Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 січня 2001 року між сторонами було укладено шлюб, у якому народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2017 року у справі за № 607/4832/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2020 року за № 607/4503/20 відповідачу присуджено сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячно у розмір 1/4 частини всіх видів заробітку. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від року за № 607/4781/20 відповідачу присуджено сплачувати на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини [PERSON] щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі 1051 гривню до закінчення навчання. Відповідач вчасно сплачує аліменти на обох дітей, але участі у розвитку та вихованні дітей не бере. Цих коштів недостатньо, тому, що повнолітній син навчається в Тернопільському національному медичному університеті імені І. Я. Горбачевського на денній платній формі навчання, яке позивачка оплачує сама. Сума, яку вона сплатила цього року за навчання - 26000 грн. Крім того, через дистанційне навчання здобувачів освіти позивачка [PERSON] була змушена купити дітям мобільні телефони для можливості навчатися дистанційно у їхніх навчальних закладах. Сума, яку вона сплатила за засоби для навчання (мобільні телефони) для [PERSON] - 7988 грн та [PERSON] - 6499 грн Крім цього дітям потрібні канцтовари. Щоб економити кошти за перукарські послуги для дітей позивачка придбала машинку для стрижки за 1699 грн. Також діти регулярно потребують оглядів у стоматолога, неповнолітній син постійно хворіє і знаходиться в групі спостереження. Маючи на утриманні двох синів, позивачка також має серйозні проблеми із здоров`ям - діагноз хронічна вертеброгенна цервікокраніалгія, з помірно вираженим больовим синдромом, кістозне вогнище в лівому острівці, вузловатий еугиреоїдний зоб III ступеню, метаболічне порушення, хронічний панкреатит, остеохондроз шийного відділу хребта. Незадовільний стан її здоров`я не дозволяє позивачці знайти додатковий підробіток, щоб повністю забезпечити своїх дітей. Сума додаткових витрат [PERSON] на утримання дітей за 2021 рік становила сума - 43036 грн. З огляду на викладене, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] додаткові витрати на дітей одноразово в розмірі 21 518 грн, судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача по справі. 06 вересня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 21 вересня 2021 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю з огляду на те, що вартість навчання була врахована судом під час вирішення питання про розмір аліментів, а обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на сина, що викликані особливими обставинами судом не встановлено. Від сплати аліментів відповідач не ухиляється. Сума, що залишається після сплати аліментів є необхідною йому для проживання та харчування. 22 вересня 2021 року судом зареєстровано заперечення на відзив, у якому позивачка просила відхилити відзив [PERSON] та стягнути додаткові витрати на дітей. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні просила задоволити позовні вимоги з огляду на підстави, викладені у позовній заяві та запереченні на відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Гавдяк І. Б. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2001 року, [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 2010 року, [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 13 червня 2017 року у справі № 607/4832/17. 19 серпня 2019 року між Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України та [PERSON] для [PERSON] укладено договір № 1 про надання освітніх послуг, предметом якого є надання освітньої послуги, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: підготовка (навчання) магістрів, денна форма навчання в період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, другий магістерський ступінь вищої освіти, спеціальність: 226 Фармація, промислова фармація (п. 1 Договору). Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 99 600,00 гривень 00 коп. (п. 5.2. Договору). Замовник вносить плату одноразово за перший рік навчання в розмірі річної плати в сумі: 23 400.00 гривень 00 коп. (п. 5.3. Договору). За наступні роки Замовник вносить плату за навчання в таких розмірах: ІІ навчання: 24 500,00 грн. 00 коп., ІІ рік навчання: 25 700.00 грн. 00 коп., IV рік навчання: 26 000,00 грн. 00 коп., з врахуванням зобов`язань, визначених п. 5.1. даного Договору (п. 5.3. Договору). 30 березня 2020 року судом видано судовий наказ № 607/4503/20, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2020 і до досягнення дитиною повноліття. 04 червня 2020 року судом видано виконавчий лист про стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій 1051 гривня 00 коп., щомісячно, починаючи з 13 березня 2020 року і до закінчення дитиною навчання, або до досягнення нею 23-х річного віку. Згідно довідки № 122, виданої 13 серпня 2021 року ПМП «Совр» [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] . Із довідки № 286, виданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини № 2 13 серпня 2021 року вбачається, що [PERSON] хворіє, діагноз хронічна вертеброгенна цервікокраніалгія, з помірно вираженим больовим синдромом, кістозне вогнище в лівому острівці, вузловатий еугиреоїдний зоб III ступеню, метаболічне порушення, хронічний панкреатит, остеохондроз шийного відділу хребта Також 16 серпня 2021 року педіатричним відділенням №5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» видано довідку № 225, згідно якої [PERSON] знаходиться в групі спостереження - часті рекурентні захворювання Згідно поданих суду квитанцій, позивачка придбавала мобільні телефони вартістю 7 988,00 грн та 6 499,00 грн, машинку для стрижки волосся вартістю 1 699 грн, сплачувала за навчання [PERSON] на рахунок Тернопільського державного медичного університету ім. Я. Горбачевського 26 000,00 грн. Із розрахункового листа за серпень 2021 року вбачається, що [PERSON] отримала 4 098,54 грн заробітної плати. Згідно довідки педіатричного відділення № 5 поліклінічного відділу КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» № 241, [PERSON] знаходиться за «Д» обліку у алерголога. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Судом враховується, що відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою - дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] є сином сторін, після досягнення повноліття продовжує навчання, знаходиться на утриманні матері - позивачки у справі, тому з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти, згідно рішення суду їх розмір визначено сумою 1051 грн. Малолітній син сторін [PERSON] також перебуває на утриманні матері - позивачки у справі, на користь якої з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина сторін в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2020 і до досягнення дитиною повноліття. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). А статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. ВС роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) (постанова Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Водночас, суд вважає, що досягнення повноліття старшим сином сторін - [PERSON] не позбавляє його статусу дитини для батьків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до норм СК України (ст. 185), той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрат на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. У даній справі, звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача фактично понесені нею додаткові витрати по оплаті освітніх послуг, на придбання телефонів, машинки для стрижки волосся та на лікування малолітнього сина [PERSON] [PERSON] надано документи про здійснені нею додаткових витрат на утримання дітей, а саме: дублікат квитанції № 0.0.2178251332.1 від 29 червня 2021 року, згідно якої [PERSON] сплачувала за навчання [PERSON] на рахунок Тернопільського державного медичного університету ім. Я. Горбачевського 26 000,00 грн; квитанцію про придбання машинки для стрижки волосся вартістю 1 699,00 грн; квитанцію від 17 квітня 2021 року про придбання терміналу Samsung Galaxy A51 на суму 7 988,00 грн; квитанцію від 17 січня 2021 року про придбання терміналу Samsung Galaxy М31 на суму 6 499,00 грн. На підтвердження витрат у розмірі 150 грн та 700 грн на лікування [PERSON] позивачкою не приєднано до матеріалів справи жодних доказів. Щодо витрат у розмірі 7 988,00 грн та 6 499,00 грн на купівлю мобільних телефонів дітям та 1 699,00 грн для придбання машинки для стрижки волосся позивачкою не доведено в чому полягають особливі обставини, які зумовили здійснення таких покупок. Приєднані до заперечення на відзив фіскальні чеки за 19 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 21 вересня 2021 року на суми: 232,59 грн, 42 грн, 194,56 грн, 244,02 грн., не містять інформації про покупця, будь-яка інформація про те, що ці медичні препарати призначалися лікарем для дітей сторін та необхідність їх придбання зумовлена незадовільним станом здоров`я синів сторін при матеріалах справи відсутня. Відтак, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] , що включають вимогу про стягнення половини коштів за придбання позивачкою мобільних телефонів, машинки для стрижки волосся та на лікування. Разом з тим суд встановив і сторонами визнається, що повнолітній син сторін [PERSON] навчається у Тернопільському національному медичному університеті імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України, вартість навчання у якому оплачено позивачкою, про що надано письмові докази, в розмірі 26 000,00 грн, та половина яких підлягає стягненню з відповідача, а саме -13 000 грн. Свій висновок про доцільність стягнення додаткових витрат на навчання сина суд обґрунтовує наступним. Тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачеві. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (постанова Верховного Суду від 8 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19). [PERSON] в обґрунтування позову про стягнення половини витрат на навчання сина посилається на ст. 185 СК України, що не може застосовуватися до виниклих між сторонами правовідносин. В даному випадку слід керуватися ст. 199 СК України, яка визначає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Як було встановлено судом відповідач сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 1051 грн. щомісяця. Згідно довідки про доходи [PERSON] у ТОВ «ДІЄСА» від 21 вересня 2021 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей, за період з березня 2021 року по серпень 2021 року їх загальна сума становить 17 533,42 грн. Разом з тим, зваживши на обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання та розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання повнолітнього сина [PERSON] , а це 1051,00 грн. щомісяця, що суд вважає недостатньою сумою з огляду на вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, половина понесених позивачкою витрат на навчання повнолітнього сина сторін в розмірі 13 000,00 грн. підлягає до стягнення з [PERSON] , як додаткові витрати, які є складовою його зобов`язань, визначених ст. 199 СК України. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial