Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належить виконкому Каховської міської ради та знаходиться на балансі КП «Каховська керуюча компанія». Крім позивачів, в квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], колишній чоловік [PERSON], який з 2007 року в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги та квартплату не сплачує, його майна в квартирі немає. [PERSON] проживає зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі за обставинами, викладеними у позові, просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив, що позивачка [PERSON] чинить відповідачеві перешкоди з приводу користування спірною квартирою. Крім того, квартира перебуває у занедбаному та непридатному для проживання стані, а відповідач за станом здоровя потребує сторонньої допомоги. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив, що до повноважень КП «Каховська керуюча компанія» не входить розпорядження житловим фондом, а лише визначено обовязок утримувати даний будинок та його прибудинкову територію у належному стані. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Крім того, у ст.9 ЖК України зазначено, що ніхто не можу бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У\~ст. 72 ЖК України\~передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. У п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~вказано, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Положеннями частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області від 31 грудня 1998 року № 276 «Про розподіл житла» [PERSON] надано трикімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 38,7 кв.м. на сімю з 3 осіб (а.с.43). Згідно довідки КП «Каховська керуюча компанія» №15/2980 від 21.08.2015 року, у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.3). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28.02.2007 року, (а.с.19). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05.09.2010 року у справі №2-2089/10р. за позовом [PERSON] до [PERSON]В, третя особа - відділ реєстрації фізичниї осіб Каховського РВ УМВС України в Херсонській області про захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, вселення [PERSON] зобовязано не чинити [PERSON] перешкод у проживанні в [INFO] та вселити останнього у вказану квартиру (а.с.38). Рішення набрало законної сили та було виконано, що підтверджується актом державного виконавця та постановою про закінчення виконавчого провадження від 20.08.2013 року (а.с.36,37). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що конфліктні відносини між сторонами тривають сім років, відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає, там живе лише позивачка, її коти та собаки. Квартира знаходиться у занедбаному стані, відключена від теплопостачання, батареї опалення відсутні. З актів фактичного проживання від 21.08.2015 року та 20.05.2015 року, складених комісією, до якої увійшли [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] за адресою : [ADDRESS], не проживає (а.с. 4, 5). Разом з тим, свідок [PERSON], майстер КП «Каховська керуюча компанія», у судовому засіданні пояснила що у вказаній квартирі була лише один раз, інший акт склала зі слів сусідів. Також зазначила, що спірна квартира перебуває у малопридатному для проживання стані. Свідок [PERSON], депутат Каховської міської ради, у судовому засіданні пояснив, що до спірної квартири не заходив, акти підписав зі слів сусідів, майстра та дільничого інспектора. Свідок [PERSON], дільничий інспектор Каховського ВП ГУНП в Херсонській області, пояснив, що на прохання [PERSON] підписав акти, в яких вже стояли підписи [PERSON] та [PERSON] До квартири не заходив, але бував там раніше у звязку з конфліктами між сторонами і йому відомо, що [PERSON] проживає з дружиною за іншою адресою. Крім того, в актах не вказано час, протягом якого відповідач не проживає в [INFO], стосуються періоду в три місяці та підписані особами, які вказані як сусіди, однак ці дані належним чином не підтверджені. За таких обставин суд не може прийняти акти фактичного проживання від 21.08.2015 року та 20.05.2015 року, на які посилаються позивачі, як належні та допустимі докази факту непроживання відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є інвалідом другої групи з 2011 року безстроково (а.с. 40, 160), потребував стороннього догляду (а.с.39). Квартира за адресою: [ADDRESS], де на даний час мешкає [PERSON] з дружиною, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2003 року( а.с.34). Докази того, що у власності відповідача є будь-яке інше житло, у матеріалах справи відсутні. З матеріалів цивільної справи та пояснень свідків вбачається, що неможливість проживання [PERSON] у спірній квартирі викликана непорозуміннями, які протягом тривалого часу існують між сторонами, відповідач звертався з цього приводу до суду, тому визнати його непроживання у квартирі з неповажних причин не можливо, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, висловлену у наведеній вище постанові Пленуму. Оцінюючи докази у їх сукупності, приймаючи до суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не надано доказів щодо відсутності [PERSON] у спірній квартирі з неповажних причин.

Outcome: dismissed