Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачі, звернувшись до суду із цим позовом, просили визнати за ними право власності на земельну ділянку [NUMBER] на масиві №2, на території Степанівської сільської ради, Березівського району Одеської області площею 7,24 га по ? частині кожному. У судовому засіданні позивачі підтримали свої вимоги на підставах викладених у позові. Поясняли суду, що їхній матері [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка [NUMBER] на масиві №2, на території Степанівської сільської ради, площею 7,24 га. Після її смерті земельну ділянку успадкував батько [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Далі батько звернувся до проектної інституту з землеустрою для виготовлення технічної документації. Проте, державний акт на право приватної власності на землю був замовлений, але не виданий через його смерть. У зв'язку із відсутністю у батька на час смерті державного акту державний нотаріус відмовляє їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Степанівська сільська рада проти задоволення поданого позову не заперечувала. Просила розглядати справу за її відсутності, про що була подана заява відповідного змісту. Представник відділу держземагенства у Березівському районі Одеської області проти задоволення позову не заперечувала. У судовому засіданні встановлено наступне. Мати позивачів [PERSON] померла [INFO] що було зареєстровано виконкомом Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№26, свідоцтво про смерть [NUMBER]. Після смерті матері залишилась спадщина у виді земельної ділянки [NUMBER] масив №2, на території Степанівської сільської ради, Березівського району Одеської області площею 7,24 га, що підтверджувалось державним актом на право власності ІІІ-ОД №074948 від 30.08.01 р.. 28 серпня 2008 р. батьком позивачів [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, що було посвідчено державним нотаріусом першої Одеської державної нотаріальної контори, №реєстр.4-14103, спадкова справа №506/2008 р.. 09 березня 2010 р. [PERSON] звернувся із заявою до Одеського науково дослідницького та проектного інституту з землеустрою для складання документів, та отримання державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що було зареєстровано виконкомом Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№04, свідоцтво про смерть [NUMBER]. Позивачі отримали технічну документацію в інституті землеустрою, але державний акт на право приватної власності на землю на ім'я батька [PERSON] їм виданий не був так як був виготовлений після його смерті. Надалі позивачі, та відповідач [PERSON] звертались із заявою до нотаріуса із відповідною заявою, але у отриманні прав на спадкове майно постановою державного нотаріуса їм було відмовлено. Крім цього [PERSON] звертався до суду із позовом про визнання права власності на спадщину, але за рішенням Березівського районного суду Одеської області йому було відмовлено. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, на підставі представлених доказів, та доведення їхньої переконливості суд дійшов до висновку про наступне. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. А також, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без змін її меж, цільового призначення, посвідчується відповідно до ч.1, ч.2 ст.126 ЗК України свідоцтвом про право на спадщину. У судовому засіданні було встановлено, що спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну ділянку [NUMBER], масив №2, на території Степанівської сільської ради, Березівського району Одеської області площею 7,24 га, кадастровий №5121285100:01:001.0731, яка за належала його раніше померлій дружині [PERSON]. Однак, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом і зробивши замовлення на виготовлення технічної документації отримати правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку батько позивачів [PERSON] не зміг у зв'язку зі смертю. На думку суду перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: 1. ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; 2. виготовлення технічної документації на земельну ділянку; 3. визначення меж земельної ділянки в натурі; 4. погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; 5. одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; 6. реєстрація прав власності на земельну ділянку. Як було встановлено у судовому засіданні при дослідження технічної документації на земельну ділянку, право на яку належало померлому батькові позивачів, наданої суду, всі вищезазначені і необхідні вимоги для оформлення переходу права власності в порядку спадкування дотримані та існують. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа може звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. З огляду на наведене суд вважає, що права позивачів в частині оформлення свого права на земельну ділянку площею 7, 24 га в порядку спадкування є невизнаним тому підлягають відновленню, а позивачі судовому захисту в зв'язку з чим позов - задоволенню

Outcome: approved