Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, уточненим в ході розгляду справи до суду про визнання права власності за кожним окремо на квартиру. Зокрема просять суд визнати за [PERSON] , на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка є двокімнатною, жилою площею 29,1 кв. м. загальною площею 45, 3 кв. м, на підставі ст.ст. 22, 28 КпШС України, як майно, що було нею нажите у 1991 році в період перебування у шлюбі із [PERSON], який помер [INFO]. Визнати право власності [PERSON] на 1/6 частину вказаної в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], а враховуючи вказані частки визнати загальну її частку в розмірі 2/3 частини квартири. Визнати право власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON]. Визнати право власності [PERSON] на 1/6 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. В позовній заяві зазначили, що вказана квартира була нажита позивачем [PERSON] та її чоловіком [PERSON], а позивачів [PERSON] та [PERSON] батьком, який помер [INFO] . Квартира була споруджена на пайові внески подружжя, ордер оформлений на члена житлово-будівельного кооперативу «Політ» [PERSON] . Вказану нерухомість належним чином він не оформив (свідоцтва про право власності не квартиру немає), тому їм нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на зазначену нерухомість в порядку спадкування, оскільки у відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Вони (позивачі) є спадкоємцями, які звернулась до нотаріуса щодо спадкування зазначеного майна за законом, заповіт [PERSON] не складався. В судовому засіданні позивачі вимоги позову підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлений. Тому суд проводить заочний розгляд справи, проти чого не заперечують позивачі. Вирішуючи спір, суд керується ст.ст. 22, 28 КпШС України, в яких визначено, що майно, нажите подружжям під час шлюбу є спільною його власністю і кожен із подружжя має рівні частки на нього. В матеріалах справи наявні докази про сплату пайових внесків у ЖБК «Політ» в повному обсязі у 1991 році. Суд також керується роз*ясненнями п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», відповідно до якого член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок щодо квартири у ЖБК, набуває права власності на квартиру. З огляду на викладене суд вважає доведеним, що право власності на квартиру було фактично набуто (нажито) подружжям [PERSON] та [PERSON] у 1991 році. Вирішуючи спір, суд керується ст.ст. 22, 28 КпШС України, в яких визначено, що майно, нажите подружжям під час шлюбу є спільною його власністю і кожен із подружжя має рівні частки на нього. Враховуючи вказане законодавство та роз*яснення суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на ? частину квартири дружини члена ЖБК [PERSON], враховуючи, що майно нажите у 1991 році в період їх шлюбу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України дружина, діти спадкодавця є спадкоємцями його майна за законом першої черги. В матеріалах витребуваної судом копії спадкової справи щодо спадкування майна спадкодавця [PERSON] суду наявна інформація щодо звернення позивачів до нотаріуса за спадкуванням вказаного майна, що також підтверджує їх позовні вимоги. Також у ній немає даних щодо наявності заповіту після смерті [PERSON], інформації про інших осіб,окрім позивачів, які звернулись за спадщиною. За таких обставин суд, враховуючи, що позивач звернулась за спадщиною до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк, визнає за ними право власності в порядку спадкування за законом на квартиру в певних частинах. Суд вважає, що [PERSON] на момент смерті мав право власності на ? частину квартири і ця частина є спадковим майном. Ця частина повинна бути розподілена між трьома спадкоємцями (позивачами) порівну, тобто, по 1/6 частині. Суд вважає переконливими пояснення позивачів про те, що вони не могли вирішити питання щодо оформлення спадщини, тому змушені були звернутись до суду за судовим захистом. Вимоги позивачів також підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON], про родинні стосунки позивачів із померлим, довідками ЖБК. На підставі викладеного та

Outcome: approved