Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

позивачка [PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], [INFO], зареєстрований 17 липня 1996 року в Лисятицькій сільській раді, Стрийського району Львівської області, запис №5. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 17 липня 1996 року вона разом з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в Лисятицькій сільській раді Стрийського району Львівської області, запис №5. Від даного шлюбу в них народилось четверо дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Протягом останніх пяти років поведінка відповідача різко змінилася, став агресивним, бив її та дітей. З жовтня 2015 року проживають окремо. За таких обставин вона втратила до відповідача почуття поваги та кохання, їхня сімя розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам вважає, що позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 17 липня 1996 року, який зареєстровано в Лисятицькій сільській раді Стрийського району Львівської області, про що свідчить запис №5 та свідоцтво про укладення шлюбу серії І-СГ №320117 від 17 липня 1996 року. Встановлено, що від вказаного шлюбу в них народилось четверо дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Сімя позивачки та відповідача фактично розпалася та існує тільки формально. З жовтня 2015 року сторони проживають окремо один від одного. Суд вважає, що в подальшому недоцільно надавати сторонам строк на примирення, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними. Цей строк не змінить відношення позивача до шлюбу, його небажання відновлювати подружні стосунки з відповідачкою. Згідно із\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved