Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 1700 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 14 жовтня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] .. Від зазначеного шлюбу в них з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] . 22 серпня 2018 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Однак, позивачка з відповідачем не дійшли добровільної згоди щодо місця мешкання дитини, що стало підставою звернення до суду з зазначеним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що дитина мшкає з позивачкою, він не заперечує щодо цього та не має намірів його забирати. В зв`язку з викладеним вище, не вбачає обґрунтованих підстав та необхідності у задоволенні позовних вимог. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.111). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.133). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , вижатим 19 травня 2017 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 серпня 2018 року (а.с. 14-15): шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 14 жовтня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №485 розірвано; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з 22 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . З довідки виконавчого комітету Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №3858 від 05 листопада 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] мешкає в будинку [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] (а.с.15). [PERSON] працює на посаді бухгалтера ТОВ «НЕРО-Н» з 22 липня 2019 року із робочим графіком 5 днів на тиждень згідно Наказу №05-К/Б від 23 липня 2019 року, що підтверджується довідкою ТОВ «НЕРО-Н» №03 від 28 жовтня 2019 року (а.с.16). Згідно довідки головного бухгалтера ТОВ «НЕРО- [PERSON] отримує щомісячно заробітню плату (а.с.17). Позивачка [PERSON] на робочому місці зарекомендувала себе з позитивної сторони, як відповідальна дисциплінована та чесна особа, посадові обов`язки виконує гідно, не допускає порушень трудової дисципліни, що підтверджується характеристикою ТОВ «НЕРО-Н» №41 від 28 жовтня 2019 року (а.с.18). З характеристики КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №4 «Веселка»» м. Білгорода-Дністровського Одеської області №63 від 10 жовтня 2019 року вбачається, що дитина [PERSON] є вихованцем КЗ ДНЗ №4 «Веселка», проявив себе з позитивної сторони, завжди охайний, самостійний, добре розмовляє, має достатній рівень адаптивності до дитсадка (а.с.19). Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №4 «Веселка»» м. Білгорода-Дністровського Одеської області №63 від 10 жовтня 2019 року, [PERSON] до дитячого садка приводить та забирає мати [PERSON] (а.с.20). З довідки МВС України серії ІІА №1535520 вбачається, що згідно обліками МВС [PERSON] [INFO] на території України станом на 25.10.2019 року не знятої чи не погашеної судимості не має (а.с.21). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області №3 від 01 листопада 2019 року визначено способи участі батька [PERSON] , [INFO] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.115-117). На підставі рішення виконавчого комітету Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №170 від 09 вересня 2020 року «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » (а.с.120), затверджено Висновок органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », згідно якого доцільним визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] , [INFO] в будинку [ADDRESS] (а.с.121-122). Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дитини з матір`ю, яка фактично і так проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з її віком, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Таким чином, враховуючи, що в ході судового розгляду встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу та сплаченого нею судового збору, суд прийшов до наступного. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З Договору «Про надання правової допомоги» від 21 листопада 2019 року (а.с.23-24), розрахунку суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу (а.с.25) та квитанції до прибуткового касового ордеру №23 від 25 листопада 2019 року (а.с.26), вбачається, що за надання професійної правничої допомоги позивачка [PERSON] сплатила 1700 гривень. Тож, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700 гривень. Крім того, частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивачка сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, що підтверджується оригіналом квитанції № 0.0.1531443504.1 від 21 листопада 2019 року (а.с.28). Тож, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved