Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовували тим, що у 2005 році вони придбали житловий будинок загальною площею 115,1 кв.м, житловою площею 61,7 кв.м, розташованого по вул.Соборній, 12 в с.Кочерги Путивльського району Сумської області, шляхом передачі грошей власнику будинку [PERSON]. Остання передала ключі від будинку і дозволила ним розпоряджатися, але письмового договору купівлі-продажу вони з нею не укладали, оскільки у [PERSON] відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Оскільки позивачі з 2005 року проживають у вказаному будинку, провели необхідні комунікації, покращили його стан, добросовісно, відкрито та безперервно володіють даним будинком, але не можуть підтвердити право власності на цей будинок, просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на житловий будинок по ? частини кожному, а судові витрати покласти на них. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позові. Крім того пояснила, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї матері, яка проживала в цьому будинку. Як їй відомо спадщину вона не прийняла. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.31). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову,\~просив справу розглянути за його відсутності. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 12.04.2018 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову (а.с.29,34). Третя особа в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву в якій проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглядати за її відсутності (а.с.30). Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку №536 з погосподарської книги Волокитинської сільської ради за 2016-2020 роки станом на 01.12.2017 власником житлового будинку №12 по вул.Соборній в с.Кочерги Путивльського району Сумської області є [PERSON] (а.с.10). Згідно з довідкою Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області №212 від 01.12.2017 та свідоцтва про шлюб подружжя [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації у будинку по вул.Соборній (стара назва вул.Жукова), 12 в с.Кочерги Путивльського району Сумської області з 2005 року, користуються земельною ділянкою, що прилягає до даного будинку та сплачують земельний податок (а.с.12). Крім того, позивачі користуються комунальними послугами по вказаній адресі (а.с.11,13,20). Відповідно до технічного паспорту, виданого Путивльським БТІ 20.12.2017 та довідки Путивльського БТІ №46 від 28.12.2017 по вул.Соборній, 12 в с.Кочерги Путивльського району знаходиться житловий будинок «А», загальною площею 115,1 кв.м, житловою площею 61,7 кв.м, з надвірними спорудами, а саме: сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Д», погребом «Пг» та огорожею №1-2, право власності на який не зареєстровано (а.с.15-17,18). У\~статті 41 Конституції України\~зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до приписів\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом ч. ч. 1 та 4\~ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа\~\~чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, зі змісту вказаної норми\~ЦК України, а також розяснень, які містяться у п. 9 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «По судову практику в\~\~\~\~ справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень ч.3 ст.\~12, ст.ст.57\~та\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Право власності належить до числа таких субєктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу. Так, виходячи зі змісту ч. 1\~ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, та які у сукупності повинен довести позивачи, є: законність обєкту володіння; добросовісність заволодіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (строк володіння); безтитульність володіння. Cуд вважає, що позивачами не було доведено сукупності вказаних обставин. Добросовісність володіння визначається поведінкою, діями фактичного володільця на момент передачі йому майна (на початковий момент), який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Незаконний володілець на протязі всього володіння майном має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Безтитульність володіння передбачає, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено. Тобто, під безтитульністю володіння слід розуміти фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Позивачами не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували добросовісність заволодіння її житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами. Посилання позивачі у позовній заяві на те, що вони у 2005 році придбали спірний будинок у [PERSON], свідчить про наявність юридичного титулу на володіння цим майном, а це виключає такий обов'язковий критерій для застосування набувальної давності, як безтитульність володіння. За встановлених обставин справи та вимог закону відсутні правові підстави, передбачені\~ст. 344 ЦК України, для визнання права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed