Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЗИС-АВТО», третя особа, що не заявляє самостійних позовних вимог, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначено, що 20 грудня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та Відкритим акціонерним товариством «Виробничо-торгівельна фірма «Селена» було укладено кредитний договір №66/КВ-06 (далі Кредитний договір), згідно п. 1.1. якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти у розмірі 500 000,00 євро. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за Кредитним договором 20 грудня 2006 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та гр. [PERSON] (Позивач 1) та гр. [PERSON] (Позивач 2) було укладено договори поруки № 66/Zпор-06-1 та № 66/Zпор-06-2. Відповідно до умов даних договорів поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність у випадку невиконання останніми умов кредитного договору. Відповідно до договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 02 липня 2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2263, здійснено передачу активів ТОВ «Український промисловий банк» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ¬ Відповідач), зокрема, останнім набуто право вимоги за кредитним договором №66/КВ-06, та всіма договорами, укладеними на забезпечення виконанням відповідних зобовязань, у тому числі договорів поруки № 66/Zпор-06-1 та № 66/Zпор-06-2. У результаті прострочення повернення заборгованості позичальником за Кредитним договором ПАТ «ВТФ «Селена», Відповідачем 1 було подано позовну заяву про стягнення заборгованості за Кредитним договором з поручителів (позивачів по справі), яку було задоволено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 р. № 22-20/2012, у резолютивній частині якого зазначено: «Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму грошових коштів у розмірі 539509 євро 85 євроцентів, що в еквіваленті становить 6 149 773 гривні 54 копійки …». На виконання вказаного рішення суду видано виконавчі документи для стягнення, а саме виконавчі листи № 2-162/11 від 10.02.2014 р., які було предявлено на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Відділ примусового виконання рішень / Третя особа). Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень на підставі вказаних виконавчих листів були відкриті виконавчі провадження № 42506532 (боржник [PERSON]) та № 42506377 (боржник [PERSON]), й на все рухоме та нерухоме майно Боржників було накладено арешт, у звязку з чим було винесено: - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р., ВП № 42506532; - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р., ВП № 42506377. 08 грудня 2017 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЗИС-АВТО», на підставі проведених електронних торгів було укладено: - Договір відступлення права вимоги за договором поруки, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «БАЗИС-АВТО» набуває право вимоги за договором поруки №66/Zпор-06-1; - Договір відступлення права вимоги за договором поруки, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступає, а ТОВ «БАЗИС-АВТО» набуває право вимоги за договором поруки № 66/Zпор-06-2. В результаті проведених переговорів між Позивачами та новим кредитором ТОВ «БАЗИС-АВТО» було досягнуто згоди щодо врегулювання питання виплати заборгованості мирним шляхом із розстрочкою платежів за взаємно погодженим графіком на певний період, про що укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за договорами поруки від 12.12.2017 р. У звязку з тим, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-162/11 на даний момент завершене на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.03.2017 р., а також новими правовідносинами між кредитором ТОВ «БАЗИС-АВТО», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, та Позивачами, виникла необхідність звільнити з-під арешту майно, який накладений на забезпечення виконання вимог первісного кредитора ¬ ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий, зокрема, за рішенням суду. Також зазначено, що згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. З огляду на те, що зобовязання щодо виплати кредитної заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» на даний час є погашеними ТОВ «Базис-Авто», а між останнім та Позивачами укладено договір про реструктуризацію заборгованості, виконавчі листи № 2-162/11, видані на виконання погашеного перед ПАТ «Дельта Банк» зобовязання, є такими, що не підлягають виконанню. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд - зняти арешт з рухомого майна гр. [PERSON], який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р., ВП № 42506532, винесеної Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 18.03.2014 р. за № 14246863; - зняти арешт з нерухомого майна гр. [PERSON], який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р., ВП № 42506532, винесеної Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.03.2014 р. за № 11713279; - зняти арешт з рухомого майна гр. [PERSON], який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р., ВП № 42506377, винесеної Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 18.03.2014 р. за № 14246884; - зняти арешт з нерухомого майна гр. [PERSON], який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р., ВП № 42506377, винесеної Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.03.2014 р. за № 11712744; - визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 2-162/11 від 10.02.2014 р. про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму грошових коштів у розмірі 539509 євро 85 євроцентів, що в еквіваленті становить 6 149 773 гривні 54 копійки, у звязку із погашенням заборгованості за договорами поруки №66/Zпор-06-1 та № 66/Zпор-06-2, укладеними у якості забезпечення зобовязань за кредитним договором № 66/КВ-06 від 20 грудня 2006 р. В судовому засіданні представник позивачів адвокат [PERSON] звернулася до суду із заявою про залишення позовною заяви у частині позовних вимог до Відповідача 1 ПАТ «Дельта Банк» без розгляду, позовні вимоги до Відповідача 2 ТОВ «Базис-Авто» підтримала. Представник відповідача 1 [PERSON] в судовому засіданні заяву представника позивачів підтримала, підтвердила суду, що внаслідок укладення 08.12.2017 р. між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «БАЗИС-АВТО» договорів відступлення права вимоги за договором поруки №66/Zпор-06-1 від 20.12.2012 р., укладеним із [PERSON] та договором поруки №66/Zпор-06-1 від 20.12.2012 р., укладеним із [PERSON], ТОВ «БАЗИС-АВТО» набув статусу нового кредитора по відношенню до позивачів, а тому ПАТ «Дельта Банк» є неналежним відповідачем по даній справі. Представник відповідача 2 [PERSON] позов визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, що між ТОВ «БАЗИС-АВТО» та позивачами було досягнути згоди щодо мирного врегулювання заборгованості шляхом визначення нових умов для повернення боргу. На підставі даної домовленості 12.12.2017 р. сторонами підписано Договір про реструктуризацію заборгованості за договорами поруки. Зазначені обставини, а також їх правова оцінка, вірно визначені у позовній заяві та визнаються відповідачем 2. У звязку з викладеним, на сьогодні відсутня необхідність в арешті майна позивачів, накладеного Відділом примусового виконання рішень. Третю особу,\~яка не\~заявляє самостійних\~позовних вимог\~-\~відділ примусового\~виконання рішень\~управління державної\~виконавчої служби\~Головного управління\~юстиції у\~Запорізькій області\~було повідомлено про час та місце судових засідань належним чином, представник ДВС до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно зі ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченим та оголошеними в судовому засіданні: копією кредитного договору № 66/КВ-06 від 20 грудня 2006 р., копією договору поруки від 20 грудня 2006 р. № 66/Zпор-06-1; копією договору поруки від 20 грудня 2006 р. № 66/Zпор-06-2; копією договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 02.07.2010 р.; копією Акту звірки №1 ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору про передачу активів від 02.07.2010 р.; копією рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2011 р.; копією рішення апеляційного суду Запорізької області від 21.06.2012 р.; копією рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 р. № 22-20/2012; копіями виконавчих листів № 2-162/11 від 10.02.2014 р.; копією протоколу електронних торгів №UA-EA-2017-11-06-000021-a від 13.11.2017р.; копією договору про відступлення права вимоги за договором поруки №66/Zпор-06-1 від 20.12.2006 р.; копією договору про відступлення права вимоги за договором поруки №66/Zпор-06-2 від 20.12.2006 р.; копією договору про реструктуризацію заборгованості від 12.12.2017 р.; копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р., ВП № 42506532; копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.03.2014 р. ВП № 42506377; копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.03.2017 р., ВП №52309128; копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.03.2017 р., ВП №52309229; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 цієї ж статті). Частиною 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Заборгованість перед Відповідачем 1 було погашено. Новий кредитор Відповідач 2 та позивачі домовилися про врегулювання питання погашення заборгованості у позасудовому порядку, шляхом укладення договору реструктуризації заборгованості. Позивачі відмовилися від позовних вимог до Відповідача 1, сторони проти задоволення відповідної заяви не заперечували. Відповідач 2 позов визнає, вважає, що необхідність в арешті майна позивачів, накладеного відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, відсутня. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до Відповідача 2 є доведеними та обґрунтованими, визнання відповідачем 2 ТОВ «БАЗИС-АВТО» позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved