Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивачі звернулись з позовною заявою до Городоцької міської ради Львівської області, в якій просять визнати за ними право спільної часткової власності по 1/4 частині житлового будинку по [ADDRESS] кожному, як на майно колгоспного двору, покликаючись на те, що після звернення позивачами до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] з тих підстав, що згідно правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності, даний будинок належить колгоспному двору. Зазначає, що спір щодо зазначеного спадкового майна відсутній, жодних спадкоємців, які претендують на спадкове майно, крім позивачів, немає та які в інший спосіб реалізувати своє право на майно не можуть, з огляду на що, просять позов задовольнити. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви, в яких позов підтримали, просили про його задоволення та про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 65, 67, 69, 71). Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому позов визнав, заперечень щодо визнання за позивачами права власності на спадкове майно не висловив, просив справу розглядати без його участі (а.с. 73-74). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяви позивачів та відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1ст. 120\~ЦК УРСР 1963 р. (в редакції, що діяла до 1991 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963року. Згідно ч. 2 ст.\~123 ЦК УРСР\~1963\~року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Із позовної заяви, копій технічного паспорту, будинкової книги, погосподарських книг, довідок, виданих виконкомом Городоцької міської ради № 210 від 06.07.2021 р., 07 від 16.01.2015 р., вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , 1980 року побудови, належав [PERSON] , за будинком закріплена земельна ділянка розміром 0.1818 га, у будинку станом на 15 квітня 1991 року постійно проживали [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ позивачі\~по справі (а.с. 30, 32-36, 37, 38, 40-43, 44-51). Із копій свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , свідоцтв про народження [PERSON] серії [NUMBER] , [PERSON] серії [NUMBER] , [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] помер [PERSON] батько [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та чоловік [PERSON] , позивачів по справі (а.с. 13, 16, 20, 25, 26, 27), з огляду на що спадщина в майні двору не відкривалась, члени колгоспного двору на тих же підставах продовжували володіти і користуватись цим майном. Як вбачається із довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації № 1588 від 22.08.2018 р., Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 15.03.1994р. право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 28, 30). Із позовної заяви, Постанови приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області від 10.07.2021 р. №241/02-31 убачається, що позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на житловий будинок по [ADDRESS] , однак отримали відмову у вчиненні зазаначеної нотаріальної дії, у зв`язку із належністю даного будинку до колгоспного двору (а.с. 39). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Просудову практику у справах про спадкування`від 30.05.2008р.№ 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що житловий\~будинок [ADDRESS] належав колгоспному двору, голова якого помер, позивачі є останніми членами колгоспного двору і не втратили свої частки в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, а тому, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на вищезазначений житловий будинок, за кожним в рівних частках, як на майно «колгоспного двору». Згідно ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved