overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідача втратившим право користування квартирою № 26 в буд. № 15 по вул. Шмідта в м. Мелітополі. Свої вимоги мотивують тим, що їм на праві приватної власності належить вказана квартира. Окрім власників, в квартирі зареєстрований відповідач, однак не проживає з 2009 року. В утриманні квартири, оплаті послуг він участі не приймає, чим чинить їм перешкоду у користуванні майном. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала та пояснила, що відповідач її двоюрідний брат, він ніколи разом з ними не проживав, лише був зареєстрований, участі в оплаті комунальних послуг ніколи не приймав, вселятися не намагався. Від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про день слухання справи був повідомлений належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON], свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2006 видане виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради/а.с.13/. Відповідно до довідки, виданої старшою по будинку від 26.04.2016, відповідач по справі [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 26.02.2009/а.с.15/. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони сусідки позивачів. Відповідача не знають та в квартирі ніколи не бачили, взагалі не знали, що він там зареєстрований, особистих речей його у квартирі його немає, вселятися він не намагався. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає більш ніж шість місяців, в утриманні квартири, оплаті послуг участі не приймає, в квартирі не зявляється, вселятись не намагався, претензій не предявляв. \~\~\~\~ \~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, відповідач без поважних причин не проживає в квартирі більш ніж шість місяців та може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними в порядку спадкування право власності на майнові права - право на оформлення у власність земельної ділянки площею 0,53 га надані для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с.Шестовиця Шестовицької сільської ради Чернігівського району та належала спадкодавцю [PERSON], який успадкував її після смерті [PERSON], котрій ця земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН №101815, виданого Шестовицькою сільською радою 9 лютого 2004 року по 1/2 частині за кожним. В обґрунтування позову зазначили, що вони є спадкоємцями [PERSON] та успадкували по 1/2 частині спірної земельної ділянки, але у зв'язку з тим, що той за життя не оформив право власності на земельну ділянку, вони також не можуть зареєструвати право власності на неї. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явилися справу просили розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач - Шестовицька сільська рада Чернігівського району справу просила розглянути без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечила. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН №101815 (а.с.5) [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 0,53 га, яка складалася з чотирьох ділянок, передана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с.Шестовиця Шестовицької сільської ради. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2006 року (а.с.10) [PERSON] померла [INFO], а спірну земельну ділянку у спадкував її чоловік [PERSON]. В подальшому, [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Спадкоємцями його майна стали позивачі, що підтверджується копією спадкової справи. Проте, у зв'язку з тим, що спадкодавець не отримав державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку, позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на неї. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до спадкоємців перейшли майнові права на відповідну частину спірної земельної ділянки та право на оформлення права власності на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] їх матері та дружини - [PERSON] на 1/3 частини земельної ділянки, площею 2,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області по 1/9 частині кожному, 1/3 частину земельної ділянки площею 0,565 га, з яких 0,250 га для будівництва, обслуговування житлових будівель та споруд, 0,315 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по [ADDRESS] по 1/9 частині кожному. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вони частково прийняли спадщину, проте Постановою державного нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримують в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про слухання справи у їх відсутності, вимоги позову визнали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази фактичного, у відповідності до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251 ЦК України, прийняття позивачами спадщини після померлої 6 липня 2007 року їх матері та дружини - [PERSON], а також визнання відповідачами, вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими спорудам за адресою: с.Киїнка, Чернігівського району та області, вул.Хутірська (Жукова), 21, за [PERSON] - 8/25 частин (6/25 як за учасником спільної власності подружжя і 2/25 як за спадкоємицею за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 9 грудня 2008 року), за [PERSON] та [PERSON] по 2/25 частини за кожним, як за спадкоємцями за законом після смерті батька [PERSON], який помер 9 грудня 2008 року). В обґрунтування позову зазначили, що на цей будинок відсутні правовстановлюючі документи, а тому вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину. Провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON], [PERSON] ухвалою суду від 17.10.2016 було закрито у звязку з їх смертю. Позивачі в судове засідання не зявилися, справу просили розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач Киїнська сільська рада Чернігівського району справу просила розглянути без участі їх представника, проти позову не заперечила. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до довідки Чернігівського РБТІ від 15.08.2016 право власності на житловий будинок в с.Киїнка по вул.Жукова, 21, зареєстровано за [PERSON] в частці 6/25 частин та [PERSON] в частці 7/25 частин, 12/25 частин житлового будинку не зареєстровано. Як вбачається з довідки Киїнської сільської ради від 14.02.2012 12/25 частини житлового будинку в с.Киїнка, вул.Жукова, 21, по погосподарським книгам було зареєстровано за [PERSON] з 1974 року та перебувало в його власності, але свідоцтво про право власності не видавалося. За свідоцтвом про шлюб [PERSON] був одружений з [PERSON] з 27.05.1968 року, а тому на підставі ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України їй належить 6/25 частин цього будинку. Згідно наданої копії свідоцтва про смерть /а.с.8/ [PERSON] помер 09.12.2008 року. З копії спадкової справи після померлого [PERSON] видно, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася лише [PERSON]. [PERSON] спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини була неповнолітньою і не відмовлялася від неї. Тобто, оскільки до спадкового майна після смерті [PERSON] входило 6/25 частини, то [PERSON] та [PERSON] успадкували по 3/25 частини спірного будинку. Таким чином [PERSON] набула право власності на 9/25 частини, а [PERSON] на 3/25 частини спірного житлового будинку з господарськими спорудами. [PERSON] спадщину не прийняв, а тому і право власності на спірний будинок у нього не виникло. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визначити їм додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 12.02.2017 р. їх матері [PERSON] Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями за заповітом після смерті матері, однак своєчасно не встигли прийняти спадщину, оскільки позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, перебував на лікуванні, позивач [PERSON] в період з 07.08.2017 р. по 12.08.2017 р. перебував поза межами України. Їхня сестра [PERSON] не претендує на спадкове майно. Інших спадкоємців після померлої немає. В судове засідання позивачі не зявилися, надали суду заяви, в яких позов підтримали в повному обсязі, просили слухати справу у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Васильківського району Київської області до суду не зявився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу у їх відсутності. Третя особа до суду не зявилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, не заперечувала щодо задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2017 р. померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 391951 (а.с. 17). Як вбачається з заповіту, складеного 09.12.2016 р., [PERSON] заповіла своє майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться в с. Червоному Васильківського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18-19). Будь-яких даних, які б свідчили про наявність інших спадкоємців померлої, крім позивачів, в ході розгляду даної справи здобуто не було. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області від 02.11.2017 р., позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у звязку із пропуском встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно правила ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] в період з 07.08.2017 р. по 15.08.2017 р. перебував на стаціонарному лікуванні; проїзних документів, [PERSON] в період з 07.08.2017 р. по 12.08.2017 р. перебував за межами України (а.с. 26, 27). З таких підстав, суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, тому позивачам необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном два місяці з дня набрання рішенням суду чинності, оскільки саме зазначений термін є достатнім для подання зазначеної заяви. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] за свій рахунок, привести самовільно реконструйовану квартиру [ADDRESS], до первісного стану згідно із технічною документацією, знести самовільно зведену прибудову площею 16.3 кв.м. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідачі у судове засідання не з'явилася, сповіщалася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутність не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи документів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативну базу, яка регулює галузь спірних правовідносин, суд дійшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні. [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], що проживають за адресою: [INFO], самовільно без відповідних дозвільних документів провели реконструкцію квартиру шляхом зведення прибудови за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 58/77. За фактом самовільної реконструкції квартири складено протокол № 02 Серія ОД про адміністративне правопорушення передбачене ст. 150 КУпАП від 15.06.2009 року, що був вручений [PERSON] Також 15 червня 2009 року [PERSON] вручений припис про необхідність надання в терміновому порядку дозвільних документів на реконструкцію квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, дозвільних документів на проведення реконструкції квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] не надали ні Малиновській районній адміністрації Одеській міської ради, ні до суду. Враховуючи вищеви кладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що реконструкція квартири за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Петрова. 58, кв. 77 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проведено самовільно, а тому вона підлягає демонтуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою в якій просять усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації у квартирі [ADDRESS], яка належить їм на праві власності, [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ними та колишніми співвласниками кварти укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 18.05.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] реєстраційний №5015. Відповідач по справі та [PERSON] з [PERSON] зобов'язалися особисто, відповідно до п.13 укладеного договору купівлі-продажу, не пізніше 25.05.2015 року знятися з реєстраційного обліку у вказаній квартирі та звільнити її. [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає, однак й не знявся добровільно з реєстраційного обліку. Зазначені дії [PERSON] обмежують позивачів права вільно розпоряджатися на власний розсуд власністю, у звязку з чим, змушені були звернутися за захистом до суду. В судове засідання позивачі не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності на позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити за викладеними в позові підставами. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі не заперечували. На підставі ст.150 ЖК України, громадяни, які мають в особистій власності будинок чи квартиру, мають право користуватися, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати та укладати інші не заборонені законом угоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Черінівської області від 08 вересня 2014 року, [PERSON] та [PERSON], позбавлено батьківських прав стосовно їх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 14 жовтня 2014 року про утворення прийомної сім»ї та влаштування дітей створено на базі сім»ї [PERSON] та [PERSON] прийомну сім'ю та влаштовано з 17 жовтня 2014 року, уклавши відповідний договір на виховання та спільне проживання, до прийомної сім»ї дітей позбавлених батьківського піклування [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі матеріальної допомоги дітям не надають, цим самим ухиляються від своїх обов'язків. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачі просять суд стягнути на їх користь з відповідачів на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені завчасно та неодноразово, а також не надали заперечень щодо суті позову і не повідомили про поважність причин неявки в судове засідання. Позивачі не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У відповідності до частини 4 статті 256-2 СК України прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники. Таким чином, відповідачі зобов'язані надавати допомогу на утримання дітей до їх повноліття. Розмір аліментів повинен складати 1/3 частини всіх видів їх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей, оскільки батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 166, 180, 182, 183, 256-2 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловою площею. В обґрунтування позову зазначили, що на праві приватної власності їм належить квартира [ADDRESS], що підтверджується «Свідоцтвом про право власності на житло». [PERSON] з 17.08.2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 23.01.2009 року чоловік був зареєстрований на житловій площі вказаної квартири. У червні 2013 їх сімя з [PERSON] фактично розпалась, а 17.07.2013 року, він забрав свої особисті речі і залишив житло, що підтверджується актом з місця проживання. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.01.2014 року їх шлюб з відповідачем був розірваний. Через декілька днів він зателефонував і повідомив, що у нього є нова сімя і він більше жити з нею не буде. Назвати свою адресу відмовився, пояснюючи це тим, що не бажає втручання в його особисте життя. Пізніше повідомив, що добровільно вирішить питання зняття з реєстрації, але так і не виконав своєї обіцянки. Впродовж всього цього часу, комунальні платежі по квартирі нараховуються не тільки на них, власників житла, а і на відповідача. вони несуть всі витрати по утриманню квартири, що суттєво зачіпає їх матеріальні інтереси. Згідно із ст. 405 ЦК України, «член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік ». На житловій площі квартири відповідач не проживає понад один рік, з їх боку ніяких перешкод йому в користуванні житловою площею не було, а тому причина його відсутності не є поважною. Вважають, що [PERSON], може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартири [ADDRESS]. Позивач - [PERSON] звернулася до суду с заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивач [PERSON] згідно свідоцтва про смерть 03.09.2015 року помер. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 03.09.2007 року квартира, яка. знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 21.06.2009 року (а.с..9-13). З акту від 15.06.2015 року [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з 17.07.2013 року, (а.с.16), житло за призначенням не використовує більш ніж два роки без поважних причин і може бути визнаним втратившим право користування спірною квартирою. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved