Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивачка 17.07.2019 року звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.2004 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними побудовами по [ADDRESS] та зареєстрований відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 6618644 від 28.02.2005 року. Також, КП «БТІ та містобудування Полтавського району» виданий технічний паспорт на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок по [ADDRESS] від 26.01.2005 року. Згідно довідки виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району за № 02-45/1924 від 03.07.2019 року, відповідачка - [PERSON] , [INFO] та її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою : [ADDRESS] з 10.08.2017 року, але за вищевказаною адресою не проживають. Факт не проживання [PERSON] та її неповнолітнього сина - [PERSON] в будинку [ADDRESS] підтверджується актом обстеження від 04.07.2019 року, засвідченого секретарем Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за участю : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Також, згідно письмових пояснень : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтверджується факт відсутності [PERSON] та її сина [PERSON] за місцем реєстрації. Відповідно до ст.41 Конституції України, яка гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», де зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 283 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Факт реєстрації відповідачки та її сина порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, а також позбавляє можливості в оформленні субсидії та призводить до необхідності сплачувати комунальні платежі за останніх. Так, згідно довідки Полтавської філії районних електромереж АТ «Полтаваобленерго» від 13 серпня 2019 року за № 13-22-03-714 відключене електропостачання у зв`язку з самовільним підключенням після відключення за заборгованість за спожиту електричну енергію. Крім того, заборгованість за використану електричну енергію складає - 233,02 грн, а заборгованість по актам порушення «ПКЕЕН» - 2 358,92 грн. Порядок реєстрації, зняття з реєстрації громадян, а також іноземців чи осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтвом про смерть. Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.ч.1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку і ( квартирі ), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником; член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч. 4 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків ( усиновлювачів ) або одного з них,з ким вона проживає,опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є : право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб. Ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України про здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за собою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача ( власника ) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, враховуючи, що відповідачка та її син у будинку належному їй не проживає понад один рік, не сплачує плату та заборгованість за користування жилим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вона має право на поновлення права користування та розпорядження своїм майном. Окрім того, звертає увагу суду, що в силу ст.160 СК України місце проживання дитини визначається місцем проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків,з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідним від права батьків ( або одного з них ). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер ( поважні або неповажні ) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати,що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Факт не проживання [PERSON] , підтверджується актом обстеження від 04.07.2019 року та іншими вищезазначеними доказами. У будинку, крім відсутності електропостачання, також відключене газопостачання, що підтверджується актом від 14 серпня 2019 року складеного слюсарем в присутності представників ПАТ «Полтавагаз». Відповідно до довідки Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 19 серпня 2019 року за № 02-21/1940 зазначено, що позивачка - [PERSON] зверталася до сільської ради з проханням зняти з реєстрації [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до Конституції України та ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Прохала : Визнати [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 09.06.2004 року, такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, її представник - адвокат Бурбак Л.В. ( а. с. 48 ) та треті особи, що не заявляють самостійних вимог - Служба у справах дітей Полтавської РДА та Мачухівської сільради Полтавського району Полтавської області, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити,не заперечували щодо розгляду справи в заочному порядку у відсутність відповідачів ( а. с. 41, 50, 51, 56, 73, 78, 84 ). Відповідачка [PERSON] ( в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина - [PERSON] ) повторно не з`явилась в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації, про що маються докази у справі у вигляді повернутої на адресу суду поштової кореспонденції суду з відмітками пошти «адресат не проживає» ( а. с. 42-43, 52-53, 63-65 ). Щодо неї на сайті суду опублікованого оголошення про її виклик ( а. с. 83 ). Від неї не надійшло відзиву на позов, будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які послалася в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 6 -21, 33-35. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, так як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. в силу ст.160 СК України місце проживання дитини визначається місцем проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків,з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідним від права батьків ( або одного з них ). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер ( поважні або неповажні ) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати,що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Outcome: approved