Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивачка 10.03.2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2\~500,00 гривень, та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2\~500,00 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.09.2000 року, що був зареєстрований Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, про що зроблено запис №06 та видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу [NUMBER] . Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 28.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільняського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 09.09.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Шлюбні відносини сторони не підтримують з січня 2021 року, проживають окремо, 09.03.2021 року позивачкою до Приморського районного суду м.Одеси подано позов про розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що діти постійно проживають з позивачкою, яка виховує їх, а відповідач не забезпечує дітей матеріально, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 15.03.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 12.04.2021 року. 18.03.2021 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. У судове засідання призначене на 12.04.2021 року [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю. [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Чебаненко О.А. 09.04.2021 року через канцелярію суду надала відзив. В обґрунтування відзиву зазначено, що дійсно неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] . З січня 2021 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, наразі в Приморському районному суді м.Одеси перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами даної справи. Також у відзиві зазначено, що він сумлінно виконує та продовжує виконувати свою батьківські обов`язки батька щодо утримання дітей, обравши для цього і грошову, і натуральну форму участі в утриманні. У березні 2021 року він сплатив позивачці на утримання дітей 800 грн. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, підтверджуючого його ухилення від утримання. В подальшому він бажає добровільно утримувати дітей за обраним ним способом. Що стосується його доходів, відповідач зазначив, що він є ФОП, обсяг доходу за 2020 рік становить 55\~016,00 грн., що підтверджується довідкою ГУ ДПС в Одеській області. Справу просила розглядати за відсутністю сторони відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 16.04.2021 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.09.2000 року сторони зареєстрували шлюб у Старостинській сільській раді Роздільнянського району Одеської області, про що зроблено запис №06 та видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу у сторін є спільні діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільняського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.10) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.09.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.11), які зареєстровані та проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12, 13). Сторони з січня 2021 року проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, що підтверджується зверненням до суду з позовом про розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги не надає, позивачка змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Між тим, відповідачем надано суду відзив, в якому зазначено, що дійсно з січня 2021 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, наразі в Приморському районному суді м.Одеси між ними перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] . Проте, він сумлінно виконує та продовжує виконувати свою батьківські обов`язки батька щодо утримання дітей, обравши для цього і грошову, і натуральну форму участі в утриманні. У березні 2021 року ним було сплачено позивачці на утримання дітей 800,00 грн. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.\~\~ Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 8\~Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною сьомою статті 7\~СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 51\~Конституції України та статті 180\~СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч.1,2 ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Судом встановлено, що відповідач інших дітей не має, є працездатною особою, а саме, є ФОП, обсяг доходу за 2020 рік становить 55\~016,00 грн., що підтверджується довідкою ГУ ДПС в Одеській області, доказів щодо неспроможності сплачувати аліменти у розмірі 2\~500,00 грн. на кожну дитину суду не було надано. Відомості щодо утримання відповідачем інших осіб у суду відсутні. Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року 2\~395,00 гривень, з 1 липня 2\~510,00 гривень, з 1 грудня 2\~618,00 гривня. Враховуючи викладені\~обставини, виходячи з того,\~що батьки мають рівні обов`язки з утримання дітей, дитина потребує матеріального забезпечення і відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання дитини, суд вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.\~\~ У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних для нього процесуальних наслідків.\~\~ Згідно вимог частини шостої статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Суд враховує положення\~ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позову вбачається, що позивачка просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з моменту подачі позову, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 10.03.2021 року до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд враховує, що відповідачем у березні 2021 року позивачці вже було сплачено аліменти у розмірі 800,00 грн. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 500,00 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 10.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 500,00 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 10.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , з урахування сплачених відповідачем у березні 2021 року аліментів у розмірі 800,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~- у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial