Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зі зняттям його з реєстраційного обліку за цією адресою. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. З січня 2005 року у цій квартирі проживав і був зареєстрований відповідач - [PERSON] чкий є сином позивачки [PERSON] Оскільки у будинку відсутні його речі, але у добровільному порядку не бажає виписатися з будинку, що створює перешкоди у користуванні житлом та позбавляє позивача права звернення за оформленням субсидії по комунальним послугам, тому вона вимушена вирішувати це питання у судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилась згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Так, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності квартири від 24.12.1997 року позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS].(а.с.8). За вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], але останній фактично за даною адресою з січня місяця 2005 року не проживає, про що свідчить: довідка видана начальником ЖКП-1 Шишовим В.Н. та акт не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 18.08.2015 р. (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на жиле приміщення, якщо в місці проживання вона відсутня більш шести місяців без поважних причин. Підстави, передбачені ч.3 ст. 71 ЖК України, за якими зберігається право на житлове приміщення відсутні. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Outcome: approved