Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] . в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила задовольнити. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання ним у повному обсязі Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся належним чином за допомогою поштової кореспонденції. В судове засідання не з`явився. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачі - [PERSON] , [PERSON] є власниками житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.13). Відповідно до відповіді Управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин, рішенням 18-ї сесії 23-о скликання від 05.12.2000 року №795 пр-т Правди, 17/7, перейменовано на пр-т Університетський, 1/7 (а.с.17). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.01.2021 року №240711054, згідно інформації у графі «Відомості про право власності», власниками квартири є: [PERSON] , якій належить 3/5 частки та [PERSON] , якому належить 2/5 частки. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 6736, виданої 23.10.2020 року КП «ЖЕО №4» міської ради м. Кропивницького за адресою: [ADDRESS] разом з позивачами зареєстрований: син - [PERSON] , [INFO] (а.с.18) Перед судом постало питання, щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який близько двадцяти років за вказаною адресою не проживає, особисті речі якого в помешканні відсутні. Реєстрація [PERSON] позбавляє позивачів можливості, як власників житлового приміщення, реалізувати своє право власності у повному обсязі. Зокрема, вони змушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Відповідно до Акту про засвідчення факту не проживання особи за місцем реєстрації, від 24.12.2020 року, наступні свідки, які є сусідами позивачів, підтвердили факт не проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а саме, що відповідач близько 20 років не проживає та не знаходиться за вказаною адресою. Вказані обставини, також підтверджуються показами свідка [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] , вона вже давно не бачила, за вказаною адресою він не з`являвся більше десяти років. За наявною в неї інформацією, відповідач виїхав на постійне місце проживання за кордон. Згідно ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 ст. 405 ЦК України передбачає, що члени власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає за адресою реєстрації більше одного року, без поважних причин, а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати вважати по фактично понесеним. На підставі ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, постанови пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України», постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року№14 «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: approved