Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON], від імені якої по довіреності діє [PERSON], звернулася в суд з даним позовом про визнання за нею права власності, як за спадкоємцем за заповітом, на спадкове майно, що належало її покійній бабусі [PERSON], яка померла 14 жовтня 2010 року, яке складається з 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться в с.Михайлівка по вул. Л.Українки,13 Борщівського району Тернопільської області. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що при зверненні в приватну нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів, виданих на імя спадкодавця. Вказала, що на 15 квітня 1991 року у колгоспному дворі №13 по вул.Л.Українки в с.Михайлівка проживали і були зареєстровані: бабуся [PERSON], онука [PERSON] та [PERSON] і являлися власниками домоволодіння по 1/3 частині кожен, однак документально не оформили права власності. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивачки [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує повністю. Представник Мельнице-Подільської селищної ради в судове засідання не зявився, подавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. З огляду на наведене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] листом від 23.11.2017 року №911/02-31 відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 14 жовтня 2010 року [PERSON] на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться в с.Михайлівка, вул. Л.Українки, 13 Борщівського району Тернопільської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять другого скликання Кудринецької сільської ради від 16 грудня 1997 року №140 [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої СПД ФОП [PERSON] 16 жовтня 2017 року, інвентаризаційна вартість будинковолодіння, що знаходиться в с.Михайлівка, вул. Л.Українки, 13 Борщівського району Тернопільської області становить 203919 грн. Житловий будинок та господарські будівлі побудовано в 1965-1972 роках. Згідно довідки Мельнице-Подільської селищної ради №1329 від 17.11.2017 року та доданих до матеріалів справи копій особового рахунку з погосподарських книг по с.Михайлівка Борщівського району за 1991-1995 рр., двір, що знаходиться в с.Михайлівка, вул. Л.Українки, 13 Борщівського району Тернопільської області відносився до категорії колгоспних дворів, членами даного двору були: [PERSON] - голова двору, онук-зять [PERSON], онука [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6\~постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991\~року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору, в тому числі і спадкодавцю [PERSON], належало право власності на спірне домоволодіння по 1/3 частині кожному. 30 листопада 2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Кудринецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстровому журналі №242, яким заповіла все належне їй на день смерті майно позивачці [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. 14 жовтня 2010 року в с.Михайлівка Борщівського району померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 107344, видане 15.10.2010 року Кудринецькою сільською радою Борщівського району). Згідно довідки Мельнице-Подільської селищної ради № 1335 від 17.11.2017 року на день смерті [PERSON] в житловому будинку, що знаходиться в селі Михайлівка Борщівського району Тернопільської області по вул. Л.Українки, 13 проживала із онукою [PERSON] Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, обмежено дієздатних спадкоємців у [PERSON] немає. На день смерті [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Згідно довідки Борщівської міської ради №1332 від 17.11.2017 року [PERSON] разом із своєю матірю [PERSON] опікувались, доглядали, утримували, матеріально допомагали до дня смерті бабусі [PERSON] та здійснили поховання останньої. За даними [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44863089 від 23.08.2016 року, до майна спадкодавця [PERSON] відкрито спадкову справу №138/2016 та на імя спадкоємця [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину серії НВА №217769 від 23.08.2016 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 1271. Отже, після померлої [PERSON] такою, що прийняла спадщину, являється позивачка [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і визнати за позивачкою [PERSON], як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, що належало [PERSON], яка померла 14 жовтня 2010 року та яке складається з1/3 частини домоволодіння, розташованого в с.Михайлівка по вул. Л.Українки,13 Борщівського району Тернопільської області. На підставі ст.ст. 16, 25, 26, 392,1218, 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved