Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка 17 квітня 2019 року звернулася в суд із позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, про стягнення з відповідача 20976 грн. 64 коп. заборгованості по заробітній платі та 28823 грн. 52 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» на посаді cтаршого диспетчера ремонтно-інструментального цеху і наказом від 02.11.2018 року №559к була звільнена за роботи на підставі ст.38 КЗпП України. У день звільнення їй не була виплачена заборгована заробітна плата в розмірі 20976 грн. 64 коп. відповідно до положень ст.116 КЗпП України, що підтверджується довідкою, виданою Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА». Згідно вказаної довідки, її середньоденний заробіток становить 218 грн. 36 коп. Заробітна плата їй не виплачена по даний час. З огляду на зазначене, враховуючи, що з дати звільнення пройшло 132 робочих днів, просить стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на її користь 20976грн. 64 коп. заборгованості по заробітній платі та 28823 грн. 52 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. \~ \~ \~ \~Представник відповідача подав до суду заяву, в якій не заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивачки 20976 грн. 64 коп. заборгованості по заробітній платі та 28823 грн. 52 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] працювала на посаді старшого диспетчера ремонтно-інструментального цеху у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом від 02 листопада 2018 року №559к була звільнена за роботи на підставі ст.38 КЗпП України з 5 листопада 2018 року /а.с.7-8/. Згідно довідки про заборгованість №87 від 04 березня 2019 року, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА» /а.с.9/, заборгованість підприємства перед [PERSON] по заробітній платі становить 20976 грн. 64 коп. Вказаний розмір заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється і на час розгляду справи у суді заборгованість відповідачем не сплачена. Частинами 1, 7 ст.43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94\~ КЗпП\~України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій\~статті 1\~Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняттязаробітна плата. Згідно ст.115\~ КЗпП України\~заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, передбачений ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Верховного Суду України № 6-15цс13 від 27 березня 2013 року). Пунктом 20\~\~постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24 грудня 1999 року, зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 цього ж порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки №194 від 13 травня 2019 року, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 218 грн. 36 коп., а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 16 травня 2019 року за 132 робочих днів становить 28823 грн. 52 коп. без урахування податків та інших обов`язкових платежів. З даний розрахунком погоджується позивач і такий проведений у відповідності до зазначеного Порядку. Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між з тим, відповідач не представив суду доказів відсутності вини підприємства у невиплаті при звільненні належних сум позивачці. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка перебувала у трудових відносинах із відповідачем та в день звільненні не були виплачені належні їй від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 20976 грн. 64коп. заборгованості по заробітній платі та 28823 грн. 52 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без урахування податків та інших обов`язкових платежів. На підставі ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved