Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнили до [PERSON], просить стягувати на користь [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн., щомісячно, мотивуючи свій позов тим, що 13.05.1990 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. На даний час в провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває справа про розірвання даного шлюбу. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] є інвалідом І групи, підгрупи «А», безстроково з діагнозом розлади особистості та поведінки внаслідок дегенеративного захворювання (фаркоматоз, хвороба Бруневіля), з частими поліморфними судомними нападами, зниженням інтелекту (на рівні важкої розумової відсталості), вираженими характерологічними змінами і вираженою соціальною дезапарацією, глибока імбецильність із вираженими емоційно-вольовими, поведінковими розладами, слабо сформованими навичками самообслуговування, судомними нападами, потребує стороннього догляду, відповідач добровільно матеріального утримання не надає, офіційно працевлаштований, крім того, а тому, здатний надавати кошти на утримання непрацездатної дочки, просить позов задоволити. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, просить позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову не заперечили та пояснили, що відповідач згідний спачувати аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки в розмірі 2000 грн. щомісячно. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить переконання про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановленіКонституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів. З пояснень сторін, долучених до справи копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 08.06.1996 року [PERSON], [INFO] (а.с. 12), сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини. Із позовної заяви, пояснень сторін по справі вбачається, [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON], яка здійснює за нею догляд. З копії паспорта серії [NUMBER] (а.с. 8) вбачається, що [PERSON], [INFO], виповнилося 18 років, тобто досягла повноліття. Відповідно до копій виписки із медичної карти стаціонарно хворого №00195/14, виписки з медичної карти стацхворого №0277, довідки серії 10 ААВ №687530 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] є інвалідом І групи, підгрупи «А», безстроково з діагнозом розлади особистості та поведінки внаслідок дегенеративного захворювання (фаркоматоз, хвороба Бруневіля), з частими поліморфними судомними нападами, зниженням інтелекту (на рівні важкої розумової відсталості), вираженими характерологічними змінами і вираженою соціальною дезапарацією, глибока імбецильність із вираженими емоційно-вольовими, поведінковими розладами, слабо сформованими навичками самообслуговування, судомними нападами (а.с.13-16). В суді відповідач не заперечує проти позову та згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки в розмірі 2000 грн. За наведеного, та з огляду на зібрані у справі докази, суд приходить переконання, що [PERSON], яка утримує [PERSON], яка є інвалідом І групи самій матеріально важко, вона має потребу в коштах відповідача, який працює, має постійний дохід, з врахуванням матеріального становища відповідача. З наведених підстав позов підлягає до задоволення в повному обсязі. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved