Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом про визнання за ними права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги, мотивують тим, що 26 липня 2002 року померла [PERSON], 27.09.2017 року помер [PERSON]. Померлі [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON]. Після їх смерті залишилося наступне спадкове майно: 2\\5 частини житлового будинку № 97 по вул.Б. Хмельницького в с. Кам»яна Гора Жовківського р-ну Львівської обл. [PERSON] заповіту не складала а [PERSON] склав заповіт в користь [PERSON]. Коли ж позивач звернулась до нотаріальної контори то нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у батьків відсутнє право власності на житловий будинок. Інших спадкоємців крім неї у батьків не було. Зазначають, що станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки Магерівської селищної ради у колгоспному дворі по вул. Б.Хмельницького, 97 значилися наступні члени господарства: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] змінила своє прізвище на «Мавдрик» у зв»язку з одруженням. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Вказують, що оскільки [PERSON] проживала разом з своїми батьками до дати їх смерті то є такою, що спадщину прийняла, тому на дату подання позову має право 3\\5 частини згаданого вище будинку. Просять задоволити позов. Позивачі в підготовче засідання не з»явились, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримую в повному обсязі, просять такі задоволити. Представник відповідача та третьої особи в підготовче засідання не з»явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача та третьої особи надіслано листи в яких вказали, що просять справу розглядати у їх відсутності та щодо вирішення даної справи повністю покладаються на думку суду відповідно. Окрім цього у даних листах просили розгляд справи проводити у відсутності їх представників, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності. Оскільки сторони в підготовче засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З копії свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 2555005 від 26.07.2002 р. вбачається, 26 липня 2002 року померла [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 480727 від 27.09.2017 р. стверджується, 27 вересня 2017 року помер [PERSON]. Після смерті родичів у Позивачів залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок № 97 по вул. Б. Хмельницького в с.Кам»яна Гора Жовківського району Львівської області. Після їх смерті залишився один спадкоємець - [PERSON]. Свідченням того, що Позивач є донькою [PERSON] та [PERSON] є свідоцтво про народження серія І-АГ № 037573 від 16.08.1967р. Своє прізвище з «Волинець» на «Мавдрик» Позивач змінила у зв»язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія 11-СГ № 292383 від 27.1984р. Станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки Магерівської селищної ради у колгоспному дворі по вул. Б. Хмельницького, 97 значилися наступні члени господарства: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] змінила своє прізвище на «Мавдрик» у зв»язку з одруженням. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], мають право на 1\\5 частину згаданого вище будинку кожен. Оскільки [PERSON] проживала разом з своїми батьками до дати їх смерті то є такою, що спадщину прийняла, тому на дату подання позову має право 3\\5 частини згаданого вище будинку. Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Таким чином [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], мають право на 1\\5 частину згаданого вище будинку кожен. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. \~ \~ \~ \~Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки батько такої права належним чином не зареєстрував. [PERSON] зверталася до реєстратора з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на частку в майні колгоспного двору, але їй було відмовлено. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як і до дати смерті матері так і після її смерті позивач проживає в [INFO]»яна Гора. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] спадщину після смерті своїх родичів прийняла, оскільки з ними проживала і вели спільне господарство до дати їх смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки, Позивач проживала зі своїм родичами на час їх смерті, фактично прийняла у користування спадкове майно, яке було зареєстроване в погосподарській книзі, суд приходить до висновку що належним способом захисту порушеного права є визнання права власності на вказане у позові нерухоме майно. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: approved