Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Служба у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті ради про вселення в житлове приміщення та просять суд вселити позивачів в житлову квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Рязанова, б. 11, кв. 82. В обґрунтування своїх вимог, позивач [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] вказала, що вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації РАЦС м. Кривого Рогу. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу, з вересня 2008 року позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю в квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Рязанова, б. 11, кв. 82 та належить на праві приватної власності відповідачe [PERSON], який є батьком [PERSON] Крім того, позивачі зареєструвалися у вказаній квартирі за попередньою згодою відповідача. З вересня 2008 року по жовтень 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю у зазначеній квартирі, а з 2011 року в квартирі почав проживати їх син, [PERSON], [INFO]. З жовтня 2011 року подружнє життя між позивачем та третьою особою не склалося, у звязка з чим, останні розірвали шлюб. У звязку з неприязними відносинами між колишнім подружжям, позивач [PERSON] зі своїм сином [PERSON], [INFO], була вимушена тимчасово залишити зареєстроване місце свого проживання та тимчасово винайняти інше житло. Позивач [PERSON] разом з сином, неодноразово намагалася вирішити з відповідачем та третьою особою питання про вселення до квартири за місцем їх реєстрації. Однак, останні перешкоджають позивачам у цьому, змінивши замки на вхідних дверях квартири, що позбавляє позивачку та її дитину права користування даною квартирою, у звязку з чим, позивач, яка також діє в інтересах неповнолітнього сина, звернулася до суду з зазначеними вище позовними вимогами. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання зявилися, однак в подальшому надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Третя особа [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Представинк третьої особи Служба у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті ради у судове засідання зявилася, однак в подальшому надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також вказала, що при вирішення справи покладається на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 грудня 2014 року, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2008 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Також, вказаним рішенням суду, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06.09.2008 року у Дзержинському відділі РАЦС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №453 розірваний. (а.с. 7) Встановлено, що згідно свідоцтва про народження, 22 липня 2011 року народився [PERSON], батьком якого записаний [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до довідки від 03.04.2015 року, виданій уповноваженому власнику [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: його син [PERSON], онук - [PERSON], [INFO], та [PERSON] (а.с.4) Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2010 року, відповідачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Рязанова, б. 11, кв. 82 (а.с. 5). Згідно ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.161 ЖК України, наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], перешкоджає позивачу та її неповнолітній дитині користуватися вказаною квартирою, що підтверджується актом про не надання доступу до приміщення від 04.10.2014 року. Згідно ч.3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Отже, враховуючи, що на час розгляду справи, позивач та її дитина, які як члени сім'ї [PERSON], який в свою чергу є членом сім'ї відповідача, були вселені в спірну квартиру та зареєстровані в ній, а також на даний час не втратили право користування вказаною квартирою, що підтверджується місцем реєстрації проживання позивачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачі вселенню в спірну квартиру.

Outcome: approved