Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Також позивачка заявила прохання про звільнення її від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є користувачем квартири [ADDRESS] , ордер на проживання в якій був виданий її батьку [PERSON] виконкомом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області 03.07.1996 року. У вказаному помешканні, крім позивачки, також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який у 2012 році виїхав на постійне місце проживання в смт. Довбиш Баранівського району Житомирської області , де ї проживає по теперішній час. Таким чином [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає без поважних причин з 2012 року і не має наміру повертатись. Позивачка зазначає, що з 2012 року особисто сплачує за комунальні послуги по особовому рахунку , який відкритий на вказану квартиру. З огляду на те, що відповідач більше семи років не проживає у зазначеній квартирі тривалий час не вносить плату за користування житлом і надання комунальних послуг , не виконує обов`язки наймача, проживає в іншому районі та має іншу сім`ю , тому позивачка вважає, що відповідач втратив право на користування зазначеною квартирою , оскільки він не проживає в ній понад шість місяців без поважних причин. В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Представник третьої особи Новобілокоровицького багатогалузевого комунального підприємства в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням, наявним в матеріалах справи, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідка, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Позивачка є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання з дитинства та є користувачем квартири [ADDRESS] , при цьому ордер на проживання у вказаній був виданий її батьку [PERSON] виконкомом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області 03.07.1996 року, що стверджується копією паспорту позивачки (а.с.5), пенсійного посвідчення (а.с. 7), копією ордеру (а.с.8). У вказаній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON] , а також: її батько - [PERSON] , матір - [PERSON] , дочка - [PERSON] , [INFO], син - [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , що стверджується довідкою Білокоровицької сільської ради Олевського району № 1633 від 09.04.2019 року (а.с.9). Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 13.08.2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, що стверджується копією рішення суду (а.с.12). Судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі понад шість місяців , що стверджується актом від 27.09.2018 року складеного комісією Новобілокоровицького багатогалузевого комунального підприємства ( а.с.10) з якого вбачається, що відповідач [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] не проживає по місцю реєстрації з 2012 року і по даний час, а також показаннями свідка [PERSON] . Позивачка в одноособовому порядку сплачує за комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкритий на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 317 від 10.04.2019 року (а.с.11). Враховуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України слідує, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачка є користувачем квартири по [ADDRESS] , у якій зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком. Однак, відповідач без поважних причин понад шість місяців не проживає (відсутній) у вказаній квартирі. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11 грудня 2003 року встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно - є підставою для зняття з реєстрації і реєстраційний орган не вправі відмовити у знятті з реєстрації такої особи, оскільки згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Враховуючи, що позивачка є користувачем квартири [ADDRESS] , відповідач з 2012 року, тобто більше семи років не проживає у зазначеній квартирі, тривалий час не вносить плату за користування житлом та не сплачує кошти за надання комунальних послуг, не виконує обов`язки наймача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved