overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.02.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення донькою 23-річного віку. В суд сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає; відповідач заперечень не має. Тому суд розглядає справу за відсутності сторін та без технічної фіксації. Позов обґрунтовано тим, що матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, а вона навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, між сторонами шлюб розірвано 22.08.2000р. (а.с. 5). За довідкою Бердянського коледжу Таврійського державного агротехнологічного університету, [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання (а.с. 7). Обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. За ст.199 СК України, батькам, що мешкають окремо необхідно здійснювати допомогу на утримання дитини в період її навчання до досягнення 23 років. Суд присуджує аліменти на утримання дитині з окремо проживаючого батька в долі від заробітку або твердій грошовій сумі. В ст. 191 СК України визначено час присудження аліментів - з дня подачі позову до суду. Так, відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку. Суд може допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Так як позивачка не сплачувала судовий збір, то його стягнення покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.03.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 30.08.2008р. відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 49. В суді позивачка на позові наполягає та просить задовольнити його за викладеними обставинами, пояснила, що не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем. Відповідач не прибув, телефонограмою повідомив, що не заперечує проти позову, просить розглянути справу за його відсутності. За правилами ст.ст.130, 174 ЦПК України суд розглядає справу у попередньому засіданні, без участі відповідача. Заслухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 30.08.2008р., який було зареєстровано відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 49, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 5). За свідоцтвом про народження, від шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою Приморської міської ради (а.с. 4). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.05.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні відносини з відповідачем припинені. Матеріальну допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Діти знаходяться на її утриманні та на утриманні її батьків. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В судове засідання позивачка не з»явилася, скерувала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, однак заперечував вказані позивачкою обставини, щодо ненадання ним допомоги на утримання дітей. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Новгород Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на\~дитину, визначається\~судом відповідно до ст. 183 СК України. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який не обмежений у працездатності, має постійне місце роботи ТОВ „Черкасихліб ЛТД, не має інших утриманців, а тому може брати участь в утриманні малолітніх дітей . При подачі позову даної категорії позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.06.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. Представник позивача позов підтримує; відповідачка про причини неявки суду не повідомила, її виклик було опубліковано через газети «Урядовий кур`єр» та «Запорізька правда» (а.с. 18,19). Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача, за правилами заочного провадження. Позов обґрунтовано тим, що позивачка отримала у спадок вказаний житловий будинок, в якому зареєстрована відповідачка, яка доводиться їй племінницею, однак з 2007р. в ньому не проживає. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Так, згідно довідки Преславської сільської ради Приморського району Запорізької області [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], але з 2007р. за вказаною адресою не проживає (а.с. 6). рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 04.02.2013р. за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS], за набувальною давністю після [PERSON] (а.с. 7), за витягом з Реєстру право власності на цей будинок зареєстровано за [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. То ж, суд вбачає, що відповідачка [PERSON] не є власником будинку, фактично не проживає за цією адресою з 2007р., тому суд вважає, що вона втратила право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці і повинна бути визнаною такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. Таким чином позов є обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Про стягнення судових витрат позивач не заявляє вимог, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.07.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 25.12.2011 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різностороннього бачення спільного сімейного життя. Посилаючись на викладені обставини та зазначивши, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви від 17.08.2016 року про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, відповідач повідомив суд про визнання позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 25.12.2011 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.07.2016р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від його заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судовому засіданні зазначила, що 18 липня 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували 18 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції у Львівській області, про що зроблений актовий запис № 75. Від шлюбу вини мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. Позивач вважає, що їхній спільній дочці повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в управлінні Пенсійного фонду України Бродівського району Львівської області на посаді завідувач адміністрування і захисту інформаційно-аналітичних систем та має постійний дохід. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що погоджується на сплату аліментів, однак у меншому розмірі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бродівського районного управління юстиції у Львівській області, про що зроблений актовий запис № 75. (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін 29.08.2006року народилася дочка [PERSON] (а.с.4). Встановлено, що [PERSON] має постійне місце праці, оскільки працює в управлінні Пенсійного фонду України Бродівського району Львівської області на посаді завідувач адміністрування і захисту інформаційно-аналітичних систем. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.05.2016р. прожитковий мінімум для дитини від шести років до вісімнадцяти років становить 1531 грн. Беручи до уваги ту обставину, що відповідач [PERSON] має стабільний дохід, інших дітей та осіб, які перебувають на його утриманні не має, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Саме такий розмір аліментів, на думку суду, зможе сплачувати відповідач, оскільки він є здоровою працездатною людиною. Саме такий розмір аліментів дасть змогу забезпечити необхідні потреби дитині.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.07.2017р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.09.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним разом до 07.06.2017р.. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя у них не склалося через погане ставлення відповідача до неї, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі, спільне господарство не ведеться, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач з позовними вимогами погодився. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 15.09.2012 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] - [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з червня 2017 року та не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.09.2013 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву (а.с.17) про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і наполягає на стягненні аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву (а.с.18) про розгляд справи у його відсутність, у якій повідомив, що визнає позов і на стягненні з нього аліментів у заявленому позивачкою розмірі погоджується. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обов'язок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 125, 126, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.10.2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] на період його навчання щомісячно у розмірі ? частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно на період навчання але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Зазначила, що перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу і тому не має можливості забезпечити повнолітнього сина матеріально. Відповідач [PERSON] інших дітей не має , аліменти не сплачує , працює на Інгулецькому північно збагачувальному комбінаті та має змогу надавати маиетрільну допомогу на утримання сина. В судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилась , до початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним,\~що підтверджується матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1\~ст. 224 ЦПК України\~та постановляє заочне рішення. Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено, що сторони по справі є батьками [PERSON] який народився 13.04.1996 року і ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження І- КИ № 299541 виданого 03.11.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ( актовий запис № 96 від 28.01.1997 р. ) та свідоцтвом про встановлення батьківства І- КИ № 254249 від 28.01.1997 року, виданому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної у місті ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ( актовий запис № 9 від 28.01.1997 року). 13.04.2015 року [PERSON] виповнилося 19 років , однак він продовжує навчання та станом на 30.09.2015 року є студентом 1 курсу (початок навчання з 01.09.2015 року), групи ГР 15-2 СК гірничого факультету денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет». Згідно довідки навчального закладу № 01121-1016 від 30.09.2015 року зазначено, що [PERSON] зарахований на навчання з 01.09.2015 року. У відповідності до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.\~183,199 СК України, враховує, Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в дохід держави в розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.10.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини. Підставами своїх вимог вважає те, що 12.11.2011 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів сільської ради Іллінецького району Вінницької області зроблено відповідний актовий запис № 04. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 262 від 17.10.2016 року, яка видана виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Монастирищенського району Черкаській області. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн., що підтверджено довідкою управління праці та соціального захисту населення Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області № 720/06 від 04.10.2016 року. Позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей, на даний час мешкають окремо, діти проживають з відповідачкою. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає, він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь кошти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трьох років в розмірі 1/3 всіх видів доходів відповідача. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить справу розглядати у її відсутність, про що подала заяву від 27.10.2016 року. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просить справу розглядати у його відсутності, про що подав заяву від 27.10.2016 року. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дружину в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, із якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Доказів того, що відповідач не маже надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, відповідачем суду не надано. Позивач позов визнав повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved