Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно. В заяві зазначили, що 17 лютого 1984 року сталася смерть [PERSON], якому належало право власності на житловий будинок № 387 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1968 року. Зазначене житло було набуте під час перебування у шлюбі з [PERSON]. Після смерті спадкодавця державним нотаріусом було видане свідоцтво про право власності на ? частину будинку як подружжю [PERSON] Право на спадщину після смерті [PERSON] набули його дружина, діти [PERSON] і [PERSON], а також мати [PERSON]. Частки кожного із спадкоємців є рівними і становлять 1/8 частину будинку. Зазначені особи отримали свідоцтва про право на спадщину. Частку, належну [PERSON], успадкувала її донька [PERSON]. 11 квітня 2007 року сталася смерть [PERSON], яка заповідала належну їй частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, що становить 5/8 частин будинку, в рівних частках своїм дітям [PERSON] і [PERSON], з яких [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно на час смерті проживав із спадкодавцем. Проте інша спадкоємиця за заповітом відповідач в цій справі дій щодо прийняття спадщини протягом встановленого законом строку не вчинила, а її звернення до нотаріальної контори лише в лютому 2015 року увінчалося винесенням постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем набрало законної сили з винесенням ухвали колегії суддів апеляційного суду Запорізької області. Таким чином усю належну [PERSON] частку в праві спільної часткової власності успадкував [PERSON], чия частка в праві власності на вказане майно з урахуванням успадкованої після смерті [PERSON] частки становила ? частини будинку (5/8 + 1/8). 14 грудня 2014 року помер [PERSON] Звернення спадкоємців померлого його дружини [PERSON], доньок [PERSON], [PERSON] увінчалось винесенням постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки вони вчинили дії з прийняття спадщини, між тим отримати свідоцтва про право на спадщину не сталося можливим, просять про визнання за кожною з них права власності на ? частину будинку № 387 по вул. Тимірязєва в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання позивачі не зявилися, надавши письмову заяву, яка містить прохання про задоволення позову та вирішення справи у їхню відсутність. Відповідач [PERSON], а також представник територіальної громади м. Запоріжжя, належним чином повідомлені про час і місце вирішення справи, до суду не зявилися з невідомих причин. Заперечень проти позову не надали. За вказаних обставин зі згоди позивачів, висловленої в їхній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення справи, до суду не зявився, надавши заяву з проханням вирішувати справу без його участі, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника третьої особи. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що 17 лютого 1984 року сталася смерть [PERSON], якому належало право власності на житловий будинок № 387 по вул. Тимірязєва в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1968 року а. с. 39). Зазначене житло було набуте під час перебування у шлюбі з [PERSON]. Після смерті спадкодавця державним нотаріусом було видане свідоцтво про право власності на ? частину будинку як подружжю [PERSON], а також свідоцтво про право на спадщину на імя [PERSON], [PERSON] і [PERSON], частки кожного із яких становить 1/8 частину будинку (а. с. 41). 11 квітня 2007 року сталася смерть [PERSON], яка заповідала належну їй частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, що становить 5/8 частин будинку, в рівних частках своїм дітям [PERSON] і [PERSON], з яких [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно на час смерті проживав із спадкодавцем (а. с. 42). Проте інша спадкоємиця за заповітом відповідач в цій справі дій щодо прийняття спадщини протягом встановленого законом строку не вчинила, а її звернення до нотаріальної контори лише в лютому 2015 року увінчалося винесенням постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем за заявою [PERSON] набрало законної сили з винесенням ухвали колегії суддів апеляційного суду Запорізької області (а. с. 27-31). Таким чином усю належну [PERSON] частку в праві спільної часткової власності успадкував [PERSON], чия частка в праві власності на вказане майно з урахуванням успадкованої після смерті [PERSON] частки становила ? частини будинку (5/8 + 1/8). 14 грудня 2014 року помер [PERSON] (а. с. 21). Звернення спадкоємців померлого його дружини [PERSON], доньок [PERSON], [PERSON] увінчалось винесенням постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавець, прийнявши спадщину на частку в праві спільної часткової власності на будинок, правовстановлюючого документа на спадкове майно не оформив (а. с. 36-38). Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно на момент смерті проживав разом із спадкодавцем. Між тим інша спадкоємець [PERSON] не може вважатися такою, що прийняла спадщину; зазначені обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, тому при цьому судовому розгляді в силу ст. 61 ЦПК України доводитися не повинні. Аналізуючи правовідносини, що склалися, суд погоджується з доводами позову про те, що [PERSON] успадкував належні [PERSON] 5/8 частин спадкового будинку, які разом з часткою, що успадкована ним після смерті [PERSON], становлять 6/8, або ? , частин нерухомого майна. В свою чергу позивачі як спадкоємці за законом вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулися з заявами до нотаріальної контори (а. с. 109-135). Відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно унеможливила отримання ними свідоцтва про право на спадщину. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивачів.

Outcome: approved