Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє [PERSON], звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], що у Подільському районі м.Києва, який був накладений постановою ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником вищевказаної квартири, яка була придбана ним на прилюдних торгах 27.12.2013 р. Однак, він зіткнувся з перешкодою в можливості розпорядження своїм майном, внаслідок накладеного арешту постановою ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 19.02.2010 р. №142/18. Даний арешт було накладено в межах виконавчого провадження до моменту купівлі квартири, до якого він відношення не має. Посилаючись на те, що накладення арешту обмежує його законні права як власника квартири, щодо вільного розпорядження майном, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представником позивача до початку судового засідання подана заява, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача - Подільський РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві - у судове засідання не з'явлався, своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону, поштою надіслав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за відсутності представника відділу. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Матеріалами справи підтверджено, що на підставі свідоцтва від 17.01.2013 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. за реєстром № 49) позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано позивачем 30.01.2013 р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - [NUMBER], номер запису про право власності - 64175. Встановлено, що вказану квартиру позивач придбав на прилюдних торгах, проведених 22.11.2012 р. ПП «Нива-В.Ш.» з реалізації предмета іпотеки за іпотечним договором - вищевказаної квартири, описаного державним виконавцем відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 р., що діяв на час вчинення дії), що підтверджується актом Подільського РВ ДВС у м.Києві (на той час ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві) про продаж нерухомого майна з прилюдних торгів від 27.12.2012 р. Судом встановлено, що прилюдні торги з продажу вищевказаної квартири відбулись в межах виконавчого провадження (ВП № 1263/18) щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 4810 від 26.09.2008 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] (боржник - [PERSON], стягував - ЗАТ «КБ «Приватбанк»). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він зіткнувся з перешкодою в можливості розпорядження своїм майном, внаслідок накладеного арешту постановою ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 19.02.2010 р. №142/18. Даний арешт було накладено в межах виконавчого провадження до моменту купівлі квартири, до якого він відношення не має. Встановлено, що з отриманої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [PERSON] стало відомо, що вказаний об'єкт нерухомості обтяжено арештом, який було накладено постановою ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 19.02.2010 р. №142/18. Як вбачається з листа Подільського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві від 24.07.2017 р., згідно даних з реєстру АСВП виконавчі провадження, в яких стороною є [PERSON] відсутні. В судовому засіданні достеменно встановлено, що власність позивача на час розгляду справи перебуває під арештом. Положення ч.4 ст.41 Конституції України, частина 1 ст.321 ЦК України наголошують на тому, права власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом достеменно встановлено, що в зв'язку з наявністю накладеного арешту на квартиру [PERSON] позбавлений права володіння, користування та розпорядження вказаним майном, що належить йому на законних підставах. Під час розгляду справи судом не встановлено, що зняття арешту з майна, що належить позивачу, може порушити права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи наявність накладеного арешту на об'єкт нерухомості, неможливості скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 41 ч. 4 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328 ЦК України,

Outcome: approved