overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачка 01.06.2016 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 05.09.2009 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає та залишиться проживати із позивачкою. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливе. Згода на утримання дитини між ними досягнута, майнового спору не має. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог, не заперечувала розгляд спави в заочному порядку ( а. с. 23 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином, про що є докази в матеріалах справи, направлені йому за адресою його реєстрації ( а. с. 14 ) судові повістки з повідомленнями повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням строку зберігання», що згідно вимог закону вважається належним повідомленням ( а. с. 32-33, 34-35, 42-44 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомленого відповідача в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 05.09.2009 року в виконкомі Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 07 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] ( а. с. 5 ), який проживає та залишиться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з травня 2016 року, не підтримують шлюбно сімейних стосунків. Спори про майно та місце проживання дитини відсутні. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно та збереженню не підлягає. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка 01.06.2016 року звернулась у суд з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 19.11.2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них народилась дочка: [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними часто виникали конфлікти та суперечки, у зв'язку із чим шлюбні відносини були фактично припинені. З 2015 року вони проживають окремо, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Також просить розглянути справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Так, за зареєстрованим місцем проживання відповідача ([ADDRESS]) було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та матеріали справи із повідомленням про виклик у судове засідання на 17.06.2016 року. Рекомендований лист із повідомленням про вручення поштового підправлення повернувся на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». На виклик в судове засідання 14.07.2016 року відповідач повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подав. Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане відділом РАЦС Червоноградського управління юстиції в Львівській області серії [NUMBER] від 19.11.2011 року. Від спільного проживання у сторін [INFO] народилась дочка: [PERSON], що підтверджується наявною копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 04.07.2012 р. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного сімейного господарства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Тому, позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивачка 01.06.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 27.06.2017 р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача залучено орган опіки та піклування Тисменицької РДА Івано-Франківської області. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, в якому народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.02.2007 р. З березня 2006 року відповідач проживає окремо від них з сином, не бере жодної участі у вихованні та утриманні сина, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не цікавиться його здоров»ям, навчанням. Позивачка та її представник у судове засідання не з»явились, у поданій суду заяві представник позивачки просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не зявився повторно, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, починаючи з березня 2006 року ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме: не спілкується з ним та не підтримує з ним жодних стосунків, не піклується про його здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться його вихованням, навчанням у школі, не проявляє щодо нього батьківської турботи і піклування, не надає йому жодного матеріального утримання. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема: висновком комісії з питань захисту прав дитини № 17-17/02-20 від 17.10.2017 р., актом обстеження матеріально-побутових умов сімї від 06.04.2017 р., копією характеристики [PERSON], копією свідоцтва про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, виходячи з інтересів дитини, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина. З відповідача слід стягнути у користь позивачки 640 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

\~\~\~\~ Позивачка 01.06.2017 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень\~ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб V-НО №386023, виданого 25.11.1989 року. Подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-НО № 418576, виданого 16.11.2004 року, та копією свідоцтва про народження І-НО №157775, виданого 23.06.2000 року. На підставі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 01.06.2017 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 01.06.2017 р. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивачка 01.06.2020 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 09.08.2013 року розпався через не складення сімейного життя, тому шлюбно-сімейні стосунки фактично припинено з 2019 року, внаслідок чого спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. Спору про майно не мають, дітей не мають. Тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON] . В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 14 ). Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень з відмітками про отримання судової повістки ( а. с. 18) та повернутими на адресу суду повістками з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 22-23, 28-30), що згідно вимог чинного законодавства є належним повідомленням. Від нього не надійшло станом на 23.11.2020 року заяви про відкладення розгляду справи та позивачка погодилася на заочний розгляд справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 09.08.2013 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб ( актовий запис № 970 ) ( а. с. 3 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно сімейних стосунків з 2019 року, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спору про поділ майна не мають. Надання сторонам строку для примирення є недоцільним, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивачка 01.06.2020 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання як дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х літнього віку, посилаючись на те, що від укладеного 18.07.2018 року шлюбу, який на даний час не розірваний, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не має змоги на даний час працювати та отримує соціальну щомісячну грошову допомогу у сумі 860 грн. Відповідач працює, має автомобіль, але не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання як дружини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не меш ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку. В судовому засіданні представник позивачки в особі адвоката - Прохур Н.І. ( а. с. 15 - 17 ) позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження своїх вимог. Вказала, що їй відомо, що відповідач не є інвалідом, іншим особам аліменти не сплачує, утриманців не має. Інших доходів, ніж вказано в довідці, не має. Відповідач позов не визнав, пояснив, що постійно надає допомогу сім`ї та утримує не тільки свою дитину, дружину, але й дитину дружини від першого шлюбу, не зважаючи на незадовільний стан свого здоров`я. І цього робити не може через брак котів та не впевнений, що якщо це будуть кошти, то позивачка буде їх витрачати на дитину. Додав, що не є інвалідом, іншим особам аліментів не сплачує та утриманців не має, а автомобіль йому не належить наданий час. Доказів на підтвердження своїх заперечень не має. Прохав в позові відмовити. Судом встановлено, що сторони від укладеного 18.07.2018 року шлюбу, який на даний час не розірваний, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини та її як дружини, хоча вона отримує лише 860 грн. соціальної допомоги та не має змоги працювати. Відповідач іншим особам аліментів не сплачує, утриманців не має, інвалідом не приходиться. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180, СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно ст. 84 ч. 2 СК України, оскільки право на утримання має дружина, з якою проживає дитина і в разі розірвання шлюбу до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачкою у позові зазначені мінімальні розміри аліментів до стягнення згідно вимог діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачка 01.07.2014 року звернулась до суду з позовом (уточненим в ході розгляду справи) до відповідача про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 18 років. Позов мотивувала тим, що розпорядженням Попільнянської РДА Житомирської області дитині [PERSON], [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківськихправ; його батько рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14.01.2014 року таких прав відносно свого сина позбавлений; він належним чином не утримує дитину, яка проживає з нею, а вона (позивачка) є опікуном дитини; мати дитини померла. В судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Представник органу опіки та піклування Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації позов підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час його проведення повідомлений належним чином, тому суд проводить заочний розгляд справи, проти чого не заперечує позивач. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки він не протирічить закону та обставинам спору між сторонами. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд стягує з відповідача аліменти в розмірі ? частини його доходів на утримання дитини, оскільки він, не виявивши бажання приймати участь у розгляді справи, не спростував вказані в позовній заяві обставини. У справі наявні докази про родинні стосунки відповідача з дитиною, опікунство відносно неї позивачки ( а.с.4-11). Судові витрати, які позивачкою при зверненні до суду не сплачені, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка 01.07.2016 року звернулась у суд з даним позовом. В позовній заяві послалась на те, що 15.11.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. На даний час їхня сім'я існує лише формально. Почуття любові та поваги втрачено. Надалі перебувати з ним у шлюбі не бажає, тому просить шлюб розірвати. Сторони подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив наступне: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №163512, видане Реклинецькою сільською радою Сокальського району Львівської області, актовий запис № 12. Під час подружнього життя у сторін 09.05.2006 року народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Відповідно до\~ст.174 ЦПК України\~позивач\~\~може відмовитися від\~\~позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує\~\~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і\~\~продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного сімейного господарства, проживають окремо, а також згідні на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивачка 01.07.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на те, що 21 червня 2012 року померла [PERSON], про що 23.06.2012 року виконавчим комітетом Абазівської сільської ради Полтавського району складено відповідний актовий запис за № 18 та видано свідоцтво про смерть серії I- КЕ № 218862. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на : приватизовану земельну ділянку площею - 2,95 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Абазівської сільської ради Полтавського району; приватизованих земельних ділянок загальною площею - 0,33 га., для обслуговування житлового будинку та господарських будівель ( площею - 0,25 га.) та для ведення особистого підсобного господарства ( площею - 0,08 га.) в с. Абазівка Полтавського району; житловий будинок з господарськими будівлями, по вул. Степній, 24, в с. Абазівка Полтавського району. Приватизовані земельні ділянки загальною площею - 0,33 га., передані для обслуговування житлового будинку та господарських будівель ( площею - 0,25 га. ) та ведення особистого підсобного господарства ( площею - 0,08 га. ) в с. Абазівка, Полтавського району, належать [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії II - ПЛ № 052754, виданого 03.10.1996 року Абазівською сільською радою Полтавського району. Житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Степній, 24, в с. Абазівка Полтавського району, належить [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого 10.05.1961 року головою Абазівської сільської ради, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 6. 08 квітня 1991 року [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В установлений ст. 1269 ЦК України строк вона подала до Полтавської райдержнотконтори заяву про прийнятітя спадщини на майно померлої 21.06.2012 року [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії № 02-31/050, виданої 30.05.2016 року нотаріусом Полтавської райдержнотконтори, на майно померлої 21.06.2012 року [PERSON] відкрита спадкова справа № 684/2012 за заявою про прийняття спадщини від неї.

Outcome: approved