Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачі звернулись до Полтавського районного суду з позовом до відповідача, про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру, господарчі будівлі державного житлового фонду, так як у поза судовому порядку вони позбавлені можливості зареєструвати своє право власності на вказане майно. В судове засідання позивачі не з'явились попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі за наявними доказами у справі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від відповідачів: ПАТ «Полтаваплемсервіс» до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти заявлених вимог. Від третіх осіб: Фонду державного майна України по Полтавській області та Щербанівської сільської ради Полтавського району до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представників, проти позову не заперечували. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач - [PERSON] являвся наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 12). Однак у зв'язку з тим , що [PERSON] став інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК № 0349130 від 18.01.2011 року, він позбавлений можливості за станом здоров'я відвідувати установи, інші організації для вирішення проблемних питань (а.с. 30). А тому, 06 жовтня 2015 року було переукладено договір найму житла, а саме: квартири [ADDRESS] на дружину позивача - [PERSON]. Також встановлено, що будинок [ADDRESS] є державною власністю та перебуває на балансі ПАТ «Полтаваплемсервіс» На 2015 рік, позивачем [PERSON], було укладено: Договір про надання послуг з газопостачання №561747 від 01.07.2015 року, Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 25.12.2012 року, Договір №53 про надання послуг з утримання будинків і споруд від 06.10.2015 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-21). Згідно довідки Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] являється, - [PERSON], членами її сім'ї є: чоловік [PERSON], донька [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою про склад та розмір платежів за житлово-комунальні послуги (а.с.9) довідкою про склад сім»ї наймача ізольованої квартири та замані ними приміщення (а.с. 13), а також рішенням Полтавського районного суду від 20.09.2012 року (а.с.14). Відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року, позивачі мають право на приватизацію квартири [ADDRESS] у якій фактично проживають. У зв'язку з чим вони в січні 2013 року звернулися до ПАТ «Полтаваплемсервіс» з заявою про приватизацію квартири. Розпорядженням № 15, виданого ПАТ «Полтаваплемсервіс» від 08 січня 2013 року, безоплатно передано позивачам в приватну спільну власність квартиру [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до вказаного розпорядження позивачами виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], згідно якого, квартира посімейного, спільного заселення розташована на першому поверсі двох поверхового будинку та складається з 3-0х кімнат житловою площею 37,4 кв.м у тому числі 1-а кімната (2) -12,4 кв.м, 2-а кімната (3) -8,0 кв.м, 3-я кімната (7) -17,0 кв.м. кухня площею (8) 8,1 кв.м, вбиральня (4) -1,3 кв.м, ванної кімнати площею (5) -2,6 кв.м, коридору (1) -10,2 кв.м, вбудовані шафи (6) -0,7 кв.м, (9) -0,2 кв.м. Загальна площа квартири 63,5 кв.м, висота приміщень 2,47 кв.м, сарай 5,3 кв.м (а.с.10-12). Житловий будинок [ADDRESS] розташований на землях комунальної власності Щербанівскьої сільської ради Полтавського району Полтавської області. У зв'язку з тим, що будинок перебуває на балансі ПАТ «Полтаваплемсервіс» позивач, [PERSON] звернувся з заявою про подальше оформлення приватизації даної квартири та видачі свідоцтва про право власності на квартиру. Литом ПАТ «Полтаваплемсервіс» від 26 жовтня 2015 року позивачу повідомлено, що на підприємстві відсутня приватизаційна комісія, яка б займалася оформленням та реєстрацією документів про право власності на об'єкти державного житлового фонду, що підлягають приватизації (а.с. 15). Згідно листа ПАТ «Полтаваплемсервіс» від 09 листопада 2015 року житловий будинок [ADDRESS], Полтавського району та області перебуває на балансі ПАТ «Полтаваплемсервіс» та являється об'єктом державного житлового фонду, а також те, що більша частина квартир будинку [ADDRESS] приватизовано її мешканцями (а.с.16) У зв'язку з тим, що квартира відноситься до державного житлового фонду, позивач [PERSON], звернувся до фонду державного майна України по Полтавській області щодо здійснення приватизації квартири. Згідно відповіді Фонду державного майна України по Полтавській області від 26.01.2016 року за № 18-104-03/4, встановлено, що регіональне відділення, як орган управління державним майном - житловим будинком за адресою: [ADDRESS], не заперечує щодо приватизації квартири мешканцями. Також повідомили, що згідно п.1, ст.. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 із змінами, приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнатах у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (орган приватизації) (а.с.38). Згідно листа Щербанівської сільської ради Полтавської області Полтавського району від 27.01.2016 року, встановлено, що спірне приміщення знаходиться на балансі ПАТ «Полтаваплемсервіс» та сільська рада, як орган місцевого самоврядування не має повноважень оформляти приватизацію (а.с.33). Також судом встановлено факт того, що відповідач ПАТ «Полтаваплемсервіс» не має можливості створити приватизаційну комісію, та закінчити оформлення приватизації спірної квартири позивачів, а тому їм було фактично рекомендовано звернутися до суду з даним позовом За викладених обставин, суд вважає, що позивачі були змушені звернутися до суду за захистом свого порушеного права на нерухоме майно шляхом визнання за ними права власності на це майно, так як у поза судовому порядку вони позбавлені такої можливості. Відповідно до положень Конституції України право громадян на житло є пріоритетним, гарантованим та не відчужуваним. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 кв. метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв. метрів на сім'ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» організація проведення приватизації та оформлення права власності покладається на підприємство у якого знаходиться в повному господарчому віданні або оперативному управлінні ( в нашому випадку ПАТ ») або при передачі у комунальну власність будинку - органами місцевої адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього закону. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартири у приватизації займаного ними житла за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону. Отже, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] фактично передана позивачам у власність, однак вони як фактичні володільці позбавлені можливості у встановленому позасудовому порядку здійснити її приватизацію, що дає суду підстави відновлення їхнього порушеного права на житло в судовому порядку, - шляхом визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS] та господарчі будівлі державного житлового фонду. Відповідно до ст..372 ЦК України майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Частина 2 стаття 372 ЦК України, передбачає у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Суд, приймаючи рішення про визнання права на спільну сумісну власність за позивачам та враховуючи правила ч. 2 ст. 372 ЦК України, вважає за необхідне визнати право власності за кожним з них на 1\\5 частину такого майна. Згідно Висновку № 97-15 про оцінку від 10.12.2015 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS], становить - 305181 грн., а 1/5 її частина - 61036 грн. (а.с.31-36). В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved