Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулись до суду із вищевказаною позовною заявою та просять усунути перешкоди у користуванні спільним двором шляхом зобовязання [PERSON] знести самовільно збудовану прибудову та огорожу на прибудинковій території, що за адресою: м. Житомир, пров. ІІІ-й Крошенський, 18. Крім того, просять відшкодувати завдану їм моральну шкоду шляхом стягнення із [PERSON] 5590,00 грн. кожному позивачу. 09.01.2014 р. відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визначити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Житомир, пров. ІІІ-й Крошенський, 18. При цьому, в обґрунтування вимог посилаються на те, що сторони є співвласниками домоволодіння за адресою: м. Житомир, пров. ІІІ-й Крошенський, 18, проте у добровільному порядку відмовляються встановити порядок користування прилеглою земельною ділянкою, загальною площею 0,1739 га, відповідно до ідеальних частин у домоволодінні. У судовому засіданні, яке відбулось 24.11.2015 р., уповноважений представник позивачів за первісним позовом [PERSON] заявила усне клопотання про залишення первісного позову без розгляду. /а.с. 105-106 том ІІ/ Частиною другою ст. 11 ЦПК України закріплено процесуальне право осіб, які беруть участь у справі розпоряджатись стосовно предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Вислухавши думку процесуальних учасників судового процесу, врахувавши диспозитивне право позивачів, прийнявши до уваги те, що задоволення клопотання [PERSON] не порушує права та законні інтереси сторін у справі, вважає за необхідне задовольнити вказане клопотання та залишити первісний позов без розгляду. При цьому, згідно положень частини другої статті\~207 ЦПК України позивач має право звернутися повторно до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав. Сторони у судове засідання 25.11.2015 р. не зявились. При цьому надали суду відповідні заяви, в яких просять розглянути справу без їх особистої участі та встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до запропонованого судовим експертом [PERSON] варіантом експертного дослідження № 3/15 судової земельно технічної експертизи від 12.11.2015 р. /а.с. 104, 107, 109, 110, 111 том ІІ/ За таких обставин, враховуючи те, що у справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України. /а.с. 112 том ІІ/ Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і обєктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами на яких розташовані обєкти комунальної власності. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Із матеріалів справи судом встановлені наступні юридичні факти. Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.12.2012 р. за № 466, за домоволодінням № 18 по провулку ІІІ-ому Крошенському у місті Житомирі було закріплено земельну ділянку, площею 0,1739 га. Сторони є співвласниками нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. ІІІ-й Крошенський, 18. У відповідності до правовстановлюючих документів їм належить такі частки будинку: за [PERSON], [PERSON], [PERSON] 23/200 ід. ч., за [PERSON] 15/200 ід. ч., за [PERSON] 21/200 ід. ч., за [PERSON] 37/200 ід. ч., за [PERSON] 17/200 ід. ч., за [PERSON] 37/200 ід. ч., за Житомирською міською радою 50/200 ід. ч. 12.11.2015 р. експертом [PERSON] запропонований можливий варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників в будинковолодіння та їх пропозицій і побажань, про що складено експертне дослідження № 3/15 /а.с. 85-103 том ІІ/ Оскільки між співвласниками виник спір щодо користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Житомир, пров. ІІІ-й Крошенський, 18, що перешкоджає сторонам в оформленні їх права користування/власності земельною ділянкою під належним їм нерухомим майном, а, отже у подальшому і в розпорядженні нерухомим майном, з метою захисту прав сторін, суд встановлює порядок землекористування згідно до варіанту експертного дослідження № 3/15 судової земельно технічної експертизи від 12.11.2015 р., оскільки даний варіант є максимально наближений до фактичного користування співвласниками, при цьому сторонам виділяються земельні ділянки, які дають можливість відокремленого користування співвласниками спірною земельною ділянкою, він є найбільш сприятливим для обслуговування будинку та господарських будівель, а тому відсутня необхідність докладати додаткових зусиль для зміни усталеного роками порядку користування землею.

Outcome: approved