Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом посилаючись на те що , після смерті їх матері [PERSON] , яка померла разом з їх батьком [PERSON] [INFO] року , відкрилась спадщина а саме , житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок їх мати успадкувала шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном , у встановлений законом шестимісячний строк , на частину , після смерті [INFO] року її матері [PERSON] , якій належав вказаний житловий будинок на праві власності , та на частину , після смерті [INFO] року її батька [PERSON] , який в свою чергу успадкував обов'язкову частку у спадковому майні , в порядку ст. 535 ЦК України ( в редакції 1963 року ) , шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном у встановлений законом шестимісячний строк , також після смерті [PERSON]. Оскільки вони на час відкриття спадщини були неповнолітніми , тому не мали можливості звертатись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , а їх опікун на той час цього не зробив , хоча на час відкриття спадщини проживали у зазначеному житловому будинку , фактично вступили у володіння спадковим майном , з посиланням на положення ст.ст.548,549 ЦК України ( в редакції 1963 року ) просили суд встановити факт прийняття ними спадщини після смерті їх матері [PERSON] яка померла [INFO] року шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном у встановлений законом шестимісячний строк , оскільки інших спадкоємців не має , визнати за кожним з них ,в порядку успадкування , право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позивачі до судового засідання не з'явились про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином , про причини неявки суд не повідомили . Представник позивачів , за довіреністю [PERSON], в судовому підтримала заявлений позов і просила суд задовольнити його посилаючись на підстави викладені в ній. Представник відповідача, за довіреністю Рузаєв Р.В. в судовому засіданні позов не визнав і просив суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю , посилаючись на підставі викладені в письмових запереченнях, поданих в порядку п.5 ч.5 ст. 122 ЦПК України. Вислухавши представників сторін , свідка , дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарної справи №43 судом встановлено , що батьками позивачів , відповідно до свідоцтв про їх народження виданих відповідно, [PERSON] 06 лютого 2004 року ВРАГС Комсомольського РУЮ м. Херсона, та [PERSON] 27 листопада 2001 року ВРАГС Комсомольського РУЮ м. Херсона, були [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до свідоцтв про смерть від 16 листопада 2001 року виданих Міським ВРАГС м. Херсона померли [INFO] року . Як слідує з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками [PERSON] були [PERSON] який помер , згідно до повторного свідоцтва про смерть від 12 вересня 2013 року виданого Міським ВДРАЦС Головного УЮ у Херсонській області - [INFO] року та [PERSON] , яка померла , згідно до свідоцтва про смерть виданого 04 лютого 1992 року Херсонським міським ВЗАГС - [INFO] року. На підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19 липня 1976 року та договору купівлі-продажу від 23 лютого 1979 року ( а.і.с.29-30), ? ( 47/100 відповідно до акту перерахунку часток а.і.с.44) частини жилого будинку з приналежними йому забудовами який розташовано за адресою [ADDRESS] належав [PERSON]. З показів свідка [PERSON] яка відповідно до рішення Комсомольської районної ради м. Херсона від 14 грудня 2001 року за № 171 була призначена опікуном [PERSON] та [PERSON] у зв'язку зі смертю їх батьків , слідує що вона є тіткою позивачів , а саме померлий [PERSON] був її братом . Як на день смерті [PERSON] в 1992 року та і після того [PERSON] та [PERSON] проживали та користувались частиною будинку що належав [PERSON] Так само , як і після смерті [PERSON] в 1998 році [PERSON] продовжувала проживати та користуватись вказаною частиною жилого будинку. Як на день смерті її брата та невістки [INFO] року ,в наслідок нещасного випадку , їх діти , позивачі по справі які на той час були неповнолітніми проживали та користувались цією частиною будинку, та проживають про продовжують нею користуватись до теперішнього часу. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в інтересах , на той час неповнолітніх , позивачів не зверталась оскільки її родина перебувала у скрутному становищі , а для оформлення документів потрібні були грошові кошти . Однак все майно яке залишилось після смерті її невістки та брати залишилось у користуванні та розпорядженні позивачів . За змістом ст. 459 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкоємець визнається таким , що прийняв спадщину , як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори , так і в разі фактичного його вступу в управляння або володіння спадковим майном , тобто вчинення відповідних дій , у тому числі одержання до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини певних речей зі спадкового майна. Так судом встановлено , що [PERSON] разом з її батьком [PERSON] після смерті [PERSON] [INFO] року фактично вступили у володіння спадковим майном , тобто одержали до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини речі зі спадкового майна які належали померлій , а саме предметами домашнього вжитку , а також приналежну їй на час відкриття спадщини частину жилого будинку [ADDRESS] , оскільки продовжували в ній проживати . Спадкове майно знаходилось в їх спільному користуванні до часу смерті [PERSON] , який помер [INFO] року . Після смерті якого вона так само фактично вступила у володіння спадковим майном та продовжувала ним користувались володіти та розпоряджатись до часу її смерті, а саме [INFO] року. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON]. позивачі були не повнолітніми, [PERSON] [INFO] ( 13 років), а [PERSON] 31 травня 1993 року ( 8 років). А відповідно до вимог ст. 535 ЦК України ( в редакції 1963 року ) вони як неповнолітні діти спадкодавця мали право на обов'язкову частку у спадковому майні. Оскільки позивачі на час відкриття спадщини , після смерті їх матері також фактично вступили у володіння спадковим майном , тобто одержали до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини речі зі спадкового майна які належали померлій , а саме всі предметами домашнього вжитку , а також приналежну їй на час відкриття спадщини частину жилого будинку [ADDRESS] , так як продовжувати в ній оскільки на час відкриття спадщини це було єдиним їх місцем проживання і це не суперечить здобутим по справі доказам та підтверджується свідченням свідка допитаного в судовому засіданні. Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців , які за своїм характером свідчать про те , що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння майном . У зв'язку з чим суд вважає що позов в частині встановлення факту прийняття спадщини обґрунтований і підлягає задоволенню так вищенаведені дії позивачів свідчать про те що вони в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини , тобто [INFO] року фактично вступили у володіння спадковим майном після смерті їх матері. Оскільки позивачі згідно до вимог ч.1 ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року ) є спадкоємцями в рівних частках , тобто за ними суд вважає необхідним визнати право власності на спадкове майно в яке складається з 47/100 частин житлового будинку [ADDRESS] в рівних частках . Доводи представника відповідача щодо відсутності у позивачів належної відмовити нотаріуса и на видачу свідоцтва про право на спадщину , а також того що спадкодавцеві на час відкриття спадщини не належало спірне майно на праві власності оскільки не було належним чином оформлено тому не може бути успадковане позивачами, судом визнається не переконливими і такими що не відповідають вимогам закону який діяв на час відкриття спадщини , та відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного Кодексу України який набрав чинності з 01 січня 2004 року застосовується до спірних правовідносин.

Outcome: approved