Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що після смерті батька [PERSON], який помер 30.12.2012 року, залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок №11 по вул. Київській в с. Богдани, Вишгородського району Київської області, земельна ділянка площею 0,2500 га., кадастровий номер 3221880801:14:228:0001, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0574 га., кадастровий номер 3221880801:14:228:0002, наданої для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території с. Богдани вул. Київська, 11. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів в рівних частках позивачам. Крім позивачів, спадкоємцем на обовязкову частку спадкового майна являється [PERSON], яка відмовилась від обовязкової частки у спадщині. В установлений законом шестимісячний строк позивачі звернулись до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини за заповітом. 04.02.2016 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом по 1/3 частині, на земельні ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221880801:14:228:0001 та площею 0,0574 га., кадастровий номер 3221880801:14:228:0002 розташованих за адресою Київська область Вишгородський район, с. Богдани, вул. Київська, 11. Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області від 26.09.2016 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки спадковий будинок не зареєстрований в установленому законом порядку. За таких обставин позивачі звернулись до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не можуть. В судовому засідання позивачі позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав до суду листа №02-31/292 від 14.11.2016 року про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав до суду листа №1099/01-16 від 22.11.2016 року про слухання справи без представника. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 30.09.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ОК №255619 від 02.10.2012 року. Позивачі є синами померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження №129183 виданого 28.07.1970 року, копією свідоцтва про народження №0419253 виданого 20.06.1963 року, а також копією свідоцтва про народження №465535 виданого 01.11.1959 року та спадкоємцями за заповітом відповідно до ст.\~1268 ЦК України. Право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мала [PERSON], яка відмовилась від обовязкової частки у спадщині, що підтверджується заявою від 18.03.2013 року зареєстрованої під №248, що міститься в спадковій справі померлого [PERSON] Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку №11 по вул. Київській в с. Богдани, Вишгородського району Київської області, земельної ділянки площею 0,2500 га., кадастровий номер 3221880801:14:228:0001, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,0574 га., кадастровий номер 3221880801:14:228:0002, наданої для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території с. Богдани вул. Київська, 11.. Відповідно до заповіту від 14.12.1999 року за №64, посвідченого секретарем виконавчого комітету Богданіської сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON], [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах і які зобовязуються дотримати його до смерті. На день смерті заповідача даний заповіт не змінено та не скасовано. Відповідно технічного паспорту на спадковий будинок, виданого 21.12.2014 року Вишгородським БТІ на імя [PERSON], за адресою с. Богдани, вул. Київська, 11 Вишгородського району Київської області розташований житловий будинок, зазначений на плані під літерою А (рік будівництва 1963), загальною площею 90,9 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., веренда під літерою а, літня кухня під літерою Б, погріб під літерою В, баня під літерою Г, навіс під літерою Д, сарай під літерою Е, гараж під літерою Є, убиральня під літерою Ж, сарай під літерою З, огорожа №1-10, колодязь №1. Крім того, відповідно до довідки на нерухоме майно, виданої Вишгородським БТІ від 22.01.2015 року [PERSON] про те, що вищевказаний житловий будинок №11 по вул.\~Київська, с. Богдани, Вишгородського району, у КП «Вишгородське БТІ» станом на 31.12.2012 року за [PERSON] не зареєстровано. З копії спадкової справи №111/2013 до майна померлого 30.09.2012 року [PERSON] вбачається, що 18.03.2013 року до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно, зареєстрованими під №246, №245, №247, звернулися спадкоємці. Крім того, [PERSON] 18.03.2013 року звернулась до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №248 про відмову від обовязкової частки у спадщині. Відповідно до довідки Богданівської сільської ради від 04.10.2016 року №02-33/127 про те, що згідно запису №0021-1 погосподарської книги №01 за 2011-2015 роки господарем житлового будинку №11 по вул. Київська в с. Богдани, Вишгородського району Київської області, був гр. [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.09.2016 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області розяснено позивачам, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташованого за адресою, Київська область Вишгородський район, с. Богдани, вул. Київська, 11, не є можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок. Відповідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок 11 по вулиці Київська, с.\~Богдани, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами побудовано у 1963 року. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суду керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обовязковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди в сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивачі не можуть захистити своє порушене право, як спадкоємці за заповітом, а тому звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, тому суд вважає, що порушене право позивачі як спадкоємців потребує захисту, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України,

Outcome: approved