Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, та уточнивши свої вимоги під час судового розгляду справи, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2007 року по жовтень 2012 року включно в сумі 16803 гривні 97 коп. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач згідно постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 1998 року зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 21.01.1998 року і до досягнення дитиною повноліття. Богуславським районним судом їй було видано виконавчий лист, який було звернуто до виконання та було відкрито виконавче провадження. В послідуючому оригінал виконавчого листа було втрачено і ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 лютого 2013 року було прийняте рішення про видачу дубліката виконавчого листа, який перебував на виконанні в відділі ДВС Богуславського районного управління юстиції. Починаючи з травня 2007 року відповідач не сплачував аліменти, в зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментах, яка станом на 01.07.2014 року становила 53410 гривень 82 коп. Посилаючись на положення ст. 196 СК України позивачка просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що у виникненні заборгованості по аліментах є вина відповідача, який достовірно знав, що з нього були стягнуті аліменти на утримання дитини, але не виконував свої обов'язки як боржника у виконавчому провадженні, та не повідомляв державних виконавців про своє місце роботи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що він належним чином виконував свої обов'язки, як боржника у виконавчому провадженні, та повідомляв державного виконавця про зміну місця роботи, що було підставою для направлення виконавчого листа за його місцем роботи. У нього були відсутні такі дії, як ухилення від явки до виконавчої служби, невиконання вимог державних виконавців, несплата аліментів після неодноразового попередження державних виконавців, перебування в розшуку, інші умисні дії, пов'язані з свідомим ухиленням від сплати аліментів. Крім того, було встановлено, що виконавчий лист, який перебував на виконанні в відділі ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві, було направлено на підприємство, де він працював, і потім цей виконавчий лист був із нез'ясованих причин втрачений під час пересилки на роботу. До втрати виконавчого листа він ніяким чином не був причетним, що підтвердив свідок [PERSON], який на той час працював державним виконавцем. Тому і на даний час не має інформації про стягнення із його заробітної плати аліментів бухгалтерією підприємства, де він працював. Стягувач [PERSON] за весь період перебування виконавчого листа в відділі ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві з лютого 2008 року по червень 2012 року не вживала заходів щодо стягнення аліментів та будь-яких звернень з приводу неотримання аліментів ні до нього, як платника, ні до відділу ДВС від неї не було. Також відповідач зазначив, що розрахунок заборгованості по аліментах визначений державним виконавцем Гаєвським С.М. неправильно і не може бути прийнятий до уваги, так як заборгованість по аліментах за період з грудня 2007 року по березень 2011 року визначалася із середнього заробітку по м. Києву, в той час коли він офіційно працював та отримував дохід. З березня 2011 року по грудень 2011 року він перебував на обліку в Богуславському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. За серпень, вересень та жовтень 2012 року він сплатив аліменти через поштове відділення на адресу стягувачки [PERSON] Крім того, відповідач стверджує, що є підстави для застосування позовної давності до вимог позивачки та відмовити в задоволенні позову у зв'язку із пропущенням строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] згідно постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 1998 року зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 21.01.1998 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2007 року по жовтень 2012 року в сумі 16803 гривні 97 коп., виходячи із розрахунків заборгованості, які зроблені державним виконавцем Мандзюком В.М. за період з травня 2007 року по листопад 2007 року, державним виконавцем Гаєвським С.М. за період з грудня 2007 року по 13 липня 2012 року, державним виконавцем Приліпком В.О. за період з 13.07.2012 року по вересень 2012 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст. 196 СК України). Відповідно до роз'яснень викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов до висновку про те, що позивачка не довела належними та допустимими доказами той факт, що у виникненні заборгованості по аліментах за період з травня 2007 року по жовтень 2012 року є вина відповідача [PERSON] Натомість, відповідач в судовому засіданні переконливими доказами довів, що його вина у виникнення заборгованості по аліментах за вищевказаний період відсутня. Так, із копії матеріалів виконавчого провадження №469 по виконанню виконавчого листа №2-88 виданого Богуславським районним судом Київської області 10.02.1998 року про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вбачається, що даний виконавчий лист надійшов на виконання до відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві 22.01.2008 року із відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції у Київській області. Із копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 03 грудня 2007 року, винесеної державним виконавцем відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції у Київській області Мандзюком В.М., вбачається, що виконавче провадження було закінчене в зв'язку з тим, що згідно довідки №10 від 29.08.2007 року боржник працює в м. Києві, вул. Кіквідзе, 11 в ТОВ «СНОП СТО». Матеріалами виконавчого провадження №469 також підтверджується, що розпорядженням державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві від 07.02.2008 року виконавчий лист про стягнення аліментів із [PERSON] був направлений головному бухгалтеру ТОВ «СНОП СТО». 16.02.2009 року державний виконавець відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві звернувся з листом до головного бухгалтера ТОВ «СНОП СТО» з вимогою повідомити про хід виконання виконавчого листа про стягнення з боржника [PERSON] аліментів на користь стягувача [PERSON] 23.02.2009 року лист повернувся з поштовою відміткою, що за адресою вул. Кіквідзе, 11 в м. Києві ТОВ «СНОП СТО» відсутнє. Після цього жодних виконавчих дій не було здійснено і лише 11.06.2012 року було складено акт державним виконавцем відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві Гаєвським С.М. про те, що ТОВ «СНОП СТО» на вул. Кіквідзе, 11 в м. Києві не розшукане. Також із матеріалів виконавчого провадження №469 вбачається, що стягувачка [PERSON] 11.06.2012 року звернулася до начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві із заявою про направлення до суду подання про видачу дубліката виконавчого листа. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 лютого 2013 року було задоволено заяву [PERSON] та подання начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа, та постановлено видати [PERSON] дублікат виконавчого листа №2-88/98 згідно постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 10 лютого 1998 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 21.01.1998 року і до досягнення дитиною повноліття. Перевіряючи послідовність здійснення контролю державними виконавцями по виконанню виконавчого листа про стягнення аліментів із боржника [PERSON] суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа. Згідно п. 7.5.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.11.1999 року №74/5, державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам. Натомість, як убачається із матеріалів виконавчого провадження №469 державні виконавці відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у Київській області не здійснювали систематичний контроль за здійсненням виконавчого провадження, що потягло за собою втрату виконавчого листа, а також несвоєчасне звернення до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа, яке могло бути подане після 23.02.2009 року. Тобто, за період з 03.12.2007 року, коли виконавчий лист було направлено із відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції в Київській області до відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м. Києві та до прийняття судового рішення про видачу дубліката виконавчого листа 21.02.2013 року, відсутня вина боржника [PERSON] у виникненні заборгованості по аліментах, оскільки виконавчий лист не надійшов до бухгалтерії підприємства, де він працював, був втрачений, і утримання із його заробітної плати не проводились з причин, які не залежали від нього. Також за період з травня 2007 року по 03 грудня 2007 року не явилось можливим з'ясувати правильність нарахування заборгованості по аліментах боржника [PERSON], наявність його вини в цьому, оскільки згідно акту від 21 січня 2011 року, затвердженого начальником відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції, запис №888, виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-88 про стягнення аліментів із боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON], яке було розпочате 30.05.2007 року та закінчене 03.12.2007 року, знищене. Оскільки, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи і на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, що було встановлено під час судового розгляду справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed