Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Житлово - комунального підприємства № 3 про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попереднього власника, в якому просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , оформленого на [PERSON] , за квартирою [ADDRESS] заборгованість в сумі 10 417, 59 грн. за утримання будинку попередніх власників квартири за період до 02.10.2019 року. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що згідно з договором купівлі-продажу від 02.10.2019 року вони є співвласником квартири [ADDRESS] . При відчуженні квартири продавці гарантували, що заборгованості по комунальних платежах немає, що відображено в договорі. Після набуття права власності, проводячи оплату комунальних послуг їм стало відомо, що попередні власники мають борг перед ЖКП № 3 в сумі 10 417, 59 грн., погашення якого відповідач час від часу покладає на них. Вказують, що їм безпідставно нараховано заборгованість попереднього власника квартири, яка виникла до моменту придбання ними квартири, а тому дії відповідача щодо переведення на них заборгованості є неправомірним і порушують їх інтереси, як споживача. Крім того, просять стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплат судового збору в сумі 908, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 800, 00 грн. Позивачі в письмових заявах позовні вимоги підтримали, просили розгляд справи провести без їх участі. Відповідач в письмовій заяві позов вважає безпідставним, а ЖКП № 3 неналежним відповідачем, посилаючись на те, що будинок [ADDRESS] з 01.12.2014 року перейшов на баланс ОСББ «Гостинний двір-13А». Позивачі придбали квартиру у вказаному будинку у 2019 році. Борг за утримання будинку в сумі 10 т417, 59 грн. утворився станом на 01.04.2014 року. Боржниками є попередні власники Фінкевичі. Ніяких претензій до позивачів ЖКП № 3 не виставляв. Виключення з обліку по особовому рахунку здійснює виключно МОЦ. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.10.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянською Т.П., зареєстрованим в реєстрі за № 3809; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 183341131 (а. с. 6-8). Позивачі посилаються на те, що не заперечується відповідачем, що за вказаною адресою існує заборгованість у розмірі 10 417, 59 грн. перед ЖКП № 3, яка виникла до моменту придбання позивачем квартири. З доводів позивачів, дії відповідача щодо переведення на них заборгованості є неправомірним. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у статті 509 ЦК України згідно якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як передбачено статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Зазначена правова позиція висвітлена Верховним Судом в постанові від 01 вересня 2020 року № 686/6276/19. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з квитанції № 6 на оплату комунальних послуг за січень 2021 року, по особовому рахунку № [NUMBER] , оформленому на [PERSON] , за квартирою [ADDRESS] борг ЖЕКу становить 10 417, 59 грн. (а.с. 17). Крім того, до матеріалів справи долучено повідомлення адміністрації ЖКП № 3, адресоване мешканцям квартири [ADDRESS] , про необхідність сплати простроченої заборгованості в сумі 10\~417, 59 грн. (а.с.15). Водночас, враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири від 02.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянською Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 3809, згідно з яким позивачі стали власниками спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника, суд приходить до висновку про відсутність у позивачів зобов`язань по погашенню заборгованості за утримання будинку перед ЖКП № 3 в сумі 10 417, 59 грн., яка виникла до 02.10.2019 року. Враховуючи вищезазначене, позов щодо зобов`язання відповідача ЖКП № 3 виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] , оформленого на [PERSON] , за квартирою [ADDRESS] заборгованість в сумі 10 417, 59 грн. за утримання будинку попередніх власників квартири за період до 02.10.2019 року - підлягає до задоволення. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача слід стягнути в користь позивача [PERSON] 908, 00 грн. понесених нею витрат по сплаті судового збору. Крім того, позивачі просять стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 800,00 грн. та надають на їх підтвердження копію договору про правову допомогу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та адвокатом Кобилинським А.О. 16.03.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 4 від 16.03.2021 року про сплату [PERSON] 800, 00 грн. на підставі договору про правову допомогу № 23 від 16.03.2021 року. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в.ч., витрати на професійну правничу допомогу. За приписами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин другої - п`ятої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проаналізувавши матеріали справи та докази в їх сукупності, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 16.03.2021 року, докази сплати [PERSON] витрат по договору від 16.03.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та задоволення позовних вимог, з урахуванням принципу розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат за надання правничої допомоги адвоката, які понесла позивач [PERSON] , в розмірі 800, 00 грн.

Outcome: approved