Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивачі, звернулись до суду з позовом до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, у якому просять суд визнати протиправними дії Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради щодо відмови у наданні позивачам звільненого жилого приміщення - кімнати [ADDRESS] , яке звільнилось після смерті [PERSON] , матері позивача [PERSON] . Також позивачі просять суд визнати за ними право на одержання у безстрокове користування жилого приміщення - кімнати [ADDRESS] та зобов`язати виконавчий комітет Запорізької міської ради вирішити у встановленому порядку питання щодо надання позивачам звільненого жилого приміщення. Представник позивачів - адвокат Боярчук Н.В., надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник Виконавчого комітету Запорізької міської ради - головний спеціаліст департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради Худолій Н.В. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує на підставі письмового відзиву, відповідно до якого ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, може бути надано тільки на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов, позивачі є власниками 39/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , а не наймачами, отже законні підстави для надання їм кімнати [ADDRESS] відсутні. Представник третьої особи - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та письмові пояснення відповідно до яких враховуючи перебування дитини - [PERSON] на квартирному обліку, застарілість норм чинного законодавства, що регулюють житлові питання, вважає що права дитини в частині поліпшення житлових умов шляхом надання вивільненого житлового приміщення потребують захисту суду. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на житло від 10.10.2012 №261 виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Ленінському району 39/100 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Кімната [ADDRESS] , у якій була зареєстрована мати позивача [PERSON] - [PERSON] , знаходиться у комунальній власності міста Запоріжжя, власником є територіальна громада міста в особі Запорізької міської ради, що підтверджується рішенням виконавчого комітету від 19.12.2016 №794/14. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 23.01.2018 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. [PERSON] , згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 16.03.2018 року № 141р перебуває на квартирному обліку за місцем мешкання складом родини 3 особи: [PERSON] , [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син. Після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] , звернувся до Запорізької міської ради з заявою про надання родині звільненої жилої кімнати в комунальній квартирі за місцем мешкання, а саме кімнати № [ADDRESS] площею 14,20м.кв., наймачем якої була [PERSON] , його мати. 28.03.2018 року листом Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР заявнику було відмовлено в наданні звільненої жилої кімнати в квартирі спільного заселення. Вирішуючи викладену ситуацію, суд керується ст. 54 ЖК України, відповідно до якої ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34). надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймам або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. Пунктом 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих примирень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 визначено, що ізольоване жиле приміщення, що звільнилося у квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (пункти 13 і 14 Правил), незалежно від його перебування на квартирному обліку, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати 13,65 квадратного метра на одну людину, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим рівня середньої забезпеченості жилою площею громадян у даному населеному пункті, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Вказані правила застосовуються незалежно від належності жилого будинку. Зазначеними нормами права закріплено порядок надання особі звільненого ізольованого жилого приміщення в квартирі спільного заселення, незалежно від належності жилого будинку. за її проханням при наявності наступних умов: проживання особи в ізольованому жилому приміщенні квартири спільного заселення, потреба особи в поліпшенні житлових умов незалежно від перебування на квартирному обліку, перебування особи на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, дотримання вимог щодо загального розміру жилої площі на 1 людину. Всі зазначені умови в даному випаду дотримані. Так, позивачі мешкають в ізольованому жилому приміщенні квартири спільного заселення - кімнаті № 6 площею 16,30м.кв., перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при наданні в користування звільненої кімнати загальний розмір жилої площі на 1 людину складатиме 10,17м.кв., що менше норми. При цьому статус особи, що претендує на отримання звільненої жилої кімнати, а саме - наймач він чи власник ізольованого приміщення в квартирі, де звільнилось жиле приміщення, не є таким, що впливає на обсяг прав особи/громадянина при отриманні такого жилого приміщення з підстав, передбачених ст. 54 ЖК України, по наступним підставам: Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (ст. 24 Конституції України). Статтею 1 ЖК України встановлено, що відповідно до Конституції України громадяни України мають право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав держави і громадських організацій. Відповідно до ст. 31 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення. З аналізу даних норм права вбачається, що у житлових правовідносинах, що регулюють права громадян на поліпшення житлових умов шляхом одержання жилого приміщення у користування, кожен громадянин, незалежно від того, є він наймачем жилого приміщення чи власником, незалежно від належності житлового будинку, квартири, за умови потреби в поліпшенні житлових умов, має рівні права. Постановою Верховного суду від 10 вересня 2019 року по справі №0440/5515/18 визначено поняття дискреційних повноважень адміністративного органу, відповідно до якого під ним слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількості юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращім за даних обставин. Оцінюючи рішення, яке є результатом реалізації суб`єктом владних повноважень дискрекції у питаннях, віднесених до його компетенції, суд перевіряє, чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо, неупереджено, з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення. Порушення будь-якого з цих критеріїв є достатнім для висновку про те, що рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним і, як наслідок, для його скасування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачі мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення, відмова виконавчого органу у наданні їм цього приміщення є безпідставною, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved