overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину за кожною з них земельної ділянки (паю) площею 5,3275 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, визначеної державним актом ХР №047938, виданого 16.12.2004 року, що належала батькові позивачів [PERSON], який проживав і помер [INFO] в с. Парасковія Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачі заявили про зміну позовних вимог і просять визнати право власності в порядку спадкування законом на зазначену земельну ділянку та грошовий вклад в Ощадбанку в сумі 1307,55 грн. на імя [PERSON] тільки за [PERSON], судові витрати залишити за ними; згідно з цим, [PERSON] від своїх позовних вимог на цю спадщину відмовилась. Відповідачі заявили про визнання цих вимог. У зв'язку з цим, згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК, розгляд здійснюється без технічного фіксування. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер [INFO] в с. Парасковія Кегичівського району Харківської області, був батьком позивачів. За життя він мав у власності земельну ділянку (пай) площею 5,3275га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, право на яку посвідчене державним актом серії ХР № 047938, що виданий 16.12.2004 року та грошовий вклад в сумі 1307,55 грн. в Ощадбанку. Позивачі є спадкоємцями першої черги, інших спадкоємців у [PERSON] немає, оскільки його дружина, мати позивачів, [PERSON], померла ще [INFO]. При зверненні у нотаріальну контору за оформленням спадщини позивачі отримали відмову, в зв'язку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки має виправлення. Суд виходить із того, що ці правовідносини регулюються ст.ст.1220,1258,1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК, вважає, що він підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивачів, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки (паї) на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належали їх батькам [PERSON] та [PERSON]. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивачі - про підтримання позову, залишення судових витрат за ними, відповідач та треті особи - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], який проживав і помер [INFO] року в с. Калинівка Кегичівського району Харківської області, і [PERSON], яка продивала там же і померла [INFO] року, були батьками позивачів, що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб. За життя батьки не залишили заповіти про спадкування їх майна, тому позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщиною батька позивачів є земельна ділянка площею 5,71 га на території Красненськ5ої сільської ради Кегичівського району Харківської області, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 017383. Спадщиною матері є земельна ділянка площею 5,71 га на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 017382. Інших спадкоємців першої черги немає, оскільки рідний брат позивачів [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на їх користь. Між позивачами досягнуто згоди про те, що [PERSON] успадковує всю земельну ділянку батька, а [PERSON] і [PERSON] успадковують по одній другій частині земельної ділянки матері кожній. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивачі отримали відмову в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки, так як їх було втрачено за невідомих обставин, що і стало причиною звернення позивачів до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,8758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,87 умовних кадастрових гектарів серії ХР № 0150681, сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,87 умовних кадастрових гектарів серії ХР № 0150682, на території цієї ж сільської ради, що належали їх матері [PERSON], яка проживала і померла 26.09.2014 року в с. Парасковія Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивачі - про підтримання позову, залишення судових витрат за ними, відповідач - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, мати позивачів, [PERSON], яка проживала і померла 26.09.2014 року в с. Парасковія Кегичівського району Харківської області, за життя мала у власності земельну ділянку площею 4,8758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Парасковіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області на підставі державного акту на право приватної власності серії ХР № 047967 від 01.04.2005 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,87 умовних кадастрових гектарів серії ХР № 0150681, сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,87 умовних кадастрових гектарів серії ХР № 0150682, на території цієї ж сільської ради. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки чоловік спадкодавиці, батько позивачів, [PERSON], та її дочка, сестра позивачів, [PERSON], від прийняття спадщини відмовилися на користь позивачів, інших спадкоємців немає. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач отримав відмову, в звязку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки було змінено, а також відсутні оригінали сертифікатів, що були втрачені за невідомих обставин, що і обумовило подання позовної заяви. Коло спадкоємців та інші обставини позову підтверджуються копією спадкової справи. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК щодо порядку відкриття спадщини, почерговості,права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на сертифікати про право на земельні частки (паї) площею 6,37 умовних кадастрових гектарів обидві на території Лозівської сільської ради, що належали [PERSON], яка проживала і померла [INFO] в с. Лозова Кегичівського району Харківської області, та [PERSON], який проживав і помер [INFO] в цьому ж селі. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивачі - про підтримання позову, залишення судових витрат за ними, відповідач - про його визнання. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, батьками позивачів були [PERSON] та [PERSON], які проживали і померли в с. Лозова Кегичівського району Харківської області. Спадщиною [PERSON] є сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) площею 6,37 умовних кадастрових гектарів на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, спадщиною [PERSON] - сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай) площею 6,37 умовних кадастрових гектарів на території цієї ж сільської ради. Інших спадкоємців немає, оскільки рідний брат позивачів, син спадкодавців, [PERSON] помер [INFO]. Інших спадкоємців немає. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки (паю) площею 12,5011 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області кожній, що належала бабі позивачів [PERSON], яка проживала і померла [INFO] року в с. Павлівка Кегичівського району Харківської області. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивачі - про підтримання позову, залишення судових витрат за ними, відповідачі - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON], яка проживала і померла [INFO] року в с. Павлівка Кегичівського району Харківської області, була бабою позивачів. За життя спадкодавець залишила заповіт, посвідчений Павлівською сільською радою Кегичівського району Харківської області 28.01.2010 року, відповідно до якого належну їй вищезазначену земельну ділянку заповіла своїм онукам [PERSON] та [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивачі отримали відмову, в зв'язку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки було змінено вже після смерті спадкодавця, що і стало причиною звернення до суду. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК щодо відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування тощо. Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок по вул.Садова,7 с.Вовківка Кегичівського району Харківської області, що належав їх бабі [PERSON]. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та повідомили: позивачі - про підтримання позову, залишення судових витрат за ними, відповідач та третя особа - про його визнання. У звязку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК, технічне фіксування не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, баба позивачів [PERSON] проживала і померла 20.06.2002 року в с. Вовківка Кегичівського району Харківської області. За життя, 20.05.1992 року, вона заповіла все належне їй майно позивачам. До складу її спадщини входить житловий будинок по вул.Садовій,7 с.Вовківка Кегичівського району Харківської області, що належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.04.1992 року, укладеного із радгоспом ім.Паризької комуни, зареєстрованого Кегичівським МПТІ 30.06.1994 року за № 324. Інших спадкоємців першої черги або за заповітом немає, заповіт не змінено та не скасовано. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення зазначеної спадщини позивачі отримали відмову. Суд виходить із того, що правовідносини сторін регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування. Оскільки відповідач позов визнав, суд виходить з того, що це не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р., у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивачі звернулись суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 20 вересня 2000 року, згідно з ордером, виданим виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів, їм та відповідачу на сімю із пяти чоловік було надано квартиру [ADDRESS]. На даний час та протягом останніх семи років у квартирі постійно проживають лише позивачі. Відповідач є сином позивача [PERSON], у квартирі не проживає протягом семи років, із квартири забрав всі свої речі, квартирою не користується, не сплачує кошти на утримання жилого приміщення, не сплачує комунальні послуги. У звязку\~з цим,\~позивачі просять\~визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачі не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 20 вересня 2000 року, згідно з ордером, виданим виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів, їм та відповідачу на сімю із пяти чоловік було надано квартиру [ADDRESS]. На даний час та протягом останніх семи років у квартирі постійно проживають лише позивачі. Відповідач у квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, що підтверджується актом про не проживання від 25 квітня 2018 року, засвідченим головою ОСББ «Березинська-25», и. Згідно ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач по справі не проживає в житловому приміщенні понад шість місяців без поважної причини, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів щодо визнання відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. Відповідно до\~вимог ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідачана користь позивачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивачі звернулися 01.07.2014 року до суду з позовом про визнання за ними права власності на земельну ділянку площею 3.0280 га в порядку спадкування, яка розташована на території Тернавської сільської ради, посилаючись на те, що [INFO] помер їх рідний батько [PERSON] і після його смерті вони є єдиними спадкоємцями майна по закону, так як їх мати відмовилася від спадку. Після смерті їх батька залишилося спадкове майно, яке вони прийняли, але земельну вказану ділянку прийняти в спадок не можуть, так як батько при життєво не зареєстрував, а тому нотаріус не може видати їм свідоцтво на право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування. Просять визнати за ними право власності на земельну ділянку в рівних частках, а саме по 12 частині. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, та підтвердила підстави посилання позивачів на факти, вказані ними в позові. Представник відповідача до суду надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи до суду не з'явився, не повідомивши про причину своєї неявки. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, відповідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який в свідоцтвах про народження позивачок записаний батьком. А.с. 6,10, 11. Актом на право власності на земельну ділянку встановлено, що 16.10.2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.0280 га в порядку спадкування, яка розташована на території Тернавської сільської ради за законом від померлого [PERSON]. А.с. 5. Відповідно довідки державного нотаріуса, позивачки [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями померлого [PERSON] та заведено спадкову справу № 5152013. Витягом з техдокументації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 3.0280 га, яка розташована на території Тернавської сільської ради. А.с. 4. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що за життя спадкодавцем не було у відповідності до закону належним чином оформлено документів на його майно, що перебувало в його власності, а тому можливість прийняття спадщини нотаріально втрачена. Відповідно до ст. 116, 131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно ст. 1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі правомірно ставлять питання про визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті його [PERSON], оскільки є спадкоємцями земельної ділянки, як встановлено законом. На підставі та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачі звернулися в суд до відповідача про визнання за ними права власності в рівних частках на будинок [ADDRESS], що належить померлому [INFO] їх батьку [PERSON]. Дане мотивовано тим, що позивачі як спадкоємці за законом мають право спадкувати майно померлого батька [PERSON] як єдині спадкоємці. Однак нотаріальною конторою їм було відмовлено в оформлені документів на прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на зазначене житло за померлим у зв,язку з чим вони вимушені звернутися до суду про визнання за ними право власності на спадкове майно після померлого [INFO] їх батька [PERSON]. Представник позивачів та сільської ради в судове засідання не з,явилися, надавши суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність.. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили суд задовольнити заявлені ними вимоги з підстав викладених в позові. Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданаго Львівською сільською радою, [PERSON] помер [INFO], актовий запис №20. Відповідно до рішення №7 від 26.01.2005р. виконавчого комітету Львівської сільської ради за [PERSON] визнано право приватної власності на будинок [ADDRESS] та згідно довідки сільського голови Львівської сільської ради [PERSON] проживав у зазначеному будинку постійно до своєї смерті. Згідно свідоцтв про народження позивачі є дітьми померлого [PERSON] та дівоче прізвище дочки у зв,язку з укладенням шлюбу було змінено на [PERSON]. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Зважаючи на вище викладене, суд вважає, що існує достатньо підстав для визнання за позивачами право власності на спадкове майно за законом в рівних частинах на будинок [ADDRESS], що належить померлому [PERSON], як дітьми померлого батька [PERSON].

Outcome: approved