Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивачка 15 липня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20 квітня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №164. Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу вони з відповідачем проживають окремо, стосунки не підтримують, так як за час спільного проживання переконалися, що в них немає спільних інтересів. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що вони різні люди із своєрідними характерами. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Шлюб розривають вперше, тому просить шлюб розірвати та неповнолітню доньку залишити проживати з нею. Майновий спір відсутній. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору та покласти на відповідача судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20 квітня 2007 року, який зареєстровано в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №164 (а.с.11). Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO] (а.с.12). Встановлено також, що спільне життя між сторонами не склалося, так як за час спільного проживання переконалися, що в них немає спільних інтересів. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що вони різні люди із своєрідними характерами. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Суд зауважує, що позивачкою не надано жодних доказів у підтвердження того, що між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини, не підтверджено того факту, що сторони не дійшли згоди з приводу даного питання. Крім того, у позовній заяві позивачка зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З питань виховання дитини спору між нею та відповідачем не має. У відповідності до\~ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини є незаконними, необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при подачі позову було оплачено судовий збір і її вимоги задоволені, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені судові витрати в сумі 551,20 грн. Що стосується вимог позивачки, щодо покладення на відповідача судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то такі витрати не передбачені ЦПК України, а тому в їх задоволені суд відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: partial