Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до із даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів щомісячно та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин і без повідомлення причин. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2017 року відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі 100 гривень щомісячно. Відповідно до ст.192ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів,визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови №3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У постанові від 5 лютого 2014 року (справа №6-143цс13) Верховний Суд України виклав правовий висновок про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки.) При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Як свідчать загальновідомі обставини , із збільшенням віку дитини зростають і витрати на задоволення потреб у одязі, їжі, фізичному та духовному розвитку. Хоча позивачка не надала суду письмових доказів того, що відповідач має постійне місце роботи, проте, він є особою працездатного віку, інших утриманців не має, а тому суд вважає, що він спроможний утримувати неповнолітнього сина. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти в новому розмірі при їх зміні сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved