Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява мотивована тим, що 24 січня 2018 року водій автомобілю «HYUNDAI I-30», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , скоїв зіткнення з належним позивачці автомобілем GЕELY EMGRAND 7, реєстраційний номер [NUMBER] , який отримав значні механічні пошкодження. Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 09 серпня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеними протиправними діями відповідача позивачці було завдано майнову шкоду. Згідно рахунку-фактури №13 від 11.04.2018 року вартість відновлювального ремонту, що є еквівалентним розміру матеріального збитку внаслідок пошкодження, спричиненого автомобілю позивачці становить 76689,00 гривень. На підставі того, що цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована полісом у ТДВ СК «Домінанта», позивачка звернулась з заявою про страховий випадок на адресу зазначеної страхової компанії, однак зазначена страхова компанія за зазначеною адресою відсутня. На звернення з відповідним запитом до МТСБУ позивачці повідомлено, членство зазначеної страхової компанії на цей час припинено, але юридично вона не визнана банкрутом та/або ліквідованою. Тому, виникли підстави для відшкодування розміру збитку саме винною особою. Відповідач не відреагував на вимоги позивачки, не прийняв участі у вирішенні питання про досудове врегулювання цього спору. Своїми діями відповідач продовжує спричиняти [PERSON] моральну шкоду та душевні страждання, відмова винної особи відшкодувати завданий збиток змусило позивачку змінити звичний спосіб життя, остання змушена відмовитись від звичної експлуатації свого автомобілю. Тому, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь розмір причиненого їй матеріального збитку у сумі 76689,00 гривень, спричинену моральну шкоду у сумі 11505,00 гривень, витрати зі сплати судового збору у розмірі 767,00 гривень та 1762,00 гривень, а також судовий збір у сумі 352,40 гривень. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та обґрунтування викладені в позовній заяві та відповіді на відзив щодо позовних вимог. Зазначили, що саме відповідач своїми діями спричинив позивачці значної матеріальної шкоди, а своєю бездіяльністю спричинив і продовжує спричиняти їй моральні страждання, замість того, щоб прийняти участь у врегулюванні даного спору в позасудовому порядку. При цьому, страхова компанія «ДОМІНАНТА» є зниклою компанію і не виконує свої зобов`язання, а тому враховуючи, що шкода завдана діями саме відповідача і саме він має її відшкодувати. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти вимог позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Наполягали на тому, що [PERSON] є неналежним відповідачем у даній цивільній справі, оскільки останнім 16 березня 2017 року як страхувальником та ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» як страховиком, було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. При цьому втрата ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» статусу асоційованого члена у МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами страхування. Окрім того, зазначають, що позовні вимоги позивачки про стягнення моральної коди є абсолютно необґрунтованими та недоведеними. Суд, вислухавши пояснення сторін, враховуючи обґрунтування сторін викладені у позові, відзиві на позов та відповіді на відзив на позов, дослідивши надані до суду докази та документи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 09 березня 2018 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП, а саме у виникненні дорожньо-транспортної пригоди 24 січня 2018 року о 7 годині 45 хвилин на автодорожньому шляху 0532 Донецьк-Красногорівка-Мар`їнка-Старомихайлівка 59 км. + 300 м., внаслідок якого вчинено зіткнення з автомобілем Geely, державний номерний знак [NUMBER] . В результаті даного ДТП вищезазначені автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 8-10). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником легкового автомобіля HYUNDAI І30, номер шасі [NUMBER] , 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 23). Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль GEELY EMGRAND 7, державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 11). Згідно рахунку №13 від 11 квітня 2018 року позивачкою під час ремонтування автомобілю GEELY EMGRAND 7, державний номерний знак [NUMBER] , було витрачено на ремонтні роботи та матеріали грошові кошти на загальну суму 76689,00 гривень (а.с. 15). Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/ 3929076, укладено між [PERSON] як страхувальником та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» як страховиком. Строк дії даного полісу становить з 17.03.2017 року до 16.03.2019 року (а.с. 84). Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду [PERSON] зверталась до МТСБУ з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 24 січня 2018 року о 10 годині 00 хвилин під час якої водій застрахованого автомобіля HYUNDAI І30, державний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на автомобіль GEELY EMGRAND 7, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 76). Відповідно до Адвокатського запиту №67 від 28 серпня 2016 року адвокат Сеньков О.О., в інтересах [PERSON] звернувся до МТСБУ з проханням повідомити про можливість ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» сплатити страхове відшкодування (а.с. 12). Згідно листа МТСБУ Департаменту внутрішнього страхування №3.1-40/27510 від 30 серпня 2018 року членство ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» в МТСБУ було припинено. Страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» чи визнання даної страхової компанії банкрутом (а.с. 13). Згідно листа МТСБУ за результатами запиту до ЦБД МТСБУ отримано інформацію про договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, що був діючим станом на дату дорожньо-транспортної пригоди - 24 січня 2018 року, укладеного щодо транспортного засобу HYUNDAI І30, державний номер [NUMBER] . Страховий поліс АК/ 3929076 був оформлений страховиком ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», яке позбавлене членства в МТСБУ з 02.07.2018 року. В ЦБД МТСБУ за договором АК/ 3929076 зареєстровано вимогу щодо ДТП, що сталася 24.01.2018 року. Інформація про страхові відшкодування, сплачені страховиком за цією вимогою, відсутня (а.с. 79). Позивачка зверталась до відповідача з листом-вимогою щодо відшкодування збитку, спричиненого внаслідок ДТП, що сталась 24.01.2018 року (а.с. 14). Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 08 лютого 2019 року заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI, модель І30, 2013 року виробництва, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ,що належить [PERSON] , [INFO] ,уродженцю села Павліка Мар`їнського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Виконання ухвали доручено Вугледарському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Регіональному сервісному центру МВС України в Донецькій області (а.с. 36-37). Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області №31/5-1440-1225 від 18 лютого 2019 року на транспортний засіб в НАІС ДДАІ накладено обмеження: арешт та/або заборон на відчуження автомобіль марки HYUNDAI, модель І30, 2013 року виробництва, державний номер [NUMBER] ,що належить [PERSON] (а.с. 41). Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування». Відповідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 52.4 статті 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Згідно п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/186006/15-ц. Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності АК/ 3929076, тому, у відповідності до вищезазначених положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме на страховика відповідача - ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» покладений обов`язок відшкодування шкоди у межах суми страхового відшкодування. Окрім того, з наданих до суду документів та доказів не вбачається, щоб [PERSON] зверталась до страховика [PERSON] з повідомленням про виникнення страхового випадку та вимогою відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду, а також отримувала від страховика відмову у виплаті страхового відшкодування. Посилання позивачки та її представника на те, що членство ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» в МТСБУ було припинено, у зв`язку з чим зазначена страхова компанія не здійснює свою діяльність щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок настання страхового випадку, а поліс відповідача фактично є недіючим, є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки, навіть з припиненням ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» членства у МТСБУ, дана страхова компанія позбавляється права укладати будь-які нові договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак зобов`язана виконувати свої зобов`язання за вже укладеними нею договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача та його представника та приходить до висновку, що [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на час настання страхового випадку була застрахована, є неналежним відповідачем в межах даної цивільної справи, а тому вважає необхідним відмовити [PERSON] в задоволенні вимог позову в частині стягнення з [PERSON] розміру причиненого їй матеріального збитку у сумі 76689,00 гривень. При цьому, позивачці в судовому засіданні неодноразово роз`яснювались положення ст. 51 ЦПК України щодо можливості залучення до участі в розгляді справи співвідповідача та заміну неналежного відповідача, однак [PERSON] наполягала на розгляді даної цивільної справи за участі відповідача [PERSON] . Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивачки відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. З огляду на викладене, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які були б достатніми для встановлення, що діями відповідача було завдано позивачці моральну шкоду, встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданням позивачці моральної шкоди, а також визначити в чому саме виразилась завдана [PERSON] моральна шкода та душевні страждання останньої, тому вважає необхідним в задоволенні даної частини вимог позову відмовити. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат з оплати судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про не доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в повному обсязі, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає будь-яких правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат зі сплати судового збору, а тому в дані частині вимог позову слід відмовити. Зважаючи на те, що ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 08 лютого 2019 року в порядку забезпечення позову у даній цивільній справі було накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI, модель І30, державний номер [NUMBER] ,що належить [PERSON] , а суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачці в задоволенні вимог даного позову в повному обсязі, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає необхідним скасувати вищезазначений захід забезпечення позову та зняти арешт з автомобіля належного відповідачу. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed