Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], Державної служби інтелектуальної власності України, в якому просили визнати недійсним повністю свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 15.03.2006 року, виданого на ім'я [PERSON] та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг про визнання недійсним свідоцтва України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 15.03.2006 року повністю і здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі зазначили, що вони є співавторами таких аудіовізуальних творів як мультиплікаційні фільми «[INFO]» та «[INFO]», а також мають авторські права кожний на свій твір, а саме [PERSON] є автором сценарію цих анімаційних фільмів, а художником-постановником є [PERSON] Також, в обґрунтування своїх вимог, позивачі зазначають, що 11 травня 2004 року [PERSON] було видано свідоцтво № [NUMBER] про реєстрацію авторських прав на твір «літературний твір «[INFO]», а [PERSON] було видано свідоцтво [NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір «художнє зображення «[INFO]». 15.03.2006 року на підставі заявки № 59631 Державною службою інтелектуальної власності України на імя [PERSON] було видано Свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]». Як зазначають позивачі, на дату подання заявки № 200312133252 від 19.12.2003 року знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER] не міг бути зареєстрований, оскільки такий знак відтворює назву відомого в Україні твору мистецтва, а саме аудіовізуального (мультфільм) твору «[INFO]» та назву відповідного персонажу «[INFO]» без згоди позивачів як власників немайнових авторських прав на зазначений твір. Враховуючи те, що Свідоцтво України [NUMBER] від 15.03.2006 року на знак для товарів і послуг «[INFO]» не відповідає умовам надання правової охорони та видано з порушенням законодавства, позивачі просять визнати недійсним повністю свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 15.03.2006 року. Представники позивачів у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача Державної служби інтелектуальної власності України у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в 1976-1979 роках письменницею [PERSON] і художником [PERSON] був створений літературно-художній персонаж «[INFO]». Анімаційні фільми «[INFO]» та «[INFO]», в яких був вперше оприлюднений літературно-художній персонаж «[INFO]», створені на кіностудії «Київнаукфільм», відповідно в 1980 та 1989 роках, що підтверджується листом Української кіностудії анімаційних фільмів №146 від 30.09.2003 року (а.с.а.с. 12-13). Відповідно до чинного на той час законодавства - ст. 483 ЦК УРСР авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику - постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір. Тому авторські майнові права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а автору сценарію [PERSON] та художнику-постановнику [PERSON] належить авторське право кожному на свій твір. Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Одночасно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Позивачі, користуючись своїм правом на реєстрацію авторських прав зареєстрували свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримали відповідні свідоцтва, а саме на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про державну реєстрацію авторського права на твір від 11 травня 2004 року [NUMBER] - Літературний твір «[INFO]» та свідоцтво про державну реєстрацію авторських на твір від 11 травня 2004 року № [NUMBER] на ім'я [PERSON] - художнє зображення персонажу «[INFO]» (а.с.а.с. 14-15). 15 березня 2006 року Державний департамент інтелектуальної власності на підставі заявки №20031213252 від 19.12.2003 року на реєстрацію знака для товарів та послуг видав свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів та послуг «[INFO]» для 28, 35 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг на ім'я [PERSON], зареєструвавши, таким чином, як знак для товарів та послуг відомий в Україні літературний твір «[INFO]», а саме, - зображення та власну назву персонажу «[INFO]» без згоди власників авторського права. Як встановлено судом, 11 травня 2004 року Державним департаментом інтелектуальної власності були засвідчені авторські права позивачів шляхом видачі відповідних свідоцтв. Згідно з п. «б» ст. 4.3.2.2. «Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів та послуг», затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28.07.1995 року №116, при проходженні експертизи заявка на реєстрацію знака для товарів га послуг перевіряється, чи не відтворює заявлене позначення назви відомих (добре знаних) в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них без згоди власників авторського права. Разом з тим, судом було встановлено, що знак для товарів та послуг «[INFO]» відтворює відомий в України персонаж «[INFO]», авторські права на який належать позивачам, не були відомі закладу експертизи під час проведення експертизи заявки, за якою було видане свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]», оскільки Державна служба не має будь-яких організаційних та технічних можливостей проводити співставлення позначень та літературних і художніх творів. Також, судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2010 року (а.с.а.с.134-137) визнано та не оспорювалось, що літературний твір та персонаж «[INFO]» є добре відомим в Україні, а тому посилання позивачів є обґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Частиною 4 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», передбачено, що не реєструються як знаки позначення, які відтворюють, зокрема, назви відомих в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них, твори мистецтва та їх фрагменти без згоди власників авторського права або їх правонаступників. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 438 та ст. 439 ЦК України, автору твору належить право на недоторканість його твору, а також право протидіяти будь-якому перекручуванню, спотворенню або іншій зміні твору чи будь-якому іншому посяганню на твір. Згідно зі ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами. Відповідно до ст. 441 ЦК України, використання твору є його відтворенням будь-яким способом та у будь-якій формі, а також інші дії, встановлені законом. Як вбачається з матеріалів справи, дозвіл на використання твору - зображення літературно - художнього персонажу «[INFO]», в тому числі, на реєстрацію знака для товарів та послуг «[INFO]», позивачі не давали і іншого відповідачами доведено не було. Проте, Державним департаментом інтелектуальної власності було зареєстроване як знак для товарів та послуг комбіноване позначення, яке відтворює назву відомого в Україні твору літератури та персонажу з нього без згоди власників авторського права на твір, і видане свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів та послуг. Згідно зі ст. 499 ЦК України права на торговельну марку визнаються недійсними з підстав, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони. Пунктом «а» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» передбачено, що свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони. Крім того, відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», в разі, якщо видача свідоцтва, в результаті подання заявки, була здійснена з порушення прав та законних інтересів інших осіб, таке свідоцтво може бути визнано у судовому порядку повністю недійсним. Враховуючи викладене та те, що була здійснена реєстрація спірного знаку, який не відповідає умовам надання правової охорони, встановлених ст. 5 та ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», а також порушені права позивачів при цьому, то Свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» від 15 березня 2006 року, видане на ім'я [PERSON] підлягає визнанню недійсним.

Outcome: approved