Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивачка 29 серпня 2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому прохала визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 02 квітня 2013 року, на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки розміром 4,340 га, яку надано [PERSON] у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення 38 сесії 23 скликання Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області від 17.09.2001 року, яка перейшла в порядку спадкування [PERSON], який помер 31.05.1999 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що 02 квітня 2013 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину та частково її оформила. На даний час позивачка не може оформити спадкові права на земельну ділянку площею 4,340 га, належну її тітці [PERSON], спадщину після якої прийняв батько позивачки [PERSON], а після батька прийняла мати спадкодавець [PERSON], оскільки не встановлений факт прийняття її батьком [PERSON] спадщини після смерті його рідної сестри [PERSON] та оскільки Державний акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті [PERSON] В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача Волошнівської сільської ради в судове засідання не зявився, в заяві до суду просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не зявилися, будучи повідомленими про розгляд справи в суді, заперечень проти позову не надали. Справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого секретарем Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області [PERSON] 14.09.2006 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 16). На частину спадкового майна після смерті [PERSON] державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] 22.04.2015 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстр. № 521 (а.с. 25) Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12.02.2015 року та рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2016 року за позивачем було визнано права власності ще на частину нерухомого майна земельні ділянки площею 5,099 га та 4,275 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Волошнівської сільської ради (а.с. 26-30). На земельну ділянку площею 4,340 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Волошнівської сільської ради і належить тітці позивачки [PERSON] позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину оскільки невстановлений факт прийняття спадщини її батьком [PERSON] після смерті його рідної сестри тітки позивачки [PERSON], не підтверджуються їх родинні відносини та виданий [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю суперечить вимогам законодавства України, так як виданий після смерті власника. Посилаючись на вказані обставини, державний нотаріус Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] надала 10.02.2016 року довідку-розяснення, в якій рекомендувала для вирішення даних питань звернутися до суду (а.с. 22). Спір підлягає вирішенню на підставі ст. ст. 392, 1217, 1268-1270 ЦК України. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення даних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщин у якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт проживання [PERSON], яка померла 02.04.2013 року, разом з її чоловіком [PERSON], яким помер 31.05.1999 року, до дня смерті останнього, тобто факт прийняття спадщини, встановлений вищевказаним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2016 року, а отже доказуванню не підлягає. Згідно довідки-характеристики, виданої виконкомом Волошнівської сільської ради Роменського району Сумської області 17.12.2015 року № 543, спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON], який своєчасно вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавиці розпорядився її особистими речами. Інших спадкоємців за даними сільської ради немає. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Волошнівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 33). Таким чином [PERSON] згідно положень закону прийняв спадщину після своєї сестри [PERSON] Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом народження [PERSON] серії ТГ № 042677 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00018373014 від 17.07.2017 року щодо народження [PERSON], де їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13, 31). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю I-СМ № 037468, виданим 10 травня 2002 року Волошнівською сільською радою Роменського району Сумської області на підставі рішення 38 сесії 23 скликання Волошнівської сільської ради від 17.09.2001 року, власником спадкових земельних ділянок загальною площею 4,430 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Волошнівської сільської ради значиться [PERSON], яка померла 30 вересня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 040249, виданим Волошнівським сільвиконкомом Роменського району Сумської області 01.10.1998 року (а.с. 15, 20, 21). Як вбачається з Державного акту про право колективної власності на землю серія СМ 00022 від 30.06.1995 року у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству імені Кірова с. Волошнівка Волошнівською радою була передана земельна ділянка загальною площею 2869 га. і згідно додатку до цього Державного акту [PERSON] була членом цього с/г підприємства. Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За обставинами справи Державний акт на право приватної власності на землю I-СМ № 037468, виданий Волошнівською сільською радою Роменського району Сумської області власнику 10 травня 2002, тобто після її смерті. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved