Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Крет\~Ю.М.\~подала до\~суду позов\~до відповідачів\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Байковецької сільської\~ради,\~Тернопільського району,\~Тернопільської області,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ державний\~нотаріус Тернопільської\~районної державної\~нотаріальної контори\~ Осадчук\~В.Ю.,\~у якому\~просить визнати\~за позивачкою\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/3\~частку житлового\~будинку,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~померлого [PERSON] .\~В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що [INFO] помер\~батько позивачки\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилась\~спадщина на\~належне йому\~майно,\~до складу\~якого входить\~частина житлового\~будинку з\~відповідною частиною\~господарських будівель\~і споруд,\~що знаходяться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~За життя\~ [PERSON] \~склав заповіт,\~згідно якого\~заповів позивачці\~земельну ділянку\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~яка розташована\~у с.\~Шляхтинці,\~Тернопільського району,\~Тернопільської області.\~Спадщину за\~заповітом позивачка\~прийняла.\~Однак,\~належна померлому\~ [PERSON] \~частина будинковолодіння\~підлягає спадкуванню\~за законом.\~Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~відмовилися від\~прийняття спадщини\~за законом\~після померлого\~ [PERSON] ,\~про що\~подали відповідні\~заяви до\~нотаріуса.\~Однак,\~на звернення\~позивачки у\~нотаріальну контору\~із заявою\~про прийняття\~спадщини за\~законом після\~померлого батька,\~зокрема на\~частку у\~житловому будинку що знаходиться по [ADDRESS] , нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивовану відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок. З цих підстав позивачка позбавлена можливості оформити спадкове майно у нотаріальному поряду, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак, її представник адвокат Крет Ю.М. подала до суду заяву від 13 жовтня 2021 року про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, кожен окремо подали до суду заяви від 14 липня 2021 року про розгляд справи за їх відсутності, у яких вказали, що заявлені [PERSON] позовні вимоги визнають у повному обсязі. Від відповідача Байковецької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області надійшла до суду надійшла заява від 09 серпня 2021 року про розгляд справи за відсутності представника Байковецької сільської ради, згідно якої відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. У підготовче судове засідання від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Відповідно до Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №432, виданої 13 квітня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Раніше будинковолодіння рахувалось в с. Гніздичка . Згідно Інформаційної довідки №433 виданої 13 квітня 2021 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 травня 1989 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №62. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Як убачається із Виписки з по господарської книги, наданої Байковецькою Сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області від 24 травня 2021 року за №91, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав до суспільної групи двір колгоспника, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: [PERSON] голова двору; [PERSON] чоловік; [PERSON] син. [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис №102 Виконавчого комітету Байковецької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, яким 11 грудня 2019 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки №7, виданої 10 січня 2020 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , який був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із ним за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON] дружина; [PERSON] син. Як убачається із наданої на запит суду копії матеріалів спадкової справи №12/2020, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] , [INFO] [PERSON] подала у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка [PERSON] та відмову від обов`язкової частки у земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (паю). Також, 21 січня 2020 року [PERSON] подав у нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON] . 22 січня 2020 року позивачка [PERSON] подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . У матеріалах справи наявна копія заповіту, складеного 19 червня 2019 року [PERSON] , згідно якого він заповів [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), яка розташована в с. Шляхтинці, Тернопільського району, Тернопільської області. 24 липня 2020 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,1273 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шляхтинецької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області. 27 квітня 2021 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1017/02-31, згідно якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , зокрема на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок. 09 квітня 2021 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з якого убачається, що вказане будинковолодіння складається із: А житловий будинок, до 1939 року побудови; а прибудова, 1985 року побудови; А1 житлова прибудова, 1988 року побудови; сх.(а) сходи; Б хлів, 1958 року побудови; В гараж, 1990 року побудови; Пд(В) підвал, 1959 року побудови; в вхід в підвал; Г господарська будівля, 1990 року побудови; Пд (Г) підвал, 1990 року побудови; Д вбиральня, 1988 року побудови; Е літня кухня, 1958 року побудови; І вимощення; 1 огорожа; 2 ворота; 3 хвіртка; 4 огорожа; 5 криниця. Згідно Експлікації приміщень під літ. «А», загальна площа житлового будинку становить 96,3 кв.м., житлова площа 50,8 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи «колгоспний двір». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади / публічних актів /, що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. На час виникнення спірних правовідносин, порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів / далі - Вказівки /, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР /далі - Держкомстат СРСР / від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25 травня 1990 р. Відповідно до п. 20 Вказівок суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства /сім`ї/. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Станом на\~15\~квітня 1991\~року членами\~колгоспного двору,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] були: [PERSON] голова двору; [PERSON] чоловік; [PERSON] син. Таким чином, кожному члену даного колгоспного двору належить по 1/3 частині житлового будинку. Відповідно до ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після померлого [PERSON] , оскільки є його дочкою, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 квітня 1970 року Лозівською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області. Інші спадкоємці після померлого [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] подали у нотаріальну контору заяви про відмову від прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, беручи до уваги визнання позову відповідачами, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачкою обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, а тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved