Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2), який згодом уточнили (а.с.24), не змінюючи при цьому, а ні предмет, а ні підставу позову, та просять постановити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 3/12 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] як за спадкоємцями після смерті батька (чоловіка) [PERSON] Свої вимоги мотивують тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка (батька) [PERSON], померлого [INFO] року, проте не можуть у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на спадщину, що відкрилася після його смерті, оскільки за свого життя чоловік (батько) не оформив правовстановлюючого документу на належних йому 3/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS] 2/6 часток з котрих померлий успадкував після смерті своїх батьків, а 1/6 частка належала йому як члену колишнього колгоспного двору. На час смерті чоловіка (батька) та по теперішній час позивачі проживають та зареєстровані у зазначеному домоволодіння, а тому вважають, що спадщину вони фактично прийняли шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до чинного законодавства (а.с.35). Подали заяву про підтримання позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутність (а.с.40). Відповідачі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до чинного законодавства (а.с.35). Позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі, про що надали кожен окремо відповідні заяви до суду (а.с.41, 42-47). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Судом встановлено, що відповідно до постанови Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 03.03.2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у вигляді частки житлового будинку після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю на це нерухоме майно правовстановлюючого документу (а.с.18). Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: [PERSON] - голова двору, його дружина [PERSON], їх син [PERSON], невістка [PERSON], їх діти [PERSON] та [PERSON]. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). За таких обставин, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/6 частці вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується довідкою № 86 від 19.01.2016 року, виданою Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області відповідно до запису погосподарської книги № 7 (а.с.12), технічним паспортом (а.с.13-17), рішенням виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області від 18 червня 2007 року за № 135 (а.с.26). [INFO] року - помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/6 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS]. Вказану спадщину прийняла його дружина [PERSON] та син [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради № 86 від 19.01.2016 року (а.с.12). Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.25) та свідоцтвом про народження сина серії [NUMBER] (а.с.9). Кожний з них успадкував по 1/12 частці вищезазначеного домоволодіння. [INFO] року - померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй 3/12 (1/6 + 1/12) часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом є її син [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.28). Згідно довідки Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.12), її син [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в одному домоволодінні зі спадкодавцем, а тому в силу вимог ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Крім того, з матеріалів спадкової справи № 301/02 заведеної до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що спадкоємець [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини 27.08.2002 року до державного нотаріусі, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на: - сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВК «Жовтневе»; - грошовий вклад. (а.с.53-64). Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року). На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, [PERSON] набув право на це майно, тобто на 3/12 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] [INFO] року - помер [PERSON], свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить 6/12 (1/6+1/12+3/12) часток житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцями за законом першої черги є: -дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] -син [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] -донька [PERSON], на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.46-47). На час смерті спадкодавця [PERSON], дружина [PERSON] і син [PERSON], позивачі по справі, були зареєстровані і проживали в спадковому домоволодінні разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області № 86 від 19.01.2016 (а.с.11) та копіями їх паспортів (а.с.3,5). Відповідно до повідомлення Болградської районної державної нотаріальної контори № 716/01-16 від 08.04.2016 року, спадкова справа до майна померлого 07.07.2015 року [PERSON] - не заводились, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини в Болградську РДНК - не з'являлись (а.с.39). Разом з цим, з досліджених доказів вбачається, що донька померлого [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги спадщину не прийняла, оскільки і не проживала зі спадкодавцем в спадковому домоволодінні, і не зверталася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до постанови Верховної ради України від 12 травня 2016 року за № 1353-VІІІ Про перейменування деяких населених пунктів, було змінено назву с. Жовтневе Болградського району Одеської області на с. Кракурт Болградського району Одеської області (а.с.69). Таким чином, позивачі як спадкоємці за законом, вважаються такими, що прийняли спадщину, що відкрилася після смерті їх чоловіка (батька) [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачі набули право на це майно, тобто кожний на 3/12 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved