Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду про визнання правовстановлюючих документів недійсними та визнання права власності на частину домоволодіння. В позові зазначили, що 14 травня 2014 року помер [PERSON], колишній чоловік позивача, [PERSON], та батько позивача, [PERSON] До розірвання шлюбу з померлим [PERSON] позивачі проживали разом з ним за адресою: вул. Центральна, 84, с. Магнишівка Ярмолинецького району. Після смерті [PERSON] вони дізналися, що за життя його матір, [PERSON], переписала погосподарський номер за адресою: вул. Центральна, 84, в с. Магнишівка Ярмолинецького району на нього. Також вони дізналися, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 квітня 2007 року, виданого Пасічнянською сільською радою за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на домоволодіння № 84 по вул. Центральній в с. Магнишівка Ярмолинецького району. Крім цього, вони дізналися, що померлий [PERSON] усе належне йому майно заповів своїй сестрі, [PERSON] З довідки Пасічнянської сільської ради від 21 квітня 2015 року № 124 вбачається, житловий будинок № 84, є колгоспним двором, головою якого була [PERSON]. Оскільки вони до 2013 року були прописані та проживали у спірному будинку і, відповідно, були членами колгоспного двору, то мають право на свої частки власності у вказаному домоволодінні. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вони набули право власності по ? частки майна колгоспного двору, яке збереглося після припинення його існування. Оскільки вони мали право на ? частки кожна, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 квітня 2007 року, видане Пасічнянською сільською радою має бути визнане частково недійсним в частині ? частини. 20 жовтня 2015 року позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначили, що їм стало відомо про те, що відповідач оформила свою частину спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2015 року на ? частину земельної ділянки площею 1, 4756 га, що розташована на території Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району. Зазначене свідоцтво порушує права позивача [PERSON] як спадкоємця, що має обовязкову частку у спадщині в частині визначення розміру частки відповідача у спадковому майні. Право на спадщину після смерті [PERSON] мають: відповідач, [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON], [INFO], а тому спадкове майно повинно ділитися на трьох. Оскільки у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2015 року визначено невірно частку відповідача у спадковому майні, то таке свідоцтво має бути частково визнане недійсним. В інвентарній справі на спірний будинок вони вперше побачили рішення виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району № 22 від 29 березня 2007 року. Згідно цього рішення [PERSON] було надано право оформити право особистої власності на житловий будинок по вул. Центральній, 84, в с. Магнишівка. Спірним рішенням виконавчого комітету порушені їхні права на домоволодіння, оскільки на час припинення колгоспного двору вони не втратили свого права власності у ньому, а таму рішення мало бути видане на усіх членів колишнього колгоспного двору. З урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, остаточно просили: визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 565421 від 25 квітня 2007 року, що видане Пасічнянською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84; визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84; визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.09.2015р. в частині видання [PERSON] свідоцтва на ? частки у спадщині від земельної ділянки площею 1, 475 га; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 22 від 29 березня 2007 року в частині оформлення права особистої власності на ? частини житлового будинку, який розташований в с. Магнишівка, по вул. Центральній, 84, Ярмолинецького району, за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/3 частину земельної ділянки площею 1, 4756 га; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/6 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування 1/3 частину земельної ділянки площею 1, 4756 га. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 1 грудня 2015 року позовну вимогу позивачів про визнання частково недійсним запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18660364 щодо приватної власності [PERSON] на домоволодіння за адресою: вул. Центральна, 84, в с. Магнишівка Ярмолинецького району Хмельницької області в розмірі ? частки залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що з лютого 1990 року і до розірвання шлюбу (25.10.2012р.) вона разом з донькою, [PERSON], проживала [INFO] в с. Магнишівка Ярмолинецького району, який був колгоспним двором. Працювала в колгоспі «Вітчизна» на посаді бухгалтера. На той час (1990-1992 рр.) вони будували літню кухню разом з чоловіком, провели газ, також вона постійно працювала по господарству. Весною 2015 року під час ознайомлення з інвентарною справою виявила, що її бувший чоловік оформив на себе право власності на житловий будинок. Саме тоді вона і отримала копію свідоцтва про право власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що її мати, [PERSON], була власником двору. Будинок був придбаний батьком в 1965 році. Також зазначила, що житловий будинок (особовий рахунок № 285, погосподарська книга за 1971-1973рр., голова сімї - [PERSON]) та житловий будинок (особовий рахунок № 265, погосподарська книга за 1991-1995рр., голова сімї [PERSON]) є одним і тим самим будинком. Представник відповідача [PERSON] позову не визнав. Суду пояснив, що позивачі пропустили строк для звернення до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності та зробив усну заяву про відмову в позові у звязку із спливом строку позовної давності. Зазначив, що позивач [PERSON] знала про існування вказаного свідоцтва в 2007 році. Вказав, що немає жодних доказів, що домоволодіння є колгоспним двором, в погосподарській книзі за 1991-1995 рр. не зазначена суспільна група господарства. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] визнали ту обставину, що будинок був придбаний в 1960-1970 рр., тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України зазначена обставина не потребує доказуванню. Представник відповідачів, виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району та Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що у домоволодінні № 84 по вул. Центральній в с. Магнишівка Ярмолинецького району Хмельницької області станом на 15 квітня 1991 року, тобто на день набрання чинності Законом України «Про власність», були зареєстровані: [PERSON],[INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Зазначене домоволодіння є бувшим колгоспним двором. Ці обставини підтверджується довідкою Пасічнянської сільської ради від 21 квітня 2015 року № 6124 (а.с. 6 - зворот), ксерокопіями з погосподарських книг, які ніким не оспорені і відомості, що вони містять, не спростовані (а.с. 56-57). Позивачі [PERSON] та [PERSON] проживали у домоволодінні № 84 по вул. Центральній в с. Магнишівка з лютого 1990 року ([PERSON]М.) і з 8 серпня 1990 року ([PERSON]В.) і по 5 січня 2013 року. Ця обставина підтверджується довідкою Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району № 304 від 4 вересня 2015 року, яка ніким не оспорена (а.с. 12 зворот). Так, п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначає, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Після 15 квітня 1991 року майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилось, тому співвласниками двору в рівних частках є особи, які були членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року. Доказів того, що спірний житловий будинок було на 15.04.1991р. переведено до іншої соціальної групи сторони суду не надали, не встановлені такі і судом. Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991р. були: [PERSON],[INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Отже, згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року частка позивачів, [PERSON] та [PERSON], як членів бувшого колгоспного двору складає по ? частини від майна колгоспного двору, тобто по ? частині домоволодіння № 84 по вул. Центральній, в с. Магнишівка Ярмолинецького району. З урахуванням наведеного, необхідно визнати: за [PERSON] - право власності на ? частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84, інвентарною вартістю 54\~968 грн. як на майно бувшого колгоспного двору; за [PERSON] - право власності на ? частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84, інвентарною вартістю 54\~968 грн. як на майно бувшого колгоспного двору. 13 грудня 2012 року померла член колгоспного двору [PERSON] (а.с. 58). На її частку члена колгоспного двору в майні двору відкрилась спадщина. Спадщина складається з ? частини домоволодіння № 84 по вул. Центральній, в с. Магнишівка Ярмолинецького району. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року частка [PERSON] складала ? частини від майна колгоспного двору. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємцем [PERSON] за законом є її донька, [PERSON], яка подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Син [PERSON], [PERSON] відмовився від спадщини на користь своєї сестри, [PERSON] Останній 25.06.2013р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад та компенсації грошових заощаджень. Тобто, [PERSON] успадкувала ? частини домоволодіння № 84 по вул. Центральній, в с. Магнишівка Ярмолинецького району. Ця обставина підтверджується копією спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с. 104-123). 15 травня 2014 року помер член колгоспного двору [PERSON]. На його частку члена колгоспного двору в майні двору відкрилась спадщина. Спадщина складається з ? частини домоволодіння № 84 по вул. Центральній, в с. Магнишівка Ярмолинецького району. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть, копією погосподарської книги. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємцем за заповітом [PERSON] від 26.09.2012р. є його рідна сестра [PERSON], яка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 30 зворот, а.с. 35). Крім неї, спадкоємцями [PERSON] є неповнолітня донька, [PERSON], [INFO], та повнолітня непрацездатна донька, [PERSON], які у встановлений законом строк подали приватному нотаріусу заяви про прийняття спадщини, і мають обовязкову частку у спадщині. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Так, у разі спадкування за законом частка [PERSON] та [PERSON] кожної становила б 1/8 частини від домоволодіння (? від ?), тому останні спадкують половину від цієї частки, а саме по 1/16 частині домоволодіння кожна. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки [PERSON] має право на ? частину вказаного домоволодіння як член бувшого колгоспного двору, тому, з урахуванням її частки у спадковому майні (1/16 частина домоволодіння), її частка буде становити 5/16 частини домоволодіння (1/4 + 1/16). З урахуванням наведеного, необхідно визнати: за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/16 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84, інвентарною вартістю 54\~968 грн., яке належало [PERSON], котрий помер 15 травня 2014 року; за [PERSON] - право власності в порядку спадкування на 1/16 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84, інвентарною вартістю 54\~968 грн., яке належало [PERSON], котрий помер 15 травня 2014 року. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що спадкодавець, [PERSON], був власником земельної ділянки площею 1, 4756 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, яка належала останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 965005, виданого Ярмолинецькою районною державною адміністрацією 17 березня 2008 року (а.с. 47). Спадкоємцем за заповітом [PERSON] є його рідна сестра, [PERSON], якій приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини земельної ділянки площею 1, 4756 га (а.с. 52). Відповідно до припису ч. 1 ст. 1241 ЦК України обовязкова частка спадкоємців, [PERSON] та [PERSON], становить 1/2 частина земельної ділянки. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 1267 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] спадкують кожен по ? частині вказаної земельної ділянки. Отже, необхідно визнати: за [PERSON] право власності в порядку спадкування на ? частину земельної ділянки площею 1, 4756 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, яка належала [PERSON], який помер 14 травня 2014 року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 965005, виданого Ярмолинецькою районною державною адміністрацією 17 березня 2008 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010876500079; за [PERSON] - право власності в порядку спадкування ? частину земельної ділянки площею 1, 4756 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, яка належала [PERSON], який помер 14 травня 2014 року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 965005, виданого Ярмолинецькою районною державною адміністрацією 17 березня 2008 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010876500079. Судом також встановлено, що 29 березня 2007 року виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району винесено рішення за № 22, яким вирішено оформити право особистої власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Магнишівка, вул. Центральна, 84, Ярмолинецького району Хмельницької області за [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Так, виконавчим комітетом не взято було до уваги, що вказане домоволодіння є колгоспним двором, майно якого належить його членам на праві спільної сумісної власності (ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР 1963 року). Членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Отже, необхідно визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 22 від 29 березня 2007 року в частині оформлення права особистої власності на ? частини житлового будинку, який розташований в с. Магнишівка, по вул. Центральній, 84, Ярмолинецького району, за [PERSON]. На підставі вказаного незаконного рішення Пасічнянською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області 25 квітня 2007 року було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія ЯЯЯ № 565421, згідно якого за [PERSON] визнано право приватної власності на домоволодіння № 84 по вул. Центральній в с. Магнишівка Ярмолинецького району. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. А згідно ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки судом визнано, що позивачі, [PERSON] та [PERSON], кожна мають право власності по ? частину домоволодіння, як члени бувшого колгоспного двору, тому слід визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 565421 від 25 квітня 2007 року, що видане Пасічнянською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Магнишівка, вул. Центральна, 84. У задоволенні позовної вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2015 року, яке видане [PERSON] на 1/2 частини земельної ділянки площею 1, 4756 га., необхідно відмовити. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так, позивачі не надали суду доказів, що [PERSON] не мала права на спадкування ? частини земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 30, 35). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України обовязкова частка у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON], на земельну ділянку площею 1, 4756 га, [PERSON] та [PERSON] становить ? частина земельної ділянки (половина частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом), тобто по ? частині кожна. Тому, приватним нотаріусом правомірно, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України 15.09.2015р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його рідна сестра [PERSON], в розмірі ? частки у спадщині, яка складається із земельної ділянки площею 1, 4756 га (а.с. 52). Не підлягає задоволенню усна заява представника відповідача про застосування позовної давності до позовної вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, що видане 25.04.2007р. Пасічнянською сільською радою Ярмолинецького району, та відмову в позові в цій частині, оскільки позивач [PERSON] знала про існування свідоцтва про право власності, адже була присутня при обмірах житлового будинку працівниками БТІ в 2007 року. Так, позивач [PERSON] пояснила суду, що дійсно була присутня, коли працівники БТІ обміряли будинок, а взнала про існування спірного свідоцтва та його копію отримала під час ознайомлення з інвентарною справою весною 2015 року. Отже, строк позовної давності щодо оскарження свідоцтва про право власності позивачем [PERSON] не пропущений. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] визнали ту обставину, що будинок був придбаний в 1960-1970 рр., тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України зазначена обставина не потребує доказуванню. Так, згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В той же час, сторонами не надано суду договору купівлі-продажу спірного будинку, адже згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що зазначене домоволодіння не є колгоспним двором, оскільки в погосподарській книзі не зазначено «суспільна група» - колгоспний двір. Так, в по господарській книзі за 1991-1995 рр. с. Магнишівка Ярмолинецького району, особовий рахунок № 265 зазначено, що [PERSON] (голова сімї) була членом ланки колгоспу «Вітчизна»; [PERSON] працював шофером в цьому ж колгоспі, а [PERSON] бухгалтером. Крім цього, в погосподарській книзі за 1971-1973 рр., особовий рахунок № 285, голова сімї [PERSON], тобто, цього ж самого житлового будинку, зазначена суспільна група господарства «колгоспник». До того ж, відповідачем та його представником не оскаржувались записи в погосподарській книзі за 1991-1995 рр. (а.с. 56) та довідка Пасічнянської сільської ради № 124 від 21 квітня 2015 року (а.с. 6 зворот). Не надано доказів, що вони скасовані судом. Не заслуговує на увагу і твердження представника відповідача про те, що в порушення ст. 32 ЦПК України позивачем [PERSON] заявлено позовну вимогу в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] (про визнання права власності в порядку спадкування). Так, на підставі ст. 31 ЦПК України позивач [PERSON] 19.11.2015р. до початку розгляду справи по суті подала заяву про збільшення позовних вимог в інтересах своєї неповнолітньої доньки, [PERSON] В даному випадку, кількість позивачів не збільшилась. Критично оцінює суд пояснення представника відповідача про те, що частку [PERSON] може бути зменшено, оскільки вона приймала незначну участь в господарстві двору. Так, відповідачем та його представником не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про вищезазначене. Крім цього, останні не заявляли зустрічний позов про зменшення частки [PERSON] у майні колгоспного двору, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. До того ж, відповідач та його представник у своїх поясненнях заперечили ту обставину, що спірний житловий будинок належить до суспільної групи колгоспний двір. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Якщо позивача, на користь кого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Так, позивачами обєднано 3 вимоги немайнового характеру, у задоволенні 1 з яких судом відмовлено (визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину зав заповітом), а 2 задоволено. Так за позовну вимогу немайнового характеру до Пасічнянської сільської ради (визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно) позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., який слід стягнути на її користь з Пасічнянської сільської ради. За подання позовної вимоги немайнового характеру до виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради (визнання частково незаконним та скасування рішення виконавчого комітету) позивачі судовий збір не сплачували, а позивач [PERSON] звільнена від його сплати (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), тому з виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Позовні вимоги позивача [PERSON] становили 33\~655 грн. 25 коп., а саме: 13\~742 грн. вартість ? частини домоволодіння; 9163, 17 грн. вартість 1/6 частини домоволодіння (позовна вимога в інтересах [PERSON]В.); 10\~750, 08 грн. вартість 1/3 частини земельної ділянки (позовна вимога в інтересах [PERSON]В.). Позов задоволено на 25\~321, 50 грн., а саме: вартість ? частини домоволодіння 13\~742 грн., вартість 1/16 частини домоволодіння ([PERSON]В.) 3435, 50 грн.; вартість ? частини земельної ділянки ([PERSON]В.) 8144 грн., тобто на 75, 24 %. [PERSON] за позовну вимогу майнового характеру сплатила судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 366 грн. 63 коп. (487 грн. 20 коп. * 75, 24 % : 100 %). Позовні вимоги позивача [PERSON] становили 33\~655 грн. 25 коп., а саме: вартість 5/12 частини домоволодіння - 22\~905 грн. 17 коп.; вартість 1/3 частини земельної ділянки 10\~750 грн. 08 коп. Позов задоволено на 25\~321, 50 грн., а саме: вартість 5/16 частини домоволодіння 17177, 50 грн., вартість ? частини земельної ділянки 8144 грн., тобто на 75, 24 %. [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід 2-ї групи, тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 366 грн. 63 коп. (487 грн. 20 коп. * 75, 24 % : 100 %). На підставі викладеного,

Outcome: approved