Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, [INFO] помер [PERSON], батько [PERSON] та чоловік [PERSON] На день смерті [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS], де також зареєстровані та проживають позивачі. Крім них у даному будинку зареєстрований син померлого - [PERSON], який з моменту реєстрації, тобто з 06.02.2013, не проживав та не проживає за вказаною адресою, теперішнє місце його проживання не відоме. Позивачі зазначили, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, для прийняття якого вони вчасно звернулися до нотаріальної контори, однак нотаріус встановив, що за зазначеною адресою зареєстрований ще син померлого - [PERSON], який відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує (а. с. 32). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала (а. с. 32). Представник третьої особи - Черняхівської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з'явився. Суд вважає за доцільне розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. (а. с. 30). Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. Оскільки позивачі не заперечували, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.04.2016 (а. с. 11) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,095 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 12) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 13). Згідно з Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами від 24.02.1984 ( а. с. 16), [PERSON] являється власником цілого жилого будинку з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4, 5). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, придатний для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно. Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Черняхівської селищної ради від 07.07.2016 (а. с. 7), за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають: [PERSON], 1950 р. н., [PERSON], 1971 р. н., та [PERSON], який з дня реєстрації, тобто з 06.02.2013 не проживав за даною адресою і не проживає на даний час. Згідно з п. 4.11 ст. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до суду із позовом про встановлення додаткового строку про прийняла спадщини, а тому є таким, що не прийняв спадщину та не набув право на спадкове майно в розумінні вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України. Сама по собі реєстрації місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного суду України від 3 листопада 2010 року. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивачі просили витрати щодо сплати судового збору покласти на них. З огляду на добровільність даної вимоги, суд не стягує з відповідача судовий збір на користь позивачів, як це передбачено ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved