Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач з відповідачем знаходилися в шлюбі, у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , подружні шлюбні відносини не склалися, шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір`ю. Відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та матеріально не підтримує дитину. За викладених обставин, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник надали до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутність. Від відповідача надано нотаріально посвідчене клопотання про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Представник Служби у справах дітей Лиманської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, подала заяву про пітримання висновку органу опіки та піклування Лиманської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав та розгляд справи у її відсутність. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.08.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 389. Від спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №97. Подружні відносини між сторонами не склалися, рішенням Пролетарського районного суду м. Донецьку від 03.02.2014 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі ј частики з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду відповідачем належно не виконується, що підвтерджується довідкою-розрахунку від 31.03.2019 року, виданою Словянським міськкрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області. Відповідно до висновку орган опіки та піклування Лиманської райдержадміністрації №02-18/01/904 від 12.04.2019 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст.150, 155 СК України, ст.59 Закону України «Про освіту», батьки повинні постійно стежити за розвитком своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. При неналежному виконанні батьками обов`язків по вихованню дітей або при зловживанні батьківськими правами вони можуть бути судом позбавлені батьківських прав відносно цих дітей. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року із наступними змінами, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших культурних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, судом встановлені обставини того, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON] , без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Кошти, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду не є достатніми для утримання дитини, оскільки донька росте, ціни змінюються, дитина потребує більшої матеріальної допомоги. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). На підставі викладеного, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з установленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та недостатність стягуваних аліментів, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківськиї прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та збільшення розміру аліментів. На підставі ст.ст.150,155,164,165,167, 192 СК України, ст.59 ЗУ «Про освіту» та

Outcome: approved