Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1998 року належить на праві приватної спільної власності в рівних частках чотирьом особам: позивачам по справі - [PERSON] та [PERSON], та третім особам по справі - [PERSON], та [PERSON] Позивачі зазначають, що крім того, у вищезазначеній квартирі зареєстрований чоловік доньки - відповідач по справі [PERSON], який мешкав в даній квартирі в 2000-2001 роках, і це остання відома адреса його проживання, речей які б належали відповідачу в квартирі не має, оплату квартирної плати та комунальних послуг за квартиру відповідач ніколи не здійснював. Позивач вважає, що така поведінка відповідача порушує його право як власника на вільне користування, володіння та розпорядження своїм майном, крім того, позивач вимушений нести зайві матеріальні витрати, що також порушують його право як власника. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що відповідач з 2001 року в квартирі не проживає, участі в оплаті витрат на утримання будинку та по сплаті комунальних послуг не приймає. Відповідач належним чином повідомлений через надання оголошення у газеті «Урядовий кур»р» у судове засідання не з»явився, про поважні причини неявки не повідомив, а тому у відповідності до ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає за можливе позов задовольнити виходячи зі наступного. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1998 року. Судом встановлено, що окрім позивачів та третіх осіб за вказаною адресою також зареєстрований чоловік доньки - відповідач по справі [PERSON], який мешкав в даній квартирі в 2000-2001 роках, і це остання відома адреса його проживання Судом також встановлено, що речей які б належали відповідачу в квартирі не має, оплату квартирної плати та комунальних послуг за квартиру відповідач ніколи не здійснював. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи, такою що втратила право користування жилимпрміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 зі змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або членів його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та ропорядження своїм майном. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі більше шести місяців не проживає у квартирі за місцем реєстрації, що підтверджено письмовими доказами. На підставі наведеного та

Outcome: approved