Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,24 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території с.Кашубівка Микільської сільської ради. У зв'язку з тим, що померлий [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після померлого [INFO] свого батька [PERSON], постановою нотаріуса Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачі у судове засідання не з'явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - Третьої полтавської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, у судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомляла. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з таких підстав. Встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] (а.с.6), після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,24 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території с.Кашубівка Микільської сільської ради, що належав останньому на підставі заповіту від 11.07.1988 року (а.с.7) після померлого [INFO] свого батька [PERSON] (а.с.6). Згідно з довідкою Микільської сільської ради від 29.06.2000 року [PERSON] проживав і був прописаний в [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO], спадкоємець [PERSON] приступив до управління спадковим майном шляхом користування померлого в шестимісячний строк від його смерті (а.с.8). Відповідно із випискою Микильської сільської ради Полтавського району №02-18/48 від 18.01.2017 року згідно запису з по господарської книги №9а, за 2016-2023 роки, особовий рахунок [NUMBER], домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], дійсно обліковується за [PERSON]; за домоволодінням значиться земельна ділянка площею 0,24 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.99). Згідно з повідомленням Полтавської районної нотаріальної контори № 01-16/14 від 16.01.2017 року на майно померлого [INFO] [PERSON] - 07.07.2000 року заведена спадкова справа за заявою про прийняття спадщини за законом від [PERSON], відомості про інших спадкоємців відсутні (а.с.100-101). У зв'язку з тим, що померлий [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після свого батька, померлого [INFO] - [PERSON], постановою нотаріуса Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України(2003 р.), Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності; правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК Української РСР(1963 р.). Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР(1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР(1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 ЦК Української РСР(1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до статті 533 ЦК Української РСР(1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців по закону. Відповідно ст. 392 ЦПК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved