Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка 13.12.2013 року звернулась з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Таким чином, суд, враховуючи письмові заяви сторін, вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2009 року. Однак сімейні стосунки у сторін не склалися, а тому з січня 2013 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає на даний час з позивачкою окремо від відповідача. Позивачка не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач не має. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач відомості про дохід не надав, але як батько зобов'язаний утримувати малолітнього сина та проти заявленого до нього розміру аліментів не заперечував, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх задоволення, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 13.12.2013 року і до його повноліття.

Outcome: approved