Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Право власності [PERSON] підтверджується договором дарування квартири від 05.12.2008 року, а право власності [PERSON] підтверджується договором даруванням частини квартири від 12.11.2009 року. У належній позивачам квартирі, зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не є членом сім`ї власників та виїхала на постійне місце проживання за кордон до Об`єднаних Арабських Еміратів у 2017 році. Відповідач виїхала з квартири добровільно, перешкод у користуванні квартирою ніхто не вчиняє. Позивачі вирішили відчужити квартиру. Позивачі за своєю заявою зняті з місця реєстрації, проте у вказаній квартирі залишилася зареєстрована одна особа - відповідач. Вважають, що оскільки відповідач [PERSON] відсутня у вказаній квартирі понад 1 рік та має постійне місце проживання в іншій країні і в іншому населеному пункті та не має наміру повернутися до вказаного житла, то вона має вважатися такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Формальна реєстрація Відповідача призводить до унеможливлення реалізувати своє право на розпорядження квартирою. Посилаючись на викладені обставини справи, Позивачі просять суд: визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м Києва від 02.04.2020 року відкрито провадження в справі та призначене підготовче судове засідання (а.с38). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.67-68). Представник позивачів в судове засідання не з`явилася. На адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивачів, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи та здійснено публікацію оголошення на веб - порталі судової влади України Причини неявки суду невідомі. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився. На адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації за наявними у справі матеріалами та доказами та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що 05.12.2008 року на підставі договору дарування квартири, [PERSON] прийняв в дарунок квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі № 4247 (а.с.14). Відповідно до копії реєстраційного посвідчення № 027045 від 04.02.2009 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 05.12.2008 року № 4247 (а.с.15). 12.11.2009 року [PERSON] подарував Ѕ частину квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.16), договір дарування частини квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - № 1890. Відповідно до копії реєстраційного посвідчення № 0015421 від 25.11.2009 року, Ѕ частина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 12.11.2009 року № 4247 (а.с.17). З копії відповіді Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.02.2020 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] станом на 27.02.2020 року зареєстрована одна особа. З довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.37). Факт непроживання [PERSON] підтверджений сусідами, мешканцями квартир № 164 [PERSON] та № 193 [PERSON] в буд. [ADDRESS] , які склали відповідний Акт від 18.05.2020 року, що засвідчений начальником ЖЕД-313 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» Олійник М.М. (а.с 65). На підтвердження наміру продати квартиру, позивачі надали копію розписки від 27.01.2020 року (а.с.19), а тому реєстрація відповідача [PERSON] порушує права Позивачів як власників квартири на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Позивачі ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинять, за захистом порушеного права на проживання відповідач [PERSON] не зверталася. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім членом сім`ї наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено. Суду не було надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин. Таким чином, аналізуючи наявні докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів, оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, а тому задовольняє позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved