Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. В позові посилається на те, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Факт родинних відносин між ними [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 01.07.1979 р. та №403871 від 12.12.1985 р. Зазначають, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є дочки [PERSON] та [PERSON] , за їх заявою приватним нотаріусом Кашул Н.Д. відкрито спадкову справу. Вказують на те, що спадковим майном після смерті [PERSON] є:частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136900:60:001:0104, що підтверджується витягом із ДЗК № 7300179612013 від 27.06.2013, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №5713938 від 04.07.2013, витягом із рішення сесії Чернівецької міської ради №807 від 28.03.2013, витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5715585 від 04.07.2013; частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 8527510 від 27.08.2013 та витягом із Державного реєстру речових прав па нерухоме майно про реєстрацію права власності №8527939 від 27.08.2013. Зазначають, що земельна ділянка та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] передані у спільну сумісну власність без виділення часток, співвласниками яких являються [PERSON] та [PERSON] . Вказує на те, що після вивчення правовстановлюючих документів на спадкове майно, приватним нотаріусом Кашул Н.Д. є неможливим видача свідоцтва про право власності на спадкове майно позивачам, оскільки спадкове майно перебуває у спільній сумісній власності, що підтверджується довідкою №45/02-14 від 20.05.2021 року. Просять визначити, що частка [PERSON] , померлого [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташованої у [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136900:60:001:0104, площею 0,1 га становить 1/2 частини даної земельної ділянки. Визначити, що частка [PERSON] , померлого [INFO] , у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташованого у [ADDRESS] становить 1/2 частини даного житлового будинку. Визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташованої у [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136900:60:001:0104, площею 0,1 га становить 1/2 частини даної земельної ділянки. Визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташованого у [ADDRESS] становить 1/2 частини даного житлового будинку. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову. За ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.11.2020 року, актовий запис № 2506 [PERSON] помер [INFO] у віці 64 роки. Судом встановлено, що факт родинних відносин між позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 01.07.1979 року, актовий запис № 1784 та [NUMBER] від 11.12.1985 року, актовий запис №3741. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстру № 64634836 від 08.05.2021 року внесено реєстрацію спадковою справи за номером 67614750, номер у нотаріуса 27/2021. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.08.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2013 року, індексний номер витягу №8527939 житловий будинок, з чотирьох житлових кімнат заг.пл. 88.80 кв.м., житловою пл. 64.10 кв.м., літня кухня з тамбуром літ. «Б», сараї літ. «В.Г.Д.», вбиральня літ «Е», гараж літ. «Ж», погріб літ «Пг», колодязь І, огорожа, №1-2, за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] на праві приватної, спільної сумісної власності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.07.2013 року індексний номер №5713983 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2013 року, індексний номер витягу №5715585 земельна ділянка, яка розташована за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] на праві приватної, спільної сумісної власності. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.06.2013 року [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 7310136900:60:001:0104 за адресою [ADDRESS] , цільове призначення 02.01., вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка). Судом встановлено, що згідно листа приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Калуш Н.Д. № 45/02-14 від 20.05.2021 року видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим, оскільки спадщину за законом на частку житлового будинку, з належними до нього будівлями та спорудами, та на частку земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що згідно правовстановлюючих документів, житловий будинок, з належними до нього будівлями та спорудами, та земельна ділянка, перебувають у спільній сумісний власності. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що частки в будинку за адресою [ADDRESS] , не були визначені. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином у зв`язку із тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку не виділені, позивач не має можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ніш спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Поряд із цим, за змістом ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У відповідності до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або па виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. В інформаційному листі Вищого спепіалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 віл 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні». Згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи вищенаведене позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved