Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування вимог вказали, що вони уклали з відповідачем договір про завдаток, до умов якого передали відповідачу 2 700, 00 доларів США за те, що до 30 грудня 2010 року буде укладено договір про купівлю-продаж будинку. Договір про купівлю-продажу не було укладено, з вини відповідача, і тому наполягає позивач на стягненні подвійної суми завдатку від суми боргу усього у сумі 42 726, 96 гривень. До суду [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу будинку, стягнення збитків. В обґрунтування позову вказала, що між сторонами за справою було укладено попередній договір купівлі - продажу будинку, за умовами якого подружжя [PERSON] у визначений час купують будинок, за що внесли завдаток. Умови попереднього договору вони не виконали і тому відсутні підстави для повернення суми завдатку. Наполягає на тому, що їй завдано збитки в сумі 45 408 грн. Вказана сума визначена як вартість безпідставного проживання відповідачів у будинку. У судовому засіданні позивачі [PERSON], та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, та просять стягнути на їх користь 42 726, 96 гривень та судові витрати в сумі 427, 26 гривень, посилаючись на обґрунтування які зазначені у позові. Вимоги зустрічного позову не визнали. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON], у судовому засіданні вимоги основного позову не визнали, заперечували проти них, підтримали зустрічний позов, з підстав про які вказано у позовній заяві. В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2010 року позивачі зустрілись з [PERSON], домовилась про укладання договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], та у якості авансу позивачі передали відповідачу грошові кошти у сумі 2700, 00 доларів США, та домовились в строк до грудня 2010 року оформити угоду нотаріально, про що було укладено розписку від 19 червня 2010 року, підписану сторонами та свідком (а.с.40, 41). Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржником платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом вказаної статті завдатком може забезпечуватися тільки дійсне зобов'язання, тому правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку, застосовується в тих випадках, коли між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу з дотриманням обов'язкової для цього нотаріальної форми, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно до п.4 ч. 1 ст. 635 та ст. 657 ЦК України його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі в якому вони давались. З огляду на вказане, суд робить висновок, про те, що між сторонами по справі укладався договір про попередню оплату - авансу, а не договір завдатку, а тому сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони давались. Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до переконання, що вимоги позову [PERSON], [PERSON] про повернення суми завдатку підлягають частковому задоволенні. Вимоги зустрічного позову про визнання попереднього договору укладеного між сторонами від 19 червня 2011 року - дійсним, задоволенню не підлягає з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сума авансу складала 2 700, 00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 19 червня 2010 рік складає 21 363, 48 гривень і яка повину бути стягнута на користь позивачів з відповідача [PERSON] Стосовно вимог зустрічного позову про відшкодування завданих збитків слід зазначити, що вимоги не підлягають задоволеною. До даного висновку суд прийшов з наступного. Згідно ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. У судовому засіданні не знайшло свого доказового підтвердження що сторони уклали попередній договорі купівлі-продажу, а тому і відсутні підстави для застосування ст. 635 ЦК України до правовідносин що виникли між сторонами. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], кожен окремо, суду доповіли що їм не відомі обставини з продажу спірного будинку, знають лише те, що родина Туиіних проживала у будинку що належить [PERSON] деякий час. Заслухавши позивача, відповідача та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що при зазначених вище обставинах позовні вимоги основного позову підлягають частковому задоволенню, на користь позивачів [PERSON], [PERSON] слід стягнути з відповідача [PERSON] - 21 363, 48 гривень; вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають, так як не знайшли свого доказового підтвердження під час розгляду справи. Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, відшкодуванню на користь позивачів підлягають судові витрати в сумі 243,60 гривень. Судові витрати за зустрічним позовом віднести за рахунок позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial