Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 27 жовтня 2017 року звернулись до суду з названим позовом, в якому вказали, що 17 липня 2016 року померла їхня мати, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку площею 4,3601 га, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,3601 га, що розташована на території Рубченківської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту серії ІІІ-КВ № 018919. На даний час позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивачі вимушені звернутися до суду. Позивачі просять суд визнати за ними право власності в рівних частках на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла 17 липня 2016 року. Позивачі в позовних вимогах просили суд розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 17 липня 2016 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 374282 (а.с.14). 05 листопада 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй на підставі державного акту серії ІІІ-КВ № 018919 земельну ділянку площею 4,3601 га [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,3601 га, кадастровий номер 3221686800:05:005:0027, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 018919 (а.с.15). Позивачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є синами померлої [PERSON] та спадкоємцями за заповітом (а.с.13). Державний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після смерті [PERSON], яка померла 17 липня 2016 року, з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Позивачі фактично прийняли спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивачі не змогли у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, що стверджено відмовою державного нотаріуса [PERSON], у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку (а.с.22). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивачі змушені звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved