Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначили, що земельна частка (пай), розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на території Веселівськької сільської ради Харківського району Харківської області, належала їх батькові [PERSON] на підставі Сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №88. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у виді вищевказаної земельної частки (паю). Спадкоємцями першої черги після смерті батька були вони - його діти, а також їх мати [PERSON] [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з їх батьком за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] взяла після смерті батька його годинник, обручку, дві книги, кожух, три картини, які останній особисто випалював по дереву, інструменти для роботи по дереву, а [PERSON], в свою чергу, взяла після смерті батька телевізор, набір для риболовлі, старовинну тарілку, золотий ланцюг, три картини, які останній випалював по дереву, альбом, станок для роботи по дереву. Таким чином, позивачі спадщину після смерті [PERSON] прийняли, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном. Кожен із спадкоємців набув право по 1/3 частині земельної частки (паю), але в установленому законом порядку право власності на вказане майно не оформили. Після смерті батька мати позивачів - [PERSON] почала хворіти. Позивачі, в зв'язку з її хворобою, проживали з матір'ю за адресою: [ADDRESS], доглядали, лікували та піклувалися про неї, вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини земельної частки (паю), розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів на території Веселівської сільської ради Харківського району та земельної ділянки, площею 3,9586 га, на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, яка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] виданого 23 грудня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на права приватної власності на землю за №54. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері в шестимісячний строк позивачі не звернулися. Після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через ненадання відомостей, що стверджують факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] Посилаючись на вказані обставини позивачі просили встановити факт, що вони на день смерті [PERSON], померлої [INFO], проживали з нею за адресою: [ADDRESS]; визнати за кожною з позивачів право на 1/3 частину земельної частки (паю), розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів, на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], якому земельна частка (пай) належала на підставі сертифікату [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №88; визнати за кожною з позивачів право на 1/6 частину земельної частки (паю), розміром 5,47 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], яка успадкувала вказану частину земельної ділянки (пай), в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], якому земельна частка (пай) належала на підставі сертифікату [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №88; визнати за кожною з позивачів право на 1/2 частину земельної ділянки, площею 3,9586 га, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], якій земельна ділянка належала згідно Державного акту [NUMBER], виданого 23 грудня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від голови Веселівського сільського голови Слабченко О.М. надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за відсутності представника ради. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів [PERSON], показання свідка [PERSON] та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Головою Харківської районної державної адміністрації Задорожним Л.І. на підставі рішення Харківської районної державної адміністрації №765 від 08 вересня 1997 року, та зареєстрованого 15 вересня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №88, [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 5,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території КСП «Липці» в с. Веселе Харківського району Харківської області. Право на земельну часту [PERSON] отримав в період шлюбу з [PERSON] Тобто, зазначений земельна частка є об'єкт спільної сумісної власності подружжя і відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України їх частки у праві на земельну частку (пай) є рівними. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції у Харківській області 29 березня 2016 року. Згідно із ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв її. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON], з огляду на вимоги ст. ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, відкрилася спадщина на 1/2 на вище зазначеної земельної частки. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його діти [PERSON]. та [PERSON]., а також дружина [PERSON] Як вбачається з інформації Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 12 грудня 2016 року за вих. №3985/02-14, згідно даних, наявних в держнотконторі, після [PERSON], який помер [INFO], що мешкав на час смерті в [ADDRESS], в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до держнотконтори з заявами про прийняття та про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину після вищевказаного спадкодавця держнготконтора не видавала. Разом з тим, [PERSON] та позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину у порядку ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року шляхом фактичного вступу у володіння майном спадкодавця, по 1/6 частині кожна, а саме: згідно довідки №653, виданої 18 травня 2016 року секретарем виконавчого комітету Веселівської сільської ради Харківського району Харківської область Мостовою Н.Ю., [PERSON], який помер [INFO], на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] разом із дружиною - [PERSON], [INFO]. Позивачі в сою чергу після смерті батька забрали його речі, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області 03 січня 2006 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини земельної частки (паю) розміром 5,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території КСП «Липці» в с. Веселе Харківського району Харківської області та земельної ділянки, площею 3.9586 га, кадастровий номер [NUMBER], на території Веселівської сільської ради, КСП «Липці», яка належала останній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого 23 грудня 2002 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 54. Згідно інформації Весілівської сільської ради № 654 від 18 травня 2016 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS]. Разом з нею на день смерті проживала її доньки [PERSON] та [PERSON] Факт постійного спільного проживання позивачів разом із спадкодавцем підтверджується актом, складеним 23 вересня 2016 року депутатом Веселівської сільської ради Біляєвим С.В. за участю жителів с. Веселого Харківського району Харківської області [PERSON] та [PERSON],згідно якого [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім′єю зі своєю матір'ю [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS], доглядали її до дня смерті, поховали за свої кошти, а також показами свідка [PERSON],яка також підтвердила зазначені обставини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому(гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно , переважно або тимчасово. З Постанови Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі за № 6-125цс12 вбачається , що факт реєстрації особи здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , цей факт не пов'язаний з правом на житло та фактом проживання у ньому. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, підсумовуючи викладене вище та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожної обставини справи окремо, а також достатність та їх взаємний зв'язок, суд дійшов висновку, що наведена сукупність обставин справи підтверджує фактичне проживання позивачів із [PERSON] на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформації Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3985/02-14 від 12 грудня 2016 року, згідно даних, наявних в держнотконторі, після [PERSON], яка померла [INFO], що мешкала на час смерті в [ADDRESS], в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавці до держнотконтори з заявами про прийняття спадщини та про відмову від спадщини ніхто не звертався. Спадкова справа №454/2016 після [PERSON] була заведена на підставі заяви дочок спадкодавці - [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про права на спадщину після вищевказаної спадкодавці держнотконтора не видавала. Разом з тим, суд вважає, що позивачі прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та успадкували по 1/2 частині земельної ділянки та 1/3 частині земельної частки (паю). Таким чином, позивачі фактично успадкували після смерті батьків по 1/2 частині земельної частки (паю) та після смерті матері по 1/2 частині земельної ділянки. 25 травня 2016 року завідуючим Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) загальним розміром 5,47 умовних кадастрових одиниць, що знаходиться в с. Веселе Харківського району Харківської області, яка перебуває у колективній власності КСП «Липці», Що належала чоловіку вищезазначеної спадкодавці - [PERSON], померлому [INFO], спадщину після якого [PERSON] прийняла, але померла не оформивши своїх спадкових прав, та на земельну ділянку площею 3,9586 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради, КСП «Липці», яка належала їй особисто було відмовлено, оскільки не надані відомості, що стверджують факт прийняття спадщини позивачами після вказаної спадкодавці, та запропоновано звернутися до суду. Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)»передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. З огляду на наведене, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], спадщину прийняли, оскільки фактично вступив у володіння спадковим майном батька, та на час відкриття спадщини постійно проживали із матерю, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved