Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким просять виселити [PERSON] з належної їм частини житлового будинку за адресою: Харківський район, Харківська область, смт Покотилівка, вул. Авіаційна, 12, без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 11/50 часток вказаного житлового будинку належало на праві власності [PERSON]. Після смерті останнього 02 червня 2011 року позивачі успадкували вказану частину будинку за заповітом та набули право власності на 11/100 частку житлового будинку кожна. Відповідач є дружиною колишнього власника частини будинку, до смерті чоловіка разом з дітьми проживала за адресою: м. Харків, Оздоровчий комбінат, де є зареєстрованою до теперішнього часу, проте, після смерті чоловіка самовільно вселилася у спірну частину житлового будинку. На письмові вимоги позивачів про виселення відповідач не реагує, у звязку з чим позивачі звернулися до суду із позовом. Відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом, яким просить визнати за нею право користування ? частиною житлового будинку № 12, що розташований по вул. Авіаційній в смт Покотилівка, а саме житловими кімнатами № 1-1 площею 8,8 кв.м., житловою кімнатою № 1-2 площею 6,8 кв.м. В обґрунтування позовних вимог відповідач зазначила, що вона була дружиною [PERSON], якому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу належало 11/50 частин житлового будинку за вищевказаною адресою. З березня 2001 року по серпень 2008 року відповідач та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу за вищевказаною адресою, займали житлові кімнати № 1-1 та № 1-2. Влітку 2007 року з дозволу співвласника житлового будинку [PERSON] відповідач та [PERSON] за спільні кошти розпочали будівництво житлової прибудови літ. «А2-1», а у листопаді 2007 року будівництво прибудови було закінчено. 08 серпня 2008 року між [PERSON] та відповідачем було зареєстровано шлюб. За життя [PERSON] не встиг оформити право власності на самочинно побудовану житлову прибудову літ. «А2-1», площею 49,6 кв.м. та самовільно побудовані господарчі споруди душ літ. «Н», тамбур літ. «а», сарай літ. «С» та альтанка літ. «Л». 02 червня 2011 року [PERSON] помер, відповідач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та дізналася, що чоловік за життя склав заповіт на користь позивачів. Відповідач зазначає, що житлова прибудова літ. «А2-1» було збудована за спільні кошти під час проживання однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, а тому ? частина цієї прибудови належить їй на праві власності. З 2001 року по теперішній час відповідач користується спірним житловим приміщенням та вважає підстави користування житлом правомірними та законними. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав первісні позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі та пояснив про обставини, викладені вище, проти зустрічних позовних вимог заперечував, при цьому пояснив що у відповідача відсутнє право користування житловим приміщенням у спірному будинку, [PERSON] самовільно вселилася та перешкоджає позивачам користуватися належною їм частиною будинку, не дає доступу у будинок, відмовляється виселятися. Представник позивачів зазначив, що колишній власник висловив своє волевиявлення щодо користування та володіння належним йому майном, склавши заповіт на користь своєї дочки та племінниці, які є позивачами по справі. Крім того, представник позивачів зазначив, що відповідач не приймала участі у побудові прибудови літ. «А2-1», будівництво здійснювалося за кошти [PERSON] за допомогою його сестри, яка проживає у Канаді та матеріально допомагала братові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не визнала первісні позовні вимоги, просила відмовити у їх задоволенні, при цьому підтримала вимоги зустрічного позову та пояснила про обставини, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення та доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає первісні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а зустрічний позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Покотилівка, вул. Авіаційна, 12 було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] належало 11/50 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] 17 січня 2000 року та зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 04 квітня 2001 року. 08 серпня 2008 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 27. 02 червня 2011 року [PERSON] помер, про що відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 7590 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 334503. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 11/50 частин житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Покотилівка, вул. Авіаційна, 12. За життя спадкодавцем було залишено заповіт, посвідчений 30 серпня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого всю належну спадкодавцю частину житлового будинку № 12 з відповідною частиною господарчих та побутових споруд по вул. Авіаційній в смт Покотилівка Харківського району Харківської області заповідано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ст. 1238 ЦК України, на спадкоємця, до якого переходить житловий будинок, квартира або інше рухоме або нерухоме майно, заповідач має право покласти обовязок надати іншій особі право користування ними. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном зберігає чинність у разі наступної зміни їх власника. Як вбачається з тексту заповіту, в ньому відсутнє розпорядження щодо покладення на спадкоємців вищевказаного обовязку на користь третьої особи. Судом встановлено, що позивачі у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2012 року, виданих державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадкували 11/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Покотилівка, вул. Авіаційна, 12. Право спільної часткової власності позивачів на належну їм частку спадкового майна зареєстровано КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 34787198 та № 34787290 від 11 липня 2012 року. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Як встановлено у ході судового розгляду справи відповідач без дозволу позивачів проживає у частині будинку, що належить їм на праві власності. На адресу відповідача 29 квітня 2014 року рекомендованим листом було направлено письмову вимогу позивачів про виселення з спірного житла протягом двох тижнів з моменту отримання листа. Як вбачається зі зворотнього поштового повідомлення лист був отриманий [PERSON] 13 травня 2014 року, проте виселення останньої не відбулося. З приводу проживання відповідача у спірному житловому приміщенні, позивач [PERSON] зверталася до органів внутрішніх справ із заявою. Висновком ДІМ Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області [PERSON] від 10 травня 2014 року заявниці рекомендовано звернутися до суду з питанням розподілу майна та виселення [PERSON] Задовольняючи позовні вимоги про виселення [PERSON] з 11/50 частин житлового будинку № 12 по вул. Авіаційній в смт Покотилівка, суд виходить з наступного. Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідачка була членом сімї колишнього власника спірного житла. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто, право члена власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення прав членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї цим будинком. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином з 02 червня 2011 року право власності [PERSON] на 11/50 частин житлового будинку № 12 по вул. Авіаційній в смт Покотилівка, було припинено, а тому й припинено право користування цією частиною будинку у [PERSON] Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Суд не вважає обґрунтованими доводи зустрічної позовної заяви про виникнення у відповідача права користування житловим приміщення, виходячи з наступного. Як вбачається з даних технічного паспорту на спірний будинок станом на 21 лютого 2012 року, повідомлення КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 10.02.2012 року № 665, на території домоволодіння розташовані обєкти самочинного будівництва недобудована прибудова літ. «А2-1» готовністю 94 %, тамбур літ. «а», душ літ. «Н», сарай літ. «О», альтанка літ. «Л». Згідно відповіді КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 24.03.2014 року № 172, право власності на незакінчену будівництвом прибудову літ. «А2-1» за даною адресою не зареєстровано. Суду не надано доказів на підтвердження тих обставин, що самочинне будівництво здійснювалося під час проживання відповідача однією сімєю з [PERSON], за їх спільні кошти. Крім того, відповідно до ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як вбачається з повідомлення адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Харківської області, [PERSON] з 23 червня 1987 року зареєстрована за адресою: [INFO]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають у сусідніх будинках по відношенню до спірного будинку та знають, що відповідач не проживала разом з [PERSON] до реєстрації шлюбу та не приймала участі у будівництві будь-яких прибудов на території належного [PERSON] домоволодіння. Акт депутату Покотилівської селищної ради округу № 5 [PERSON] від 21 серпня 2012 року про те, що [PERSON] з 16 травня 2001 року проживає у спірному будинку, суд не вважає допустим доказом проживання однією сімєю з [PERSON] до реєстрації шлюбу, оскільки у матеріалах справи міститься повідомлення цього ж депутату з проханням вважати акт від 21 серпня 2012 року недійсним, оскільки викладені у ньому відомості нічим не підтверджені. Також, суд не вважає надані відповідачем квитанції про оплату комунальних послуг за вказаною адресою доказами на підтвердження виникнення у неї право користування спірним житлом. При таких обставинах, суд вважає, що відповідачем не було доведено виникнення у неї права користування житловими приміщеннями у належній позивачам частині будинку або збереження цього права після зміни власника спірного нерухомого майна. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved