Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на те, що 15.09.2015 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, а саме: на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Мотижин, вул. Слобода, 5. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, спадкоємцями майна померлої є вони, позивачі, які спадщину прийняли своєчасно, подавши у визначений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Проте, приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] листом від 02.02.2016 року №111/02-31 відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: с.Мотижин, вул.Слобода, 5, Макарівського району Київської області, оскільки правовстановлюючий документ на зазначене домоволодіння спадкодавець за життя належним чином не оформила. Позивачі просять: визнати за кожною з низ право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 15.09.2015 року, та яке складається з домоволодіння по вул.Слобода, 5 в с.Мотижин Макарівського району Київської області, до складу якого входить: житловий будинок загальною площею 54,7 м кв, житловою площею 27,4 м кв, вартістю 80240 (вісімдесят тисяч двісті сорок) гривень по ? частині кожній. Представник позивачів за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Представник Мотижинської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення №0800002428578 про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляду справи у свою відсутність не надав. Встановлено, що згідно заповіту від 28.12.2004 року, посвідченого секретарем виконкому Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Відповідно свідоцтву про смерть серії І-ОК №352933, виданого 15.09.2015 року виконавчим комітетом Мотижинської сільської ради, [PERSON] померла 13.09.2015 року, про що 15.09.2015 року зроблений актовий запис №26 (а.с.15). Відповідно висновку експерта про визначення вартості обєкта незалежної оцінки, вартість домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Мотижин, вул. Слобода, 5, станом на 26.02.2016 року складає 80240.00 (вісімдесят тисяч двісті сорок) гривень (а.с.16). Відповідно технічному паспорту на житловий будинок №5 по вулиці Слобода в селі Мотижин, виготовленого 17.02.2016 року ТОВ «МБУДТЕХЕКСПЕРТ», будинок побудований у 1930 році (а.с.18-21). Згідно листу-відповіді №137/02-14 від 26.03.2016 року приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], у звязку з відсутністю документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на будинок №5 по вул.Слобода в с.Мотижин Макарівського району Київської області, у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказаний будинок позивачам було відмовлено (а.с.22). Відповідно виписки з погосподарської книги №172 від 07.04.2016 року, в погосподарській книзі Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області №9 за 2011 по 2015 роки зроблений особистий запис №0859-1 про те, що власником житлового будинку розташованого у с.Мотижин по вулиці Слобода (Жовтнева), 5 Макарівського району Київської області, є [PERSON] [INFO]. Загальна площа житлового будинку 60.6 кв м, житлова площа 27.4 кв м. Рік побудови житлового будинку 1930. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок не видавалося. (а.с.23). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.1217, 1223 ЦК України. Також відповідно до вимог абзаців 2 та 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог абзацу 25 пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого Суду Україні з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинку, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56. З абзаців 29, 31-37 пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого Суду Україні з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вбачається, що за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видалася в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в України (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте не зважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником домоволодіння №5 1930 року побудови по вул.Слобода в с. Мотижин Макарівського району Київської області.

Outcome: approved