Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вони та відповідач [PERSON] є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] , загальною площею 104,8 кв.м, у тому числі 56,4 кв.м. житлової площі. Позивачу [PERSON] належить 173/200 частин домоволодіння, позивачу [PERSON] . - 9/100 частин домоволодіння, а відповідачу [PERSON] - 9/200 частин цього ж домоволодіння. Також мотивують позов тим, що відповідач, хоча і зареєстрована у спірному домоволодінні, але тривалий час в ньому не проживає, участі в утриманні будинку та надвірних будівель не приймає та комунальні послуги не сплачує. В зазначеному будинку мешкає позивач [PERSON] , яка не може оформити субсидію у зв`язку з тим, що зареєстрована в будинку відповідач не надає довідок про свої доходи. Крім того, мотивують позов тим, що вони намагались врегулювати питання щодо користування спільним домоволодінням, запропонувавши відповідачу оформити у нотаріуса договір поділу цього нерухомого майна, але остання відмовилась. Оскільки частка відповідача у спільному нерухомому майні незначна, виділити її в натурі неможливо, вони запропонували відповідачу отримати грошову компенсацію за належу їй частину домоволодіння. Однак, про суму сплати домовитись не змогли, так, як відповідач назвала таку суму компенсації, яка не відповідає дійсній вартості її частини у спільному домоволодінні. За вказаних обставин позивачі просять суд припинити право власності відповідача [PERSON] на 9/200 (дев`ять двохсотих) частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] , визнати право власності на зазначені 9/200 (дев`ять двохсотих) частин житлового будинку за ними у рівних частках, стягнувши з них на користь відповідача [PERSON] грошову компенсацію за належну їй частку у сумі 13000 грн. та судові витрати по справі. 27 вересня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , суть якого зводиться до того, щофакти, викладені позивачами в позовній заяві та мета припинення її права на частку у спільному нерухомому майні взагалі не відповідають дійсності. Вважає, що її частина в будинку може бути виділена в натурі, оскільки будинок подільний, так, як має 2 окремі входи та 8 житлових кімнат, також вважає, що спільне користування цим будинком теж можливе. Крім того, зазначає, що припинення права на її частку в будинку завдасть їй та її донці істотної шкоди, так, як іншого житла у них немає. Просить відмовити у задоволенні вказаного позову за безпідставністю. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] , в судовому засіданні позов повністю підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві. Крім того, після проведення експертизи та надання суду висновку, представник позивачів в судовому засіданні зазначила, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи від 28.02.2019 року, позивачі згодні виплатити відповідачу [PERSON] грошову компенсацію за належну їй частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сумі 17757 грн. Зазначену суму 11 квітня 2019 року за квитанцією № 0.0.1321683060.1. ними було внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали з мотивів, викладених відповідачем у поданому до суду відзиві та просили відмовити в задоволенні даного позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, щосторонам у справі на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] належить 173/200 частин домоволодіння, з них: 12 / 50 частин згідно з договором купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 14 березня 2003 року приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Кушнір Л.Г., за р. № 586; 29/50 частин на підставі рішення народного суду Глухівського району Сумської області від 14.06.1978 року; 9/200 частин відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сумської області 18 травня 2016 р., за р. № 1-364. Позивачу [PERSON] належить право власності на 9/100 частин домоволодіння на підставі рішення народного суду м. Глухова Сумської області від 16.01.1990 р. А відповідач [PERSON] є власником 9/200 частин цього ж домоволодіння згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сумської області 23 вересня 2015 року, за р. № 1-1121. Судом також встановлено, що в зазначеному будинку зареєстрована та проживає позивач [PERSON] , іншого житла вона не має. Відповідач [PERSON] , також зареєстрована у спірному домоволодінні, разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , але з 2012 року в ньому не проживає, що підтверджується довідкою голови квартального комітету [PERSON] від 23.08.18 р. за вих.№ 2208, та не заперечувала і сама відповідач в судовому засіданні. Участі в утриманні будинку та надвірних будівель відповідач також не приймає, комунальні послуги не сплачує. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в зазначеному будинку але не проживає та не надає довідок про свої доходи, позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити субсидію. Згідно технічного паспорту на вказаний житловий будинок [ADDRESS] за даною адресою розташований житловий будинок, позначений на плані КП Глухівське БТІ» під літерою «А-I», загальною площею 104,8 кв.м, житловою площею 56,4 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами: погріб - «Г», сарай - «В», сарай - «Б», сарай - «б», літня кухня - «б1», прибудова - «б2», вбиральня - «У», вбиральня - «Ж», ворота з хвірткою «1», огорожа - «2», «3», «4». Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи № 1734/1735 від 28.02.2019 року ринкова вартість спірного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складає 394600 грн. На підставі планувальних параметрів досліджуваного будинку та розміру частки співвласника зроблений висновок про технічну неможливість виділу частки в розмірі 9/200 через недостатню площу приміщень, які мають відповідати вимогам будівельних норм для відокремлення об`єктів. Через неможливість проведення поділу будинку згідно часток співвласників розроблення варіантів поділу не проводилося. Також надання варіантів поділу житлового будинку, в тому числі і з незначним відступом від ідеальних часток, не видається за можливе. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. А відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст.ст. 364, 365, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч.4 ст. 358 ЦК України умова не є обов`язковою. Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. З аналізу положень ст. 365 ЦК України та судової практики можна дійти висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказаний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 р. у справі №357/11232/14-ц; Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 р. у справі №6- 68цс14 та інш. Також, відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно пункту 12 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року при визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи № 1734/1735 від 28.02.2019 року визначена ринкова вартість спірного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка станом на дату складання висновку - 394600 грн., відповідно ринкова вартість 9/200 частин даного домоволодіння становить 17757 грн. У відповідності до вказаного висновку, позивачами 11 квітня 2019 року за квитанцією № 0.0.1321683060.1. внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України кошти у сумі 17757 грн. в якості забезпечення компенсації вартості 9/200 частин спірного домоволодіння. Отже в судовому засідання знайшло своє підтвердження те, що частка відповідача у спірному домоволодінні є незначною і не може бути виділена в натурі, домоволодіння є неподільним та спільне володіння і користування ним є неможливим, також відповідач тривалий час не використовує свою частку житла за призначенням, участі в утриманні спірного житлового приміщення не приймає, комунальні послуги не сплачує та проживає за іншим місцем, а тому суд вважає, що припинення права на її частку не завдасть істотної шкоди її інтересам. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що позивачами на депозитний рахунок попередньо внесено суму вартості частки відповідача, суд приходить до висновку, що позов є обгунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню 5720 грн. понесених судових витрат на проведення експертизи по справі, 1409,60 грн. сплаченого по справі судового збору та 2000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 9129, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved