Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачі звернулись із вказаним позовом. Позивач [PERSON], яка також представляла за довіреністю іншого позивача - [PERSON], в судовому засіданні 02.07.2015 року пояснила, що 14.11.2014 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок для ведення товарного с/х виробництва на території Щасливської сільради площею 7,26 га та 8,33 га. Договором передбачено, що продаж кожної земельної ділянки вчинено за 70000 гривень. При чому покупець має надати в день підписання договору 45000 гривень кожному з продавців, і 25000 в строк до 31.12.2014 року. Про сплату 45000 гривень кожному було виконано розписки. Земельні ділянки були передані відповідачеві.Для нотаріального посвідчення договору відповідач не з'явився до нотаріуса і остаточну оплату не виконав. Окрім того, у нотаріуса при підготовці посвідчення договору у нотаріуса вони отримали усну відмову в посвідченні даного договору, оскільки дійсне законодавство не містить особливостей щодо розпорядження земельними ділянками с/г призначення особами, які отримали у власність ці ділянки за часів перебування у громадянстві України, а згодом змінили громадянство. Договір на даний момент нотаріально не посвідчений. Позивачі є громадянами РФ і є власниками земель сільськогосподарського призначення і мають протягом року здійснити їх відчуження. З цих підстав вони мають намір продати належні їм земельні ділянки. Просять визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним та стягнути з відповідача недоплачені 25000 гривень за кожну земельну ділянку, так як землі фактично передані згідно акту прийому-передачі відповідачу ще 14.11.2014 року. В подальшому просила розгляд справи провести за її відсутності. Від [PERSON] надйшла заява про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні 02.07.2015 року представник відповідача пояснила, що позов визнає, але на даний час не має коштів для оплати коштів за договором. Наступний розгляд справи 07.07.2015 року просила проводити за її відсутності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Окрім того, судом враховано, що розпорядження об'єктом права власностіє законним правом позивачів, які на захонних підставах набули право власності на земельні ділянки с/г призначення, але є громадянами РФ, а ст.145 ЗК України передбачено право власника майна у даному випадку протягом встановленого строку здійснити відчуження земельної ділянки, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, але вказаний договір нотаріально не посвідчений, що позбавило позивачів належним чином оформити правочин, який частково було виконано, що підтверджено актами прийому-передачі земельних ділянок від 14.11.2014 року. За вказаних обставин суд вважає, що при задоволенні позову гарантії права власності будуть дотримані, оскільки ніхто не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених законодавством України. Правові підстави та порядок припинення права власності на землю визначено, зокрема, статтями, 143, 145 ЗК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухилився від виконання умов договору і його належить визнати дійсним, оскільки відбулося часткове його виконання. Судові витрати належить покласти на відповідача згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved