Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 06.06.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського РУЮ у Закарпатській області за актовим записом №82. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені і вони не проживають разом, позивачкою подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. На момент пред'явлення позову між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей. Відповідач постійної роботи немає, основним видом його заробітку є тимчасові підробітки. Враховуючи те, що відповідач здоровий, інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку, немає, просить суд стягувані аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 /тисяча п'ятсот/ грн. щомісяця на кожну дитину, з моменту звернення з позовом до суду та до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ч. 6 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 50 відсотків від судового збору в сумі 352,40 грн., а інша частина компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved