Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до Зміївської міської ради, Відокремленого підрозділу «Основ`янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. У подальшому позивачі позов уточнили та замінили відповідача Відокремлений підрозділ «Основ`янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» на відповідача, який є юридичною особою ДП «Південна залізниця». В обгрунтування позову вказали, що позивач [PERSON] з 1972 року до виходу на пенсію у 2012 році працював на Південній залізниці. В 1999 році керівництвом Південної залізниці [PERSON] та [PERSON].(сусід по будинку) з метою вирішення житлового питання було виділено службово-виробниче приміщення, а саме одноповерховий будинок загальною площею 115 кв. метрів з прибудинковою територією 0.12 га, яка є полосою відведення Південної залізниці, що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно рішення виконкому Зміївської міськради №430 від 17.08.2006 р.). Комісією Зміївської райдержадміністрації дану будівлю було обстежено та надано згоду на її переобладнання під дві житлові квартири шляхом розширення житлової площі (прибудувати), про що складено Акт від 13 05.1999р.. Рішенням Зміївської міськради від 30.11.1999 року № 248 дану будівлю було переведено в житловий фонд та надано дозвіл на її переобладнання в житловий будинок під 2 квартири.Згідно рішення виконкому Зміївської міськради №13 від 31.01.2000 року позивачу вирішено надати ордер на вселення разом з сім'ю у кількості 2 осіб до 2-х кімнатної ізольованої квартири [ADDRESS]. 06 березня 2000 р. Рішення виконкому Змійвської міськради №13 від 31.01.2000 року було виконано шляхом надання [PERSON] службового Ордеру на житлове приміщення. З вказаного моменту (06.03.2000 р.) позивачі мешкають та зареєстровані у кв. № 1, несуть витрати по утриманню квартири та самого будинку та прибудинкової території. Силами позивачів були проведені поточні ремонти квартири, а також побудовані господарські споруди на прибудинковій території. В 2007 році на прохання Харківської Дирекції залізничних перевезень Південної залізниці Рішенням виконкому Зміївської міськради від 24 липня 2007 року за № 478 квартиру [ADDRESS] було виключено з числа службових та згідно рішення виконкому № 788 від 14.12.2007 року [PERSON] 14 грудня 2007 року надано ордер на жиле приміщення №4. У 2013 році позивачі зверталися з запитами про надання інформації перебування у власності даного житлового будинку до Відокремленого підрозділу «Основ'янське Будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» та до Зміївської міськради, з офіційних відповідей яких підтверджується, що даний житловий будинок за вказаною вище адресою у власності і на балансі даних організацій не перебуває.З вище зазначених підстав та відповідно до діючого законодавства( ст..335 ЦКУ) будинок [ADDRESS] є безхазяйним, тобто таким, що не має власника. Таким чином, позивачі просять визнати право власності за набувальною давністю. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився та просив розглядати справу за його відсутності. Представник Зміївської міської ради Харківської області у судовому засіданні проти позову не заперечував. Представник ДП «Південна залізниця» проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно роз`яснень Верховного Суду України викладених у постанові від 21.05.2012 року, захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, якої права порушенні має скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб`єктних цивільних прав розуміють закріпленні законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушення (оспорюваних) прав та вплив на порушника (особу, яка порушила ці права). Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст.16 ЦК України, згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, якої одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або і відсутність обов`язків. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто за змістом зазначених норм, обрання способу захисту свого порушеного права та права визначення предмету та правових підстав позову, законом передбачено виключно позивачеві і суд без його згоди не може їх змінити. Позивачі звернувшись з позовом до суду про визнання права власності за набувальною давністю, посилаються на ст..344 ЦК України. Проте, суд зазначає, що позивачами обраний неналежний спосіб захисту свого цивільного права. Позивачі свої вимоги мотивують тим, що вони на підставі ордеру на жиле приміщення №4, проживають за адресою [ADDRESS] та добросовісно, безперервно з 2000 року користуються нерухомим майном./а.с.9/ Відповідно до змісту положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже з огляду на зміст ст.344 ЦК України за набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі постійно мешкали в квартирі [ADDRESS], яка їм належить на підставі ордеру. Таким чином, суд зазначає, що до спірних правовідносин положення статті 344 ЦК України не можуть бути застосовані. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що вона має бажання приватизувати квартиру, однак з заявою до відповідних органів вона не зверталась, відмов від органів уповноважених вирішувати питання приватизації житла не отримувала. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed