Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що на підставі рішення сесії Шибенської сільської ради № 8 від 22 жовтня 1999 року [PERSON] набув право власності на земельну ділянку (пай) площею 3,72 га. Позивачі не можуть оформити прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 07 січня 2015 року, на дану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом оскільки державний земельний кадастровий реєстратор відділу Держземагенства відмовив у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через знаходження в межах земельної ділянки іншої земельної ділянки або її частини, внаслідок чого фактичний розмір земельної ділянки становить 3,5504 га, а не 3,7185 га, як зазначено в Державному акті на право власності на землю. Позивачами заявлена вимога визнати за ними право власності в рівних частках в порядку спадкування після смерті [PERSON] за заповітом на земельну ділянку площею 3,5504 га. Позивачі подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання своїх позовних вимог. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника. Відділом Держземагентства подана заява про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог і розгляд справи за відсутності їх представника. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. [PERSON] та [PERSON] єдині прийняли в спадщину за заповітом [PERSON], який помер 07 січня 2015 р., спірну земельну ділянку, що підтверджується: - заповітом [PERSON], посвідченим 25 грудня 2012 року об 11 год. 40 хв. секретарем Шибенської сільської ради Теофіпольського р-ну [PERSON], який земельну ділянку площею 3,72 га, Державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ХМ № 003377, виданий 05 листопада 1999 року, яка розташована на території Шибенської сільської ради, заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках; - інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 39390564, виданої 20 січня 2015 р. державним нотаріусом Теофіпольської державної нотаріальної контори, згідно якої вищезазначений заповіт є чинним; - Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ № 003377, виданим 05 листопада 1999 р. Шибенською сільською радою та зареєстрованим в Книзі записів державним актів на право приватної власності на землю за № 617, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,72 га, з якої частина площею 1,91 га передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шибенської сільської ради, а решта площею 1,81 га успадкована згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.01 р. серії АЕ № 053478; - свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 247578, виданим виконавчим комітетом Шибенської сільської ради 09 січня 2015 р., відповідно до якого [PERSON] помер 07 січня 2015 р. в смт Теофіполь у віці 90 років; - витягом № 39390609 про реєстрацію у Спадковому реєстрі, сформованим 20 січня 2015 р. Теофіпольською державною нотаріальною конторою, згідно якого 20 січня 2015 р. даною конторою зареєстрована спадкова справа № 57002883 (номер у нотаріуса 8/2015) після смерті [PERSON], який помер 07 січня 2015 р.; - довідкою Теофіпольської державної нотаріальної контори від 14 липня 2015 року № 941/02-14 про те, що інших спадкоємців покійного [PERSON], крім позивачів, немає. Статтею 131 ЗК України передбачене право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, успадкування. Угода про перехід права власності, відповідно до п. «ж» ч. 2 ст. 132 ЗК України, має містити кадастровий номер земельної ділянки, який присвоюється земельній ділянці, згідно ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру. Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Теофіпольському районі [PERSON] від 07 липня 2015 р. № РВ-6800095312015 позивачам відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо успадкованої земельної ділянки, у звязку з знаходженням в межах цієї земельної ділянки іншої ділянки або її частини, площа накладки становить 0,1681 га, а площа земельної ділянки без накладки 3,5504 га. Накладення частини успадкованої земельної ділянки на іншу земельну ділянку на території Лановецького району Тернопільської області стало підставою для відмови позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що вбачається з довідки Теофіпольської держнотконтори від 14 липня 2015 року № 940/02-14. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відомості про земельну ділянку померлого [PERSON] згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам до відомостей про обєкти Державного земельного кадастру щодо характеристик в натурі, тому позивачі, як спадкоємці даної ділянки позбавлені можливості в позасудовому порядку визнати за собою право власності на дану ділянку через неможливість внесення відомостей до ДЗК та присвоєння кадастрового номеру, у звязку з чим позов про визнання права власності на частину земельної ділянки площею 3,5504 га поза межами накладки підлягає задоволенню.

Outcome: approved