Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що Їх мати [PERSON] померла 15.07.2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Центральній, 8 у с. Білопіль Локачинського району Волинської області. Гр. [PERSON] заповіту не залишила. Вони є дітьми спадкодавця і приходяться спадкоємцями за першою чергою спадкування за законом. Позивачі прийняли спадщину за місцем її відкриття, тобто за місцем проживання спадкодавця, та вже отримали 24.01.2017 свідоцтва про право на спадщину по ? частці житлової квартири [ADDRESS] волинську. Їх родинні стосунки підтверджуються рішеннями Березнівського районного суду Рівненської області та Локачинського районного суду Волинської області. Інших спадкоємців немає. У спадкову масу після [PERSON] входить також частина житлового будинку №8 по вул. Центральній у с. Білопіль Локачинського р-ну, який був побудований їх дідом та бабою по материній лінії [PERSON], який помер 30.09.1989р. та [PERSON], яка померла 26.09.1997 р. Після смерті чоловіка [PERSON] (30.09.1989р.), [PERSON] була єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Після смерті [PERSON], 26.09.1997, житловий будинок №8 по вул. Центральній в с. Білопіль Локачинського р-ну з господарськими будівлями і спорудами успадкувала її дочка (їх мати) [PERSON]. Юридично спадщину вона не оформила. Правовстановлюючий документ на зазначений будинок відсутній. Тому нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Позивачі також не можуть підтвердити документами факт родинних стосунків [PERSON] з її матір'ю [PERSON], після якої вона прийняла спадщину на належну їй частку нерухомого майна, через те що в свідоцтві про народження спадкодавця ім'я її матері записано [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON]. Локачинський районний відділ ДРАЦС відмовив у внесенні відповідного виправлення в актовий запис про народження їх матері. Тому вони змушені звернутися в суд за встановленням факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON]. Просять встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 26 вересня 1997року, смерть якої зареєстрована у виконкомі Білопільської сільської ради Локачинського р-ну, актовий запис №7, є матір'ю спадкодавця [PERSON], яка померла 15 липня 2016 року, смерть якої зареєстрована в Нововолинському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис №388. Визнати за нами, [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок № 8 по вул. Центральній у с. Білопіль Локачинського р-ну Волинської області з господарськими будівлями і спорудами в розмірі по ? частці кожному. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить його задовольнити. Від позивача [PERSON] та його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують із підстав, зазначених у позовній заяві. Просять визнати право власності на будинок. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Свідки [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON], яка померла 26 вересня 1997року, є матір'ю спадкодавця [PERSON], яка померла 15 липня 2016 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON], яка померла 15 липня 2016 року, що підтверджується рішеннями Березнівського районного суду Рівненської області від 10.11.2016 та Локачинського районного суду Волинської області від 01.11.2016, копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 6, 9-11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Центральній, 8 у с. Білопіль Локачинського району Волинської області. Однак, даний будинок був побудований їх дідом та бабою по материній лінії [PERSON], який помер 30.09.1989р. та [PERSON], яка померла 26.09.1997 р. З довідки Білопільської сільської ради Локачинського р-ну від 16.12.2016 р. № 128/01-15 та з архівної довідки обласного державного архіву Волинської області вбачається, що подружжя [PERSON] і [PERSON] були членами колгоспу ім.Чапаєва і до 1991 року їх господарство мало статус колгоспного двору. Земельна ділянка під забудову була виділена [PERSON] рішенням Колпитівської сільської ради від 27.08.1964р. №16, що вбачається з архівного витягу з протоколу засідання виконкому Колпитівської с/ради, наданого державним архівом Волинської області від 01.09.2016р.№ 892/01-22. Відповідно до ст. 126 ЦК УРСР (1963 року), право власності на майно, що належало колгоспному двору мають члени двору, які станом на 15.04.1991, тобто на день набрання чинності Закону України «Про власність», не втратили право на частку в зазначеному майні. Згідно зі ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Після смерті чоловіка [PERSON] (30.09.1989р.), [PERSON] була єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Після смерті [PERSON], 26.09.1997, житловий будинок №8 по вул. Центральній в с. Білопіль Локачинського р-ну з господарськими будівлями і спорудами успадкувала її дочка (їх мати) [PERSON] за законом першої черги спадкоємців в порядку ст.ст. 527, 529, п.1ст.549 Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963року), яка не була зареєстрована разом із спадкодавцем до дня її смерті, але проживала в цьому будинку і фактично вступила у володіння і управління спадковим майном, що підтверджується довідками Білопільської сільської ради від 28.11.2016р. № 117/01-15 та від 16.12.2016р. № 128/01-15. Юридично спадщину вона не оформила. Правовстановлюючий документ на зазначений будинок відсутній. Тому нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] У звязку із тим, що в свідоцтві про народження, спадкодавця ім'я її матері записано [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON], позивачі не можуть підтвердити документами факт родинних стосунків [PERSON] з її матір'ю [PERSON], після якої вона прийняла спадщину на належну їй частку нерухомого майна. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами наведеними в матеріалах справи (а.с. 6-15). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні підтверджений той факт, що [PERSON], яка померла 26 вересня 1997року, є матір'ю спадкодавця [PERSON], яка померла 15 липня 2016 року. Даний факт підтверджується довідками Білопільської сільської ради від 28.11.2016р. №117/01-15 та від 16.12.2016р. № 128//01-15 щодо членів двору згідно з погосподарською книгою та осіб, які проживали в спірному будинку до дня смерті спадкодавця, архівною довідкою Волинського обласного державного архіву про осіб, які проживали в домогосподарстві (а.с.24), а також показами свідків [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок №8 по вул. Центральній у с. Білопіль Локачинського р-ну з господарськими будівлями підтверджуєься: довідкою Білопільської сільської ради від 16.12.2016р.№ 128//01-15; довідкою Білопільської сільської ради від 28.11.2016р. № 117/01-15; витягом з по господарської книги №3 за 1997р.; технічним паспортом; архівною довідкою Волинського обласного державного архіву щодо статусу двору; архівним витягом Волинського обласного державного архіву від 01.09.2016р.№ 892/01-22 про надання земельної ділянки; актом про відведення присадибної земельної ділянки та розбивкою на ній будівель від 08.05.1965р.; проектом будинку; технічним паспортом (а.с.20-27). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений Законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язків, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що оскільки позивачами доведено, а відповідачем не заперечується право власності [PERSON] на житловий будинок №8 по вул. Центральній у с. Білопіль Локачинського р-ну з господарськими будівлями та той факт, що [PERSON] є матір'ю спадкодавця [PERSON], яка прийняла спадщину, але не встигла її оформити і померла 15 липня 2016 року, тому право на житловий будинок №8 по вул. Центральній у с. Білопіль Локачинського р-ну з господарськими будівлями переходить до позивачів як спадкоємців за законом і за ними необхідно визнати право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Судові витрати залишити за позивачами відповідно до їх заяви.

Outcome: approved