Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] з березня 1991 року була прийнята в члени та на роботу в відкрите акціонерне товариство «Маяк» с. Настасіївка, Миколаївського району, Одеської області де працювала на різних роботах і була членом ВАТ до припинення діяльності ВАТ. З 1994 року господарство не могло забезпечити роботою, а тому роботу вона виконувала тільки по необхідності для господарства, продовжуючи залишатися членом ВАТ «Маяк». 10 березня 1998 року ВАТ «Маяк» отримало Державний акт Серія ОД б/н на право колективної власності на землю з додатком осіб які мають право на земельну частку ( пай ). Середній розмір земельної частки ( паю ) по колишньому ВАТ «Маяк» складає - 5,98 умовних кадастрових гектарів. До зазначеного списку позивачку включено не було з невідомих їй причин. На момент розпаювання земель ВАТ «Маяк» вона перебувала в членах цього господарства та відповідно до Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року набула права на земельну частку ( пай ), однак помилково не була включена до списку додатку до Державного акту по ВАТ «Маяк». У зв`язку з юридичною необізнаністю, позивачка не знала про те, що порушені її Конституційні права, а стало їй про це достовірно відомо лише коли вона звернулася до Відділу Держземагенства у Миколаївському районі Одеської області. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Миколаївської РДА Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача Настасіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, що також підтверджується матеріалами справи: копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 - 6 ), архівною довідкою ( а.с. 7 ), довідкою виданою з Держгеокадастру, щодо вартості земельної ділянки ( а.с. 8 ), архівною довідкою ( а.с. 9 ). Статтею 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Законом України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» та Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельну частку ( пай ) надавалось членам недержавного сільськогосподарського підприємства відповідно до встановленого членства в підприємстві на дату видачі сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що не внесення до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю особи, яка була членом колективного сільськогосп підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» право на земельну частку ( пай ) мають: -колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку; -громадяни - спадкоємці права на земельну частку ( пай ), посвідченого сертифікатом; -громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку ( пай ); -громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного ( обов`язкового ), або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Згідно ст. 122 ЗК України право передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності України покладено на центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Outcome: approved