Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], брат позивачки,після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. Після відкриття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в зв'язку з тим, що існує заповіт померлого брата на ім'я [PERSON] та [PERSON], який позивачка вважає таким,що не відповідає волевиявленню померлого, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка та її представник позов підтримали з підстав зазначених в ньому. Відповідачі [PERSON] та її представник, відповідач [PERSON] позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], експерта [PERSON] дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є сестрою [PERSON] (а.с.10), який помер [INFO] у віці 60 років в с.Двірець, Житомирського району, Житомирської області про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №8 (а.с.7). За життя [PERSON] 22 січня 2013 року розпорядився належним йому на праві власності майном, а саме 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] заповівши його в рівних долях - [PERSON] та [PERSON], про що свідчить відповідний заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] (а.с.9). По справі була проведена судово-психіатрична відповідно до висновку якої [PERSON], 1952 року народження, станом на 22 січня 2013 року виявляв клінічні ознаки глибокої астенії та больового синдрому внаслідок ракової інтоксикації. Дані клінічні ознаки відповідають шифру F 06.6 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Ступінь вказаних ознак астенії, больового синдрому та інтоксикації у [PERSON] на момент підписання заповіту 22 січня 2013 року, була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто на час підписання заповіту станом на 22 січня 2013 року [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.166-167). Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, або одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом лише двох категорій осіб, а саме: самої особи, що вчинила правочин, та у разі її смерті інших осіб, чиї цивільні право або інтереси порушені. У другому випадку особа, що звернулася із таким позовом, повинна відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України довести факт того, що фізична особа вчинила правочин у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, оспорюваним правочином порушено права такої особи та її цивільні права або інтереси належними, достатніми та допустимими доказами. Статтею 1257 ЦК України чітко встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання недійсним заповіту здійсненим [PERSON]

Outcome: approved