Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 06.08.2020 року звернулася у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою до відповідачів - [PERSON] та Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, в якій просить визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Грабовець на території Славської селищної ради Сколівського району Львівської області. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.08.2020 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] , яка не є підприємницею, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено дату підготовчого судового засідання у справі - 08.09.2020 року, 14.30 год. (а. с. 21). Ухвалою суду за наслідками підготовчого засідання від 08.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.10.2020 року о 12.30 год., витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області належно засвідчені копії спадкових справ після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Грабовець на території Славської селищної ради Сколівського району Львівської області(а. с. 30-31). Позов обґрунтовано тим, що [INFO] у с. Грабовець Сколівського району Львівської області у віці 79 років помер батько позивача - [PERSON] .. На момент смерті він володів на праві власності житловим будинком [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями і спорудами. Даний будинок покійний заповів своїм дочкам - позивачці та відповідачці [PERSON] та, про що 17.11.2009 року склав заповіт. Даний заповіт не змінений і не скасований. Однак позивачка у встановлений законом термін не звернулася у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини. [INFO] у с. Грабовець Сколівського району Львівської області у віці 81 років померла мати позивачки - [PERSON] , яка вступила у спадщину після смерті свого чоловіка та 17.11.2009 року також склала заповіт, яким все своє майно у рівних частинах заповіла своїм двом дочкам. Позивачка з метою прийняття спадщини звернулася у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області із відповідною заявою, де, їй було відмовлено у прийнятті спадщини на вищевказаний будинок у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну на прийняття спадщини. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачка змушена була звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи по суті, у судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву вх. № 4319 від 08.09.2020 року,в якій позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи просила проводити без її участі (а. с. 28). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи по суті, у судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву вх. № 4320 від 08.09.2020 року,в якій проти позову не заперечувала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи також просила проводити без її участі (а. с. 29). Відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку зазначеною відповідачкою не подано. Відповідач Славська селищна рада Сколівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи по суті, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила. Відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку зазначеним відповідачем не подано. 01.10.2020 року за вх. № 4779 від зазначеного відповідача в особі уповноваженого представника - начальника юридичного відділу Обухівського О.В. надійшли письмові пояснення на позовну заяву (а. с. 39-41), у котрих відповідач просив проводити розгляд справи без участі свого уповноваженого представника та врахувати надані пояснення при ухваленні судового рішення у цій справі. Зокрема вказаним представником зазначено, що, на його переконання, позивачкою не наведено поважних причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своїх батьків, у зв`язку з чим підстави для задоволення поданого нею позову відсутні. Оскільки у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку письмовим доказам, зібраним у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] , після смерті якого позивачка має намір прийняти спадщину за заповітом і просить визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.11.2010 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 4). Вказаний день смерті [PERSON] , у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після його смерті. За життя, а саме 17.11.2009 року, спадкодавець [PERSON] у Славській селищній раді Сколівського району Львівської області склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, а також усе те, що належатиме йому на відповідних правах на день смерті, заповів своїм двом дочкам - позивачці [PERSON] та відповідачці [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 14). Зазначений заповіт до дня смерті [PERSON] ним не змінювався та не скасовувався. [PERSON] , після смерті якої позивачка також має намір прийняти спадщину за заповітом і просить визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим [INFO] Славською селищною радою Сколівського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 5). Вказаний день смерті [PERSON] , у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя, а саме 17.11.2009 року , спадкодавиця [PERSON] у Славській селищній раді Сколівського району Львівської області також склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, а також усе те, що належатиме йому на відповідних правах на день смерті, заповів своїм двом дочкам - позивачці [PERSON] та відповідачці [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 15). Зазначений заповіт до дня смерті [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався. Із заяви відповідачки [PERSON] із нотаріальними засвідченням підпису на ній (копія міститься у справі, а. с. 17), вбачається, що зазначена відповідачка не прийняла спадщини після смерті своїх батьків, наміру цього робити не має, у зв`язку з чим відмовилась від спадщини за заповітом після смерті батька та після смерті матері на користь своєї сестри - позивачки по справі. В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи наявність складених спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] заповітів, які до дня їх смерті ними не змінювалися та не скасовувалися, спадкування у даному випадку після кожного із спадкодавців здійснюється за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка, як спадкоємиця, яка бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцями, подала до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області заяву про прийняття спадщини. Позивачка також у встановлені законом порядку та строки не відмовився від спадщини після смерті своїх батьків. Відтак, позивачка вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті, а також входили до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивачка протягом вказаного вище строку не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батьків у нотаріальну контору, а подала таку лише 27.07.2020 року. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, беручи до уваги також наявність підтвердження документально права спадкодавців на нерухоме майно (Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 24.12.1962 року, копія міститься у справі, а. с. 16), на переконання суду, позивачкою вірно обрано спосіб захисту своїх спадкових прав - подання даного позову до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Щодо поважності причини пропуску позивачкою як спадкоємицею строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька та матері, то суд звертає увагу на таке. Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, а також визнається позивачкою та відповідачкою [PERSON] , що позивачка мала намір звернутися у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батьків у встановлений законом шестимісячний термін, але не змогла цього зробити в силу перебування тривалий час на заробітках, а, у подальшому, в силу тривалого лікування через погіршення стану здоров`я, викликаного зазначеними заробітками. Крім того, обох заповітів батьків у розпорядженні ані позивачки, ані відповідачки [PERSON] тривалий час не було. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій з боку відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області щодо можливості у спосіб заперечення наведених вище причин як поважних для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини без належного обґрунтування, фактично усунути позивачку від спадкування, а, особливо, коли позивачка значиться в обох заповітах спадкоємицею і на це була воля заповідачів. За таких обставин, суд вважає, що позиція сторони відповідача Славської селищної ради Сколівського району Львівської області не узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивачки і забезпечить дотримання принципу верховенства права.

Outcome: approved