Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], яким просять припинити обтяження та зняти заборону відчуження майна квартири [ADDRESS], яке було накладене нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у звязку з посвідченням договору довічного утримання 08 жовтня 2014 року. В обгрунтування позову позивачі зазначили, що 08 жовтня 2014 р. між нами та відповідачем був укладений договір довічного утримання, відповідно до положень якого [PERSON] та [PERSON], передали у власність [PERSON] належну на праві спільної сумісної власності квартиру за адресою [ADDRESS]. У звязку з посвідченням цього договору довічного утримання, нотаріусом була накладена заборона відчуження вищевказаного нерухомого майна. У звязку з тим, що [PERSON] належним чином не виконував умови договору довічного отримання, заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.11.2016 р. вищевказаний договір довічного утримання був розірваний. В той же час, заборона на його відчуження знята не була, а приватний нотаріус в усній формі відмовив у її знятті та рекомендував звернутися з позовною заявою до суду. Позивачі в судове засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду повідомлений належним чином.\~\~ Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності. За таким обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає\~ задоволенню. 08 жовтня 2014 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, відповідно до положень якого [PERSON] та [PERSON], передали у власність [PERSON] належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру № 8 за адресою м. Харків, вул. Валдайська, 23 (а.с.4). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухома майно про реєстрацію обтяження № 27828881 від 08.10.2014 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 08.10.2014 року була накладено заборону на відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (а.с.13). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.11.2016 року у справі № 646/6878/16-ц було розрізано вищевказаний договір довічного утримання та визнано за [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно ст.73 Закону України «Про нотаріат»\~ нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження, в тому числі, при посвідченні договору довічного утримання. Згідно з п. 5.1 глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, а також за рішенням суду. При цьому, положеннями ч. 1\~ст. 755 ЦК України встановлено, що договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 2\~ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Частина 1\~ст. 317 ЦК України\~зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~- власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~ст. 353 цього Кодексу. З урахуванням вищевказаних правових норм, враховуючи розірвання договору довічного утримання, який був підставою для накладення заборони на відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS], суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,\~

Outcome: approved