Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом. В обґрунтування позову позивачі вказали, що [PERSON] з 20.04.1991 року по 24.11.1998 року перебувала у шлюбі із [PERSON] та разом з чоловіком та його матір'ю [PERSON] проживали в домоволодінні [ADDRESS]. Через кілька років після розірвання шлюбу із позивачкою [PERSON] в 2003 році [PERSON] разом із матір'ю [PERSON] залишив межі України та виїхав проживати до РФ. Позивачка [PERSON], а пізніше і її син [PERSON] з 2003 року користуються домоволодінням [ADDRESS], ведуть господарство, в будинку знаходяться їх особисті речі. Таким чином позивачі на протязі 10 років безперервно відкрито користуються домоволодінням [ADDRESS]. На підставі викладеного просять суд визнати за ними в рівних частинах право власності на домоволодіння [ADDRESS] за правом набувальної давнини. Позивачі в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст..224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.1991 року позивачка [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області [INFO] народився [PERSON], який згідно із свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] змінив ім'я на [PERSON]. 24.11.1998 року шлюб між [PERSON] та позивачкою розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області. В матеріалах справи мається акт КСН «Садки - 2» від 05.10.2013 року, відповідно до якого встановлено, що в домоволодінні [ADDRESS] проживала [PERSON], яка проживала разом із сином [PERSON], та які виїхали на постійне місце проживання до РФ. Упродовж 10 років за домоволодінням доглядає [PERSON] із сином [PERSON] Жодних родичів з боку [PERSON] за домоволодінням не доглядає та не відвідує. Судом встановлено, що позивачі постійно відкрито та безперервно користуються домоволодінням [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] не проживає більше десяти років, у часті в утриманні будинку не приймає. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України правила ст..344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом Судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що позивачка добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується спірним домоволодінням протягом десяти років. Дані обставини знайшли своє підтвердження наданими до суду доказами. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved