Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони майже 12 років проживають у житловому будинку [ADDRESS]. Власником зазначеного будинку є відповідач по справі - [PERSON] відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № 500 від 16 грудня 1994 року та договору купівлі-продажу від 06 вересня 1991 року, посвідченим нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори. У 2005 році відповідач отримав від позивачів кошти за вартість будинку та пообіцяв оформити належним чином правочин, однак, на теперішній час у [PERSON] та [PERSON] не має можливості належним чином переоформити будинок, оскільки [PERSON] ухиляється від цього, посилаючись на те, що у нього бракує часу. Всі документи на спірний будинок знаходяться у позивачів. З 2005 року по сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користуються спірним будинком, утримують його, сплачують комунальні послуги, роблять капітальний та поточний ремонт. З 2005 року вказане майно у них витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Позивачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вони просять розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої позов визнає, проти його задоволення не заперечує та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивачі майже 12 років проживають у житловому будинку [ADDRESS]. Власником зазначеного будинку є відповідач по справі - [PERSON] відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № 500 від 16 грудня 1994 року та договору купівлі-продажу від 06 вересня 1991 року, посвідченим нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори. У 2005 році відповідач отримав від позивачів кошти за вартість будинку та пообіцяв оформити належним чином правочин, однак, на теперішній час у [PERSON] та [PERSON] не має можливості належним чином переоформити будинок, оскільки [PERSON] ухиляється від цього, посилаючись на те, що у нього бракує часу. Всі документи на спірний будинок знаходяться у позивачів. З 2005 року по сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користуються спірним будинком, утримують його, сплачують комунальні послуги, роблять капітальний та поточний ремонт. З 2005 року вказане майно у них витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, а частина 3 цієї статті передбачає, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіють чужим нерухомим майном. А на підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірний будинок за позивачами [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved