Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги, мотивують тим, що [INFO] помер, [PERSON], [INFO] помер [PERSON], [INFO] померла [PERSON]. До дати своєї смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали в [ADDRESS] та вели спільне господарство, [PERSON] був головою двору. Станом на 31.12.1985 року дане господарство числилося як колгоспний двір. Відповідно до виписки з по господарської книги Сопошинської сільської ради членами двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідченням того, що домогосподарство в [ADDRESS] належало до колгоспного типу двору є свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989р. Головою даного двору був [PERSON]. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Частка кожного члена двору становить 1\\6 частина будинковолодіння. [PERSON] склала 28.11.1995р. в Смереківській сільській раді заповіт, згідно якого все майно заповіла своєму синові [PERSON]. [PERSON] заповіту не складав. Після його смерті залишилося двоє спадкоємців моя бабця та мій батько, які спадщину прийняли фактично, бо разом проживали до дати смерті дідуся. За життя [PERSON] оформив право власності на житловий будинок по [ADDRESS], як право колгоспного двору, тобто право спільної сумісної власності. Однак за життя [PERSON], [PERSON], [PERSON] рішення про розподіл часток між учасниками спільної сумісної власності не було, тому оформити у нотаріальній конторі право на спадщину на частку у вказаному вище будинку після смерті [PERSON] не має можливості. На момент своєї смерті [PERSON] мав у власності 3\\6 частини згаданого вище будинковолодіння. [PERSON] та [PERSON] подали заяви відмови від спадщини після смерті [PERSON]. [PERSON] до нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після смерті мого батька, [PERSON], який помер [INFO] [PERSON], прізвище з «[PERSON]» змінила на «[PERSON]» у зв»язку з одруженням, сестра [PERSON] прізвище з «[PERSON]» змінила на «[PERSON]» у зв»язку з одруженням. Через ряд змін в законодавстві [PERSON], [PERSON], [PERSON] не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі. Позивачі в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак подали до суду заяви, просять справу розглядати у їх відсутності. Позов підтримують, просять такий задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Однак, відповідачем Куликівською селищною радою та третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачів та розгляд справи у відсутності їх представників. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2007 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2007 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] вид. 07.05.1974р вбачається, останній був сином [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] вид 19.05.1984р., вбачається, що остання є донькою [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] вид 19.06.2003р. стверджується, що [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» у зв»язку з одруженням. Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] вид, ВРАГС Жовківського РУЮ 24.11.2001р. стверджується, що [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» у зв»язку з одруженням. З пояснень Позивачів в позовній заяві вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] залишилося наступне спадкове майно: 3\\6 частини житлового будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON], права власності на житловий будинок належним чином не оформив. До дати своєї смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали в [ADDRESS] та вели спільне господарство, що стверджується довідками Смереківської сільської ради від 02.06.2016р., № 399, 398. Відповідно до виписки з по господарської книги Сопошинської сільської ради від 12.06.2016р. № 02_19\\564 членами двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 26.06.1989р., стверджується, що домогосподарство в [ADDRESS] належало до колгоспного типу двору, головою даного двору був [PERSON]. Вулицю Леніна в с. Смереків перейменовано на вул. Центральну, що стверджується довідкою Смереківської сільської ради від 02.06.2016р. Відповідно до довідки Смереківської сільської ради від 16.05.2016р. № 375 заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті свого чоловіка та відмову від частки в спільному майні подружжя. [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини після смерті батька. [PERSON] 28.11.1995 року склала заповіт згідно якого все майно заповіла синові [PERSON]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Смереківської сільської ради від 25.05.2016 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору та оформлення права власності» розподілено частки бувшого колгопного двору в [ADDRESS] між членами колгопного двру по 1\\6 частці кожному. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Відповідно до п. 6 постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Таким чином частка кожного члена двору становить 1\\6 частина будинковолодіння. [PERSON] заповіту не складав. Після його смерті залишилося двоє спадкоємців [PERSON], [PERSON], які спадщину прийняли фактично, бо разом проживали до дати смерті дідуся. За життя [PERSON] оформив право власності на житловий будинок по [ADDRESS], як право колгоспного двору, тобто право спільної сумісної власності. Однак за життя [PERSON], [PERSON], [PERSON] рішення про розподіл часток між учасниками спільної сумісної власності не було, тому оформити у нотаріальній конторі право на спадщину на частку у вказаному вище будинку після смерті [PERSON] не має можливості. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, на момент смерті [PERSON] померлого [INFO] йому належало 3\\6 частини згаданого вище будинковолодіння. Мати та сестра подали заяви відмови від спадщини після смерті [PERSON]. До нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO] Через ряд змін в законодавстві [PERSON], [PERSON], [PERSON] не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила їй у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на згадане будинковолодіння. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення.

Outcome: approved