Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 22 серпня 2014 року близько 23 год. 05 хв. поблизу м.Коростишів Житомирської області на 99 км + 800 м автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем марки ТАТА, реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України відповідач [PERSON] не врахував боковий інтервал та здійснив зіткнення з автомобілем марки FAW, реєстраційний номер [NUMBER], належним на праві власності [PERSON], який знаходився на узбіччі, та був під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобіль [PERSON] отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку виконаного Тернопільською філією ПП «АВТОЕКСПЕРТ» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки FAW становить 35801, 04 грн. Окрім цього, [PERSON] довелося транспортувати пошкоджений автомобіль з м.Коростишів Житомирської області до м.Тернополя, за що він заплатив ФОП [PERSON] 5350 грн. Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2014 р. відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. А тому позивачі, зокрема [PERSON] просив стягнути з відповідача на свою користь 35801, 04 грн. завданої майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, а [PERSON] просив стягнути з такого в свою користь 8000 грн. завданої моральної шкоди, 5350 грн. за послуги евакуатора, 800 грн. за проведену авто експертизу, крім того, стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати. В ході розгляду справи, 03 лютого 2016 року, представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог та залучення до участі у справі третьої особи ПАТ «Страхова компанія Україна». В уточненій позовній заяві представник позивачів [PERSON] позовні вимоги на користь позивачів відповідно збільшив та зменшив, при цьому просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 35801, 04 грн. в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, 5000 грн. моральної шкоди, 5350 грн. в рахунок відшкодування вартості послуг евакуатора, 800 грн. в рахунок відшкодування вартості послуг суб»єкта оціночної діяльності по визначенню вартості завданого матеріального збитку, в користь [PERSON] 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути в користь позивачів судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтував тим, що 22 серпня 2014 року близько 23 год. 05 хв. поблизу м.Коростишів Житомирської області на 99 км + 800 м автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем марки ТАТА, реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, відповідач [PERSON] не врахував боковий інтервал та здійснив зіткнення з автомобілем марки FAW, реєстраційний номер [NUMBER], належним на праві власності [PERSON] який знаходився на узбіччі та був під керуванням [PERSON] Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2014 р. відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно полісу №АС/3968948 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого третьою особою ПАТ «Страхова компанія Україна», зі строком дії з 00 год. 00 хв. 14.11.2013 року по 13.11.2014 року включно, вищевказаний автомобіль ТАТА, реєстраційний номер [NUMBER] є об»єктом страхування і у випадку настання страхового випадку, що є подією внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, як страховик, зобов»язується відшкодувати заподіяну шкоду майну та здоров»ю третіх осіб. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля FAW, реєстраційний номер [NUMBER], виконаного Тернопільською філією ПП «Автоексперт» вартість матеріального збитку завданого власнику даного автомобіля становить 35801, 04 грн. станом на 13.02.2015 року. ПАТ «Страхова компанія Україна» на даний час не здійснила позивачу [PERSON], а також уповноваженому ним позивачу [PERSON] виплату страхового відшкодування, внаслідок дорожньо транспортної пригоди. У свою чергу відповідач [PERSON], незважаючи на те, що він є заподіювачем шкоди автомобілю належному позивачу [PERSON], шкоду йому не відшкодував. Окрім цього, посилався на те, що внаслідок неправомірних дій, відповідачем [PERSON] позивачам завдана і моральна шкода, яка полігає в слідуючому. Зокрема [PERSON] завдано глибоких моральних страждань, які виразилися в зміні звичного способу його життя, оскільки він був позбавлений можливості користуватися звичним для себе засобом пересування, був змушений витрачати особисті грошові кошти на евакуацію свого автомобіля з місця дорожньо транспортної пригоди до місця свого проживання, оплачувати самостійно послуги суб»єкта оціночної діяльності для визначення суми спричиненого йому матеріального збитку, за власний рахунок відновлювати пошкоджений автомобіль, звертатися до суду за захистом своїх прав та оплачувати послуги адвоката. Дані обставини негативно вплинули на загальний стан самопочуття [PERSON], який до цього часу є пригнічений, а відповідач [PERSON] не вчинив жодних дій щоб усунути наслідки спричиненої ним шкоди. В свою чергу [PERSON] внаслідок неправомірних дій відповідача, завдано глибоких моральних страждань, які виразились у зміні ним звичного способу життя, оскільки він був змушений витрачати додатковий час на оформлення ДТП, на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, звертатися до суду за захистом своїх прав та оплачувати послуги адвоката, у зв»язку з чим він до цього часу є пригніченим. В ході судового розгляду, при розгляді судом по суті заявленого первісного позову, позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у ньому, просив задоволити. При цьому суду пояснив, що на момент вчинення ДТП, мав у користуванні автомобіль марки FAW, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] На момент вчинення ДТП , використовував такий у власних цілях. Оскільки, внаслідок ДТП автомобіль отримав пошкодження, в результаті яких подальший рух ним став неможливий, на місце події викликав евакуатор, яким транспортував автомобіль з м. Коростишів Житомирської області до м. Тернопільс, за що сплатив 5350 грн. Крім того, оплатив 800 грн. за проведення експертизи щодо оцінки вартості відновлювального ремонту. За відсутності коштів, небажання відповідача відшкодувати завдані збитки, відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу не має можливості повести, як і використовувати такий для заробітку. Після подання уточненої позовної заяви позивачі, їх представник в судові засідання не з»являлися. Представник позивачів подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без їх участі, позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, за згоди позивача [PERSON], суд прийшов до висновку про ухвалення у справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторонами не заперечувалось, 22 серпня 2014 року близько 23 год. 05 хв. поблизу м.Коростишів Житомирської області на 99 км + 800 м автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем марки ТАТА, реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України відповідач [PERSON] не врахував боковий інтервал та здійснив зіткнення з автомобілем марки FAW, реєстраційний номер [NUMBER], належним на праві власності [PERSON] який знаходився на узбіччі та був під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Із змісту постанови вбачається, що [PERSON] 22 серпня 2014 року близько 23 год. 05 хв. на 99 км + 800 м автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем марки ТАТА, реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, не врахував боковий інтервал та здійснив зіткнення з автомобілем марки FAW, реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився на узбіччі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 594/1088/14-п Борщівського районного суду, зокрема, із схеми наслідків дорожньо транспортної пригоди від 22.08.2014 року вбачається, що автомобіль марки FAW, реєстраційний номер [NUMBER] отримав такі механічні пошкодження: деформована та розбита буда. Також судом встановлено, що [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Страхова компанія Україна». За страховим випадком, який стався 22 серпня 2014 року, страхова компанія не виплатила позивачу страхового відшкодування внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Як вбачається із Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля FAW СА 1041 К26L, реєстраційний номер [NUMBER], виконаного Тернопільською філією ПП «Автоексперт» (Сертифікат №16591/14 суб»єкта оціночної діяльності, виданий на ім»я ПП «Автоексперт» зі строком дії з 20 червня 2014 року до 20 червня 2017 року) вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля FAW СА 1041 К26L, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП станом на 13.02.2015 року може становити 35801 грн. 04 коп. Згідно чека №17022015130137 від 17.02.2015 року, вбачається, що позивачем [PERSON] оплачено ТФ ПП «Автоексперт» вартість оцінки вищевказаного автомобіля в розмірі 800 грн. Окрім цього, позивачем [PERSON] оплачено ФОП [PERSON] 5350 грн. за послуги евакуатора з м.Коростишів в м.Тернопіль, що вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордера, виданої ФОП [PERSON] Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою\~здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон\~№ 1961-IV (стаття 3)\~визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5\~Закону\~№ 1961-IV). Згідно зі статтею 6\~Закону\~№ 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про\~відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого\~особа, яка завдала шкоди,\~застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до\~особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.\~В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Такої правової позиції притримується Верховний Суд України у своїй постанові від 20 січня 2016р. у справі № 6-280цс 15. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; №) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 35801 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, 5350 грн. в рахунок відшкодування вартості послуг евакуатора, 800 грн. в рахунок відшкодування вартості послуг суб»єкта оціночної діяльності по визначенню вартості завданого матеріального збитку. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивачів, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених судом обставин щодо дорожньо-транспортної пригоди, ступеню вини відповідача, та приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди на користь позивачів слід задовольнити часткового, стягнувши з відповідача в користь позивача [PERSON] 500 грн. моральної шкоди, а в користь позивача [PERSON] 1000 грн. моральної шкоди, оскільки останні не надали суду доказів того, що завдана їм з вини відповідача [PERSON] спів мірна з заявленими вимогами, і таких в ході розгляду справи судом здобуто не було. Судові витрати по справі підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених вимог як майнового так і немайнового характеру, враховуючи те, що позивачами понесено судові витрати у виді судового збору за заявлені вимоги як майнового так і не майнового характеру, зокрема позивачем [PERSON] згідно квитанції №0.0.417910536.1 від 05.08.2015 року сплачено судовий збір у розмірі 358, 01 грн., згідно квитанції №60627 від 15.06.2016 року сплачено судовий у розмірі 551 грн. 20 коп. та згідно квитанції №60638 від 15.06.2016 року сплачено судовий у розмірі 551 грн. 20 коп., а позивачем [PERSON] згідно квитанції №0.0.417910262.1 від 05.08.2015 року сплачено судовий збір у розмірі 80 грн. та згідно квитанції №0.0.421562778.1 від 14.08.2015 року сплачено судовий збір у розмірі 407 грн. 20 коп. Витрати пов»язані з отриманням правової допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів в повному об»ємі, згідно квитанції до прибуткового касового ордера №22 від 27.01.2016 року, згідно квитанції №23 від 27.04.2016 року. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 511, 636, 999, 1166, 1188, 1191, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс 15,

Outcome: approved