Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом про стягнення страхових сум. Свої вимоги мотивують тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.06.2014 року, загинули дочка [PERSON] та рідна сестра [PERSON] - [PERSON], [INFO], син [PERSON] - [PERSON] та онука [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Винним у ДТП визнано [PERSON], якого засуджено вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області за ст.286 ч.3 КК України. Автомобіль «RENAULT KANGOO», державний номер [NUMBER], на якому скоєно злочин був застрахований відповідачем. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого, становить 100000 грн, а за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. Звернувшись до відповідача за виплатою страхового відшкодування, вони отримали страхову суму не в повному обсязі. Так, [PERSON] та [PERSON] було здійснено виплату в розмірі 14542 грн 92 коп кожній, а [PERSON] - 11878 грн 01 коп, 12947 грн 11 коп та 12262 грн 45 коп. Відповідно до ст.1200 ЦК України загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто по 43848 грн на кожного утриманця (36 х 1218), а розмір відшкодування моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, тобто по 14616 грн. В такому ж розмірі мають бути відшкодовані витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника. Також відповідачем не здійснено виплату страхової суми на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи на [PERSON], яка є онукою позивачів, по 7308 грн кожному. Таким чином, розмір невиплаченої відповідачем страхової суми на користь кожного з позивачів становить 73080 грн. Так як виплати здійснено 26.10.2015 року, відповідач має сплатити позивачам пеню за період з 26.10.2015 року по 18.09.2016 року в сумі 25990 грн 47 коп кожному відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача з урахуванням пені становить 99070 грн 47 коп. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України відповідач має сплатити позивачам три проценти річних в сумі 1970 грн за період з 26.10.2015 року по 18.09.2016 року та інфляційне збільшення боргу за той же період в сумі 4363 грн 12 коп. Загальна сума заборгованості відповідача перед кожним з позивачем становить 105403 грн 59 коп. Просять стягнути з відповідача на їх користь зазначені суми. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував і пояснив, що відповідачем за заявами позивачів було здійснено страхове відшкодування в якості моральної шкоди по 14616 грн кожному на підставі п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо вимог позивачів про стягнення страхового відшкодування на підставі п.27.2 ст.27 Закону, вважає, що вони не мають права на отримання виплат, як утриманці померлих, оскільки не надали документів, що підтверджують факт перебування їх на утриманні померлих. Також не можуть бути стягнуті з відповідача витрати на поховання, оскільки страховику не було надано документів на підтвердження таких витрат. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Причина його неявки суду не відома. Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.06.2014 року, загинули дочка позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO], син позивача [PERSON] - [PERSON] та онука позивачів - [PERSON], [INFO]. Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.04.2015 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.3 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПАТ «ХДІ страхування», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8330126. 31.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. 26.10.2015 року на підставі страхового акту №995-20/15-72 від 22.10.2015 року відповідачем здійснено виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування в сумі 14616 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №2772 від 26.10.2015 року. 18.09.2015 року до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування звернулась позивач [PERSON] 26.10.2015 року на підставі страхового акту №1002-20/15-72 від 22.10.2015 року відповідачем здійснено виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування в сумі 14616 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №2771 від 26.10.2015 року. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.3 ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» станом на 01.06.2014 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати в розмірі 1218 грн. Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ст.1200 ч.1 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Судом встановлено, що відповідачем в повній мірі сплачено позивачам страхове відшкодування передбачене законодавством, а саме заподіяну моральну шкоду в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що становить 14616 грн. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів виплат, передбачених ч.1 ст.1200 ЦК України, так як позивачами не доведено факт перебування на утриманні померлих. Такі підтвердження відсутні в матеріалах оглянутих в судовому засіданні страхових справ. Не надано підтверджуючих документів і суду. Копії пенсійних посвідчень позивачів, наданих в судовому засіданні представником позивачів, самі по собі не є доказами перебування їх на утримання померлих. Позивачами так само не надано ні страховій компанії, ні суду документів, що підтверджують понесені ними витрати на поховання. Таким чином, позовні вимоги в цій частині суд вважає безпідставними. Враховуючи, що відповідачем на підставі наданих позивачами документів повністю виплачене страхове відшкодування, підстави для стягнення з нього на користь позивачів суми боргу з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені відсутні. За таких обставин суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed