Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, я кому просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 83 630 грн. 18 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., послуги адвоката, пов'язані з наданням правової допомоги, в розмірі 1 500 грн., а. на користь [PERSON] - матеріальну шкоду в розмірі 2 270 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та 1 000 грн. витрат на послуги адвоката. На підтвердження своїх вимог [PERSON] вказувала, що їй на праві власності належить автомобіль Сузукі Грант Вітара, д.н.з. [NUMBER]. 26 грудня 2008 року шляхом видачі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON], вона надала право керування даним автомобілем [PERSON] 22 липня 20 11 року о 12 год. 45 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-211540, д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], рухався по вул. Київське Шосе м. Полтави на регульованому перехресті з вул. 23 вересня, виконуючи маневр повороту ліворуч не впевнився в його безпеці, що призвело до зіткнення з залежним їй автомобілем Сузукі Грант Вітара, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п.п. 10.1, 16.6 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП, що сталося 22 липня 2011 року, обидва автомобілі отримали технічні ушкодження. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №17-07, виконаного експертом авто товарознавцем Поляницею І.В. 28 липня 2011 року, вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю Сузукі Грант Вітара, становить 132 630 грн. 18 коп. Страховою компанією АТ «СК «АХА Страхування» 05 грудня 2011 року було виплачене страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн. Різниця між фактично нанесеними збитками та виплаченим страховим відшкодуванням становить 83 630 грн. 18 коп., які відповідачем не відшкодовувалися, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Також позивач вказує, що неправомірними діями [PERSON], що полягають у порушенні правил ПДР, що мало наслідком ДТП, їй завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала, у зв'язку із пошкодженням її власності, недобросовісною поведінкою відповідача, який намагався ухилитися від відповідальності, яку вона оцінює в 3 000 грн. Позивач [PERSON] на підтвердження своїх вимог вказував, що 22 липня 2011 року він був безпосереднім учасником ДТП, що сталася по вул. К.ІІІосе, м. Полтави з вини водія [PERSON] Внаслідок протиправних дій відповідача, які полягають у порушенні п.п. 10.1, 1.6 ПДР України, що призвело до ДТП, він витратив на евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди 170 грн., 600 грн. на проведенням автотоварознавчого дослідження, та 1 500 грн. на адвоката. Протиправними діями відповідача [PERSON], йому також завдана моральна шкода, оскільки безпосередня учать у дорожньо-транспортній пригоді вплинула на його психічний стан і він деякий час після зіткнення не міг керувати транспортним засобом через невпевненість у безпеці дорожнього руху та поведінки його учасників, що негативно вплинуло на відносини з діловими партнерами та колегами. Для усунення наслідків ДТП, пов'язаних із терміновим ремонтом автомобіля, він був змушений звертатися до друзів та знайомих для позики значної суми коштів, обмежувати себе у здійсненні звичних для мене та моєї сім'ї витратах, пов'язаних із вирішенням побутових проблем, дозвіллям, відпочинком, що значною мірою негативно вплинуло на відносини з дружиною та дітьми. Окрім того душевних страждань завдала йому недобросовісна поведінка відповідача під час розгляду адміністративної справи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, що полягала у зміні ним показів, наданих працівникам ГАІ безпосередньо після ДТП, з метою уникнути відповідальності, звинувачення його в скоєнні ДТП. Завдану йому моральну шкоду він оцінюю в 5 000 грн., які і просить стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула. Її адвокат [PERSON] позовні вимоги також підтримав. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Його адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Cудом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВІ1 №191392, складеного 22.07.2011 року, водій [PERSON], 22.07.2011 року, о 12 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ-211540, д/н [NUMBER], по вул. К. Шосе, в м. Полтава, на регульованому перехресті з вул. 23 Вересня, виконуючи маневр повороту ліворуч, не впевнився в безпеці, що призвело до зіткнення з автомобілем Сузукі Гранд Вітара, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався прямо в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.п.10.1, 16.6 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців (а.с. 16 -17). Постановою апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2011 року за наслідками розгляду апеляційної скарги адвоката [PERSON] в інтересах [PERSON] постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2011 року залишена без змін (а.с. 18 -19). Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні ДТП доведена рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК Украйни шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №17-07, виконаного експертом авто товарознавцем Поляницею І.В. 28 липня 2011 року, вартість матеріальних збитків, завданих автомобілю Сузукі Грант Вітара, становить 132 630 грн. 18 коп. (а.с. 31). На підставі заяви [PERSON] про сплату страхового відшкодування компанією АТ «СК «АХА Страхування» 05 грудня 2011 року виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн. (а.с. 61 - 62). В силу ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, різниця між фактично нанесеними збитками та виплаченим страховим відшкодуванням становить: 132 630,18 грн. - 49 000 грн. = 83 630, 18 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень п. п. 3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на вищевикладене підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути витрати на правову допомогу та судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial