Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачі звернулися до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] зазначили, що 26 вересня 2011 року помер [PERSON], який є сином [PERSON] та батьком [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом у звязку з відсутністю державної реєстрації прав власності на спадкове майно у спадкодавця. З огляду на викладене позивачі просили визнати за кожним право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 26.11.2011 року. Представник позивачки підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволені, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю. Представник відповідача Миколаївської міської ради, у судове засідання не зявися, надавши суду заяви про розгляд справи за відсутністю представника Миколаївської міської ради, відповідно до якої просив прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Судом встановлено, що 26 вересня 2011 року помер [PERSON], який є сином [PERSON] (свідоцтво про народження І-АГ №348345, видане 27.07.1967 року) та батьком [PERSON] (свідоцтво про народження І-ФП №132975, видане 06.12.2002 року). Згідно витягу з обліково-статистичної картки дитини-сироти служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради №Г-105 від 08.07.2013р., дружина померлого [PERSON] та мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], померла (свідоцтво про смерть І-ФП №157262 від 02.07.2002 року, видане міським відділом РАГС Миколаївського обласного управління юстиції, Україна). Заповіт в порядку глави 85 книги 6 ЦК України спадкодавцем складено не було. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON] та мати [PERSON] Відомості щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] в матеріалах відкритої після його смерті спадкової справи №21/2015 відсутні. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 28.05.2015 року спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] у звязку з відсутністю обовязкової державної реєстрації даного обєкту нерухомості з посиланням на Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року. Зазначений висновок нотаріуса є хибним виходячи з наступного. Згідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду здійснюється органами місцевого самоврядування у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.Передача квартир у власність оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Порядок оформлення прав власності на обєкти нерухомого майна на момент переходу права власності до спадкодавця (07.12.2000 року) регулювався «Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.06.1998 року за №399/2839 (далі Інструкція від 09.06.1998 року). Згідно з вказаною інструкцією, оформлення права власності на обєкт нерухомого майна провадилось з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади місцевого самоврядування. Пунктом 1.7 Інструкції від 09.06.1998 року було передбачено реєстрацію в бюро технічної інвентаризації права власності на обєкти нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин реєстрація права власності БТІ полягала в підтверджені державою вже існуючого права власності на нерухоме майно перехід якого відбувся, є обєктивно наявним та вбачається з правовстановлюючих документів. З огляду на викладене, судом встановлено що за життя, спадкодавцем [PERSON] у відповідності з вимогами чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, було набуто право власності на ? частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.2000 року, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження №8217-р від 07.12.2000 року. Посилання нотаріуса на недодержання вимог Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, не може бути прийняте до уваги, оскільки на момент переходу до спадкодавця права власності на нерухоме майно, даного нормативно-правового акту взагалі не існувало. Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON], як спадкоємиці першої черги, звернулись з заявою про прийняття спадщини у порядок, визначений чинним законодавством України, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивачів про визнання за кожним з них права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 26 вересня 2011 року, який є сином та батьком спадкоємців відповідно. На підставі викладеного та

Outcome: approved