Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Василівської сільської ради Полтавського району, треті особи - Державний реєстратор Полтавської районної державної адміністрації Єрмашова Н.В., приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гура І.В., про визнання права на спадкування, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н., являються рідними синами [PERSON]. Їх батько [PERSON] помер [INFO] року. Заповіт ним не складався. Після його смерті залишилось певне майно, частину з якого було оформлено у встановленому законом порядку, а частину ні. Мова йде про юридичну особу - Селянське фермерське господарство «Вінніченко» (код ЄДРПОУ 23556409), власником і засновником якого був їхній нині покійний батько. Вказане СФГ було створене батьком позивачів у 1995 році і є діючим господарством. У 2015 році [PERSON] включив до складу учасників СФГ «Вінніченко» позивачів. До державного реєстру внесено відповідні зміни. Станом на сьогоднішній день в ЄДР, відповідно до Статуту по нашому господарству значиться три учасника - їх батько [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Причому, засновником і головою господарства вказаний їх нині покійний батько - [PERSON]. Після смерті батька у встановлений законом строк, [PERSON] звернувся до нотаріуса із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Як вказано вище, на частину майна свідоцтва про право на спадщину було отримано. Постановою приватного нотаріуса Гури І.В. за вих.№240/02-31 від 27.12.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова нотаріуса мотивована тим, що неможливо встановити частку померлого та склад спадкового майна у СФГ «Вінніченко». Разом з тим, нотаріус зазначила, що статтею 23 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачено успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини), яке здійснюється відповідно до закону. Порядок спадкування зафіксовано у книзі шостій Цивільного кодексу України «Спадкове право». Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України визначено право на спадкування. Оскільки наш батько заповіт не складав, тому ми з моїм братом (відповідачем) являємось спадкоємцями за законом першої черги. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадщина спадкоємцеві належить з часу відкриття спадщини. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Цей спір не є майновим, оскільки фактично до складу цілісного майнового комплексу СФГ «Вінніченко» входить не майно, а майнові права та інші зобов'язання цієї юридичної особи. Також власністю господарства є його назва, яка внесена до ЄДРПОУ, печатка і нерозподілений прибуток. Визначити вартість всього цього - неможливо. У п.п.1.2. Статуту СФГ «Вінніченко» вказано, що засновником господарства є громадянин України [PERSON]. Відповідно до п.п.7.1. Статуту СФГ «Вінніченко», до складу майна Господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами Господарства до його складеного капіталу. У постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вказано, що спадкуватись має саме право на частку у статутному (складеному) капіталі. Оскільки покійний батько позивачів був єдиним засновником СФГ «Вінніченко», їхнє господарство зареєстрував ще у 1995 році, статутний капітал у господарстві не створював і був одноосібним власником всього цілісного майнового комплексу, тому предметом спору у цій справі має бути визнання права на спадкування цілісного майнового комплексу СФГ «Вінніченко» за нами у рівних частинах. Позивачі з братом від спадщини не відмовлялись. Продовжують займатись усіма справами, пов'язаними зі статутною діяльністю господарства, тобто фактично вступили у його володіння. Вважаєють, що недосконалість діючого законодавства України не дає змоги їм оформити права на частку у СФГ «Вінніченко» у порядку спадкування позасудовим шляхом, у зв'язку з чим змушені звернутись до суду з цим позовом про захист свого права. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явились, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та прохає задовольнити. Представник відповідача - Василівської сільської ради Полтавського району в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Третя особа - Державний реєстратор Полтавської районної державної адміністрації Єрмашова Н.В., в судове засідання не з'явилась, направивши на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гура І.В. в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н., являються рідними синами [PERSON]. Їх батько [PERSON] помер [INFO] року. Заповіт ним не складався. Після його смерті залишилось певне майно, частину з якого було оформлено у встановленому законом порядку, а частину ні. Мова йде про юридичну особу - Селянське фермерське господарство «Вінніченко» (код ЄДРПОУ 23556409), власником і засновником якого був нині покійний батько позивачів. Вказане СФГ було створене [PERSON] у 1995 році і є діючим господарством. У 2015 році [PERSON] включив до складу учасників СФГ «Вінніченко» позивачів. До державного реєстру внесено відповідні зміни. Станом на сьогоднішній день в ЄДР, відповідно до Статуту по господарству значиться три учасника - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Засновником і головою господарства вказаний їх нині покійний батько - [PERSON]. Після смерті батька у встановлений законом строк, [PERSON] звернувся до нотаріуса із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Як вказано вище, на частину майна свідоцтва про право на спадщину було отримано. Постановою приватного нотаріуса Гури І.В. за вих.№240/02-31 від 27.12.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова нотаріуса мотивована тим, що неможливо встановити частку померлого та склад спадкового майна у СФГ «Вінніченко». Разом з тим, нотаріус зазначила, що статтею 23 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачено успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини), яке здійснюється відповідно до закону. Порядок спадкування зафіксовано у книзі шостій Цивільного кодексу України «Спадкове право». Спір не є майновим, оскільки фактично до складу цілісного майнового комплексу СФГ «Вінніченко» входить не майно, а майнові права та інші зобов'язання цієї юридичної особи. Також власністю господарства є його назва, яка внесена до ЄДРПОУ, печатка і нерозподілений прибуток. Визначити вартість всього цього - неможливо. У п.п.1.2. Статуту СФГ «Вінніченко» вказано, що засновником господарства є громадянин України [PERSON]. Відповідно до п.п.7.1. Статуту СФГ «Вінніченко», до складу майна Господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами Господарства до його складеного капіталу. У постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вказано, що спадкуватись має саме право на частку у статутному (складеному) капіталі. Оскільки покійний батько позивачів був єдиним засновником СФГ «Вінніченко», їхнє господарство зареєстрував ще у 1995 році, статутний капітал у господарстві не створював і був одноосібним власником всього цілісного майнового комплексу, тому предметом спору у цій справі має бути визнання права на спадкування цілісного майнового комплексу СФГ «Вінніченко» за нами у рівних частинах. Позивачі з братом від спадщини не відмовлялись. Продовжують займатись усіма справами, пов'язаними зі статутною діяльністю господарства, тобто фактично вступили у його володіння. Недосконалість діючого законодавства України в даному питанню не дає змоги позивачам оформити права на частку у СФГ «Вінніченко» у порядку спадкування позасудовим шляхом, у зв'язку з чим змушені звернутись до суду з цим позовом про захист свого права. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved