Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та прохала суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В своїй позовній заяві вказала, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідач інших дітей не має. Стягнення по виконавчим документам з цього не проводиться. В зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду. Позивачкою було надано уточнення до позовної заяви. Згідно уточнених позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд задовольнити позов, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання доньки [PERSON], [INFO] і до її повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти стягнення з нього аліментів, прохав суд позов задовольнити. Суд, вислухавши позивача, відповідача, проаналізувавши представлені докази, встановив наступне: Сторони по справі 3 червня 2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 3 червня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 131, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. З рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.03.2014 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області про що в Книзі реєстрації народжень 29 червня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 246, в якому батьком дитини зазначено [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що донька [PERSON] проживає з позивачкою, що підтверджує довідка-підтвердження, яка видана Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дніпрова 52». Позивачка вказала, що на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги і донька перебуває на повному її утриманні. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.ст. 180,185 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до виповнення їй 18 років. Між позивачем та відповідачем по справі ускладнилися відносини. В добровільному порядку відповідач не надає достатньої допомоги дитині, не допомагає матеріально. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від обов'язку утримувати дитину, судом не встановлено. Договору між батьками про сплату аліментів на дитину не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров*я та матеріальний стан відповідача [PERSON], стан здоров*я та матеріальне становище дитини. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька, причому обов»язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов»язків щодо дитини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання, передбачених ст.150 СК України, обов»язків батьків, щодо виховання та розвитку дитини, пов»язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. У разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, який не пов'язаний зі сплатою аліментів (ст. 185 СК України). Вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані та доведені в судовому засіданні доказами, тому підлягають задоволенню, виходячи з того, що відповідач працює та отримує заробітну плату, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов*язковому негайному виконанню по справам про аліменти в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст.ст.81,88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved