Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що в травні 2021 року їй стало відомо, що 06.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 25.01.2021 року, про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №АG9371301 від 16.08.2019 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». У виконавчому написі №5857 зазначено, що стягнення заборгованості провадиться за період з 16.09.2019 року по 01.03.2020 року в сумі 14614,30 грн., в тому числі 7000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4114,30 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 3500 грн. - прострочена заборгованість по пені. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату і розмірі 1000 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню за виконавчим написом становить 15614,30 грн. Вважала виконавчий напис від 25.01.2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки укладені між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» спеціальні умови для короткострокового кредиту, договору кредитної лінії №АG9371301 від 16.08.2019 року, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідчені нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, відповідно до договору кредитної лінії №АG9371301 від 16.08.2019 року надана сума кредиту становить 5000 грн., однак у виконавчому написі прострочена заборгованість за сумою кредиту складає 7000 грн. Також, у виконавчому написі зазначено, що прострочена заборгованість по пені становить 3500 грн., але сплата пені договором кредитної лінії №АG9371301 від 16.08.2019 року не передбачена. Тобто, її заборгованість перед відповідачем не є безспірною. А тому просила визнати виконавчий напис від 25.01.2021 року, зареєстрований в реєстрі за номером №5857, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про звернення стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №АG9371301 від 16.08.2019 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за період з 16.09.2019 року по 01.03.2020 року в розмірі 15614,30 грн., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивачки в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та розглянути справу в її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Також, надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Скальський А.І. в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.08.2019 року між позивачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» укладено спеціальні умови для короткострокового кредиту, договору кредитної лінії №АG9371301 (а.с.13-19), згідно з якими надана позивачці сума кредиту становить 5000 грн. Частиною 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. До інших актів законодавства України відноситься Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5. Згідно з п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 25.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 5857 за кредитним договором №АG9371301 від 16.08.2019 року, укладеного між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про стягнення з позивачки заборгованості за період з 16.09.2019 року по 01.03.2020 року в сумі 15614,30 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 4114,30 грн., прострочена заборгованість по пені - 3500 грн., за вчинення виконавчого напису - 1000 грн. (а.с.12). Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц зазначено, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися в безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позивальника не посвідчена нотаріально, отже, не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено судом, укладені між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» спеціальні умови для короткострокового кредиту, договору кредитної лінії №АG9371301 від 16.08.2019 року, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не були посвідчені нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 дійшов правового висновку, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Як вбачається з договору кредитної лінії №АG9371301 від 16.08.2019 року (а.с.13) надана позивачці сума кредиту становить 5000 грн., однак у виконавчому написі прострочена заборгованість за сумою кредиту складає 7000 грн., тобто заборгованість позивачки перед відповідачем не є безспірною. Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №201/11696/16-ц. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що необхідно визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 25.01.2021 року за реєстровим номером 5857 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 14614,30 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, в сумі 1000 грн., таким, що не підлягає виконанню, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.1, 33). Що ж стосується стягнення з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивачки витрат за надання правничої допомоги в сумі 6000 грн., то необхідно зазначити наступне. 26.05.2021 року між адвокатами Роскрут О.С., Роскрут В.В. та позивачкою [PERSON] укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.20). Відповідно до акту виконаних робіт від 31.05.2021 року (а.с.23), позивачка сплатила грошові кошти в сумі 6000 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією від 26.05.2021 року (а.с.23). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачкою не надано належного доказу про оплату правничої допомоги, зокрема прибуткового касового ордеру з усіма обов`язковими реквізитами. На підтвердження складу та розміру витрат, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року по справі №127/21552/17. Суд вважає, що посилання представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на те, що позивачкою не надано належного документу на підтвердження розрахунку витрат на правничу допомогу є безпідставним, оскільки оплата за надання правничої допомоги підтверджується наданою квитанцією до прибуткового ордера від 25.05.2021 року, яка містить всі обов`язкові реквізити, а також підпис та печатку адвоката. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial