Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка 25.02.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 22.11.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася малолітня дитина, а саме: донька - [PERSON], [INFO]. На протязі сумісного проживання з'ясувалось, що різне поняття шлюбу, відсутність спільних інтересів, зробили їх життя неможливим. Вони обидва прийшли до того, що їх шлюб завершився, у зв'язку з чим вони кілька місяців не підтримають шлюбних відносин та мешкають окремо. Відповідач не працює, у вихованні дитини участі не приймає, матеріальну допомогу не надає в повному обсязі. У зв'язку з тим, що вона на даний час не працює має необхідність у надані матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання 31.03.2014 року позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем не підтримує з 06.06.2013 року та просили залишити за нею прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що з позовом згоден, майнового спору між ним та позивачкою немає а також те, що з червня 2013 року не підтримує з позивачкою шлюбних відносин. Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1773 (а.с.6). Від шлюбу у Сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 30.04.2009 року, актовий запис № 780 (а.с.5). Судом встановлено, що Сторони разом не проживають з червня 2013 року, що також вбачається з позову. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з Сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між Сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням вищевикладеного та оцінивши шлюбні взаємовідносини Сторін суд вважає, що між Сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між Сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Також з позову вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою тобто її матір'ю та відповідно перебуває на її утриманні. Позивачка на даний час не працює та потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З боку відповідача суду не були надані докази того, що на його утриманні є інші неповнолітні діти, непрацездатні утриманці, він сплачує стягнення по виконавчим документам, у нього є інші обов'язкові додаткові витрати. У зв'язку з чим суд вважає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При визнанні розміру аліментів суд, враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, враховуючи заяву відповідача щодо визнання позовних вимог та вимоги ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з дати надходження позовної заяви до суду, а саме: з 25.02.2014 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO], в розмірі 600 гривень, щомісячно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved