Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом до відповідачів. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що позивачі по справі в різний період початку 2013 року придбали у приватного підприємця [PERSON] меблі. Зокрема [PERSON] 02.02.2013 року придбав меблі в кількості 18 штук на загальну суму 149395 грн.; [PERSON] 27.03.2013 року придбав меблі в кількості 8 штук на загальну суму 18550 грн., [PERSON] 23.03.2013 року придбав меблі в кількості 17 штук на загальну суму 45960 грн., [PERSON] 04.03.2013 року придбав меблі в кількості 6 штук на загальну суму 105280 грн. За спільною домовленістю з продавцем вони залишили вказані меблі на відповідальне зберігання продавцю в магазині -салоні. На початку травня 2013 року вони звернулися до продавця з проханням доставити до їхніх домівок меблі. Зі слів [PERSON] їм стало відомо, що його дружина порушила в суді питання про поділ спільного майна подружжя, а тому попросив нас відтермінувати отримання меблів. [PERSON] запевнив, що на протязі нетривалого проміжку часу таке непорозуміння буде усунуто і вони зможуть забрати меблі. Незважаючи на таке запевнення, по сьогоднішній день вони не можуть забрати придбані меблі. Більше того, 24.05.2013 року їм достовірно стало відомо, що на куплені меблі суд наклав арешт, а тому до завершення судового розгляду справи між подружжям [PERSON] вони не зможуть отримати меблі. На їхню вимогу в цей же день [PERSON] надав їм копію акту опису й арешту майна. З цього приводу вони звернулися до суду з позовом про виключення майна з акту опису. Ухвалою Косівського районного суду, яка вступила в законну силу, провадження по даному позову зупинено до вирішення питання про поділ спільної сумісної власності подружжя. Вони переконані, що така ухвала є незаконною, так як не можна ділити між подружжям те, що їм не належить і на що є заяви претензії третіх осіб. Як доказ покупки меблів вони отримали від продавця накладні, в яких зазначено кількість, асортимент і ціну меблів, які вони оплатили в день надання їм цих накладних. З цього приводу вони вважають, що являються власниками описаних меблів. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та суду пояснив, що дійсно позивачі придбали у нього в магазині в різний період 2013 року меблі на суму 149395 грн. За спільною домовленістю з ним позивачі залишили вказані меблі на відповідальне зберігання в магазині - салоні. На початку травня 2013 року позивачі звернулися до нього з проханням доставити до їхніх домівок меблі, однак він пояснив, що його дружина порушила в суді питання про поділ спільного майна подружжя, а тому попросив відтермінувати отримання меблів. На придбані позивачами меблі суд наклав арешт, а тому до завершення судового розгляду справи між подружжям позивачі не зможуть отримати меблі. На вимогу позивачів він надав копію акту опису й арешту майна, в зв'язку із чим позивачі звернулися до суду з позовом про виключення майна з акту опису. Ухвалою Косівського районного суду, яка вступила в законну силу, провадження по даному позову зупинено до вирішення питання про поділ спільної сумісної власності подружжя. Як доказ покупки меблів позивачі отримали від нього накладні, в яких зазначено кількість, асортимент і ціну меблів, які позивачі оплатили в день надання їм накладних. Не заперечує щодо задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що [PERSON] вводить суд в оману, так як їй достеменно відомо, що позивачі в нього меблі не купували, а якщо і купували, то не в зазначений позивачами термін. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити із наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 2 Як вбачається із матеріалів справи позивачі в різний період початку 2013 року придбали у приватного підприємця [PERSON] меблі, а зокрема [PERSON] 02.02.2013 року придбав меблі в кількості 18 штук на загальну суму 149395 грн., [PERSON] 27.03.2013 року придбав меблі в кількості 8 штук на загальну суму 18550 грн., [PERSON] 23.03.2013 року придбав меблі в кількості 17 штук на загальну суму 45960 грн., [PERSON] 04.03.2013 року придбав меблі в кількості 6 штук на загальну суму 105280 грн., чого не заперечує відповідач [PERSON] та підтверджується копіями накладних. Заперечення відповідачки [PERSON] про те, що позивачі не купували і не залишали меблів є голослівними і не підтверджується жодними доказами. Крім того суд вважає, що [PERSON] і не могла знати про угоди купівлі-продажу, оскільки підприємницькою діяльністю займався тільки [PERSON], а [PERSON] працювала у Річківській ЗОШ. На підставі ст. 328, 392 ЦК України, ст. 62 ч. 2 СК України та

Outcome: approved