Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , що продовжує навчання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позов обґрунтовує тим, що сторони мають спільного повнолітнього сина - [PERSON] , який у теперішній час навчається в ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО» м. Токмак, Запорізької області, на денному відділені. Позивач не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості як безробітна, яка шукає роботу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки до позову не додано жодного доказу про наявність витрат, пов`язаних з навчанням сина у Багатопрофільному центрі професійно-технічної освіти на денному відділенні. З довідки, доданої до позову вбачається, що [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, стипендією забезпечений, у зв`язку з цим за навчання кошти не сплачує. Зазначає, що позивач в позові вказує, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги відповідача, але в порушення вимог ст. 200 СК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надає доказів про свій матеріальний стан, а ці обставини підлягають встановленню судом при розгляді вказаної справи. Також зауважив, що розмір аліментів на навчання, який вимагає стягувати з нього позивач ставить його та його сім`ю у скрутне становище та є непосильним для нього, оскільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, непрацездатна матір, [PERSON] , яка проживає одна та за якою він здійснює догляд. Підкреслив, що його дружина має кредитні зобов`язання та вони щомісячно сплачують грошові кошти на погашення вказаних кредитів із сімейного бюджету. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Майсак В.А. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Дослідивши пояснення сторін, письмові докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Позивач та відповідач перебували у шлюбі з 08.09.2001 по 24.12.2002. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Місце проживання позивача з сином зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 179, виданої 01.12.2020 квартальним № 21 мікрорайону «Залізничний». На теперішній час [PERSON] навчається в ДНЗ «Багатопрофільний центр ПТО» м. Токмак, Запорізької області, на денному відділенні, бюджетна форма навчання, стипендією забезпечений, що підтверджується довідкою ДНЗ «Багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» від 14.02.2020 № 20. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] досяг повноліття та на час розгляду справи не досяг 23 років. У теперішній час він навчається на денному відділенні ДНЗ «Багатопрофільний центр професійно-технічної освіти» на бюджетній формі навчання та забезпечений стипендією в розмірі 572,81 грн.. Доказів того, що у зв`язку з продовженням ними навчання, він потребує матеріальної допомоги не надано. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.1, 5 - 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач [PERSON] в позовній заяві не зазначила обставини, відповідно до яких відповідач [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Такими обставинами мали бути відомості про майновий стан відповідача - місце його роботи, наявність рухомого та нерухомого майна, банківських вкладі тощо. Таким чином, позивач [PERSON] не довела, що у зв`язку з продовженням повнолітнім сином навчання, він потребує матеріальної допомоги та наявність у відповідача можливості надавати їй таку матеріальну допомогу, на утримання повнолітнього сина, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed