Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 116 в будинку № 8 по вул. Сергіївській в м. Харкові (далі Квартира). В обґрунтування позову зазначили, що вони є співвласниками Квартири, зареєстровані та постійно проживають в ній з 12.06.1998 року. Крім них, у вказаній Квартирі також зареєстрований з 02.02.2008 року відповідач [PERSON], який є сином позивача [PERSON] та був зареєстрований у Квартирі як член родини. Після того, як позивач [PERSON] розлучився з матірю відповідача, між ними було досягнуто домовленість, що відповідач до повноліття буде проживати з батьком. В лютому 2015 року відповідач забрав всі свої особисті речі та виїхав з Квартири. Відповідач обіцяв знятися з реєстрації за адресою Квартири та зареєструватись за адресою нового місця проживання, проте цього зроблено не було. Вказана обставина ускладнює матеріальне становище позивачів, оскільки останні вимушені сплачувати комунальні послуги з урахуванням відповідача, який фактично у квартирі не проживає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не проживає в Квартирі з лютого 2015 року. Своє відношення до пред'явленого позову у вказаній заяві не висловив, про визнання позовних вимог не зазначав. Представник третьої особи Московського РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 19.07.2007 року, реєстраційний № 5А-07-282523, Квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з довідки № 4049 від 13.11.2015 року, виданої КП «Жилкомсервіс», за адресою Квартири зареєстровані позивачі, а також [PERSON], [INFO], та відповідач. Відповідно до Акту про непроживання від 16.11.2015 року, складеного комісією в складі жильців [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: м Харків, [ADDRESS], відповідач не проживає за адресою Квартири з лютого 2015 року. Як вбачається з копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.08.2013 року, згідно якого розірвано шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та [PERSON], у останніх під час шлюбу народилось двоє дітей, а саме [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Таким чином, з пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є членом сімї позивачів. Так, позивач [PERSON] є його батьком, а позивачі [PERSON] та [PERSON] дідусем та бабусею. В обґрунтування позову позивачі посилались на положення ст. 71 ЖК УРСР, якими передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Проте вказані положення Закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки відповідач є не наймачем, а членом сім'ї співвласників. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, умовою визнання відповідача, який є членом сім'ї власника Квартири, таким, що втратив право користування Квартирою, є його відсутність без поважних причин понад один рік. Між тим з пояснень позивача, заяви відповідача та інших матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає в Квартирі з лютого 2015 року, тобто станом на час звернення до суду з позовом та вирішення справи не сплинув річний термін, з яким законодавство пов'язує можливість визнання відповідача таким, що втратив право користування Квартирою. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України будь-яких доказів того, що між сторонами була досягнута інша домовленість щодо строків, після спливу яких відповідач втрачає право користування Квартирою, суду не надано. Про визнання позову відповідач не зазначав. За таких обставин позовні вимоги пред'явлені передчасно, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed