Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з вищезазначеними вимогами які мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від шлюбу має дочку, сім'я з відповідачем не склалсь, останній не створив належних умов для проживання сім'ї і її утримання, усунув її від участі у формуванні бюджету, гроші які вони отримували від уряду [PERSON] як допомогу на дитину відповідач витрачав на себе. Вказані обставини змусили її виїхати до себе на батьківщину в Україну. Відповідач спочатку мешкав з нею потім у вересні 2014 року без її згоди забрав дитину і виїхав до [PERSON]. З цього приводу вона звернулась до правоохоронних органів про розшук дитини, пізніше в грудні 2014 року їй стало відомо, що відповідача затримала Французська поліція за злочин вчинений прти дитини. Вона негайно виїхала до [PERSON] і забрала дитину яка була в жахливому стані. Відповідач залишився у [PERSON] під арештом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі розміром 4000 грн., визначити місце мешкання дитини з матірю, а також встановити спосіб участі у вихованні дитини ,один раз на місяць у кожну першу суботу з 10:00 годин до 12:00 годин у присутності матері дитини , з урахуванням стану здоровя дитини, за попередньою домовленістю, вказаний спосіб виховання дитини з боку батька обумовлений його поведінкою, пов'язаний з викраденням дитини, а також самим відношенням дитини яка його лякається. Під час судового розгляду позивачка і її представник вимоги підтримали. Відповідач і його представники не погоджувались з позовом, відповідач зазначав, що саме позивачка створила умови неможливі для сумісного проживання, без його згоди вивезла їх доньку до України, їх дочка являється громадянкою [PERSON] повинна мешкати в [PERSON], перебуваючи в Україні за місцем мешкання позивачки він намагався зустрітись з донькою однак позивачка всіляко перешкоджає в зустрічі з дитиною. Не згоден сплачувати аліменти, оскільки якщо дитина переїде жити до [PERSON] то він створить їй кращі умови для проживання аніж створила їх позивачка, просить суд відмовити в задоволенні вимог. 3-я особа Служба у справах дітей Сумської міської ради підтримує позов позивачки, представник служби, суду пояснив, що раніше служба підтримувала позицію , про те, що батько має рівні права у вихованні і утриманні дитини, в звязку з чим і прийняла рішення про участь батька у вихованні, в подальшому на протязі вивчення ситуації яка склалсь між сторонами служба у справах дітей Сумської міської ради змінила свою думку, дана позиція повязана з врахуванням інтересів малолітньої, представник служби вважає, що позивачка враховуючи вік дитини чотири роки забезпечить її гармонійний розвиток і належне виховання, що неможливо сказати про відповідача. Суд заслухавши сторони по справі, свідкі, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню згідно наступного: Як було встановлено судом під час судового засідання, що [PERSON] і [PERSON] Анджей , 16 січня 2010 року уклали шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, дані обставини не спростовуються сторонами і підтверджуються письмовими доказами (а.с.12, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дочки а.с.13) . Судом також встановлено, що Піяпка [PERSON] [PERSON] народилась 11 жовтня 2012року у м. Лапьї-сюр-Марн артамент Сена і [PERSON], що підтверджується вказаним свідоцтвом про народження а.с.13 і до кінця червня 2013року мешкала разом з батьками, позивачем і відповідачем по справі у [PERSON], сторони вказані обставини не оспорюють. З кінця червня по кінець вересня 2013року дитина разом з батьками мешкала у [PERSON] в м.Серадз. З кінця вересня 2013року по березень 2014 року дитина мешкала в Україні в м.Суми з матірю, оскільки її батько відповідач по справі у жовтні 2013року виїхав у [PERSON] і з 28 жовтня 2013року до березня 2014року знаходився під вартою під час судового розгляду кримінальної справи та відбував покарання у вигляді тюремного увязнення згідно рішення Апеляційного суду м.Амєп ([PERSON]) від 21.11.2013року за контрабанду заборонених товарів, вчиненою організованою групою 28 березня 2009року в [PERSON] та [PERSON] (а.с.106-109) також слід зазначити, що позивачка не знала, що її чоловік , відповідач по справі, був засуджений за контрабанду, оскільки в жовтні 2013року він виїхав з м.Суми без жодних пояснень і знову зявився в м.Суми лише в березні 2014року. За вказаний період відповідач лише кілька разів телефонував позивачці, що під час судового засідання не спростовує відповідач. З березня 2014року по вересень 2014 року дитина продовжувала мешкати в м.Суми разом матірю, а відповідач за цей період лише кілька разів приїздив до них в м.Суми. Під час чергового відвідування м.Сум, а сааме: 28.09.2014року відповідач повідомив позивачці, що він разом з донькою піде до костьолу у м.Суми але на справді, як зясувалось пізніше, він виїхав у [PERSON] разом з дитиною без згоди позивачки.З цього приводу позивачка звернулась до правоохоронних органів для розшуку дитини. 12.12.2014 року в м.Серадз Польща соціальний працівник на підставі ст.12 Закону [PERSON] «Про протидію насильству в родині» відібрав дитину у відповідача і передав дівчинку в родину, яка професійно займається опікою і виконує функції родинної допомоги.17.12.2014року відпали підстави для відібрання дитини від батька, а тому дитина була повернута відповідачу згідно рішення суду в м.Серадз а.с.112. Таким чином, з 29.09.2014року по 12.12.2014року, тобто 2,5 місяця дитина знаходилась разом з відповідачем. Відповідно до матеріалів цивільної справи за №591/8148/15-ц (а.с.121) в якій наявні фотокопії, зроблені відповідачем в період з 15 по 23 жовтня 2014року і викладені ним в мережі «Інтернет» на своїй сторінці у «Фейсбук», вбачається про незадовільні умови перебування дитини, створені відповідачем. З 17.12.2014 року по 30.12.2014 року, після 5 денного перебування у прийомній сімї, дитина 2 тижні знову знаходилась разом з відповідачем. Слід зазначити, що саме фотокопії, зроблені відповідачем в період з 05 по 23 жовтня 2014 року і викладені ним в мережі «Інтернет» на своїй сторінці у «Фейсбук» спонукали людей у Європі, зокрема у [PERSON], до розшуку відповідача шляхом повідомлення поліції і позивачці про всі відомі їм обставини щодо [PERSON], які допомогли розшукати останнього. 30.12.2014 року відповідач разом з дитиною був знайдений у м.Тє Франці у будинку №47 по вул.Труа Віль. Французькою поліцією був проведений огляд будинку, про що складений протокол з фотокопіями , матеріали справи за №591\\8148\\15-ц,а.с.70-92. Фотокопії і зміст протоколу свідчать про незадовільні умови перебування дитини, які створив їй відповідач. Ці умови були підставою для взяття відповідача під варту, дитина від нього в той же день була відібрана і лише 02.01.2015 року передана згідно акту позивачці як матері яка, дізнавшись про вказані обставини, терміново виїхала з України до [PERSON]. Тобто 4 дні дитина знаходилась у притулку у [PERSON]. Також судом встановлено, що 05.01.2015 року дитина за ініціативою матері була зареєстрована громадянкою України в посольстві України у [PERSON], що підтверджується довідкою (а.с.14), та записана до її закордонного паспорту.14.01.2015 року дитина разом з матірю літаком повернулась в Україну, що підтверджується копіями авіаційних квитків (а.с.100), де і знаходиться по цей час. Дитині виповнилось З роки 8 місяців, з яких вона прожила у [PERSON] лише 8 місяців, 7 місяців відразу після народження.У [PERSON] дитина прожила З місяці. Найбільший період свого життя 2/3 дитина прожила в Україні разом з матірю в м.Суми 2,5 роки, з яких останні 1,5 року безперервно, що дозволяє суду стверджувати, що це місце необхідно визнати як її постійне місце проживання. Судом достовірно встановлено, що підтверджується поясненями представником служби у справах дітей Сумської міської ради, що у м.Суми у дитини встановились стабільні соціальні звязки, зявились друзі, знайомі, є доброзичливе оточення. Тут вона почувається найбільш комфортно. Проте цього не можна сказати ані про [PERSON], ані про [PERSON]. Також викладені вище факти свідчать про нездатність відповідача створити для власної доньки належні умови для життя та розвитку, оскільки дитина протягом грудня 2014року представниками влади [PERSON] та [PERSON] двічі відбиралась саме від батька і провела 5 днів у прийомній сімї у [PERSON] та 4 дні у притулку у [PERSON]. Крім того, викладені факти свідчать, що дитина разом з позивачкою у законний спосіб перетнули кордон України 14.01.2015 року, а саме: за наявності акту передачі дитини матері французькою поліцією, порушеної французькою поліцією кримінальної справи проти відповідача за фактом сексуальної агресії проти неповнолітніх до 15 років, розбещення родичем, розповсюдження фотографій педо-порнографічного характеру через мунікаційні засоби і триманням його під вартою на час розслідування, довідки посольства України у [PERSON] про реєстрацію дитини громадянкою України та авіаційних кватків спростовують ствердження відповідача про те, що позивачка викрала у нього дитину і незаконно перемістила її в Україну з [PERSON] і про те, що він належним чином виховував дитину і створив належні умови для її життя і розвитку.Також судом встановлено, що разом з відповідачем дитина у незаконний спосіб без нотаріально посвідченої згоди матері та без документів, перетнула україно-польський кордон 29.09.2014року о 07:08 годин в пропускному пункті «Шегіні» Львівської області в напрямку [PERSON], про що свідчать документи, які містяться у матеріалах справи №591/8148/15-ц. ,листи Сектору кримінальної міліції у справах дітей УМВС ни в Сумській області від 23.10.14. №14/1810, від 29.10.14. №14/1853, від 18.11.14. 2025 та орієнтуванням на розшук. Крім того, при перетині кордону у дитини не було паспорту, оскільки перший польський тимчасовий паспорт було видано дитині 04.06.2013 року зі строком дії 1 рік. А другий польський тимчасовий паспорт дитині було видано 26.11.2014р. також строком на один рік , дані обставини встановлені судом при огляді вказаних паспортів оригінали яких надав відповідач під час судового засідання Відповідно до ч.5 ст.26 Договору між Україною та [PERSON] «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» від 24.05.93 року, суд до компетенції якого належить винесення рішення про розірвання шлюбу, є також компетентини в винесенні рішення про батьківські права і аліменти на користь малолітніх дітей. Крім того, відповідно до ч.3 ст.28 вказаного Договору В справах, які стосуються правових стосунків між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов'язках батьків, компетентними є органи тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина, а також органи тієї Договірної Сторони, на території якої дитина має місце проживання.Саме цією нормою Договору між Україною та [PERSON] «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» обгрунтовував своє рішення Польський суд в м.Серадз від 21.03.2016р., відмовляючи [PERSON] у задоволені його позову до [PERSON] про сепарацію, визнанні його виключної батьківської влади щодо малолітньої доньки, обмеження батьківської влади [PERSON] та стягнення з неї аліментів на користь доньки (а.с.121). Тобто у вирішенні вказаних відносин Польський суд визнав компетенцію суду в м.Суми і відсутність своєї юрисдикції, а також визнав постійнми місцем проживання [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] м. Суми Україна. Таким чином, заперечення відповідача, якими він обґрунтовує відсутність компетенції Зарічного районного суду м.Сум розглядати вказану справу, треба відхилити. Відповідно до ст.66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та звязки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний звязок з відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини Відповідно до ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Крім того, ч.1 ст.28 Договору між Україною та [PERSON] «Про правову помогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» від 24.05.93 року передбачено, що в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов'язках батьків застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. Суд вважає , що оскільки дитина має українське громадянство, крім того, право України має більш тісний звязок з відповідними відносинами і воно є більш сприятливим для дитини, аніж право [PERSON], при вирішення питання місця проживання дитини та питання про сплату аліментів має вирішуватись за правом України. Відповідач стверджував, що оскільки дитина народилась у [PERSON], вона має французьке громадянство, а тому, на думку відповідача, питання щодо визначення її місця проживання повинен був вирішувати французький суд. Проте згідно відповіді [PERSON] в Україні дитина не є громадянкою [PERSON] , ас.90, тому відсутня юрисдикція французького суду при вирішенні цього питання. Також в матеріалах справи є документи, що підтверджують польське громадянство дитини, зокрема копія тимчасового паспорту дитини, виданого 26.11.2014 року консулом [PERSON] у [PERSON] (а.с.136), копії рішення Мазовецького воєводи про підтвердження Польського громадянства дитини (а.с.158, 159, 165, 166), повідомлення консула [PERSON] в Україні (а.с.157). Проте польське громадянство дитини викликає сумнів, оскільки Польський суд в Серадз постановляючи рішення від 21.03.2016 року, яким відмовив [PERSON] у задоволені його позову до [PERSON] про сепарацію, визнанні його виключної батьківської влади щодо малолітньої доньки, обмеження батьківської влади [PERSON] та стягнення з неї аліментів на користь доньки (а.с.121), не встановив факт Польського громадянства дитини і не зазначив про це у своєму рішенні, хоча польський паспорт дитина отримала ще 26.11.2014 року, тобто майже за 1,5 роки до ухвалення вказаного рішення. Навпаки, Польський суд акцентував увагу саме на українському громадянстві дитини, вважаючи цей факт безспірним, та факт постійного проживання дитини в Україні. Отже, можна вважати доведеним той факт, що дитина має громадянство України. Відповідач посилається під час судового розгляду на рішення суду в м.Ссрадз від 17.12.2014року , відповідно до якого відпали підстави для відібрання від нього дитини, а тому дитина передається йому знову (а.с. 132-133). Переклад наданого відповідачем рішення практично повністю відповідає тому перекладу, який надала позивачка раніше і який міститься в матеріалах справи (а.с. 112).Натомість відповідач не вказує чому соціальний працівник при відібранні у нього дитини керувався нормами польського закону «Про насильницькі дії у родині»; які саме підстави змусили соціального працівника відібрати дитину від відповідача і помістити дитину у прийомну сімю; дії соціального працівника визнані судом правомірними; чому при відібранні у нього дитини була відсутня матір дитини?.Таким чином відповідач фактично підтверджує, що ним самим були створені умови для відібрання у нього дитини, а після того, як він ці умови усунув, дитина була йому повернута. Тобто відповідач жодним чином не спростовує доводи позивачки, якими вона обґрунтовує позовні вимоги в частині визначення місяця мешкання дитини. Відповідач повідомляє про свої звернення до суду м. Мо Франція та комендатури м.Медика Польща про те, що позивачка незаконно вивезла спільну дитину з [PERSON] до України та надає копії цих звернень (а.с.138-140). Проте відповідач не надає відповіді на свої звернення. Натомість, у вказаних зверненнях викладені факти, які самі потребують доказів. Оскільки ніяких доказів відповідачем відповідно до вимог ст.30 ЦПК України не надано, тому і надані ним звернення самі по собі не мають доказової сили щодо предмету позову і не спростовують доводи позивачки, якими вона обгрунтовує позовні вимоги.Крім того, у своєму зверненні до суду м.Мо Франція, яка датована 08.04.2015 роком, відповідач вказує про те, що ним подана заява про розірвання шлюбу з [PERSON] і надає копію цієї заяви. Але при розгляді цієї справи, яка розглядається з лютого 2015року, відповідач заперечував проти вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з ним. Більш того, після виділення в окреме провадження і задоволення вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з відповідачем, останній подав апеляційну скаргу на це рішення суду, яка була йому повернута ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07.04.2016 року з-за несплати відповідачем судового збору. Вказаний факт характеризує відповідача як особу яка зловживає своїми правами і обовязками. Відповідач повідомляє про свої заяви щодо вчиненя злочинів [PERSON], внесення відомостей до ЄРДР та розпочаті досудові зслідування (а.с.141-146). З цього приводу треба зазначити, що розпочаті досудові розслідування не мають ніякого відношення до предмету позову. Підозра [PERSON] з цих розслідувань не предявлена. Позивачка в цих розслідуваннях взагалі не має ніякого статусу і також ще не надавала жодних пояснень.Тому повідомлення відповідачем суду про вказані досудові розслідування голослівні. Відповідач повідомляє про заповіт, вчинений на користь [PERSON] [PERSON] [PERSON] і надає його копію (а.с.155, 156). Проте суду незрозуміло, яке відношення має цей заповіт до предмету позову. Посилання відповідача на «Договір про спільні дії» від 17.07.2014року, копія якого ним надана (а.с.162) і який ніким не підписаний, також не заслуговують на увагу. Таким чином суд вважає, обставини, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, знайщли своє підтвердження в ході судового розгляду і доведені належними доказами. Позивачка як встановлено судом і не спростовано відповідачем, має кілька джерел доходів у м.Суми. Вона є власником частини квартири [ADDRESS] (а.с.16). Крім того, вона є власником частини квартири [ADDRESS] .01.01.2016року позивачка за згодою сина уклала договір оренди квартири [ADDRESS] строком на 1 рік та орендною платою 800,00грн. на місяць (а.с.110), а сама з донькою мешкає в квартирі №119 у будинку №31 по вул.Д.Коротченка.Крім того, позивачка доглядає за людиною похилого віку, від якої отримує 1200,00грн., на місяць. Також позивачка має музичну освіту, в індивідуальному порядку надає консультації студентам Сумського Вищого училища мистецтв і культури ім.Д.С.Бортнянського, з чого додатково має приблизно 500,00грн. на місяць, вказані обставини не спростовані відповідачем. Судом також встановлено, що позивачка створила належні умови для життя та розвитку дитини, про що свідчить акт обстеження умов проживання, складений 14.06.2016року Службою у справах гей Сумської міської ради (а.с.125), а сама позивачка є законослухняною громадянкою,про що свідчить характеристика, складена 03.06.2016року ст. інспектором Сумського ВП .Суми) ГУ НП в Сумській області [PERSON] (а.с.124). Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає, що сума 3000 грн., з урахуванням майнового стану як позивачки яка також зобовязана утримувати дочку такі відповідача який у судовому засіданні в категоричній формі заявив, що його доход складає 920 Євро щомісячно, буде достатньою на час розгляду спри, для забезпечення нормального розвитку динити. Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави постановити рішення, про визначення місця мешкання дитини [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON], а також встановити спосіб участі у вихованні дитини [PERSON] [PERSON], [INFO], батьком [PERSON] Анджеєм наступним чином: Один раз на місяць у кожну першу суботу з 10:00 годин до 12:00 годин у присутності матері дитини [PERSON], з урахуванням стану здоровя дитини, за попередньою домовленістю, даний спосіб участі у вихованні дитини обумовлений самою поведінкою відповідача, який порушив права позивачки і дитини вивіз її до [PERSON] без згоди матері, не забезпечив належне утримання і виховання, а також даний спосіб обумовлений тим, що сама дитина при появі відповідача переживає нервовий стрес, вказані обставини повідомив представник служби у справах дітей Сумської міської ради, який був очевидцем цих зустрічей батька і дитини. Для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідно постановити рішення про стягнення з [PERSON] Анджея, [INFO], громадянина республіки [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON] [PERSON] [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн., щомісячно до досягненням дитиною повноліття та аліменти сплачувати матері дитини [PERSON] з якою дитина мешкає буде мешкати, оскільки остання довела суду факт здатності піклування про дитину, про її здоровя, виховання, навчання і її гармонійний розвиток.

Outcome: partial