Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач, інтереси якої за довіреністю представляє [PERSON], звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить: розірвати договір довічного утримання, укладений 22 листопада 1995 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим №1-4942; застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути [PERSON] 12/25 частину житлового будинку №145 по вулиці Сопіна в м. Мелітополі Запорізької області, визнавши за нею право власності на вказану частину житлового будинку. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду від 02 грудня 1993 року було вирішено визначити порядок користування земельною ділянкою, яка обслуговує будинок № 145 по вул. Сопіна в м. Мелітополі виділивши позивачам [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 240 кв. м., відповідачу [PERSON] - земельну ділянку площею 461 кв. м. 22\~листопада 1995\~року між\~позивачем [PERSON]\~та відповідачем\~[PERSON]\~був укладений\~договір довічного утримання, відповідно до умов якого [PERSON] передавала у володіння [PERSON] належну їй 12/25 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Сопіна, буд. 145. Натомість, [PERSON] зобов'язувалась повністю і довічно утримувати [PERSON], забезпечуючи її продуктами харчування, одягом, доглядом, допомогою. У договорі окремо прописано, що в безоплатному довічному проживанні [PERSON] зберігається вказана частина будинку. Співвласником 12/25 частин домоволодіння за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сопіна, буд. 140, є відповідач [PERSON], який є співвласником вищевказаної частини домоволодіння разом з відповідачем [PERSON], який чинить перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою [PERSON], що суперечить умовам договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Натомість, [PERSON] не вчиняє жодних дій, аби зобовязати [PERSON] не чинити перешкод щодо користування [PERSON] належної їй за договором частини домоволодіння. На теперішній час [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Сторони у судове засідання не зявилися. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 28.09.2018, позовні вимоги підтримала в повному обсязі на їх задоволенні наполягала. Зазначила, що позивач є людиною похилого віку, їй важко за станом здоровя бути присутньою у судових засіданнях, відповідач у судове засідання не зявляється, будучи повідомленою про час та місце слухання справи, а тому у разі її повторної неявки у наступне судове засідання вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, за її та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила. Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міського суду Запорізької області від 02 грудня 1993 року, яке набрало законної сили 14 грудня 1993 року, визначений порядок користування земельною ділянкою, яка обслуговує будинок № 145 по вул. Сопіна в м. Мелітополі, виділивши: [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 240 кв.м. На схемі плану до 1 варіанту висновку технічної експертизи від 17.09.93 р. визначений червоним кольором. [PERSON] земельну ділянку площею 461 кв.м. На схемі плану до 1 варіанту висновку технічної експертизи визначений зеленим кольором. В загальному користуванні сторін залишити подвіря площею 190 кв.м. /а.с.5/. Так, судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи, та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0276796, виданою 23 червня 2014 року /а.с.4/. 22 листопада 1995 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений нотаріусом Мелітопольської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1-4942, відповідно до п. 1 умов якого, [PERSON] передає у власність [PERSON] належні їй 12/25 частин житлового будинку в м. Мелітополі по вул. Сопіна, 145. Вказана частина будинку розташована на земельній ділянці 600 кв.м. /а.с.7/. Згідно\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Аналіз юридичної природи договору довічного утримання вказує на те, що змістом зобовязань набувача у такому договорі є систематичне матеріальне забезпечення відчужувача, при цьому в натурі у вигляді житла, харчування, догляду та необхідної допомоги. Відповідно до п. 3 вищевказаного договору, [PERSON] зобовязується повність та довічно утримувати [PERSON] забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, допомогою та зберігаючи в її безкоштовному довічному проживанні вказану частину будинку. Пунктом 5 договору довічного утримання передбачено, що він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. Відповідно до п. 1 ч.1ст.\~755\~ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувателя, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 30 серпня 2018 року представником позивача було заявлено про намір розірвати договір довічного утримання, укладений 22.11.1995, з підстав невиконання його умов. За змістом ст.\~756\~ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов'язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, за встановлених судом обставин, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач неналежно виконує зобовязання, взяті на себе за договором довічного утримання, а тому суд вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання та застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути [PERSON] 12/25 частину житлового будинку №145 по вулиці Сопіна в м. Мелітополі Запорізької області, визнавши за нею право власності на вказану частину житлового будинку. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач, як інвалід 1-ї групи звільнений від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved