Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезгаданим позовом, посилаються на те, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований, але не проживає більше трьох років відповідач, який являється колишнім чоловіком позивача [PERSON] Останній не сплачує за комунальні послуги, не приймає участі у спільному побуті. Така ситуація створює для позивача негативні наслідки. Відтак, просять визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезгаданим будинком. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися. Подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про дату, час та місце слухання справи шляхом оголошення в пресі. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечив позивач. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 23.08.1995 року, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду. Відповідач [PERSON] зареєстрований в вищезгаданій квартирі, що підтверджується записами у будинковій книзі. З оглянутих актів від 16.05.2016 року та від 13.06.2016 року, складених комісією ОСББ «Оберіг» вбачається, що під час обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що відповідач [PERSON] прописаний, про те не проживає по даній адресі тривалий час, а саме з 2013 року. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З роз'яснень, які містяться у п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] тривалий час без поважних причин. Ст.ст. 71, 72 ЖК України передбачають підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності без поважних причин шість місяців. Оскільки, відповідач відсутній більш тривалий строк без поважних причин, то його слід визнати такими, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved