Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], яка мешкає за адресою: вул. Торгова, буд. 16, м. Подільськ, Одеська область, 19 липня 2018 року звернулась в суд з цим позовом, вказуючи, що придбала житловий будинок за адресою: Торгова, буд. 16 в м. Подільськ (до перейменування - Котовськ), Одеської області у [PERSON]. Так склались життєві обставини, що вона не встигла оформити будинок на своє ім'я, спочатку не хватало коштів та необхідно було зробити умови для проживання в будинку, потім відповідачка не змогла приїхати для посвідчення договору. З 2000 року вона почала користуватись вказаним будинком. На даний час у неї виникли труднощі з переоформленням договору на світло, вона звернулась в КП «Інвентаризатор», виготовила технічний паспорт на будинок, та до нотаріуса, але їй пояснили, що оформити будинок вона можу лише в судовому порядку. Дана обставина змусила звернутися її до суду. \~ \~ \~ \~Позивачка просила\~суд визнати\~за нею,\~[PERSON],\~[INFO],\~ІПН:\~[NUMBER],\~паспорт серії КЕ 496714\~виданий Ананьївським\~РВ УМВС\~України в\~Одеській області\~17\~грудня 1996\~року в порядку набувальної давності, право приватної власності на житловий будинок позначений в плані літ. «А,а», загальною площею 28,4 кв. м., житловою площею 11,5 кв. м., з господарськими спорудами та будівлями: сараї літ. «Б,В», вбиральня літ. «Е», вимощення І, колонка- ІІ, огорожа №1,3, хвіртка №2, що розташований за адресою: вул. Торгова, 16, в м. Подільськ, Одеської області. Позивач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, надала заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу за відсутності їх представника. \~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши позивача, покази свідка та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Як вбачається з матеріалів справи, у 2000 році між позивачем та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю в останньої житлового будинку за адресою: вул. Торгова, 16, в м. Подільськ, Одеської області, на підставі якої позивач сплатив останній грошові кошти за вказаний будинок у розмірі 10000,00 гривень. Договір купівлі-продажу між сторонами у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний будинок не реєструвалося. Згідно копії Технічного паспорту на житловий будинок виготовлений 19 червня 2018 року КП «Інвентаризатор» на ім`я [PERSON] в натурі є: житловий будинок позначений в плані літ. «А,а», загальною площею 28,4 кв.м., житловою площею 11,5 кв.м., з господарськими спорудами та будівлями: сараї літ. «Б,В», вбиральня літ. «Е», вимощення І, колонка- ІІ, огорожа №1,3, хвіртка №2, що розташований за адресою: вул. Торгова, 16, в м. Подільськ, Одеської області. Вартість цього становить 85067 грн. Відповідно до тверджень позивача та показів свідка [PERSON], у 2000 році [PERSON] придбала у [PERSON] вказаний житловий будинок. З того часу вона утримує його і прибудинкову земельну ділянку у належному стані. Ніхто до неї претензій з приводу цього будинку не заявляє. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5«Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Згідно п. 11 постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Згідно п. 13 постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п. 14 постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки, починаючи з 2000 року по теперішній час позивач фактично добросовісно, відкрито безперервно володіє та користується нерухомим майном, а саме спірним житловим будинком, утримує його, то суд приходить до висновку про те, що позивач набув права власності на вказаний будинок на підставі ст. 344 ЦК України, та його її слід задовольнити.

Outcome: approved