідно до архівного витягу з вказаного рішення за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS], що знаходився на території колгоспу «Восток» Лугівської сільської ради. Однак за життя спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності оформлено не було, що на теперішній час є перешкодою для позивачів в оформленні спадщини в нотаріальній конторі. На час будівництва спірного житлового будинку та господарських споруд - відповідно до технічного паспорта з 1954 по 1982 рік, був чинним ЦК України 1963 року, яким регулювалися правовідносини щодо виникнення права власності на будинок. Відповідно до ст. 100 цього Кодексу в особистій власності громадян міг бути жилий будинок. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Таким чином, зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку за померлим на теперішній час [PERSON], за його життя у виконкомі сільської ради та визнання за ним права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, спадкодавець мав вказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР. Таким чином, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті відповідно чоловіка та батька, вони прийняла спадщину, звернулася вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна за померлим не проводилася, хоча є рішення про визнання права власності на будинок за ним, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, така можливість втрачена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на житловий будинок в рівних частках за кожною, відповідно до вимог ст.ст. 1216-1223, 1258, 1261, 1267, 1268-1270, 1278 ЦК України обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved