Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду з уточненим позовом до [PERSON], треті особи - Головне управління міграційної служби України у Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користування власністю шляхом вселення у квартиру та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка та її представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом її вселення у квартиру; визнати [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2014 року народження такими, що втратили право користування на проживання у квартирі [ADDRESS]. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти визнання [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2014 року народження такими, що втратили право користування на проживання у квартирі [ADDRESS], оскільки відповідачка та неповнолітні діти фактично проживають у спірній квартирі. Представник Головного управління міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Представник Служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності. Суд вислухавши у судовому засіданні думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи дійшов до наступного. Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК України). Так, заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2011 року, ухваленого по цивільній справі №2-532/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири, що набрало законної сили 13 грудня 2012 року, встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено факт протиправного перешкоджання позивачці зі сторони відповідачки у користуванні квартирою [ADDRESS], що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно рішення суду від 13 грудня 2012 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], про виселення з квартири відмовлено. Так, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Таким чином, уточнені позовні вимоги позивачки у частині усунення перешкод у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом її вселення у квартиру знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї (ст. 64 ЖК України). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка не є членом сім'ї наймача приміщення, але продовжує проживати у займаному приміщенні, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні. Крім того, згідно ату обстеження умов проживання від 07 травня 2015 року, у ході обстеження умов проживання неповнолітніх дітей у квартирі [ADDRESS] встановлено, що для дітей створені необхідні умови для проживання, наявні іграшки та одяг відповідно до віку дітей. За таких обставин, уточнені позовні вимоги у частині визнання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], 2007 року народження, [PERSON], 2014 року народження такими, що втратили право користування на проживання у квартирі [ADDRESS], не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений останньою при подачі позову судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial