Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про виділ частини житлового будинку в натурі, про припинення права спільної часткової власності, про визнання права на приватизацію земельної ділянки без згоди співвласника. В обґрунтування своїх вимог вказували, що вони є власниками 2/3 частини буд. № 60 по вул. В. Галви, що в м. Черкаси, співвласником іншої 1/3 частини вказаного будинку є відповідачка [PERSON] Будинок розташований на земельній ділянці загальним розміром 616 кв.м., із них: земельна ділянка розміром 240 кв. м. приватизована та перебуває у власності [PERSON], інші 416 кв.м. не приватизовані та перебувають у користуванні і розпорядженні між [PERSON] та [PERSON] Вказує, що 28.08.2017 було уладено акт розподілу про порядок користування та розпорядження цієї земельної ділянки, за яким 96 кв.м. було у користуванні та розпорядженні [PERSON], а 320 кв.м. у розпорядженні та користуванні [PERSON] На даний час, у [PERSON] виникла необхідність приватизувати земельну ділянку відповідно до акту розподілу про порядок користування та розпорядження земельної ділянки. У вересні 2017 року ДП ЧРФ «Укрспецзем» розроблено план розподілу земельної ділянки, який передбачає нотаріальну згоду відповідача. [PERSON] отримав погодження меж від суміжних землекористувачів, окрім відповідачки. Співвласниця більше року не проживає у своїй частині будинку, засобів зв»язку з нею немає. За таких обставин, позивачі змушені звернутися до суду. Позивач [PERSON], який діє і як представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, взявши до уваги розрахунок часток співвласників, виготовлений КП ЧООБТІ. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, відзив не направляла, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши думку позивача [PERSON] , який діє і як представник позивача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 2/3 частин будинку № 60 по вул. В. Галви, що в м. Черкаси (1/3 частина будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1-2012 від 29.08.2017, посвідченого державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON]; 1/3 частини будинку належить на підставі договору дарування № 1-2218 від 19.09.2017, посвідченого державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] Іншим співвласником 1/3 частини будинку № 60 по вул. В. Галви, що в м. Черкаси є відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2-4233 від 26.11.1999, посвідченого державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] Будинок розташований на земельній ділянці загальним розміром 616 кв.м., із них: земельна ділянка розміром 240 кв. м. приватизована та перебуває у власності [PERSON], інші 416 кв.м. не приватизовані та перебувають у користуванні і розпорядженні між [PERSON] та [PERSON] Актом про порядок користування та розпорядження земельної ділянки від 28.08.2017 встановлено, що 0,3 га земельної ділянка за адресою: м. Черкаси, вул. В. Галви, 60, переходить в користування [PERSON], а 0,1 га залишається в користуванні [PERSON] На даний час, у [PERSON] виникла необхідність приватизувати земельну ділянку відповідно до акту про порядок користування та розпорядження земельної ділянки. У вересні 2017 року ДП ЧРФ «Укрспецзем» розроблено план розподілу земельної ділянки, який передбачає нотаріальну згоду відповідача. У 2017 році [PERSON] провів реконструкцію та добудову житлового приміщення літ. А1-2 (загальною площею 88,2 кв.м., житловою 52,2 кв.м.), сарай літ Е, згідно з повідомленням про початок будівельних робіт К 061172400566, не порушуючи прав відповвідачки. Згідно з ч.1 ст.183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Частина 1 ст. 328 ЦК України зазначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст.356 ЦК України зазначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією із правових форм розпорядження власником своєю часткою у праві спільної часткової власності є право співвласника на виділ у натурі частки із майна, яке є у спільній часткової власності, що встановлено у статті 364 Цивільного кодексу України. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей 358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що співвласниця [PERSON] не проживає у своїй частині будинку, засобів звязку із нею не має, у добровільному порядку договір про виділ у натурі частки із майна укласти неможливо. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що виділ часток можливий, частини будинку відокремлені стіною і мають окремі виходи з вулиці і можуть бути виділені в натурі з одночасним припиненням права спільної часткової власності, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог в частині визнання права на приватизацію земельної ділянки без згоди співвласника, суд вважає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 88 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільному користуванні, здійснюються за спільною згодою, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст. 88 Земельного Кодексу України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної ділянки. Згідно з ст. 96, 103,106,158 ЗК України землекористувач зобов'язаний не порушувати прав суміжних землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства, вимагати від землекористувача сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав на землю,власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його права,у тому числі у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше непередбачено законом або не встановлено судом. Враховуючи вищевикладене,\~суд вважає,\~що позивач\~[PERSON]\~не може\~реалізувати своє\~право на\~приватизацію земельної\~ділянки в\~звязку з\~чим,\~приходить висновку\~про задоволення\~позову та\~визнання права на приватизацію земельної ділянки без згоди співвласника.

Outcome: approved