Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтовування позову посилається на те, що в 2007 році домовились із сином відповідачки [PERSON] про укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. В якості завдатку позивачі передали [PERSON] загальну суму 13 000 доларів США. Договір купівлі-продажу не був укладений, відчужував [PERSON] помер, спадщину після нього прийняла відповідач [PERSON] та пообіцяла укласти договір купівлі-продажу на вказану квартиру. Проте в подальшому відповідач відмовилась повертати сплачений завдаток або укладати договір купівлі-продажу квартири, що стало підставвою звернення для суду з позовом про стягнення коштів. За наслідком судового розгляду, рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 87 917, 50 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120, 00 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 15 985, 00 грн. 16 жовтня 2012 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Чикаловим І.В. було відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2012/456/2012 виданого 24.07.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова. 13 листопада 2012 року державним виконавцем була винесена Постанова про арешт майна боржника то оголошення заборони на його відчуження, якою був накладений арешт на все майно що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить [PERSON] Як було встановлено державним виконавцем, на ім'я [PERSON] зареєстровано 2/4 частини квартири [ADDRESS]; гаражний бокс, б/н по [ADDRESS]. Проте, відповідач 08.11.2012 року уклала Договір дарування частини квартири, за яким передала у дар своїй донці, [PERSON] зазначене майно. Право власності на на ? частку спірної квартири було зареєстроване [PERSON] 21.11.2012 року, після накладення арешту на дане майно. Також вживались дії державним виконавцем та позивачами особисто щодо виявлення майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], яку відповідача успадкувала. За наслідком чого, стало відомо, що зазначена квартира належить вже іншій особі на підставі договору дарування, посвідченого 09.08.2012 приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 2777. Враховуючи наведене позивачі вважають, що вищезазначені договори є нікчемними в силу ст.. 228 ЦК України, оскільки порушують їхні конституційні права на судовий захист. Зазначають, що спірні договори були укладенні з метою ухилення від виконання рішення суду. В наслідок таких дій відповідача, позивачі вимушені були протягом трьох років захищати свої права в суді, що призвело до моральних страждань. На підставі зазначеного просять застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до Договору дарування від 09.08.2012 року № 2777, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS]; про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до Договору дарування від 08.11.2012 року № 2586, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 10 000 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Позивачі в судове засідання не з'явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстав, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце повідомлялась належним чином. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] як власник майна, користуючись своїм конституційним правом, подарувала майно на власний розсуд без порушень законодавства. Позивачами не наведено доводів щодо нікчемності договорів та завданої моральної шкоди. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце повідомлялась належним чином. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 87 917, 50 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120, 00 грн.. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 15 985, 00 грн. (а.с. 6,7). 09 серпня 2012 року був укладений договір дарування між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 2777 за яким дарувальник передав обдаровуваному у власність (дар) квартиру за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 54). 16 жовтня 2012 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Чикаловим І.В. було відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2012/456/2012 виданого 24.07.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова. 08 листопада 2012 року був укладений договір дарування між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий № 2586, за яким дарувальник передав обдаровуваному у власність (дар) квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8) 13 листопада 2012 року державним виконавцем була винесена Постанова про арешт майна боржника то оголошення заборони на його відчуження, якою був накладений арешт на все майно що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику (а.с. 13). Згідно ч.1 ст. 717 ЦК україни, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч.1 ст. 718 ЦК ураїни, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Частиною 2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В силу ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, який здійснює право власності на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституційні права, свободи та обов'язки людини і громадянина визначені розділом ІІ Конституції України. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, в силу ст.. 55 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частинами 2,3 ст. 215 УК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.ч.1,2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 надано роз'яснення. Правочини, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок такі, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України ( 254к/96-ВР )); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. Як встановлено судом, спірні квартири не є предметом спору у правовідносинах, які виникли між сторонами. Відповідач [PERSON], як власник майна, скористалася визначеними ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правами, розпорядилася своїм майном на власний розсуд та з дотриманням вимог ст.ст. 717 - 719 ЦК України, передала [PERSON] та [PERSON], яки прийняла майно на підставі нотаріально посвідчених договорів. Сам по собі факт наявності грошового зобовязання, не позбавляє власника здійснювати право власності. Таким чином, суд вважає доводи позивачів про нікчемність вищезазначених договорів в силу ст.. 228 ЦК України необґрунтованими. Договори, які укладені між відповідачами є оспорюваними, їх недійсність може бути визнана судом за позовом сторін та заінтересованих осіб, які вважають, що договори укладенні з порушення законодавства. Вимоги про недійсність правочинів, позивачами не заявлено. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачами не доведено та не надано доказів в підтвердження доводів щодо завдання їм моральної шкоди з боку відповідача [PERSON] з вищезазначених підстав. На підставі вищезазначеного, суд відмовляє в задоволенні позову. Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed