Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із вказаним позовом, в якому просять позбавити [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]) О.В. права користування житлом у будинку за адресою: по вул. Гарній, 10 в с. Колоденка, Рівненського р-ну, Рівненської області, також зобовязати Рівненський районний відділ УДМСУ в Рівненській області зняти з реєстрації місця проживання за вказаною адресою зазначених осіб. В обґрунтування предявлених вимог вказано, що за позивачами зареєстровано право власності (по 1/2 частині) на вказаний будинок. 28 грудня 1991 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (відповідно син та брат позивачів [PERSON] та [PERSON]І.) та [PERSON] (відповідач). 23 січня 1992 року у них від шлюбу народились доньки [PERSON], [PERSON] (відповідачі). Із 17 жовтня 2007 року зареєстровано місце проживання відповідачів у згаданому будинку по вул. Гарній, 10 в с. Колоденка, Рівненського р-ну, Рівненської області. Рішенням Рівненського районного суду від 04.12.2006 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Із січня 2007 року відповідачі у вказаному будинку не проживають. Позивачі вказують, що відповідачі не являються членами їх сімей. Покликаючись на положення ст. 72 ЖК України, ч. 1 ст. 319, ч. 3 ст. 405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживанняв Україні», просили позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка є також представником іншого позивача [PERSON], пред'явлені вимоги підтримала повністю. Уточнила вимоги, вказавши про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаному будинку та просив їх задовольнити з підстав та обгрунтувань наведених у позовній заяві. Пояснила також, що [PERSON] - колишній чоловік відповідача [PERSON] не набував право власності на вказаний будинок, не набували такого права й відповідачі. Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом у згаданому будинку. Не зверталась в суд із позовом раніше, у звязку із розглядом в судах інших справ із участю позивачів та відповідачів по даній справі. Просила задовольнити позов повністю. В судовому засіданні представник відповідачів адвокат [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в задоволенні предявлених вимог. Відповідач [PERSON] пояснила, що дійсно з 2004 р. вона разом із дітьми (інші відповідачі) не проживають у згаданому будинку по вул. Гарній, 10 в с. Колоденка, Рівненського р-ну, Рівненської області. При цьому зазначила, що із будинку її з дітьми вигнав [PERSON] проти її волі. Вважає такі дії позивача щодо її виселення незаконними, зверталась щодо таких його дій в сільську раду. Із 2011 року проживає із дочками в гуртожитку в м. Рівне. Одна із дочок - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) О.В. після реєстрації шлюбу в травні 2015 року проживає із чоловіком та дитиною [PERSON], [INFO] в будинку в Рокитнівському р-ні Рівненської області. Обставин щодо розірвання шлюбу із [PERSON] та належності позивачам на праві власності згаданого будинку не заперечила. Просила відмовити в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їх вигнали із будинку, на даний час власного житла не мають. Зазначила, що розписку про добровільне залишення будинку в 2004 році вона написала злякавшись, недобровільно та під диктування позивача [PERSON] Просила відмовити в позові. Представник відповідачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначив про безпідставність предявлених вимог, оскільки вселення та реєстрація місця проживання відповідачів за вказаною адресою здійснено правомірно. Їх же виселення та подальше недопущення до будинку є протиправним, а тому не може бути розцінено як відсутність відповідачів за місцем проживання без поважних причин. Вважає, що наведених обставин відповідачі не втратили право користування житлом у згаданому будинку. Крім того, вказав на пропуск позивачами строку позовної давності та просив застосувати наслідки спливу такого строку. Рівненським районним відділом УДМСУ в Рівненській області участь представника в судових засіданнях не забезпечено. Заяви про розгляд справи у відсутності представника вказаног відділу та заперечення проти позову до суду не налійшли. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідачів адвоката [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], зясувавши обставини та дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення. Матеріалами справи встановлено, що 27.11.1996 року Корнинською сільською радою видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння по вул. Гарній, 10 в с. Колоденка, Рівненського р-ну, Рівненської області на імя [PERSON], та в подальшому здійснено реєстрацію в Рівненському обласному БТІ. За договором дарування від 29.12.2004 року відчужено 50/100 частини вказаного будинковолодіння (а.с. 9). Із відомостей технічного паспорта на вказаний будинок (а.с. 10-12) вбачаються відомості про власників: [PERSON] (50/100 частин) та [PERSON] (50/100 частин). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.12.2012 року (а.с. 14-17) із урахуванням рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2013 року (а.с. 18-20) відмовлено [PERSON], [PERSON], [PERSON] у визнанні за ними права власності на 1/6 частину вказаного будинку по вул. Гарній, 10 в с. Колоденка, Рівненського р-ну, Рівненської області. Вказані обставини сторони не оспорювали. Крім того, те, що [PERSON] та [PERSON] є власниками згаданого будинку встановлено й у рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 09.12.2014 року (а.с. 28-33). Встановлено у рішенні факт реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою. Також цим же рішенням відмовлено [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вселенні у згаданий будинок. Зазначене рішення суду вступило в закону силу. Згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї. Тому в даному в випадку суд, захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Доводи відповідачів та їх представника, із урахуванням пояснень свідка [PERSON], про неправомірне виселення згаданих осіб із будинку по вул. Гарній, 10 в с. Колоденка, Рівненського р-ну, Рівненської області не спростовують вказані обставини та обґрунтування предявлених позивачами у даній справі вимог, та фактично вказують на непогодження відповідачів із рішеннями судів по інших справах. Із урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що за вказанихобставин наявне порушення прав позивачів як власників будинку, а тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у згаданому будинку підлягає до задоволення. Не підлягає до задоволення клопотання представника відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності як необгрунтоване, оскільки позивач [PERSON] зазначала про тривалий розгляд судами інших спорів між сторонами даної справи щодо права власності на вказаний будинок та щодо вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд враховує таке пяснення позивача, із урахуванням рішень судів, в т.ч. ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 19.02.2015 року (а.с. 30-31) та ухвали ВССУ від 27.05.2015 року(а.с. 32-33). Розглядаючи позовні вимоги про зняття з реєстрації та покладення зобовязання на відділ УДМСУ провести зняття з реєстрації є передчасними, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду. Тому в задоволенні такої частини вимог слід відмовити.

Outcome: partial