overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] в позові вказує, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 170 від 20.11.2002 року.\~ Від сумісного проживання у них є син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення позивачка отримувала аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . На даний час син [PERSON] навчається в ДНЗ «Гущинецьке вище професійне училище» Департаменту освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації на 3 курсі, денної форми навчання, по спеціальності тракторист-машиніст с/г виробництва та потребує утримання з боку батька. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Тому позивачка звернулась з позовом до суду. Позивачка [PERSON] до розгляду справи по суті в судовому засіданні подала заяву, в якій уточнює свої позовні вимоги, а саме просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього\~ сина в твердій грошовій сумі 1200 грн. та справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] до розгляду справи по суті в судовому засіданні подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти уточнених позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 3\~ ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Оцінивши зібрані по справі докази,\~ вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 170 від 20.11.2002 року.\~ Від сумісного проживання у них є син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення позивачка отримувала аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . На даний час син [PERSON] навчається в ДНЗ «Гущинецьке вище професійне училище» Департаменту освіти і науки Вінницької обласної державної адміністрації на 3 курсі, денної форми навчання, по спеціальності тракторист-машиніст с/г виробництва та потребує утримання з боку батька. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою № 51 від 02.03.2018 року, виданою ДНЗ «Гущинецьке ВПУ» Калинівського району Вінницької області. Так для навчання необхідно додаткові кошти, а саме: на придбання додаткової навчальної літератури та канцелярських товарів та інші витрати пов`язані з навчання, а також для придбання необхідного одягу та взуття. Відповідач працює у в/ч [NUMBER] м. Вінниця на посаді водія, отже, матеріально забезпечений і має змогу утримувати сина. Інших стягнень по виконавчих листах\~ з нього не проводиться. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання\~ і потребують матеріальної допомоги, тому вимоги позивачки [PERSON] є законними. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON], в позовній заяві вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі та мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідач, [PERSON], не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22.10.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Питання щодо судового збору суд вирішує на підставі ст.87 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] в позовній заяві до суду просить розірвати шлюб з [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 травня 1988 році вона зареєстувала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають двоє повнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є відсутність між ними взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя та відсутність поваги. Шлюбні відносини не підтримують на протязі трьох років , спільне господарство не ведеться, кожен живе своїм життям. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги , наполягає на розірванні шлюбу,на примирення не згодна, намірів разом проживати з відповідачем у неї немає, оскільки він постійно її принижує та свариться, вона не має душевного спокою. Відповідач постійно провокує сварки та скандали, потім скаржиться на неї у правоохоронні органи, звинувачуючи її в крадіжці та в намірі його отруїти. Таке життя для неї є нестерпним та принижує її як жінку. Відповідач в судовому засіданні просить надати їм строк для примирення , вважає ,що їх сім»ю можливо зберегти. Просить суд не розривати шлюб, для примирення він прикладе всі зусилля. Вислухавши сторони ,дослідивши всі матеріали справи , суд приходить до наступного : Судом встановлено, що сторони відповідно до свідоцтва про шлюб перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 1988 року (а.с. 5) , неповнолітніх дітей не мають. Частиною 1\~ст. 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з\~ч. 3 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч.4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. В судовому засіданні встановлено, спільне життя сторін не склалося, між ними відсутні взаємопорозуміння , шлюбні відносини фактично припинені, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки такі відносини, для неї є нестерпними і тривають уже три роки і подальше спільне проживання буде суперечити її інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналізуючи докази суд приходить до обґрунтованого і переконливого висновку про необхідність розірвання шлюбу сторін, оскільки подружжя фактично припинило сімейні відносини, позивачка підтримувати їх у подальшому намірів не має, на примирення не згодна, неповнолітніх дітей не мають , тобто у судовому засіданні встановлено ,що відносини притаманні подружжю та відповідали визначеному Законом поняттю « Сім»я» між сторонами відсутні.Таким чином, суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачкою і вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам ,оскільки збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] в позовній заяві до суду просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 31.08.2017 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, що зареєстрований Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 53. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що подружжя по взаємній згоді не змогли вирішити питання сімейного життя, і фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На примирення не згодна, так як впевнена, що зберегти сім`ю неможливо. Позивачка у судове засідання не з`явилась, в заяві до суду просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві до суду просить справу розглянути у його відсутність, вимоги визнає. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Судом також встановлено, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини сторін фактично припинені, на примирення не згодні, прийшли до спільного переконання про необхідність розірвання шлюбу . Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч. 4ст. 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не проживають спільно, спільного господарства не ведуть, позивач категорично налаштована на розірванні шлюбу і не бажає примирення , відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві вказує,що 16 грудня 2013 року була затоплена її квартира за [ADDRESS] по вині відповідача [PERSON],внаслідок чого їй заподіяно матеріальна шкода в сумі 6000 грн. та моральна шкода в сумі 1000 грн.,яку і просить суд стягнути позивачка в її користь з відповідача та понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги,а відповідач визнав позовні вимоги,не заперечував проти їх задоволення з наведених позивачкою підстав. В судовому засіданні представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін,проаналізувавши інші докази по справі,суд вважає,що позов позивачки підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Позивачка є власницею квартири за [ADDRESS] ,що підтвержується свідоцтвом про право на спадщину за законом і свідоцтвом про право власності на житло ( а.с.6-7). 16 грудня 2013 року була затоплена належна позивачці [PERSON] квартира за [ADDRESS], по причині виходу з ладу прилада опалення,виривання пробки з радіатора опалення у квартирі [NUMBER] належній на праві власності відповідачу [PERSON], що підтвержується актом КП « ПТВП « ( а.с.9). Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі ,не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідач визнав обставини затоплення по його вині квартири належної позивачці та розмір матеріальної шкоди зазначений позивачкою в своєму розрахунку в сумі 6000 грн.. Дані обставини визнав в судовому засіданні і представник третьої особи. Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала. Таким чином, в судовому засіданні безспірно встановлено,що по вині відповідача вчинено затоплення квартири належної позивачці а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 6000 - в рахунок відшкодування збитків заподіяних затопленням квартири,що знайщло своє підтверження в судовому засіданні. Відповідно до положень ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до положень п.4 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв»язку з знищенням і пошкодженням її майна. Враховуючи душевні страждання,які понесла позивачка, в зв»язку з пошкодженням її квартири, суд вважає необхідним стягнути в її користь з відповідача,який саме і є особою винною в заподіянні збитків 1000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки відповідно до положень ст.79,88 ЦПК України 458 грн.80 коп. - в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору під час подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного,ст.ст. 23,1166 ЦК України,керуючися ст.ст.10,60,79,88,212,213,215 ЦПК України суд-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві вказує, що відповідач [PERSON] являється її батьком, на даний час їй виповнилось 18 років і вона навчається на денній формі навчання у Інституті української філології та літературної творчості імені [PERSON] Національного педагогічного університету імені [PERSON], в звязку з чим потребує матеріальної допомоги від свого батька, який добровільним шляхом не бажає допомагати їй матеріально в навчанні і звязку з чим позивачка і просить суд стягнути з відповідача в її користь та на її утримання на час навчання аліменти в розмірі 1\\4 частині всіх видів його заробітку. В судове засідання позивачка не зявилася, але надіслала до суду заяву в якій повністю підтримує свої позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився та причин своєї неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день і час судового засідання, від нього не надійшло повідомлень про причини неявки, а тому відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Відповідач являється батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). [PERSON] являється студенткою П курсу денної форми навчання Інституту української філології та літературної творчості імені [PERSON] Національного педагогічного університету імені [PERSON], що підтверджується довідкою (а.с.5). Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 17 лютого 1996 року у Стецівській сільській Раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 2; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кобилян» та стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп., посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 1996 року, від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Не дивлячись на тривалий час їхнього подружнього життя, сімейне життя з відповідачем у них не склалось, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їх неповнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться і на даний час їхня сімя існує суто формально. На примирення позивачка категорично не згідна, тому що знає, що і надалі нічого не зміниться і ніщо не збереже їхню сімю. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, питання про її утримання будуть вирішувати окремо. Спору про розподіл майна, яке є їхньою особистою власністю на даний час немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення категорично не згідна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін та ухвалити судове рішення. Позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки вони є законними та обґрунтованими і стверджуються відповідними доказами. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно зареєстрували шлюб 17 лютого 1996 року у Стецівській сільській Раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 2, в шлюбі вперше, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6, 7). Як було встановлено в ході судового засідання подальше спільне проживання, збереження сімї та шлюбу між сторонами неможливе. Питання про поділ майна сторони не ставлять. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачкою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. А тому виходячи із викладеного суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 18 липня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 2; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Маркова», посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року, від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Не дивлячись на тривалий час їхнього подружнього життя, сімейне життя з відповідачем у них не склалось, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, що негативно впливає на виховання їх неповнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2013 року, спільне господарство не ведеться і на даний час їхня сімя існує суто формально. На примирення позивачка категорично не згідна. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, питання про її утримання будуть вирішувати окремо. Спору про розподіл майна, яке є їхньою особистою власністю на даний час немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення категорично не згідна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін та ухвалити судове рішення. Позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки вони є законними та обґрунтованими і стверджуються відповідними доказами. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно зареєстрували шлюб 18 липня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 2, в шлюбі вперше, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як було встановлено в ході судового засідання подальше спільне проживання, збереження сімї та шлюбу між сторонами неможливе. Питання про поділ майна сторони не ставлять. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. А тому виходячи із викладеного суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. На підставі ст.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх його доходів, починаючи з дня подачі позову до суду на період навчання, але не більш як до досягнення дитини 23 років, посилаючись на те, що в період спільного проживання в зареєстрованому шлюбі з відповідачем 21.11.1997 року у них народилася дочка [PERSON], яка на даний час вже повнолітня. Вони з відповідачем розлучилися та дочка залишилася проживати біля неї. З 01.10.2014 року її дочка навчається на денному відділенні Варшавської [PERSON] Наук на платній основі та знаходиться на даний час повністю на її утриманні. На час навчання дочка потребує матеріального утримання, кошти на оплату навчання. А тому вона змушена звернутися з позовом до батька дитини про стягнення аліментів на час навчання, яке вона самостійно дати не може, оскільки вона отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач згідно діючого законодавства зобовязаний утримувати дитину на час навчання за умови, що він може надавати таку допомогу. Відповідач матеріально забезпечений, отримує пенсію і він може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. Тому вона і звернулася до суду з даним позовом. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить позов задовольнити. Вивчивши матеріали справи суд вважає, за можливим розглянути дану справу у відсутності сторін та під час попереднього судового засідання та вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити, так як вимоги позивачки законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені. Так в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно є батьком повнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], на денному відділенні Варшавської [PERSON] Наук на платній основі, що стверджується довідкою (а.с.10) та потребує матеріальної допомоги. На підставі ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати її до досягнення 23 років. Відповідач за станом здоров`я та матеріальним становищем може надавати своєму синові матеріальну допомогу. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх його доходів, починаючи з дня подачі позову до суду на період навчання, але не більш як до досягнення дитини 23 років. Відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», як потерпілий від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. На підставі ст.ст. 199, 200, 201 СК України та

Outcome: approved