Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій зазначають, що 28.04.1998 р. [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього на той час сина [PERSON], а також [PERSON] уклали з відповідачами [PERSON] договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. В той же день цей договір було зареєстровано Запорізькою регіональною біржею нерухомості за № 6152.К. Після цього вказаний договір також було зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації. За вказаним договором вони отримали зазначену квартиру у власність в рівних частках. Після укладення договору купівлі-продажу вони зареєструвались та оселились у вказаній квартирі. Також було укладено договори на участь у витратах на утримання будинку, про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, тощо. До цього часу вони проживають у придбаній квартирі, але у березні 2014 р. з»ясувалось, що оригінали договору купівлі-продажу та технічного паспорту на квартиру ними було втрачено. У зв»язку з втратою документів вони вирішили отримати дублікат договору купівлі-продажу квартири, але з»ясувалось що Запорізька регіональна біржа нерухомості не існує ні за старою адресою, ні за будь-якою іншою. Згідно довідки Головного управління статистики у Запорізькій області від 31.07.2014 р. вказана біржа не пройшла перереєстрацію та не включена до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців. В ОП ЗМБТІ їм видали тільки ксерокопію договору та копію технічного паспорту. Посилаючись на ст.ст.328, 392 ЦК України за позовом позивачі просять визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частці за кожним; зобов»язати Реєстраційну службу ЗМУЮ зареєструвати їх право власності на вказану квартиру. Ухвалою суду про відкриття провадження по даній справі від 10.09.2014 р. відмовлено відповідачам у відкритті провадження за їх позовом в частині позовних вимог до Реєстраційної служби ЗМУЮ зареєструвати право власності на спірну квартиру, як такі, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі до суду повторно не з»явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник третьої особи - ТОВ «ЗМБТІ» повідомлявся про розгляд даної справи, заяви про бажання приймати участь у судовому розгляді не надходило. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивачів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин та відповідних їм правовідносинам. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 6152.К від 28.04.1998 р., укладеного між позивачами та [PERSON] та [PERSON], посвідченого Запорізькою Регіональною Біржею Нерухомості (а.с.8) Право власності позивачів на вказану квартиру було зареєстровано ЗМБТІ (а.с.5, 17). На сьогоднішній день власники не в змозі здійснювати вільне розпорядження належним їм майном та підтвердити право власності на квартиру, оскільки правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу від 28.04.1998 р. ними втрачено. Відповідно до п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р. за № 296/5 право власності на квартиру може бути підтверджено, зокрема, рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності на ньому відмітки про реєстрацію відповідних прав. За п.3.11 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту України від 07.02.2002 р. № 7/5, після внесення запису до відповідного розділу Реєстру прав реєстратор БТІ видає витяг про державну реєстрацію прав, який є невід»ємною частиною право встановлювального документа, а у разі проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на правовстановлювальному документі також робить відмітку (штамп) про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. П.26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 р. № 703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком. П.27 цього ж порядку передбачено перелік документів, який підтверджує право власності на нерухоме майно, серед якого біржова угода, або її дублікат, як документи, на підставі яких реєструється право власності відсутні, але право власності може бути зареєстроване на підставі рішення суду. На підставі викладено, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивачів.

Outcome: approved