Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що вони є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], які постійно проживають у зазначеному будинку. У вказаному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та колишній чоловік позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO], однак останній за вказаною адресою зареєстрований, але згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, не проживає з 2014 року. Наявність зазначеної реєстрації [PERSON] в житловому будинку створює позивачам перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів та впливає на нарахування субсидії, адже відповідач в даному будинку обліковується, але не надає ніяких коштів на його утримання. У зв'язку з чим вони змушені звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши позивачів, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). У вказаному будинку зареєстровані та постійно проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Крім того, в даному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.12.2016 року (а.с. 6). В судовому засіданні було з'ясовано, що відповідач є зареєстрованим в будинку позивачів, але не проживає в ньому з 2014 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (а.с. 3). Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які не проживають разом з ним в будинку (квартири), що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житловим приміщенням, відповідно до закону житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Враховуючи, що відповідач понад рік у зазначеному будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі наданих позивачем доказів суд приходить до висновку, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], створює для позивачів перешкоди у здійсненні ними права власності, користування і розпорядження належним їм жилим приміщенням, а тому порушене право підлягає захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved