Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка 25 вересня 2013 року звернулась до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у період навчання дитини (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 лютого 1994 року. Від спільного подружнього життя сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка вказала, що син навчається в Дніпропетровському національному університеті ім.. О.Гончара на факультеті фізики, електроніки та комп'ютерних систем, за денною формою навчання за державним замовленням, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, у зв'язку із чим позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня настання повноліття і до досягнення сином двадцяти трьох років. Заочним рішенням суду від 23 жовтня 2013 року позовні вимоги позивачки частково задоволено, яким з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 25 вересня 2013 року і до моменту закінчення сином навчання в Дніпропетровському національному університеті ім.О.Гончара, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць (а.с.18). Не погодившись із заочним розглядом справи, відповідач 24 грудня 2013 року подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 23.10.2013 року (а.с.28-29). Ухвалою суду від 24 січня 2014 року скасовано заочне рішення суду від 23.10.2013 року та призначено справу до розгляду у загальному порядку (а.с.40). Позивачка уточнивши свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати від дня настання повноліття і до досягнення сином 23-х років (а.с.56-57). Позивачка у судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі (а.с.62). Відповідач в особі свого представника за довіреністю - [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представником надано письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі ? частини від суми заробітної плати за місцем роботи (а.с.64). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 18 лютого 1994 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 114 (а.с.3). 13 липня 2005 року було розірвано шлюб між сторонами (а.с.34). Від подружнього життя сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.4,6). Відповідно довідки № 574 від 27.02.2014 року, [PERSON] є студентом ІІ курсу денного відділення факультету фізики, електроніки та комп'ютерних систем Дніпропетровського національного університету ім.. О.Гончара. (а.с.63). 08 жовтня 2011 року відповідач уклав шлюб із [PERSON], від якого має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.47,48). Згідно довідки про доходи №446 від 13.12.2013 року, за період з січня 2013 року по грудень 2013 року [PERSON] отримав дохід в сумі 38 271,76 грн. (а.с.46). За довідкою про доходи пенсіонера №880 від 24.02.2014 року, за період з січня 2013 року по грудень 2013 року [PERSON] отримав пенсію в сумі 16 022,04 грн. (а.с.58). У відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191, 200 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи здобуті по справі докази з позиції їх належності, допустимості та сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягувати із відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, і до закінчення сином навчання в Дніпропетровському національному університеті ім. О.Гончара чи змін у майновому становищі сторін, оскільки відповідач будучи батьком повнолітнього сина зобов'язаний його матеріально утримувати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за належне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial