Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2008 року. Від даного шлюбу в них двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося внаслідок різних причин, вони перестали розуміти один одного. Відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний. У звязку з цим позивачка просить суд : розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 765 гривень 50 копійок щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 19 липня 2027 року; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 614 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 31 березня 2033 року; стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати в розмірі 551 гривня 20 копійок. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.25). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотнє повідомлення з його підписом, яке повернулось на адресу суду (а.с. 19) та поштовий конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.24). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] / Кіселар / [PERSON], [INFO] 01 вересня 2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований районним відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №045971 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-ЕГ №102811, виданим 30 липня 2009 року виконавчим комітетом Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області за актовим записом №20 (а.с.7); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-БК №432274, виданим 17 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №1120 (а.с.8). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце мешкання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] / Кіселар / [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кобрина» (а.с.25). Крім того, відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний, однак на даний момент не працює. Згідно довідки виконавчого кимітету Перемогівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 30 травня 2016 року №155, діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.11). Відповідач [PERSON] офіційно не працює. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідачем не були вказані підстави та не були надані відповідні їм докази, що унеможливлювали б стягнення з нього аліментів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Суд вважає за необхідне розяснити позивачці, що відповідно до ч.3 ст.184 СК України позивачка має право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.п.3 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року №928-VІІІ передбачено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2016 року в розмірі 1378 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 551 гривня 20 копійок. З оригіналу квітанції №ПН270 від 10 червня 2016 року вбачається, що за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок (а.с.1). Крім того, відповідно до розрахункової квитанції серії БААА №637934 позивачкою було сплачено 500 гривень за надання їй правової допомоги (а.с.13). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1051 гривня 20 копійок. Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року №928-VІІІ передбачено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2016 року в розмірі 1378 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 551 гривня 20 копійок. На підставі викладеного ст.ст. 110, 112, 113, 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved