Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду, за наступними підставами: [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 102 по вул. Сенатосенко в с. Бойове, Володарського району, Донецької області. Відповідач по справі є братом чоловіка, в будинку прописаний, але фактично не проживає з 2010 року, ніякого майна, що йому належить, в будинку немає, у добровільному порядку відповідач не виписується, що й спонукало позивачку звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить [PERSON] визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням та анулювати його реєстрацію в будинку. Також просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивачка в судове засідання не з*явилась, однак надала суду заяву в якій просить позов задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлен про час та місце розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення про що не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно будинок № 102 по вул. Сенатесенко в с. Бойове, Володарського району, Донецької області згідно свідоцтва про право на спадщину від 15.04.2004 року належить [PERSON]. Відповідно до актів, складених депутатом Боївської сільської ради, Володарського району Донецької області, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], від 03.02.2015 року, 03.03.2015 року та 03.04.2015 року [PERSON] зареєстрований 13.11.2010 року за адресою: вул. Сенатосенко,102 в с. Бойове, Володарського району, Донецької області, але ніколи за даною адресою не мешкав. Власних речей [PERSON] в будинку не має. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає, позов підлягає частковому задоволенню, а тому [PERSON], слід визнати таким, що втратив право користування будинком № 102 по вул. Сенатосенко в с. Бойове, Володарського району, Донецької області. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду.

Outcome: partial