Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заборгованості за оренду житла. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] . 10.02.2018 року між позивачкою та відповідачем укладено договір оренди житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов договору, відповідач отримав в робочому стані пральну машину «Indesit», холодильник «Мінськ», телевізор «Голд Стар» та взяв на себе зобов`язання проживати у квартирі із співмешканкою та дитиною, утримувати квартиру у належному стані, не передавати квартиру третім особам, відшкодовувати збитки , що виникли з вини орендаря та інше. За умовами договору орендна плата становить 5000 грн. 29.07.2020 року у вказаній квартирі мало місце вбивство співмешканки відповідача, останнього було затримано поліцією. 14.10.2020 року, на підставі звернення позивача, квартиру було оглянуто ФОП [PERSON] - оцінювач. Під час огляду оцінювачем, було виявлено низьку пошкоджень, які були спричинені орендарями квартири, про що складено акт огляду пошкоджень квартири [ADDRESS] . У зв`язку із необережним та халатним відношенням відповідача до санітарно - технічного стану квартиру та майна, що знаходилося в квартирі, позивачу нанесено матеріальну шкоду, розмір якого становить 39962,00 грн., ремонт пральної машинки - 3200,00 грн., вартість послуг проведення оцінки - 2500,00 грн. Крім того, відповідач звільнив помешкання без попередження, а відтак позивач має право вимагати сплати орендної плати за 3 місяці у сумі 15000,00 грн. Крім того, діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях з приводу пошкодження власності, необхідністю витрачання часу на відновлення пошкодженого майна, пошук юридичної допомоги. Нормальний графік життя був порушений, через що позивачка зазнала значний стрес, у зв`язку із чим моральну шкоду оцінює у 200000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого - просить відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача вказує на те, що проведення поточного ремонту квартири здійснюється виключно за попередньою згодою наймодавця, оскільки умови договору оренди не передбачають обов`язку відповідача здійснювати поточний ремонт квартири, а також не вказані проміжки оренди, в які відповідач зобов`язаний здійснювати поточний ремонт квартири, відповідач не мав законних підстав для проведення відповідного поточного ремонту квартири. Позивачка в свою чергу не зверталася до відповідача з вимогою щодо необхідності проведення будь-яких поліпшень квартири, в тому числі проведення поточного ремонту. До договору оренди не долучався та не складався акт про стан приміщення, що передається в оренду, його особливості, тощо. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вказана у позовній заяві матеріальна шкода квартири спричинена саме відповідачем та не враховано той факт, що у квартирі проживало ще дві особи, які також користувалися квартирою та речима. Позивач не має жодних доказів на підтвердження пошкодження пральної машинки, а також що відповідачем були вчинені протиправні дії, що призвели до пошкодження вказаного майна. Вимога про стягнення 15000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки починаючи з 29.07.2020 року відповідач не може з об`єктивних причин користуватися квартирою, оскільки відповідач перебуває під вартою у ДУ «Київському слідчому ізоляторі» Міністерства юстиції України. Вимога про стягнення 2500 грн. - вартість послуг з проведення незалежної оцінки з визначення матеріального збитку не підтверджується належними доказами, а відтак не підлягають задоволенню. Вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, з підстав відсутності в діях відповідача вини за вказані у позовній заяві діяння та спричинені збитки. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказано, що відповідач за час проживання у квартири недбало ставився до сантехнічного та іншого обладнання в квартирі, відповідачем було пошкоджено пральну машину. Під час завдання відповідачем тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] , відповідачем було завдано матеріальні збитки майну позивачу, що підтверджується звітом № 89/20 про оцінку збитків від 16.10.2020 року. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідач не надсилав на адресу позивача лист про відмову від договору найму, а відтак не дотримався своїх зобов`язань за договором найму перед позивачем, а саме протягом останніх 3 місяців, які відповідач не проживав у квартирі не сплачував плату за користування приміщенням. Крім того, станом на сьогоднішній день ніхто не погоджується жити у квартирі [ADDRESS] , де сталося вбивство. А відтак позивач позбавлена можливості здавати квартиру на умовах, на яких позивачка могла здати квартиру до вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Заперечує відсутність доказів понесених позивачем витрат на проведення незалежної оцінки у розмірі 2500,00 грн. Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив. Вказавши, що для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина. Позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якої пред`явлено позов. Відтак позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана матеріальна шкода в орендованої квартири, спричинена саме відповідачем, не вказано на протиправність дій відповідача, які начебто призвели до спричинення вказаної шкоди. Доказів того, що пошкодження пральної машинки сталося з вини відповідача позивачем не надано. У договорі про оренду квартири не було вказано стан пральної машинки та інформація щодо її придатності в роботі, договором не передбачена відповідальність відповідача за пошкодження майна, що передається у користування відповідачу. До позовної заяви не додано доказів неможливості здачі квартири позивачем в оренду на умовах, що існували до вчинення кримінального правопорушення. Останніми трьома місяцями фактичного проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] є травень, червень, липень 2020 року. Проте звертає увагу на те, що у період з лютого 2020 року по липень 2020 року включно відповідач сплачував орендну плату у розмірі 7000,00 грн. щомісячно та є вищою на 2000 грн. ніж вказано у договорі оренди. Таким чином, спростовуються посилання позивача про несплату відповідачем орендної плати за останні 3 місяці фактичного проживання. Починаючи з 30.07.2020 року відповідач фактично не проживав у квартирі, оскільки знаходився під вартою у ДУ «Київській слідчий ізолятор». Фактичне користування квартирою було припинено відповідачем 30.07.2020 року, відповідні платежу були сплачені по липень 2020 року включно, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 15000 грн. є безпідставною. Всі обставини кримінального правопорушення, наведені представником позивача, зібрані слідчим в рамках проведення досудового розслідування, судом при розгляді обвинувачення по суті не перевірені та відповідно не надана правової оцінка діям відповідача та його причетності до вказаних діянь, що має бути викладена у обвинувальному чи виправдовувальному вироку суду. Посилання позивача на те, що відповідач вчинив вбивство не підтверджено у встановленому законом порядку, в тому числі обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а відтак порушує презумпцію невинуватості особи, передбачену ст.. 62 Конституції України та ст.. 17 КПК України. Квитанція від 16.10.2020 року на суму 2500 грн. не може бути прийнята судом як доказ, оскільки подано із порушенням строку встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України. Розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеними та не підлягають стягненню. Вислухавши вступне слово сторони позивача, відповідача, допитавши оцінювача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 03.04.2015 року (а.с.11). З письмових матеріалів справи вбачається, що 10.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення строком одинадцять місяців із продовженням, оренда приміщення здійснюється разом із дружиною та дитиною (а.с.12). Згідно п. 5 договору оренди житлового приміщення [PERSON] виплачує [PERSON] 5000 грн. за один місяць проживання. Оплата проводиться не пізніше 10 числа кожного місяця. Перша оплата здійснюється у момент підписання договору та складає 5000 грн., а також завдаток у розмірі 5000 грн. Відповідно до п. 9 договору [PERSON] приймає у користування наступне майно: пральну машину - Індезит, холодильник - Мінськ, ТВ - голдстар. З письмових матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12020100030004347 від 29.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, відповідно до якого 29.07.2020 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, за адресою [ADDRESS] [PERSON] , умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження [PERSON] у вигляді ЗЧМТ та ЗГМ, що спричинили смерть останньої (а.с.71). На підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2020 року застосовано до [PERSON] , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб. Обраний [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено на підставі ухвал слідчих суддів Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2020 року, 27.10.2020 року (а.с.77-87). Позивачка, у позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 39962,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку збитків № 89/20 від 16.10.2020 року, складений оцінювачем [PERSON] . Суд приходить до висновку про те, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з позовної заяви, після затримання відповідача, позивачка звернулася до ФОП [PERSON] з проханням провести дослідження квартири [ADDRESS] з метою встановлення розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження квартири. Під час огляду якої було виявлено низку пошкоджень обладнання, які були спричинені орендарями, при цьому позивач посилається на положення ст. ст. 776, 779, 819 ЦК України, що регулюють договірні відносини. Разом з тим, позивач вказує на те, що шкода спричинена відповідачем у зв`язку з необережним та недбалим відношенням відповідача до санітарно - технічного стану квартири та майна, що знаходилося у квартирі при цьому посилається на положення ст. 1166 ЦК України, яка регулює деліктні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до положення ст. 819 ЦК України поточний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором. Переобладнання житлового будинку, в якому знаходиться житло, передане у найм, якщо таке переобладнання істотно змінить умови володіння та/або користування житлом, не допускається без згоди наймача. Сторони під час укладення договору оренди житлового приміщення не закріплювали період, порядок та обсяг проведення ремонту квартири [ADDRESS] , а також матеріали, що мають використовуватися. Крім того, доводи позивача про те, що квартира була передану відповідачу після ремонту в ідеальному стані спростовується актом огляду пошкоджень квартири [ADDRESS] . Відповідно до якого вказано, що за словами [PERSON] на момент заселення мешканців у вказану квартиру оздоблення мало незначні дефекти (а.с.17), вказаний акт підписано оцінювачем та позивачем по справі. Суд звертає увагу на те, що сторони, укладаючи, договір оренди житлового приміщенням, не підписували акт прийому - передачі приміщення, в якому б було відображено та зафіксовано стан квартири, що передається у користування відповідача. Наданий стороною позивача звіт № 89/20 від 16.10.2020 року на підтвердження завдання позивачу матеріальних збитків суд приймає критично, оскільки неможливо розмежувати пошкодження, які існували на момент передачі квартири в оренду, враховуючи акт, які спричинені у процесі використання приміщення (амортизація) та ті, що отримані в результаті подій 29.07.2020 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач враховуючи п. 8 договору найму житлового приміщення, маючи доступ до квартири, у разі виявлення пошкоджень, не ініціювала перед відповідачем питання про необхідність проведення поточного ремонту квартири та не заявляла про розірвання договору найму житлового приміщення. Свідок [PERSON] пояснив, що мешканка його будинку - [PERSON] попросила його допомогти перевезти речі з квартири [ADDRESS] . Під час його присутності у квартирі перебувала позивачка, яка впустила його із [PERSON] не відразу. Перебуваючи у квартирі, бачив всю квартиру, в якій все було справне. Плями крові були тільки на кухні та столі, у коридорі крові не було. Шпалери були не новими, але не обдертими. Квартира потребувала лише прибирання. Був присутній при розмові [PERSON] та позивачки, яка вказала, що на ремонт квартири необхідно кошти у розмірі більше ніж 50000 грн. Свідок [PERSON] пояснила, що вона доводиться відповідачу - матір`ю. Була в гостях у сина, квартира була звичайна, яка постійно здавалася в оренду. Квартира влаштовувала через її місце розташування, оскільки дівчинка ходила поруч до школи. Син купляв техніку: еклектром`ясорубку, фотоапарат, праску. Останній раз у гостях сина була 10.07.2020 року. Після подій 29.07.2020 року приїхала 02.10.2020 року забрати речі сина, оскільки раніше не дозволяли. На момент останнього візиту - 02.10.2020 року стан квартири - після обшуку, всюди розкидані речі, які вона зібрали та замела підлогу. Шпалери в деяких місцях відійшли. На кухні відсутня витяжка, сантехніка працювала. Позивачка запропонувала їй відшкодувати 69000 грн. для проведення ремонту, проте вона відмовилася. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Доводи сторони позивача, про те, що під час завдання відповідачем тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] , відповідачем було завдано матеріальні збитки майну позивачу суд приймає критично. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України письмові матеріали справ не містять вироку, , який набрав законної сили відносно відповідача, з якого можна встановити причетність відповідача та обставини подій 29.07.2020 року. Враховуючи принцип змагальності, стороною позивача відповідного клопотання заявлено не було. В ухвалах слідчих суддів Деснянського районного суду м. Києва вказано, що розглядаючи клопотання про застосування запобіжних заходів, суд не вирішує наперед питання про доведеності вини та правильності кваліфікації дій [PERSON] . Вимога про стягнення вартості ремонту пральної машини в сумі 3200, 00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки доказів пошкодження пральної машини відповідачем письмові матеріали справи не містять, та з наданих копії квитанцій (а.с.42) не можливо встановити ремонт якого предмету був проведений. Позовна вимога про стягнення орендної плати за три місяці у розмірі 15000 грн., задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно положення ч. 1 ст. 825 ЦК України якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. На підтвердження позовної вимоги про стягнення із відповідача на свою користь 15000 грн., стороною позивача всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано належних, достовірних та допустимих доказів неможливості позивачки укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою, лише посилання позивачки на неможливість передавати квартиру в оренду не може бути підставою для задоволення вказаної вимоги. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка полягає у переживаннях з приводу пошкодження власності, необхідністю витрачання часу на відновлення пошкодженого майна, пошук юридичної допомоги, порушення нормального графіку життя, отримання значного стресу суд приходить до наступного. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у: 1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороною позивача не було надано доказів в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, а письмові матеріали справи не містять доказів наявності причинно - наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, його вини, за таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, про відшкодування моральної шкоди. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн., та за проведення незалежної оцінки у розмірі 2500,00 грн. не підлягають стягненню враховуючи положення ч.ч.1,2 ст. 137, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладаються на сторону позивача. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed