Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.08.2011 між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Наразі позивачка [PERSON] разом з малолітнім сином проживають за адресою: [ADDRESS] , дитина повністю перебуває на її утриманні. Відповідач в свою чергу самоусунувся від виховання дитини, не дбає про фізичне здоров`я сина та психологічний стан, матеріально не забезпечує, негативно впливає на духовний та моральний розвиток дитини. Крім того, відповідач вчиняє протиправні дії щодо позивачки, спільного сина та інших родичів, про що правоохоронними органами відкрито ряд кримінальних проваджень. Також, відповідач неодноразово забираючи спільного сина не повідомляв матері, щодо місцезнаходження дитини. Отже, дії відповідача негативно впливають на духовний та моральний розвиток дитини, а тому позивачка вимушена звернутись до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно спільного неповнолітнього сина [PERSON] . [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 22.12.2018 було відмовлено в заяві представника позивача [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом встановлення заборони [PERSON] вчиняти певні дії на час розгляду справи у суді. 04.02.2019 [PERSON] , через свого представника - Адвоката Басараб Н.В., звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні сина та визначення порядку участі батька у вихованні сина. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що сторони дійсно перебували в зареєстрованою шлюбі, який на даний час рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2018 було розірвано. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився спільний син [PERSON] . На сьогодні батько малолітнього [PERSON] позбавлений можливості бачитись із сином, через перешкоди з боку його матері, [PERSON] , остання не дає можливості вільно спілкуватись з дитиною, приймати участь у його вихованні, дозвіллі на рівних правах з матір`ю. Спільна дитина повністю ізольована від спілкування з батьком, налаштована проти батька, залякана. Отже, оскільки [PERSON] створені всі умови для повного перешкоджання в побаченнях батька з сином, [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом з вимогою зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні сина, визначивши порядок участі у вихованні [PERSON] , його малолітнього сина [PERSON] без присутності матері дитини - [PERSON] наступним чином: перший місяць після вступу рішення в законну силу: щосереди з 17 год. 00хв. до 20 год. 00хв.; щосуботи з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.; з другого місяця і до досягнення дитиною 14-річного віку: у понеділок, середу та п`ятницю першого та третього тижня кожного місяця з 17.00год. до 20.00год.; у вівторок і четвер другого та четвертого тижня кожного місяця з 17.00 год. до 20.00год.; щомісяця кожного другого та четвертого тижня з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. наступної на нею неділі; щорічно під час літніх канікул один місяць - липень ( з 01 по 31 липня) для спільного відпочинку батька та сина; щорічно під час осінніх, зимових та весняних канікул - кожну їх першу частину для спільного відпочинку батька та сина; на день народження [PERSON] - чотири години спільного святкування у місцях визначених за бажанням дитини. Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 14.02.2019 було вирішено прийняти до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні сина та визначення порядку участі батька у вихованні сина. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.04.2019 року було відмовлено у клопотанні представника [PERSON] - адвоката Морозової Т.В., щодо призначення судової комплексної психолого-психіатричної експертизи. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.04.2019 року було вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. 10.06.2019 в судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка була вихователькою у дитячому садочку, свідчила про те, що батьки обидва приходили до садочку та займалися вихованням [PERSON] . Дитина однаково відносилася до батьків. Свідок [PERSON] , яка є рідною тіткою [PERSON] , свідчила про те, що [PERSON] особиста їй зазначав, що не хоче мати прізвище « [PERSON] », тому що дитина злякана після викрадення. Свідок [PERSON] , яка є мамою [PERSON] , свідчило проте, що [PERSON] був поганим чоловіком та батьком, жорстоко поводився з дружиною. Вважає, що [PERSON] не гідний бути батьком її онуку. Свідок [PERSON] , яка була цивільною дружиною батька [PERSON] , свідчила проте, що [PERSON] завжди любив свого батька, що саме мати [PERSON] не давала можливості спілкуватися не тільки з батьком, а і з дідусем. Психолог [PERSON] підтвердила, що працюють з [PERSON] , допомагають відновити психологічний стан дитини. Зазначила, що в 2018 році до центру «Розрада» звернулась мама [PERSON] - [PERSON] для здійснення дослідження щодо психологічного стану дитини та оцінки їх дитячо-батьківських відносин, підтримала висновок Центру №47 від 17.08.2018, але зазначила, що у дитини прослідковується прогрес щодо зміни ставлення до імпульсивності прийняття рішень та просила не допитувати дитину у суді. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) - [PERSON] та її представники - адвокати Морозова Т.В., Рябенко О.В., вимоги первісної позовної заяви підтримали в повному обсязі, одночасно просили відмовити в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву, який надійшов до канцелярії Деснянського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року. Відповідно до обставин викладених у відзиві позивачка пояснила, що спілкування відповідача зі спільним сином [PERSON] негативно відображається на психоемоційному здоров`ї дитини, оскільки під час проживання з батьком дитина мала розлади психіки, була пригнічена, що свідчить про негативний вплив батька на виховання сина. Більш того, [PERSON] було здійснено викрадення дитини, шляхом вивезення сина на тимчасово окуповану територію АР Крим, при цьому відповідачку [PERSON] не було повідомлено про місцезнаходження дитини. За наслідками викрадення дитина отримала тяжку психологічну травму та на сьогодні потребує медичної та психологічної допомоги, яку йому забезпечує матір. При цьому, [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - [PERSON] та його представник - адвокат Басараб Н.В., заперечували щодо задоволення первісного позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, одночасно просили задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, що викладені в ньому. В судове засідання представник третьої особи: Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях представник - [PERSON] , надаючи пояснення, зазначила, що підтримує висновок Служби про недоцільність позбавлення батьківських права [PERSON] та підтримує висновок щодо визначення способів участі батька з сином. 08.10.2020 на електронну адресу суду від Начальника Служби у справах дітей та сім`ї - [PERSON] , надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутності їх представника. При цьому уповноважена особа Служби просить винести рішення з урахуванням наданих в ході розгляду справи висновків. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, взявши до уваги бесіду з дитиною, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що первинний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2011 по 16.11.2018, що підтверджено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2018, відповідно до якого шлюб було розірвано. Сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 15.11.2011, відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2018, крім того, що шлюб розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 20.09.2017 до повноліття дитини та визначено місце проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Рішення набрало законної сили. Судом установлено, що спільна дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Батько дитини участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Разом з тим, як убачається з розрахунку по сплаті аліментів виданого головним державним виконавцем О.В. Попик, станом на 31.03.2019 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , складає 238,44грн, однак наявність даної заборгованості не свідчить про умисне ухилення відповідача за первісним позовом від виконання ним батьківських обов`язків. Відповідно висновку від 09.08.2018 №105/01-1662/В-140, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав, Печерської районної в м.Києві державної адміністрації як органом опіки та піклування, вбачається що позбавлення батьківських прав - це крайня міра впливу на батьків, які свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків і не бажають виправити свою поведінку. Зважаючи на існування неврегульованих інших судових спорів, щодо малолітньої дитини, враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини від 07.08.2018,

Outcome: partial