Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про визначення часток майна, що перебуває у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно до відповідача Чернівецької міської ради, мотивуючи позовні вимоги тим, що 23 березня 2009 року Управлінням Держкомзему у місті Чернівці на підставі рішення 34 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 27 листопада 2009 року № 740 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], площею 0,0432 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до даного акту, співвласниками на праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки є: [PERSON] та [PERSON]. Вказують, що [INFO] року співвласник земельної ділянки [PERSON] померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 26 лютого 2010 року складено відповідний актовий запис за № 438. Згідно із ст.ст. 1217, 1261 Цивільного кодексу України позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, як діти померлої. 17 червня 2015 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 48/100 часток будинковолодіння, яке складається з двох будинків, з відповідними частинами надвірних будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. Стверджують, що 17 червня 2014 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою нотаріус постановив: відмовити [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0432 га, що знаходиться в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка земельної ділянки, яка належить спадкодавцю [PERSON], із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові. Крім того нотаріусом було роз'яснено право на звернення до суду із позовом про встановлення часток у спільній сумісній власності. Так як позивачі не мають можливості належним чином використати своє право на оформлення права власності на спадкове майно в позасудовому порядку, вони вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Оскільки спадкодавцю [PERSON] належало 48/100 часток будинковолодіння, яке складається з двох будинків, з відповідними частинами надвірних будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS], домовленості між нею та іншим співвласником земельної ділянки - [PERSON], щодо визначення розміру часток майна, яке перебуває у спільній сумісній власності не було, розмір частки земельної ділянки, яка належить померлій [PERSON] становить 48/100 часток. Тому враховуючи те, що спадкоємців щодо майна померлої [PERSON] є двоє і спадкодавець у заповіті не розподілив спадщину між ними, кожному із позивачів повинно належати по 24/100 частки земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS]. На основі викладеного просили суд припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0432 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]; визнати за [PERSON], [INFO], податковий номер - [NUMBER], право власності на 24/100 часток земельної ділянки, площею 0,0432 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] та визнати за [PERSON], [INFO], податковий номер - [NUMBER], право власності на 24/100 часток земельної ділянки, площею 0,0432 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. В ході розгляду даної справи від представника позивачки [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у даній справі, в якому вона посилалась на те, що [INFO] року один з позивачів по справі - [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції [INFO] року зроблено відповідний актовий запис №332 та викладене підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.02.2015 року. 19 лютого 2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці провадження у даній справі - зупинено, до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. 08 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці отримано заяву представника позивачки [PERSON] - [PERSON] про відновлення провадження по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Чернівецької міської ради про визначення часток майна, що перебуває у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що відповідно до довідки Першої Чернівецької нотаріальної контори №1770/02-14, 17 липня 2015 року була заведена спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] та за матеріалами спадкової справи до майна [PERSON], спадкоємцем, який прийняв спадщину, є його рідна сестра - [PERSON]. Ухвалою суду від 09 вересня 2015 року провадження по справі судом відновлено, залучено до участі в справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Чернівецької міської ради про визначення часток майна, що перебуває у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно в якості правонаступника [PERSON], померлого [INFO] року - [PERSON] та призначено судове засідання на 16.09.2015 року. 16 вересня 2015 року від представника позивачки - [PERSON] до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, згідно якої представник позивачки вказує, що відповідно до довідки № 1770/02-14 від 08.09.2015 року, наданої Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, 17 липня 2015 року була заведена спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON]. За матеріалами спадкової справи до майна [PERSON], спадкоємцем, який прийняв спадщину, є тільки його рідна сестра - [PERSON], яка також є позивачем по дані справі. Таким чином, оскільки інших спадкоємців, крім [PERSON], щодо майна померлого [PERSON] не має, відповідно до [PERSON] переходять всі права та обов'язки спадкодавця, що стосуються даного спору, а саме визначення розміру часток майна, що перебуває у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно. На основі викладеного просить припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0432 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], визначивши, що розмір частки [PERSON] становить 52/100 частки та визнати за [PERSON], [INFO], податковий номер - [NUMBER], право власності на 48/100 часток земельної ділянки, площею 0,0432 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] в порядку спадкування. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання від її представника надійшла заява, в якій вона просить розглядати дану справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи судом від представника відповідача надійшла заява, в якій просять розглядати справу у їх відсутність та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи всі наявні матеріали позову, не заперечують проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2009 року Управлінням Держкомзему у місті Чернівці на підставі рішення 34 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 27 листопада 2009 року № 740 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] (а.с.10), площею 0,0432 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до даного акту, співвласниками на праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки є: [PERSON] та [PERSON]. Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданого управлінням Держземагенства у м. Чернівцях, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 205 032,00 грн. (а.с.11) [INFO] року співвласник земельної ділянки [PERSON] померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 26 лютого 2010 року складено відповідний актовий запис за № 438 (а.с.15). 17 червня 2015 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 48/100 часток будинковолодіння, яке складається з двох будинків, з відповідними частинами надвірних будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с.16, 18). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2014 року (а.с.20) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0432 га, що знаходиться в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка земельної ділянки, яка належить спадкодавцю [PERSON], із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові. У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи вимоги статті 372 Цивільного кодексу України, суд встановив, що майно у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, на підставі договору про поділ нерухомого майна, який має бути укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Отже, такий договір може бути укладений лише за життя всіх співвласників спільної сумісної власності. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. визначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ст.ст. 1217, 1261 Цивільного кодексу України позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, як діти померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.7), копією свідоцтва про одруження (а.с.8) та копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.9). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1281 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, кожному із спадкоємців, а саме позивачу та відповідачу по справі, належить право на отримання спадщини в розмірі 1/2 частки спадкового майна в порядку спадкування за померлою [PERSON] Оскільки померлій [PERSON] належало 48/100 часток земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16-19), то розмір часток, які позивачі [PERSON] та [PERSON] успадковують, в даному випадку становить по 24/100 кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи те, що померлому позивачу - [PERSON] повинно належати 24/100 часток зазначеної вище земельної ділянки в порядку спадкування за законом, а також враховуючи те, що згідно довідки від 08.09.2015 року №1770/02-14, виданої Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, за матеріалами спадкової справи до майна [PERSON], спадкоємцем, який прийняв спадщину, є тільки його рідна сестра - [PERSON], то в даному випадку за [PERSON] слід також визнати право власності на 24/100 часток земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], в порядку спадкування за померлим [PERSON], оскільки на підставі частини 1 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, при цьому право спільної сумісної власності припиняється. Таким чином частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] складає 52/100 частки, при цьому право спільної сумісної власності підлягає припиненню, а також слід визнати за [PERSON] право власності на 48/100 земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] в порядку спадкування за померлими [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved