Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який в подальшому вточнили і мотивують тим, що на підставі свідоцтва № 6479 про право власності на житло від 05.02.1999р., видане Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] бригади (вул.Гудименка) у м.Запоріжжя. В зазначеній квартирі зареєстровано 4 особи,в тому числі відповідачка [PERSON] Відповідачка зареєстрована в зазначеній квартирі, але в квартирі ніколи не мешкала, є членом сімї, а саме сестрою [PERSON], особисті речі, що належать їй, в квартирі відсутні, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює. Так як до теперішнього часу відповідачка добровільно не знялася з реєстрації, вони вимушені нести додаткові витрати у звязку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованою відповідачки, не можуть вільно розпоряджатися своєї власністю, що порушує їх право власності, усунення яких вони мають право вимагати в судовому порядку. Просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку. Позивачі в судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Проти розгляд справи у заочному порядку не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачів. Відповідачка в судове засідання не з'явилася за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України. Суд, враховуючи згоду позивачів і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 6479 про право власності на житло від 05.02.1999р., виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] бригади (вул.Гудименка) у м.Запоріжжя. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк. 9-11). Згідно довідок Департаменту реєстраційних послуг в зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачка по справі [PERSON] (арк. 20-23). Згідно з актом ОСББ «Калина -ЗП» від 12.12.2016р., [PERSON] зареєстрована в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає (арк.19). Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійснення власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозвязку і достатності, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік, ніяких перешкод їй в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час вона ним не користуються з власної ініціативи, її майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знялася, чим чинить позивачам перешкоди в користуванні житлом, оскільки вони вимушені нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України, суд \~ вважає необхідним захистити порушене право власності позивачів шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, у звязку з чим позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в цій частині слід задовольнити. Позовні вимоги в частині зняття відповідачки з реєстрації за вказаною адресою є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи втратившим право користування є самостійною правовою підставою для зняття відповідачки з реєстрації, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial