Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вони є власниками 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] де і проживають однією сімєю. 15.11.2016 року їх квартира була затоплена, внаслідок розгерметизації електронагрівача в квартирі №124, який встановлений власними силами, що спричинило позивачам матеріальні збитки. [PERSON] кошторису вартість відновлюваних робіт по ремонту квартири склала 41 269 грн. 00коп. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку відмовляється відшкодувати позивачам матеріальну шкоду, а тому позивачі просять суд стягнути з відповідача 41 269 грн. 00коп. матеріальної шкоди, та 10 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі в розмірі 551грн.20 коп. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], згідно договору купівлі продажу 1-4552 від 09.09.2004р. (а.с.11-14) . Встановленим є те, що 15.11.2016 року квартира позивачів була затоплена, внаслідок розгерметизації електронагрівача в квартирі №124, який був встановлений власними силами. Факт затоплення квартири позивачів в судовому засіданні визнала відповідач. [PERSON] про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого, холодного водопостачання (або залиття з покрівлі) від 16.11.2016 року, складеного комісією в складі головного інженера виконавця послуг, інженера з технічного нагляду, майстра дільниці, слюсаря сантехніка, було проведено обстеження квартири №120 і зазначено, що причиною залиття є розгерметизації електронагрівача в квартирі №124, який встановлений власними силами (а.с.15). Відповідач в судовому засіданні неодноразово звертала увагу на відсутність її підпису в зазначеному [PERSON] про залиття квартири, однак не заперечувала того, що до неї з приводу зазначеної аварії від 15.11.2016 року приходили працівники ЖЕКу, ставили запитання, пропонували мирним шляхом домовитися з сусідами. [PERSON] локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 від 26.12.2016 року вартість ремонту кватири №120 по вул.Раскової в м.Біла Церква становить 41 269 грн. 00коп.(а.с.16-18). Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач, яка є власником квартири зверху неодноразово затоплювала квартиру позивачів, але їй все вибачалося, позивачі ставилися з розумінням. І після затоплення 15.11.2016 року позивачі пішли на зустріч відповідачу, пропонували їй провести ремонт, відшкодувати шкоду, але відповідач почала ставити під сумнів вартість спричиненої шкоди, вимагала чеки і підтвердження вартості придбаних лампочок, оскільки в наслідок затоплення була пошкоджена електропроводка в квартирі позивачів та перегоріли лампочки. Позивачі вимушені були звернутися до фахівця, який склав локальний кошторис на ремонтні роботи в їх квартирі внаслідок зазначеного затоплення. До 15.11.2016 року квартира позивачів, взагалі, не потребувала ремонту, оскільки позивачі в 2015- 2016 р.р. зробили капітальний сучасний ремонт своєї квартири. Представник відповідача та відповідач заперечуючи позов, вказали, що 15.11.2016 року відбулося затоплення квартири позивачів, відповідач декілька разів була в квартирі сусідів подружжя [PERSON] і бачила, що таких наслідків залиття, як вказано в акті не було. В їххньому коридорі була невелика мокра пляма на стелі та над шафами в коридорі відійшов шматочок шпалер, проте не можна було зрозуміти чи шпалера відійшла від вологи або з інших причин. В дитячу кімнату позивач [PERSON] її не пустила, тому вона вважає, що там не було ніякого залиття. Представник відповідача зазначила, що акт від 16.11.2016 р., складений працівниками ЖЕК № 7 з порушеннями, тобто, без участі відповідача, що підтверджується відсутністю її підпису на даному акті, чи будь яких даних про сповіщення відповідача про проведення огляду квартири потерпілої столрони, також, на акті немає підписів самих позивачів про те, що вони з ним ознайомлені і згідні. Локальний кошторис на ремонт квартири [ADDRESS] м. в Біла Церква від 26.12.2016 р. є неналежним доказом по справі, оскільки він не містить даних про нанесені матеріальні збитки саме в звязку з затопленням. На думку представника відповідача, даний кошторис складений для проведення ремонту всієї квартири. Також позивачі не вказали конкретно в чому полягає нанесена їм моральна шкода та не надали доказів на підтвердження спричиненої їм моральної шкоди. Відповідач вважає, що її прямої вини в тому, що трапилося немає. З ініціативи суду, був допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є майстром ЖЕК та складав [PERSON] про залиття квартири позивачів. Свідок суду показав, що він не памятає дати та всіх обставин справи, але суду ствердив, що в ЖЕК№7 надійшло повідомлення про залиття та виклик працівників для фіксації пошкоджень внаслідок аварії. Комісія у складі працівників ЖЕК в триденний термін виходила за викликом. Спочатку потерпіла сторона повідомила по телефону, що приходити не потрібно, так як вони з винною олсобою домовилися, а пізніше зателефонувала повторно і викликала комісію. Працівники ЖЕК вийшли на місце, все оглянули і зафіксували, дійсно, відповідача при огляді не було, але з відповідачем була проведена бесіда, їй все повідомили, вона нічого не заперечила, сказала, що бойлер потік, про що свідок склав відповідний акт де зафіксовані, лише, пошкодження внаслідок залиття, жодних дописок не може бути, оскільки такі акти свідок складає часто та знає, як фіксувати і описувати пошкодження. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. [PERSON] ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. [PERSON] ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є (в тому числі) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (майна), а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). [PERSON] ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідач, як власник квартири зобовязана належно утримувати майно /ст.322 ЦК України/. Відповідно до ч.4 ст.. 319 ЦК України власність зобовязує. Таким чином, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди. З огляду на зазначене, слід зазначити, що факт заподіяння шкоди відповідач не заперечила, також, встановленим є те, що саме внаслідок залиття квартири 15.11.2016 року було складено [PERSON] про залиття помешкання та позивачі звернулися до спеціаліста для складання локального кошторису на ремонтні роботи. Відповідач ніяким чином не спростувала відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, не надала жодного доказу своїх заперечень щодо завищеного розміру майнової шкоди, а також, відповідачем не заявлено клопотань щодо проведення експертизи для визначення іншої вартості матеріального збитку заподіяного власникам квартири внаслідок її залиття. Самі по собі заперечення не є належним доказом для вирішення справи. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідач, як власник майна, недбале користування яким призвело до спричинення шкоди майну іншої особи, має відшкодувати дану шкоду. Доказів, які б спростовували зазначене суду не надано. Позовна вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 41269 грн. підлягає до часткового задоволення, оскільки в дану суму включені кошторисна заробітна плата працівника, кошторисна трудомісткість. На думку суду, підлягає до стягнення з відповідача саме вартість матеріалів та витрат на ремонтні роботи, що становить згідно локального кошторису 34391 грн. Крім майнової шкоди, позивачі просили суд стягнути на їх користь моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. При цьому позивачі надали виписку з медичної картки позивача [PERSON] де вбачається, що він переніс операцію, перебував в лікарні в липні 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. [PERSON] з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає /зокрема/: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Як розяснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами/, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тощо. Таким чином, з огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено вимогу про стягнення моральної шкоди, при цьому суд врахував характер та обсяг заподіяної шкоди, яка спричинена відповідачем з необережності та враховується, часткове, фактично, визнання відповідачем позову, яка не заперечує своєї вини у залитті квартири, пропонує власними силами провести ремонт. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні просили скасувати заходи забезпечення позову, вказуючи на порушення принципу співмірності про застосуванні заходів забезпечення позову.. Так, згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Суд вважає, що на даний час змінилися обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру, оскільки на час розгляду заяви про забезпечення позову, ціна позову становила більше 51 000 грн. і суд врахував співмірність застосування заходів забезпечення позову, а також, позивачі зазначали, що існують підстави вважати, що відповідач буде уникати від виконання рішення суду. Наразі суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та, крім того, відповідач в судовому засіданні визнала факт заподіяння шкоди позивачам внаслідок залиття їх квартири. [PERSON] вимог ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів сума судових витрат судовий збір 551 грн.20 коп., що підтверджено відповідним платіжним документом. На підставі ст.ст.22,23, 1166,1167, 1192 ЦК України, ст.ст. ст.ст.10, 59, 60, 79, 81,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial