Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , 3-тя особа: управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав і свої позовні вимоги мотивує тим, що з 29.08.2003 року її донька [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] .. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. [INFO] [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його здоров`ям, не надає коштів на утримання дитини. У зв`язку з цим, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 10.07.2020 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11.11.2020 року. Підготовче судове засідання відкладалося в зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 16.12.2020 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду на 06.01.2021 року. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Абідов Р.Т. в письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність і відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві наданій суду позов визнав повністю, просить розглядати справу без його участі. 3-тя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради по день та час слухання справи повідомлено належним чином. Надано до суду висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В даній справі судом встановлені наступні обставини: [PERSON] з 29.08.2003 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.4). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.7). Позивачка [PERSON] є матір`ю померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.5). Позивачка по справі є бабусею дитини, з якою він залишився проживати. Відповідно до висновку наданого Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позов по позбавлення його батьківських прав визнає повністю. В даній ситуації суд, уважно дослідивши доводи та аргументи позивачки, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved