Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання біржового договору купівлі продажу № 96/0307 від 15.03.1996 року квартири під № 56 у будинку № 100/2 по вул. Канатній у місті Одесі, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] - дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна оформлявся на Одеській універсальній товарній біржі № 96/0307 від 15.03.1996 року, всі істотні умови угоди дотримані, договір купівлі-продажу позивачі зареєстрували в КП «ОМБТІ та РОН» за № 997 стор. 15 кн. 130 пр. Оскільки зазначений договір не був посвідчений в нотаріальному порядку, а відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, позивачі просили визнати зазначений договір дійсним. В судове засідання позивачі не зявилися, будучи належним чином сповіщеними, представник позивачів надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти слухання справи у порядку заочного розгляду не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, а саме: рекомендованою кореспонденцією та оголошенням у пресі. Суд, у звязку з неявкою відповідачів, які не зявилися в судове засідання, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] з іншої, 15.03.1996 року уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 96/0307 від 15.03.1996 року, укладений на Одеській універсальній товарній біржі без наступного нотаріального посвідчення договору. Підтвердженням факту виникнення права власності у позивачів на вищезазначену квартиру, є реєстрація зазначеної квартири в КП «ОМБТІ та РОН» на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] за № 997 стор. 15 кн. 130 пр. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивачі передали відповідачам обумовлену в п. 5 Договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідачі передали позивачам ключі від спірної квартири, після чого позивачі вселились до квартири, де й проживають по цей час. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним відсутні.

Outcome: approved