Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, який був зареєстрований 26.01.1995 року у відділі ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 36. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що подружнє життя у неї з відповідачем склалося невдало, оскільки у них різні характери, погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними постійно виникають непорозуміння. Вона переконана, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо. За таких обставин вона твердо переконана, що здорової та міцної сімї у них не буде, а тому вирішила розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, зазначивши, що наданий судом термін для примирення до позитивних результатів не призвів, просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище Николь. Вказала, що вона вже подавала до суду позов про розірвання шлюбу, однак суд не постановив рішення у справі, оскільки вона залишила позов без розгляду, чоловік неодноразово піднімав на неї руку, принижував її, ображав нецензурною лайкою. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог відповідача заперечив, відзначивши, що за наданий судом термін для примирення до позитивних результатів не призвів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 26.01.1995 року у відділі ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 36, про що стверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-СГ № 262828. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, позивач твердо переконана, що у них різні погляди на життя та побут, примирення між ними неможливе. Згідно із ст. 24 СК України, шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги пояснення позивача, а саме відсутність її згоди на примирення, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дітей, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved