Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до Березовської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та становлення факту родинних відносин, посилаючись на наступне 30 березня 1993 року померла [PERSON], що являється матірю позивачів. Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Прохорове Іванівського району Одеської області, що відноситься до Бузинівської сільської ради. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Прохорове, Іванівського району Одеської області вул. Ольгинська , буд. № 43 (сорок три), та земельної ділянки за тією ж адресою загальною площею 0,36 га, з них - 0, 25 га\~для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,11 га\~для ведення особистого підсобного господарства. Земельні ділянки знаходяться в комунальній власності Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом на вищезазначене майно, так як є рідними дітьми померлої. Спадщину позивачі прийняла відповідно до ст. 1268 ЦК України. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємці не можуть у звязку\~з\~відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на житловий будинок та на земельну ділянку. Окрім того, позивачу [PERSON] необхідно встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON], оскільки відповідно до свідоцтва про його народження імя матері зазначено як «Антоніна», тоді як у всіх інших документах померла значиться як «Ніна». Отже документально довести родинні стосунки в нотаріальній конторі позивач не зміг, тому вимушений звернутися до суду, оскільки в досудовому порядку усунути зазначені розбіжності не можливо. Це пов'язано з тим, що при видачі свідоцтва про його народження було допущено помилку, а відповідно до\~ст.25 ЦК України\~цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому вносити зміни до актів цивільного стану на її імя неможливо. Представник позивачів у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала та надала до суду покази двох свідків, що підтверджують факт родинних відносин позивача та померлої. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, про що надав до суду клопотання, просив справу слухати у їх відсутність. Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному зясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами та дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень\~ст. 60 ЦПК України,\~ст. 11 ЦПК України, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного. 30 березня 1993 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Для оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку позивачу необхідно встановити факт родинних відносин з [PERSON], оскільки він є спадкоємцем за законом. Із дослідженого свідоцтва про народження заявника\~[PERSON], вбачається, що в графі «мать» зазначено на російській мові «Лизогуб Антонина Наумовна», в свідоцтві про смерть імя матері позивача та у інших правовстановлюючих документах зазначено на українській мові як «Ніна». Також з дослідженого свідоцтва про шлюб, вбачається що померла [PERSON] 24 квітня 1970 року уклала шлюб з [PERSON], внаслідок чого її прізвище з «Лизогуб» змінилося на «Просунко». В звязку з неможливістю в досудовому порядку вирішити питання про підтвердження родинних стосунків заявник просить суд встановити факт родинних відносин. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу. Доказом неможливості вирішення даного питання в досудовому порядку є та обставина, в звязку із смертю [PERSON] її правоздатність припинилася, тому вносити зміни до актів цивільного стану на її імя не можливо. Крім того факт родинних відносин заявника та його матері підтверджено письмовими показами свідків, а саме письмовими показами [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що дійсно померла [PERSON] є рідною матірю [PERSON]. Відповідно до 256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту родинних відносин, що [PERSON] є матірю [PERSON] необхідне йому для прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст.10,60ЦПК України. За таких обставин суд вважає за необхідне\~винести рішення, яким встановити, що [PERSON], яка померла 30 березня 1993 року є матірю [PERSON]. Що стосується визнання права власності на спадкове майно, то суд зазначає наступне. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Прохорове, Іванівського району Одеської області вул. Ольгинська , буд. № 43 (сорок три), та земельної ділянки за тією ж адресою загальною площею 0,36 га, з них - 0, 25 га\~для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,11 га\~для ведення особистого підсобного господарства. Земельні ділянки знаходяться в комунальній власності Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, що підтверджується довідкою сільської ради від 21.12.2016 року №1324. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом майна померлої, оскільки являються її дітьми, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачів, долучених до матеріалів справи. Відповідно до ч.2\~ст.1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі є спадкоємицями за законом першої черги, які прийняла спадщину, інші спадкоємці за законом, які б прийняли спадщину відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи, наданої Іванівською державною нотаріальною конторою. Позивачі прийняла спадщину, оскільки [PERSON] проживала на момент смерті з померлою, а [PERSON] вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою сільської ради та матеріалами спадкової справи на померлу [PERSON], доданими до матеріалів справи. Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна\~житлового будинку\~\~позивачі не можуть з наступних підстав. При перевірці наявності необхідних для вчинення нотаріальних дій документів нотаріусом, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку\~відсутністю правовстановлюючих на житловий будинок та на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, про що надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п.23\~Постанови\~\~Пленуму ВСУ «Про судову практику\~\~у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, зокрема у звязку з тим, що спадкодавець за життя не завершив процедуру оформлення права власності на землю, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю в судовому порядку. Згідно з ч.1\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),\~\~до\~\~інших\~\~осіб (спадкоємців). [PERSON] не оформила за життя право власності на вказаний житловий будинок належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніш законодавством (ст. 120 ЦК УРСР), що підтверджується довідкою виконкому Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області. Житловий будинок, що входить у склад спадщини, був внесений у по господарську книгу та відносився до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується випискою з по господарської книги, долученою до матеріалів справи. Згідно з положеннями\~статтей 120-127 ЦК УРСР 1963 року,\~ст. 17 Закону України «Про власність»,\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», членами колгоспного двору вважалися особи, які приймали участь в громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки і приймали участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. \~У звязку з введенням\~Закону України «Про власність»\~така організаційно-правова форма як колгоспи, і відповідно колгоспний двір були припинені. Згідно з п. 4 постанови Верховної ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до п. 6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 5-24/26, жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені у господарські книги, до категорії самовільних відноситися не можуть. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4\~ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстроване в Мінюсті 18.07.2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відсутність державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не дає підстав для висновку про те, що останній не був власником даного житлового будинку.\~\~\~\~ Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою ВСУ від 15 січня 2014 року у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Порядок ведення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до ч1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON], [PERSON]\~\~до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин\~\~\~\~задовольнити.

Outcome: approved