Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про списання заборгованості за водопостачання. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони неодноразово звертались до відповідача з проханням списати суму боргу яка утворилась з 1999 року по 2016 роки, у звязку зі спливом давності. Листом від 13.07.2016 року №Л-448 відповідач відмовився списувати зазначену суму боргу. Позивачі просять суд зобовязати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради скасувати та списати з особового рахунку №944859000157 по квартирі за адресою: [ADDRESS] безнадійну дебіторську заборгованість, яка утворилась за період з 1999 року по 16 червня 2013 року у сумі 6839,00 грн. за послуги водопостачання та водовідведення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що відсутній предмет спору. Вислухавши осіб які зявились, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, що 16.06.2016 року позивачі звернулись до КП «Дніпроводоканал» з заявою в якій просили списати суму боргу в розмірі 6839,00 грн., що виникла за період з 1999 року по 16 червня 2013 року, у звязку зі спливом строків давності. Листом від 13.07.2016 року за вих. №Л-448 КП «Дніпроводоканал» відмовив позивачам списанні наявної суми заборгованості. Судом встановлено, що на час розгляду справи, КП «Дніпроводоканал» не зверталось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за водопостачання, відповідачем здійснюється водопостачання до оселі позивача. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України \~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися це любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Отже, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в задоволенні предявлених [PERSON], [PERSON] вимог. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed