Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] померла їх мати, [PERSON], яка постійно та на час відкриття спадщини проживала в [ADDRESS]. За життя остання склала заповіт, в якому ? частину належного їй на підставі Договору «О предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на право личной собственности с числом комнат от одной до пяти включительно» житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за вищевказаною адресою заповіла [PERSON], а другу частину цього ж будинку - [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. Спадщину після її смерті прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці спадщину не приймали. 12.07.2002 року вони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) та права власності на майновий пай. Отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок державним нотаріусом їм було відмовлено у зв`язку із відсутністю державної реєстрації на нерухоме майно. Тому просять визнати право власності на вищезазначений житловий будинок загальною площею 116,3 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м. в [ADDRESS] по праву спадкування за законом та за заповітом після смерті [PERSON] на 11/20 часток за [PERSON], на 9/20 часток за [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 3/20 за кожною. Позивачі в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяву, в якій просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. (а.с. 75 ). Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. (а.с. 74). Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). Відповідно до довідки Бобровицької міської ради Чернігівської області, від 12.03.2016 року за №883, остання на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], разом з нею на день смерті і протягом шести місяців за вищевказаною адресою проживав син [PERSON], невістка [PERSON], онук - [PERSON] (а.с.32). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бобровицького нотаріального округу, Янчук В.О. 07.12.2000 року, в якому ? частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповідала сину, [PERSON].; другу частку зазначеного житлового будинку заповіла [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Як вбачається із спадкової справи №610/2001, 28.08.2001 року із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися [PERSON], яка змінила прізвище на «Волошина» після реєстрації шлюбу (а.с. 27) та [PERSON] (а.с. 57, 60). 31.08.2001 року із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с. 58, 59). 26.02.2005 року [PERSON] подав заяву до нотконтори про відсутність претензій щодо спадкового майна (а.с.61). 12.07.2002 року державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Світанок» [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.69). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок державним нотаріусом Бобровицької райдержнотконтори було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що винесена відповідна постанова від 01.11.2016 року (а.с. 33). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до вимог ст. ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з приписами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст. 1223 ЦК України передбачено, що право спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Із договору «О предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на право личной собственности с числом комнат от одной до пяти включительно» від 24.09.1974 року вбачається, що згідно рішення виконкому Бобровицької міської ради депутатів № 161 від 12.09.1974 року, [PERSON] було виділено в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно по [ADDRESS] загальною площею 600 кв.м. Згідно довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 195 від 18.05.2016 року, у зв`язку із перенумерацією будинку, станом на 18.05.2016 року номер будинку змінився з «[ADDRESS]», на «[ADDRESS]». (а.с. 34). На наданій земельній ділянці забудовник, [PERSON] була зобов`язана збудувати одноповерховий цегляний будинок та допоміжні будівлі: сарай, вбиральню. Відповідно до вимог п. 9 договору, після закінчення будівництва побудовані на земельній ділянці будівлі стають особистою власністю забудовника після визнання прийомною комісією місцевої ради депутатів повної готовності побудованих будівель, оформлених актом комісії. Даний Акт не зберігся, через тривалий час його зберігання. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка була чинною на момент завершення будівництва на зазначеній земельній ділянці визначалося, що правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація будинків були Нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Посвідчення договору було здійснене нотаріусом Бобровицької нотаріальної контори Гайдуком В.Г. 19.12.1974 року за № 2996, про що свідчить відповідна відмітка в договорі (а.с.36). Як вбачається із матеріалів справи, будинок був побудований та введений в експлуатацію в 1978 році, була виписана будинкова книга, родина [PERSON] зареєструвала у цьому будинку місце свого проживання з липня 1978 року (а.с. 76-81). Зареєструвавши місце проживання у житловому будинку держава визнавала його існування як житлового будинку, оскільки відповідно до вимог житлового законодавства зареєструвати місце проживання можна було лише у житловому будинку. На час реєстрації місця проживання померлої [PERSON] та членів її сім` - вищевказаний будинок вже обліковувався житловим будинком, про що свідчить будинкова книга (а.с. 76-81 ). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). При цьому обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у межах міст і сіл передбачено не було. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки не збереглося записів у по господарських книгах міста Бобровиця щодо домоволодіння спадкодавиці позивачів в справі, то єдиними доказами наявності таких записів та визнання органами державної влади права власності на домоволодіння є «Договор о предоставлении в бессрочное пользованне земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на праве личной собственности, с числом комнат от одной до пяти включительно», який був нотаріально посвідчений. Враховуючи те, що спадкодавиця [PERSON] померла, спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли, спадкоємці за законом та за заповітом спадщину прийняли, подавши заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їм було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачі не можуть в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ними права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину, тому суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved