Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Вказане домоволодіння [PERSON] побудував, але за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на нього. Вони як спадкоємці першої черги фактично прийняли спадщину після його смерті, але отримати свідоцтво про право на спадщину не можуть, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності померлого на дане майно. За наведених обставин, просять визнати за ними право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачі, які з'явились на розгляд справи, позов підтримали, підтвердили обставин, викладені в позові. Позивач [PERSON] пояснила, що з 1980 року перебувала у шлюбі з [PERSON] до його смерті, від якого мають дочок [PERSON], 1982 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1985 року народження. В 1989 році спільно з чоловіком розпочали будівництво житлового будинку, яке закінчили в 1991 році та переселились проживати у побудований будинок. [INFO] чоловік помер і за життя не оформив право власності на спільно побудований будинок. В зв'язку наведеним просить визнати за нею право на половину домоволодіння, як на частку у спільному майні подружжя та на ? частину спадкового майна. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив про визнання позову. Заслухавши пояснення позивачів, які з'явились на розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Судом встановлено, що 22 листопада 1980 року [PERSON] та позивач по справі - [PERSON] уклали шлюб, від спільного проживання в якому у них народилось троє дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 28.11.1995 року, та свідоцтв про народження дітей. 05.02.2005 року [PERSON] одружилась, в зв'язку з чим змінила прізвище на [PERSON], 06.05.2006 року [PERSON] одружилась, в зв'язку з чим змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується даними свідоцтв про одруження серії [NUMBER] від 05.02.2005 року та серії [NUMBER] від 06.05.2006 року. Рішенням виконкому Шепетівської міської ради №55 від 20.04.1989 року [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та видано паспорт на забудову садиби по [ADDRESS]. На виконання вказаного рішення [PERSON] отримав проект забудови земельної ділянки. [INFO] в с. Плесна Шепетівського району Хмельницької області у віці 39 років помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії[NUMBER], виданого повторно 29.09.2015 року відділом ДРАЦС Шепетівського МРУЮ у Хмельницькій області. Як вбачається з довідки № 231, виданої 28.09.2015 року КП «Шепетівське БТІ» жилий будинок в [ADDRESS], який належав [PERSON] був побудований в 1991 року згідно рішення виконавчого комітету Шепетівської районної ради народних депутатів № 55 від 20.04.1989 року, але в експлуатацію прийнятий не був. За життя [PERSON] свідоцтво про право власності не отримував. За висновком експертного будівельно - технічного дослідження № 5 від 12.11.2015 року житловий будинок [ADDRESS] побудовані згідно ДБН 360-92, ДБН В.1.1-7-2002, з дотриманням будівельних, протипожежних, санітарних та технічних норм і правил без порушень нормативних документів, діючих у галузі будівництва, будівництво не порушує прав добросусідства. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з довідки № 623, виданої 19.10.2015 року виконкомом Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, згідно з відомостями погосподарського обліку на момент смерті [PERSON] в будинку були зареєстровані його дружина [PERSON], 1962 року народження, та його діти: [PERSON], 1982 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1985 року народження, тому відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном - домоволодінням по [ADDRESS]. З довідки завідувача Шепетівської районної державної нотаріальної контори від 19.10.2015 року за № 2225/02-14 слідує, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], заведена спадкова справа за №419/2015р. від 09.10.2015 року. Однак, позивачам видати свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок [ADDRESS], неможливо, оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на нього померлого [PERSON] Таким чином позивачі, як спадкоємці за законом першої черги після смерті [PERSON] позбавлені можливості оформити спадщину на належний йому будинок із-за відсутності правовстановлюючого документу на нього, тому їх право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. Враховуючи те, що будинок був побудований [PERSON] під час перебування у шлюбі з позивачем [PERSON], суд визнає дане майно спільною сумісною власністю подружжя, тому за останньою слід визнати право власності на ? частину будинку. На решту ? частину будинку слід визнати право в порядку спадкування у рівних частках за спадкоємцями за законом першої черги, що прийняли спадщину у встановленому законом порядку: кожному із спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 1/4 частині спадкового майна, що становить по 1/8 частині від будинку в цілому. Таким чином, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 5/8 частин будинковолодіння, а за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] - по 1/8 частині. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд знаходить, що вимоги позивачів ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до задоволення.

Outcome: approved