Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про участь у вихованні дитини, посилаючись на наступні обставини. Вони є батьками [PERSON]. Їх син та відповідачка по справі [PERSON] перебували в шлюбі з 17.05.2008 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2012 року їх шлюб був розірваний. Від даного шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають спільну дитину - їх онука [PERSON], [INFO]. На даний час відповідачка перешкоджає їм в спілкуванні з їх онуком, змінила місце проживання і не допускає їх до нього. Вважають, що вони мають право на участь у вихованні їх онука, виходячи з наступного. Відповідно до ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь в їх вихованні. Батьки або інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Згідно ст.263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом, відповідно до ст.159 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Їх право на участь у вихованні онука не обмежене, немає ніяких протипоказань для їх спілкування з ним. Розірвання шлюбу між їх сином і [PERSON] не повинно перешкоджати їм в участі у вихованні малолітнього онука [PERSON], [INFO]. Дитина повинна відчувати в рівній мірі турботу як з боку батьків, так і з боку бабусі і дідуся. На противагу зазначеним нормам закону відповідачка чинить їм перешкоди не тільки у вихованні дитини, а й взагалі в спілкуванні з ним. Вони не бачили онука з початку січня 2016 року, всі спроби зустрічі з ним відповідачка присікає в корені. Мобільний телефон дитини постійно поза зоною дії мережі, відповідачка налаштовує [PERSON] проти них, переконуючи його в тому, що вони проклинають її і бажають їй смерті. Вона також переконує онука в тому, що такий батько, як їх син, йому не потрібен і що було б набагато краще, якби [PERSON] відмовився від свого сина. Факт даних перешкод у вихованні дитини можуть підтвердити свідки. За таких обставин вважають, що їм слід визначити спосіб участі виховання онука у вигляді систематичних побачень, можливості відвідування дитиною місця їх проживання. Оскільки ухвалою суду від 07.02.2017 року у цивільній справі № 182/3803/16 - ц (провадження №2/0182/597/2017) була затверджена мирова угода, відповідно до якої батькові дитини [PERSON] було визначено спосіб участі у вихованні з 09.00 год. суботи до 11.00 год. неділі з можливістю ночівлі у [PERSON], а вони живуть з [PERSON] за однією адресою, вважають розумним визначити їм спосіб участі у вихованні їх онука з 11.00 до 15.00 години в неділю щотижня. Крім того, в рамках розгляду справи № 182/3803/16-ц [PERSON] ставив питання про можливість проведення з їх онуком (своїм сином) спільного літнього відпочинку. Вирішуючи питання про участь [PERSON] у вихованні їх онука мирно, останній попросив залишити дані вимоги без розгляду, так як відповідачка не була готова до компромісного рішення з цього питання і разом зі своїм представником [PERSON] попросила у них час, щоб подумати. Ухвалою суду від 07.02.2017 року вимога про спільний літній відпочинок з дитиною [PERSON] були залишені без розгляду. Надалі [PERSON] зірвала процес мирного врегулювання цього питання. За таких обставин вважають за необхідне доповнити їх вимоги вимогою про можливість проведення з їх онуком спільного літнього відпочинку, тому що вони нормальні бабуся і дідусь, ніякої шкоди дитині не завдавали і не завдають і мають бажання його оздоровлювати влітку. Судом по суті дані вимоги не вирішені, залишення їх без розгляду в іншій справі не перешкоджає повторному розгляду цих вимог в рамках інших судових розглядів. Тому звернулись до суду і просять ухвалити рішення суду, яким визначити спосіб їх участі у вихованні дитини - онука [PERSON], [INFO], шляхом встановлення систематичних побачень один раз на тиждень: по неділях, з 11.00 до 15.00 годин, з можливістю відвідування в ході цих побачень їх місця проживання і спільного літнього відпочинку: щорічно, протягом одного місяця під час літніх канікул. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що онука вони люблять, він їх також любить. Онук ріс в них змалечку, з самого народження до того часу, як їх невістка розійшлась з їх сином. Після розлучення невістка іноді давала їм онука і то тоді, коли вони сплачували їй аліменти. Тобто маніпулювала дитиною. Вони дитину фактично в невістки за ті аліменти купували на деякий час. В останнє вони спілкувались з онуком нормально в грудні 2015 року на [PERSON] святого Миколая, коли невістка дала їм [PERSON] на один день. В 2016 році невістка дала [PERSON] їх синові всього три рази. Останній раз вони бачили онука в райлікарні, коли приїздили провідувати свого родича. Невістка в цій лікарні працює і водить [PERSON] до себе на роботу, бо ні з ким залишити його вдома. Їх син служить в АТО. В березні він на тиждень приїздив додому, але свого сина не бачив. До цього вони домовились з невісткою, що вона дасть батькові сина, коли той прийде з АТО. Але 18.03.2017 року, коли син поїхав по [PERSON], невістка вийшла до нього разом із своїм співмешканцем і стали провокувати їх сина на сварку. Співмешканець штовхнув сина, позривав з нього медалі. Її чоловік, який їздив разом з сином, вступився за сина та набив морду співмешканцю невістки. А невістка холоднокровно знімала цю бійку на телефон. Вона теж знаходилась в машині і все бачила. Вони приїхали в Нікополь разом з сином, бо хотіли поїхати на ринок і щось купити дитині. Вони дуже люблять свого онука і вважають, що дитина не повинна страждати через матір. Вона на невістку ніколи поганого слова не сказала. А невістка налаштовує дитину не тільки проти батька, а й проти них з чоловіком. У дитини практично весь час вимкнений телефон, щоб вони не мали змоги додзвонитись до онука. Зараз вони в телефоні [PERSON] взагалі в «чорному списку». В школу вони не приходили, щоб не провокувати дитину. Раніше вони приходили в дитячий садочок, але вихователі боялись давати їм онука для спілкування. Вона не заперечує, щоб суд визначив їм з чоловіком часи побачення з онуком через тиждень, а саме: з 11.00 години до 15.00 години в неділю (через неділю) і місяць на літніх канікулах, щоб вони могли звозити онука на море. А взагалі покладається на думку суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги також підтримав і суду пояснив, що він пишається своїм сином воїном АТО. В березні 2017 року син приїхав додому на тиждень і вони хотіли забрати до себе онука, щоб син побув з батьком. Коли вони приїхали за онуком, вийшла невістка [PERSON] із своїм співмешканцем. Він палив за машиною, а син пішов до невістки. Почув крик, побачив, що син щось пише на машині, а співмешканець невістки махає руками, провокуючи їх сина. Він підбіг до них, зробив співмешканцю невістки зауваження, а той вдарив його сина та позривав з нього медалі. Він теж вдарив співмешканця невістки, заступившись за сина. Зчинилась бійка прямо на очах дитини. Невістка крикнула [PERSON]: «Біжи», а сама стала знімати все на телефон. Останній раз він онука бачив в райлікарні, коли провідував свого батька. Невістка приводила онука до його батька і прадід грався з правнуком. А він не може спілкуватись зі своїм онуком навіть по телефону, бо він в нього постійно вимкнений. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги своїх довірителів підтримав і суду пояснив, що вони вважають, що мати дитини відповідачка по справі - калічить дитину. З боку його довірителів не встановлено ніяких порушень закону. Рішення суду по мировій угоді відносно часу спілкування онука його довірителів з батьком відповідачкою не виконується. Відповідачка й надалі чинить перешкоди для спілкування з дитиною. У виписці телефонних дзвінків є посилання на дзвінки, довжиною 3 сек., 5 сек., 30 сек. тощо. Відповідачка викидає подарунки, подаровані дитині дідусем та бабусею. Зараз врегулювати спір просто неможливо. Тому просить позов задовольнити. Але не заперечує, щоб суд встановив часи спілкування його довірителям з 11.00 години до 15.00 години в неділю через тиждень, тобто двічі на місяць, оскільки батькові визначені інші часи спілкування з сином. Крім того, просить суд визначити його довірителям також один місяць на літніх канікулах для спілкування з онуком, щоб вони могли його і на море повезти, і щоб він мав змогу подихати свіжим повітрям в селі та поїсти екологічно чистих продуктів, і поганяти м»яча з сільськими хлопцями. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дитина завжди їздила до бабусі і дідуся. Позивачі завжди безперешкодно брали онука і вона ніколи не перешкоджала їм в цьому. Але у відповідачів її синок часто захворював і вона, забираючи від них хворого сина, потім довго його лікувала. Вона ніколи не викидала подарунки позивачів, які вони дарували онукові. 08.01.2017 року позивачі приїхали до них додому, щоб привітати її сина свого онука зі святом. Вона вивела [PERSON] до позивачів, а сама до них не підходила, даючи змогу позивачам поспілкуватись з онуком. Однак, в зв»язку з тим, що на вулиці було дуже холодно, вона сказала синові зайти додому через 10 хвилин. На це позивачі стали ображати її прямо при синові. Свого сина до себе на роботу в лікарню вона не бере. Привела його в лікарню лише одного разу, щоб він побачився зі своїм прадідом батьком позивача, який лікувався в районній лікарні. [PERSON] завжди на зв»язку по телефону, вона не чинить перешкод для спілкування дитини з позивачами. Коли батько [PERSON] приїхав з АТО, вони з [PERSON] домовились про зустріч о 9 год. 20 хв. Розуміючи, що позивачі використовують будь-який привід, щоб довести, що вона чинить перешкоди для спілкування їх з дитиною і для доказу протилежного, вона попросила [PERSON] записати в простому зошиті, що він безперешкодно взяв сина для спілкування. Оскільки напередодні [PERSON] по телефону ображав її, вона вийшла до [PERSON] разом із своїм цивільним чоловіком, який проживає з ними з 4-річного віку [PERSON] та з цього часу виховує дитину разом з нею. Євгеній став її ображати. Вона почула від нього запах алкоголю. Її цивільний чоловік заступився за неї. З машини вибіг позивач і почалась бійка. Двоє лупцювали одного. Колишня свекруха тоді не приїжджала в Нікополь. Вона навіть своїм односельцям в автобусі казала про те, що готувала їжу в той день вдома і чекала на чоловіка, сина та онука. Її співмешканець був настільки побитий [PERSON] та його батьком, що вони викликали «швидку допомогу». А позивач з [PERSON] втекли, щоб від них не почули запах алкоголю. Все це відбувалось на очах в дитини. Позивач на очах сина бив її цивільного чоловіка. Через таку психологічну травму син почав мочитись вночі під себе, кричати уві сні. Вони ходять на прийом до психолога до цих пір. Через це син сам не хоче їхати до діда з бабою. Позивачка також при дитині ображає та принижує її, намагається налаштувати сина проти матері. Вона не проти спілкування [PERSON] з дідом та бабою, але син сам зараз не хоче спілкуватись з позивачами. До речі, після бійки ніхто за [PERSON] більше не приїздив і дитину не просив. Крім того, вона не може відпускати сина до позивачів на всі вихідні, бо дитина вже навчається в школі, в нього важка шкільна програма і їй треба займатись з ним по вихідним, а позивачі цього не роблять, бо їм ніколи. Крім того, дитина відвідує спортивну секцію у вихідний день, а позивачі його на тренування возити не будуть. Більш того, після минулого судового засідання її непристойно ображав представник позивачів. І взагалі, все, що викладено в позові, - неправда. Вона не заперечує, щоб позивачі брали до себе її сина в неділю з 11.00 години до 15.00 години, але через тиждень, бо вона теж хоче побути зі своїм сином на вихідні. І примушувати сина вона теж не буде. Їздити він до позивачів буде лише з власного бажання. Крім того, вона проти того, щоб син їздив з позивачами на море, бо вони можуть там просто відволіктись, а це маленька дитина. Вона не заперечує, щоб [PERSON] був влітку в позивачів тільки тиждень і то в них вдома, а не в поїздках. На поїздки вона своєї згоди не дасть. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що по суті його довірителька вже все пояснила і він може додати лише те, що дитина навчається в школі і при великому бажанні позивачів поспілкуватись з онуком, вони можуть легко прийти до школи. Їм ніхто цього не забороняє. Але позивачі самі цього не бажають, ускладнюючи й без того напружені відносини. Крім того, бійка, про яку розповідала відповідачка, відбулась з вини позивача [PERSON] І, якби дід не спровокував цю бійку, дитина спокійно поїхала б до позивачів в гості. А його довірителька вимушена була вимагати від [PERSON] написати в зошиті, що він бере сина, оскільки відповідачку постійно звинувачують в тому, що вона не дає дитину і не виконує ухвалу суду, якою визнано мирову угоду між його довірителькою та батьком дитини [PERSON]. Він також вважає, що достатньо визначити позивачам побачення з онуком в неділю з 11.00 години до 15.00 години через тиждень. Але проти перебування малолітнього [PERSON] в позивачів влітку навіть тиждень заперечує, бо вважає, що дитина й так досить перебуватиме в позивачів. А особливо тоді, коли повернеться їх син з АТО. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вважає, що, в зв»язку з тим, що батькові малолітнього [PERSON] вже визначено часи побачення з сином, то треба позивачам або залишити ті самі години побачення з онуком, бо батько [PERSON] проживає з позивачами за однією адресою, або визначити запропоновані в позові години, але через тиждень. Оскільки порушуються права матері, яка взагалі не буде бачити свою дитину по вихідних. Крім того, вважає, що влітку достатнім буде визначити позивачам перебування з онуком на тиждень на канікулах, бо місяць це дуже довго. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дитина зараз налякана через поведінку сторін, але позивачі мають право спілкуватись з онуком. Висловилась про свою незгоду з тим пунктом позовних вимог, якими позивачі просять суд визначити їм місяць на літніх канікулах. Вважає, що тільки мати та батько несуть відповідальність за життя та здоров»я дитини і дитина не повинна бути відокремлена від матері на такий довгий час. Крім того, вважає, що на море без матері дитина їхати не повинна. В усякому випадку, вона б свою малу дитину на море не відпустила б ні з ким, крім себе. Крім того, вважає, що права матері теж не повинні бути ущемлені. І тому не заперечує, щоб позивачі брали онука до себе через тиждень, тобто двічі на місяць в неділю з 11.00 години до 15.00 години. Бо мати повинна теж на вихідних бачити свого сина. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він рідний брат відповідачки [PERSON]. З сім»єю своєї сестри зараз він бачиться майже щодня. То сестра зі своєю родиною до нього приїздить, то він до сестри. Він дитину на прохання сестри і на тренування возив, і в дитячий садочок, бо раніше жив в Нікополі і йому це було неважко. Зараз він проживає в одному селі з позивачами. Всім допомагав, про що просили. Знає, що його племінник Гліб їздив до позивачів раз на тиждень або в два тижні. Однак, позивачі самі його в Нікополь ніколи не привозили, треба було їхати та забирати від них дитину. Він постійно їздив за племінником. Одного разу, знаходячись в позивачів в гостях, [PERSON] подзвонив його сестрі [PERSON] і попросив, щоб його забрали, бо він в домі знаходився сам. Аня подзвонила їх мамі, яка якраз була в нього в гостях і сказала про це. Тому він зібрався і поїхав по [PERSON]. Чи був хтось на той момент вдома у позивачів, не знає, але племінник вийшов з будинку сам і сів до нього в машину. Після побиття цивільного чоловіка його сестри, який вже кілька років проживає з його сестрою однією сім»єю та виховує [PERSON], племінник йому сказав, що позивачів знати не хоче і як виросте, їх поріже. Про побиття Мурашка він дізнався від сестри. Вона подзвонила йому на мобільний і сказала, що її цивільного чоловіка побили. Він подзвонив в поліцію, потім поїхав в лікарню, де вже перебував Мурашко, і бачив в нього розсічену брову, а на голові відбиток берця. Коли після дзвінка сестри мчав до Нікополя, бачив позивачку біля свого двору в Червоногригорівці. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивача через паркан. Сім»ю позивачів знає як порядку, роботящу сім»ю, яка не зловживає алкоголем. Позивачка дуже гарна та турботлива як бабуся. Вона кидає роботу і бігає по вулиці за онуком на велосипеді, постійно з ним грається у дворі. Про те, щоб [PERSON] хворів, будучи у позивачів, нічого не знає, пояснити не може. [PERSON] у дворі позивачів не бачить десь рік півтора два. Причин не знає, не цікавилась. Сина позивачів не бачила десь близько місяця, знає, що він в АТО. Вислухавши сторони, їх представників, представників третіх осіб, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з Постановою Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року (зі змінами та доповненнями), при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, „...суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.... Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який пізніше було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.13). Батьками [PERSON] і, відповідно, дідом та бабою малолітнього [PERSON] є позивачі по справі - [PERSON] та [PERSON], які за матеріалами справи характеризуються позитивно (а.с.18-23, 30-31, 33-34). Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], малолітній [PERSON] залишився проживати з матір»ю відповідачкою по справі [PERSON], яка матеріалами справи також характеризується позитивно (а.с.56). 07.02.2017 року, за клопотанням [PERSON] та [PERSON], по цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON], треті особи Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації, Червоногригорівська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, про участь у вихованні дитини, судом було визнано мирову угоду, про що постановлено Ухвалу (а.с.52). Гострий конфлікт між сторонами по справі з приводу спілкування з дитиною виник після того, як 18.03.2017 року на очах у малолітнього [PERSON] відбулась бійка за участі батька та діда малолітнього [PERSON] з однієї сторони, та цивільного чоловіка відповідачки з іншого. Суд враховує рекомендації психолога [PERSON], докази, надані сторонами до та під час судових засідань, пояснення відповідачки про небажання малолітнього [PERSON] спілкуватись з дідом та бабою після вказаної вище бійки, однак вважає за необхідне визначити час спілкування позивачам з онуком, враховуючи думки всіх сторін по справі та наявних доказів. З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, думки представників служб у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial