Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень від 06.12.2019р., просять суд: - визнати неправомірною відмову відповідача у передачі у власність позивачів в порядку приватизації квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за відсутністю ордеру; - зобов`язати відповідача оформити приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за відсутністю ордеру. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що, позивачка [PERSON] є уповноваженим квартиронаймачем двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Разом із позивачкою [PERSON] у вказаній квартирі є зареєстрованими та проживають сини останньої - позивачі [PERSON] та [PERSON] . З метою приватизації вказаної квартири позивачі звернулись до відповідача, надавши останньому передбачені «Положенням про порядок передачі квартир(будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» документи. 10.04.2019р. відповідач надав письмову відповідь, у якій вказав на відсутність підстав для передачі вищевказаної квартири у власність позивачів, посилаючись на те, що позивачами не було надано відповідачу копію ордера на вказану квартиру. Водночас, надати копію ордера відповідачу позивачі не мають можливості, оскільки оригінал ордеру було надано колишньому квартиронаймачу [PERSON] , та передано до житлово-експлуатаційної організації при вселенні останнього. Крім того, надати відповідачу копію ордеру позивачі також не мають можливості, оскільки правонаступник житлово-експлуатаційної організації зазначив про те, що, вказаний ордер у нього відсутній. Отже, оскільки через відсутність ордеру на квартиру позивачі позбавлені можливості реалізувати надане їм ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію у досудовому порядку, просять суд визнати дії відповідача неправомірними, та зобов`язати останнього оформити приватизацію за відсутності ордеру. В судове засідання представник позивачів не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує у повному обсязі, та, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Відзив на позов суду не надав. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно наданого позивачу 27.03.2019р. Архівним управлінням Кам`янської міської ради Архівного витягу № С-97/02-13 з протоколу від 21.08.1979р. №16, виконавчий комітет Заводської районної Ради народних депутатів прийняв рішення №360 від 21.08.1979р. «Про затвердження рішень адміністрацій щодо розподілу житлової площі серед працівників підприємств та організацій», яким надав житлову площу квартири, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , та вирішив здійснити видачу ордеру згідно вказаного рішення. Згідно особового рахунку № [NUMBER] , квартиронаймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є позивачка [PERSON] , разом з якою у вказаному приміщенні є зареєстрованими сини останньої - позивачі [PERSON] та [PERSON] . Будучи наймачем вищевказаної квартири, позивачка [PERSON] звернулась до відповідача із письмовою заявою про передачу вказаної квартири у приватну власність на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Розглянувши вищевказану заяву, відповідач надав позивачці [PERSON] письмову відповідь від 10.04.2019р., у якій вказав на відсутність підстав для передачі квартири у власність позивача, посилаючись на те, що позивачем не надано копію ордера на вищевказану квартиру. Як зазначають у позові позивачі, надати відповідачу копію ордеру на вищевказану квартиру вони не мають можливості, оскільки ордер на квартиру було видано на ім`я [PERSON] , та передано останнім до житлово-експлуатаційної організації при вселенні у вищевказану квартиру. Згідно заяви представника позивачів, останній, 17.08.2020р. звернувся до правонаступника вищевказаної житлово-експлуатаційної організації - Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» із проханням надати копію ордеру на вищевказану квартиру. Згідно відповіді, наданої представнику позивачів за результатом розгляду вищевказаної заяви, останньому було повідомлено про те, що, у Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» відсутній ордер на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Оскільки отримати копію ордеру та надати її відповідачу позивачі не мають можливості, останні, посилаючись на те, що, є фактично позбавленими можливості реалізувати у досудовому порядку надане їм ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію вищевказаної квартири, просять суд визнати дії відповідача протиправними, та зобов`язати останнього оформити приватизацію вищевказаної квартири за відсутності копії ордеру. Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», цей Закон визначає правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Згідно ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно ч.5 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно ч.3 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначається Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення). Згідно п.4 вказаного Положення, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Згідно п.17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. п.18 вищевказаного Положення визначено перелік документів, які необхідно надати до органу приватизації для оформлення приватизації, зокрема копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Порядок забезпечення громадян жилими приміщеннями і надання їм жилих приміщень у користування регулюється Розділом ІІІ ЖК Української РСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила). Відповідно до частини першої статті 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з пунктом 69 Правил, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Відповідно до пункту 72 Правил при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. З вищенаведених норм чинного законодавства випливає те, що, кожен громадянин має право на приватизацію квартири, наймачем якої він є, за умови надання органу приватизації передбаченого Положенням пакету документів, зокрема копії ордеру на квартиру. Як встановлено судом, позивачі позбавлені можливості надати органу приватизації копію ордеру на квартиру, оскільки ордер було надано до житлово-експлуатаційної організації при вселенні гр. [PERSON] , а копія ордеру у правонаступника вказаної житлово-експлуатаційної організації відсутня. Вищевказана обставина, в свою чергу, позбавляє позивачів можливості реалізувати надане їм ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартири, яка використовується ним на умовах найму. При цьому, як випливає з матеріалів справи, ненадання позивачами копії ордеру відповідачу не пов`язано із невиконанням позивачами умов вищевказаного Положення, а має місце через відсутність копії вказаного ордеру у правонаступника житлово-експлуатаційної організації, яка отримала його оригінал. Таким чином, вказана обставина позбавляє позивачів можливості реалізувати надане їм право та оформити приватизацію позасудовим шляхом, та, водночас, змушує останніх звернутися до суду за захистом порушених прав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, та, оцінивши у сукупності наявні у справі докази, дійшов висновку про те, що даний позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачі, які використовують квартиру на умовах найму, та, виявили бажання її приватизувати, позбавлені можливості здійснити приватизацію позасудовим шляхом, внаслідок чого змушені звернутися до суду. Водночас, приймаючи до уваги те, що, матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про незаконність дій відповідача при відмові в оформленні вищевказаної приватизації, суд дійшов висновку про те, що, позовні вимоги позивачів в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у реалізації права позивачів на приватизацію квартири - є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином, встановивши в ході розгляду даної справи те, що, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права є єдиним способом для реалізації ними права на приватизацію, суд,

Outcome: partial