Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті їх матері [PERSON], залишилось спадкове майно, що з поміж всього іншого складається з: 1)земельної ділянки загальною площею 3,38 га, яка в свою чергу складається з двох земельних ділянок а саме: - земельна ділянка площею 3,26 га (кадастровий номер [NUMBER]) та - земельна ділянка площею 0,12 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Радомишльської міської ради Житомирської області, і які належали померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02 березня 2006 року, виданий на її ім'я на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року № 25; 2) земельної ділянки загальною площею 3,45 га, яка в свою чергу складається з двох земельних ділянок а саме: - земельна ділянка площею 3,33 га (кадастровий номер [NUMBER]) та - земельна ділянка площею 0,12 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Радомишльської міської ради Житомирської області, і які належали померлому [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02 березня 2006 року, виданий на його ім'я на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року № 25, оскільки інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просили суд визнати за ними право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивачі не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надіслали заяву в якій просили справу розглянути без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], народились в м. Радомишль, Житомирської області, де на даний час зареєстровані та проживають. Відповідно до свідоцтв про народження позивачок, їх батьками записані: батько, [PERSON], українець та мати, [PERSON], українка, що також підтверджують свідоцтва про народження: серії [NUMBER] від 13.09.1966 року, серії [NUMBER] від 27.08.1963 року та серії [NUMBER] від 11.08.1972 року. [INFO] року у віці 74 роки помер батько позивачів, [PERSON], в м. Радомишль, Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області 28.05.2004 року. Спадщину після смерті батька позивачів, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, як спадкоємиця першої черги, прийняла мати позивачів - [PERSON], звернувшись до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де на підставі цього державним нотаріусом [PERSON], було заведено спадкову справу під № 66/2009. Після смерті [PERSON] мати позивачів успадкувала земельну ділянку площею 3,45 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської міської ради, Житомирської області, яка належала померлому [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02 березня 2006 року - даний факт підтверджує Свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-1316 від 01.07.2009 року та вищевказаний Державний акт. Нормативна вартість цієї земельної ділянки становить 22 313,03 гривень. [INFO] року у віці 74 роки померла мати позивачів, [PERSON], в м. Радомишль, Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом ДРАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області 27.04.2012 року. Спадщину після смерті матері позивачів, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, як спадкоємці першої черги, прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, де на підставі цього приватним нотаріусом Мельниченко Н.М. було заведено спадкову справу під № 65/2017 - даний факт підтверджує витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48238074 від 29.06.2017 року. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері позивачів, [PERSON], зокрема всього іншого, входить земельна ділянка загальною площею 3,38 га, яка в свою чергу складається з двох земельних ділянок а саме: 1)земельна ділянка площею 3,26 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 2)земельна ділянка площею 0,12 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Радомишльської міської ради Житомирської області, і які належали померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02 березня 2006 року, виданий на її ім'я на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року № 25. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки позивачі, як єдині спадкоємиці за законом (ст. 1261 ЦК України) - не мають можливості через те, що хоча їх покійна мати і успадкувала майно покійного батька позивачів, однак за життя не виготовила на себе правовстановлюючий документ, а що стосується її Державного акту то в ньому зазначена неправильна площа земельних ділянок, і саме дані обставини, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі викладеного вище й у відповідності до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та

Outcome: approved