overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, яким просять визнати за ними право власності на садовий будинок, який залишився після [PERSON], який помер 25.12.2009 року. За жизтя останній не зареєстру вав право власності на зазначений обєкт нерухомості, що в теперішній час і позбавляє можливості позивачів оформити спадщину. В судовому засіданні позивачі підтримали позов із підстав викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, а голова сільської ради направив листа, яким просив слухання справи проводити у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Нормами ч. 2 ст. 31 ЦК України (із змінами відповідно до Закону № 3201 від 15.12.2005 року чинними на момент виникнення правовідносин) передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частина 3 тієї ж норми встановлює, що до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Положення ст. 25 ЦК України передбачають, що цивільна правоздатність, це здатність мати фізичної особи цивільна права та обовязки, що виникає у момент народження і припиняється у момент смерті. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що встановлює ст. 1218 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що зазначений обєкт нерухомості не був зареєстрований у визначеному законом порядку за спадкодавцем за його життя то і відсутні підстави визнавати право власності на т аке майно ані за померлим ані за спадкоэмцями померлого в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і свої вимоги мотивували тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON], якому за життя належав будинок [ADDRESS]. В даний час позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що не було пред'явлено свідоцтво про право власності на будинок до реєстраційного органу, тобто не було зареєстровано у встановленому порядку право власності спадкодавця на спірний будинок. Тому просили суд встановити факт належності на праві власності будинку з господарськими спорудами померлому та визнати за ними право власності на них в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивачі не з'явилась, але до суду надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили справу слухати в їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але до суду надав заяву, в якій позов визнають та просять розглядати справу в відсутності їх представника. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову, судове рішення ухвалюється в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1268, 1296 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом, має право прийняти спадщину чи не прийняти її, а спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 18 травня 1993 року, домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] ( а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 17). Відповідно до заповіту від 13.07.2010 року, спадкодавець [PERSON] заповідав все належне йому майно, яке йому належало на день його смерті, [PERSON] та [PERSON] Заповіт ніким не змінювався і не анулювався (а. с. 40). Положенням ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв'язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя та визнати право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на домоволодіння [PERSON] за життя до реєстраційного органу не пред'являв. Право власності на домоволодіння [PERSON] Шосткинською міською радою не оспорюється. Відповідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, за померлим [PERSON], може бути встановлений факт належності йому за життя на праві власності домоволодіння та може бути визнано право власності на них за позивачами в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і свої вимоги мотивують тим, що вони є власниками будинку [ADDRESS], в якому вони зареєстровані та постійно проживають. За даною адресою також зареєстрована [PERSON], [INFO], яка не проживала в ньому. З 2006 р. [PERSON] не проживає з сином позивачки [PERSON] та відмовляється в добровільному порядку виписатись з будинку. Понад сім років відповідачка в будинку не проживає, будь-якого майна відповідачки не має, не оплачувала комунальні послуги та не брав участі в утриманні будинку, а тому позивачі просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS]. Позивачі про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в письмовій заяві позов підтримали повністю, просить суд слухати справу у їх відсутність. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності /а.с.9-15/. В даному будинку також зареєстрована [PERSON] /а.с.16/. З 2006 року [PERSON] не проживає в даному будинку, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку, також відсутні речі відповідачки. Дані правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до положень яких, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином встановлено, що відповідач понад встановлений законодавством 6-місячний строк не мешкає у спірному будинку без поважних причин, підстав для продовження 6 - ти місячного строку з причин поважності пропуску строку у суду немає, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і свої вимоги мотивують тим, що вони зареєстровані та постійно проживають в квартирі [ADDRESS] За даною адресою також зареєстрований [PERSON], [INFO] З 1998 р. [PERSON] не проживає в даній квартирі та відмовляється в добровільному порядку виписатись. Понад 16 років відповідач в квартирі не проживає, будь-якого майна відповідача не має, він не оплачував комунальні послуги та не брав участі в утриманні будинку, а тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивачі про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в письмовій заяві позов підтримали повністю, просить суд слухати справу у їх відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та постійно проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.5-9/. В даній квартирі також зареєстрований [PERSON] /а.с.9/. З 1998 року [PERSON] не проживає в даній квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в її утриманні, також відсутні речі відповідача. Дані правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до положень яких, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином встановлено, що відповідач понад встановлений законодавством 6-місячний строк не мешкає у спірному будинку без поважних причин, підстав для продовження 6 - ти місячного строку з причин поважності пропуску строку у суду немає, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і свої вимоги мотивують тим, що перебувають у шлюбі з 27.10.1968 року та від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. До досягнення відповідачем повноліття позивачі його повністю утримували, відповідач досі проживає разом з відповідачами, але жодним чином не допомагає по господарству, не надає матеріальної допомоги по утриманню батьків та помешкання в якому проживає. На даний час позивачі вже є пенсіонерами, тому потребують матеріальної допомоги з боку сина. В зв'язку з тим, що на даний час відповідач жодним чином не допомагає батькам, тому вони просять суд стягнути з відповідача на їх користь аліменти на утримання в розмірі 1/8 частини заробітку на кожного щомісячно. Позивачі позов підтримали повністю, просять слухати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, в письмовій заяві позов визнав, просить слухати справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом встановлено, що позивачі перебувають у шлюбі /а.с.7 /. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва /а.с.8/. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів аліменти на їх утримання в розмірі 1/8 частини заробітку на кожного щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з літку 2014 року не мешкає в квартирі, де продовжує бути зареєстрованою, за адресою: [ADDRESS], за місцем реєстрації комунальні послуги не сплачує та залишається там зареєстрованою. Тому просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Від позивачів в судове засідання надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання також надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» у квартирі [ADDRESS] позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також відповідачка [PERSON] (а.с.6). Встановлено, що відповідачка влітку 2014 року виїхала з квартири, забрала з квартири всі особисті речі і до теперішнього часу не проживає у спірному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачує, але не знімається з реєстрації за місцем проживання. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідачки в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача в спірному приміщенні більше двох років без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у разі її відсутності більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 167 ЖК УРСР у разі вибуття членів сімї наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд дійшов висновку, що вимоги позивачів про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачку необхідно визнати такою, що втратила право користування квартирою № 44 у будинку № 19 по вул. Д. Коротченка в м. Суми.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду, посилаючись на наступні обставини. 24 жовтня 1997 року вони уклали з відповідачами договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок № 2-Б по провулку Ударному в м. Миколаєві. Зазначений договір був зареєстрований за № 151 на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н». У жовтні 1997 р. право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за позивачами та [PERSON] в Миколаївському МБТІ р. № 4612. В звязку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивачі не можуть належним чином розпорядитися своєю власністю, тому були вимушені звернутися до суду. Представник почивачки [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивач [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надали. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовстановлюючим документом на житловий будинок № 2-Б по провулку Ударному в м. Миколаєві є договір купівлі-продажу від 24.10.1997 р., який зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» за № 151. Обставини належності будинку позивачам та [PERSON], укладення ними з відповідачами біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок № 2-Б по провулку Ударному в м. Миколаєві, реєстрація в МБТІ права власності на вказаний житловий будинок підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с. 4). Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду, посилаючись на наступні обставини. 29 лютого 2000 року [PERSON] яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON], уклали з відповідем договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачі придбали житловий будинок № 267 по вулиці Янтарній в м. Миколаєві. Зазначений договір був зареєстрований за № 0389-ВН на Універсальній біржі Номінал. 29 лютого 2000 р. право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за позивачами в Миколаївському МБТІ за р. № 761. В звязку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивачі не можуть належним чином розпорядитися своєю власністю, тому були вимушені звернутися до суду. Позивачі надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка в судове засідання не зявилася, судом про дату і час розгляду справи булиа повідомлена належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надала. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що правовстановлюючим документом на житловий будинок № 267 по вул. Янтарній в місті Миколаєві є договір купівлі-продажу зареєстрований на Універсальній біржі Номінал за № 0389-ВН від 29.02.2000 року. Обставини належності квартири позивачам, укладення ними з відповідачкою біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок № 267 по вул. Янтарній в м. Миколаєві, реєстрація в МБТІ права власності на вказану квартиру підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с. 8,9). Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду та просили стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) на користь Обухівського міськрайонного\~центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю та кошти за надані соціальні послуги у сумі 20714\~грн.\~63\~коп. Стягнути з [PERSON] сплачені кошти Київським обласним\~центром зайнятості за професійне навчання в Державному підприємстві «Інститут підготовки кадрів промисловості» у сумі\~1374\~грн.\~33\~коп. Мотивували позов тим, що відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 р. №5067-УІ та п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за №198, на підставі власної заяви [PERSON] була зареєстрована та 11.11.2014 р. надано статус безробітної в Обухівському міськрайонному центрі зайнятості. Згідно ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 6, 22 та 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. №1533-111 та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. №307, відповідачу на підставі наданих відомостей та поданих документів з 16.02.2015 р. було призначено виплату допомоги по безробіттю. Під час перебування на обліку як безробітна в Обухівському МРЦЗ, відповідач, за особистою заявою та за кошти Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, на підставі договору від 15.12.2014 р. №1000/34-14, укладеного між Обухівським МРЦЗ та Відповідачем, а також договору від 10.12.2014 р. №1000/34-14 між Київським обласним центром зайнятості (далі - Київський ОЦЗ) та Державним підприємством Інститут підготовки кадрів промисловості» (далі - ДП «ІПКП»), була направлена на професійну підготовку для навчання за професією «Кондитер» з 16.12.2014 р. по 29.04.2015 року. Відповідно до наказу ДП «ІПКП» від 16.12.2014 р. №313-у, її було зараховано в групу слухачів, а наказом від 29.04.2015 р. № 120-у відраховано зі складу слухачів у звязку з закінченням курсу навчання. За вищевказане навчання даної особи в період з 16.12.2014 р. по 29.04.2015 р., Київським ОЦЗ були сплачені кошти у сумі 1374 грн. 33 коп. (одна тисяча триста сімдесят чотири грн. 33 коп.), що підтверджується розрахунком вартості професійного навчання безробітної [PERSON] Також, під час перебування на обліку в Обухівському МРЦЗ відповідач отримувала допомогу по безробіттю, Обухівським МРЦЗ їй було виплачено допомогу по безробіттю у сумі 17479,73 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят девять грн. 73 коп.). Крім того сплачувалася компенсація витрат на проїзд з 14.01.2015р. по 30.04.2015р., у сумі 3234,90 грн. (три тисячі двісті тридцять чотири грн. 90 коп.), що підтверджується довідкою про матеріальне забезпечення [PERSON]

Outcome: approved