Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на ? частину майна подружжя. На початку розгляду справи по суті, позивачка змінила позовні вимоги, вказавши визнати право власності на ? частину квартири в порядку поділу спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі у період з 16.11.1979 року по 19.06.2014 року. У період шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач, перебуваючи у шлюбі із позивачкою, був прийнятий в члени ЖБК «Академічний-9», внесені паєнакопичення у розмірі вартості квартири, а 29.10.2010 року відповідачем було отримано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. У зв'язку із чим позивачка просить поділити спільне майно подружжя, придбане сторонами у період шлюбу, визнати за позивачкою право власності на ? частину квартири [ADDRESS], та визнати за відповідачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позовну заяву з урахуванням змін підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач позовну заяву визнав, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідача [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1979 року по 19 червня 2014 року (а.с.4-6). [INFO] народився син [PERSON] (а.с.5). З копії ордера № 045549 від 25.10.1984 року вбачається, що останній був виданий на ім'я [PERSON] та сім'ю, яка складається з трьох осіб на право зайняття двох кімнат загальною житловою площею 28,95 кв.м., у квартирі [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається з довідки, видана ЖБК «Академічний-9», сума пайового внеску за квартиру [ADDRESS] була внесена 21.03.1992 році у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Квартира складається з двох кімнат, загальна площа - 53,4 кв.м., житлова площа - 29,2 кв.м. (а.с.8). 08 листопада 2010 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво на право приватної власності щодо спірної квартири [ADDRESS] (а.с.10). З копії витягу про державну реєстрацію вбачається, що спірна квартира зареєстрована на праві приватної власності за відповідачем (а.с.9). У спірній квартирі зареєстровані позивачка, відповідач та син [PERSON], про що свідчить довідка форми № 3 від 08.07.2014 року (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Враховуючи те, що право власності на спірну квартиру було оформлено у період перебування сторін у шлюбі, а тому суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з принципу рівності часток подружжя, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позивачці та відповідачу належить по ? частині квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved