Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою , в якій просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частині квартири [ADDRESS] В обгрунтування позовних вимог вказали , що [INFO] року помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина - двокімнатна квартира [ADDRESS] На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої у м. Кривому Розі ради батькові [PERSON] було видано ордер на вказану квартиру, яка належить ЖБК «Жовтень-5», членом якого був померлий. За час життя батько повністю сплатив вартість квартири. Відповідно частині 3 статті 384 Цивільного кодексу України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу у разі викупу квартири стає її власником. Таким чином [PERSON] за життя у встановленому законом порядку набув право власності на спірну квартиру , повністю сплатив пайові внески. Заповіт на вищезазначене нерухоме майно за життя батько у разі своєї смерті не складав, спадщина відумерлою не визнавалась. При зверненні у встановленому законом порядку до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, Свідоцтво про право на спадщину позивачі не одержали у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Допитані у судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Відповідачі у судове засідання не з`явились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Заслухавши доводи позивачів, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. До даного висновку суд прийшов з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення № 67(1) від 22.02.1978 року виконавчого комітету Жовтневої у м. Кривому Розі ради [PERSON] був прийнятий в члени ЖБК «Жовтень-5» з наданням квартири [ADDRESS] [INFO] року померла дружина [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.14). З довідки голови ЖБК « Жовтень -5» від 28.04.2015 року ( а.с. 20) вбачається, що померлий [PERSON] за час життя повністю сплатив вартість квартири у червні 1993 року. [INFO] року помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина -двокімнатна квартира [ADDRESS], що належить ЖБК «Жовтень-5» . Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачі є рідними дочками померлого [PERSON] ( копії свідоцтв про народження а.с.а.с. 16,17). Відповідно до ст. 15 Закону України « Про власність» член житлово- будівельного кооперативу , який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на неї. У п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003 року) зазначено, що якщо цивільні відносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення нового Цивільного кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків , які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, з 1993 року [PERSON] став власником вищезазначеної квартири. [INFO] року помер [PERSON] і відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 24.06.1982 року зі змінами , у випадку смерті після 01.07.1990 року члена житлово - будівельного кооперативу , якщо на час смерті спадкодавцем був повністю внесений пайовий внесок, спадщина відкривається на квартиру. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири, за життя своє спадкове майно він нікому не заповідав у спадковій справі відомостей щодо інших спадкоємців , окрім позивачів, не має.(відповідь нотаріуса а.с.44). Відповідно частині 3 статті 384 Цивільного кодексу України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу у разі викупу квартири стає її власником. Таким чином [PERSON] за життя у встановленому законом порядку набув право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, і є непорушним, а квартира збудована на кошти батька позивачів та належала йому, як члену кооперативу, який повністю сплатив пайові внески. Суд встановив, що позивачі є рідними дочками померлого [PERSON] , інших спадкоємців за законом, або осіб, котрі б, окрім позивачів , мали підстави набуття права власності на спірну квартиру не має, спадщина відумерлою не визнавалась. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, до складу спадщини включається квартира. Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовя'зки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст цієї норми матеріального права визначає можливість переходу прав і обов'язків [PERSON] щодо права власності на нерухоме майно до його спадкоємців. З огляду на це позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК має право на спадщину майна, яке належало померлому [PERSON] , але позбавлені можливості прийняти спадщину, оскільки за життя батько не встиг здійснити реєстрацію свого права власності на квартиру. У встановленому законом порядку позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але Свідоцтво про право на спадщину не одержали у зв'язку з відсутністю правовстановлючого документу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь- які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин , які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін , третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Суд погоджується з доводами позивачів , оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи, підтверджуються документально та не протирічать законодавству. Таким чином , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі .

Outcome: approved