Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на 11/20 частини житлового будинку в порядку спадкування, оскільки нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася у зв`язку з смертю їхньої матері [PERSON] із-за відсутності оригіналів правовстановлюючого документа на будинок. До суду позивачі та представник відповідача подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено слідуючі фактичні обставини справи. В [ADDRESS] на земельній ділянці площею 760 кв. м. розташований житловий будинок з господарськими будівлями, 11/20 частин якого належала [PERSON] , прабабусі позивачів по лінії матері [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1975 року, посвідченого Балтською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстраційний № 3295, (а.с. 17-18 ) який вона заповіла в рівних частинах їхній бабці [PERSON] та їхній матері [PERSON] (заповіт від 02.09.1982 року, посвідчений державним нотаріусом Балтської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1793), (а.с. 13). В матеріалах справи знаходиться копія заповіту складеного [PERSON] на ім`я її сина [PERSON] від 04.12.1979 року, посвідченого Саксаганською сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області (а.с. 69-71). Уклавши шлюб 23.09.1989 року, що посвідчує копія актового запису про укладення шлюбу № 156, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 77). У шлюбі народилася дочка [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). 19.07.1994 року [PERSON] розірвала шлюб, взявши дошлюбне прізвище « [PERSON] », в підтвердження чого надано копію актового запису про розірвання шлюбу за № 93 від 19.07.1994 року (а.с. 76) [INFO] у [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що свідчить копія повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] [INFO] померла (актовий запис про смерть № 9902 від 25.11.1992 року, а.с. 80), у зв`язку з чим відкрилася спадщина у вигляді 11/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 760 кв. м. [PERSON] померла [INFO] (копія актового запису про смерть № 10174, складеного Першим приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 81). [PERSON] померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 14) При ухвалені рішення, суд виходить з того, що правовідносини між сторонами виникли з приводу реалізації права на спадкове майно, вирішуючи які виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, у зв`язку з чим суд, при ухвалені рішення керується нормами ЦК УРСР, оскільки цивільні відносини виникли на час відкриття спадщини, тобто на час смерті [PERSON] , тобто [INFO] і регулюються саме нормами ЦК УРСР відповідно до ст. 525 ЦК УРСР. За умовами ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Судом встановлено, що [PERSON] , прабабусі позивачів по лінії матері [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1975 року, посвідченого Балтською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстраційний № 3295, (а.с. 17-18) належало 11/20 частин житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 760 кв. м., який вона заповіла в рівних частинах їхній бабці [PERSON] та їхній матері [PERSON] (заповіт від 02.09.1982 року, посвідчений державним нотаріусом Балтської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1793) (а.с. 13). Вказаний заповіт повністю скасував, відповідно до ст. 544 ЦК УРСР, заповіт який [PERSON] склала на ім`я її сина [PERSON] від 04.12.1979 року, посвідченого Саксаганською сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області (а.с. 69-71). У відповідності з ст. 549 ЦК УРСР матір позивачів [PERSON] прийняла частину спадщини на підставі заповіту, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала з нею, що підтверджується копією домової книги (а.с. 53-55), а також успадкувала частину спадщини за законом у зв`язку з смертю її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не отримала свідоцтво про право на спадщину, що відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За умовами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти. Як вбачається з матеріалі справи, на момент відкриття спадщини, у зв`язку з смертю [PERSON] , яка померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 14), з нею проживали її доньки, позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] , з яких позивач [PERSON] , у відведений законом шестимісячний термін, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується листом про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с.15). Ця обставина змусила позивачів звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, у позивачів, які являються спадкоємцями першої черги за законом, відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . При тому, що вони прийняли спадщину, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тому право власності спадкоємців на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З урахуванням викладених позивачами обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved