Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що є співвласниками квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], [INFO]., син позивача [PERSON], [INFO]. та онука позивача [PERSON], донька позивача [PERSON] - [PERSON], 11.07.1998р.н., яка з 2003 року не проживає в зазначеній квартирі, припинила будь-яке спілкування з позивачами, квартирою не цікавиться, участі у витратах по утриманню житла не приймає, а тому позивачі просили суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі підтримали позов. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, жодних клопотань чи заперечень суду не подала, та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. А тому, на підставі ст. ст.224, 225 ЦПК України, та враховуючи думку позивачів, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачів, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №13236 від 24.11.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2010 р. [PERSON] є власником ? квартири [ADDRESS]. Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2010 р., [PERSON] є власником 1\\4 квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ф. 3, наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, в квартирі [ADDRESS], зареєстровані три особи співвласник [PERSON], співвласник [PERSON] та зареєстрована, але не проживає [PERSON], [INFO] З пояснень позивачів в бачається, що в період з 07.03.1997р по 26.08.2003р. позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], та [INFO] році в них народилася дочка [PERSON] - відповідачка по справі. Всі члени родини, у тому числі і новонароджена [PERSON], були зареєстровані у [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, у 2003 році, [PERSON] виписалась з даної квартири та виписала дочку [PERSON], в 2006 році [PERSON] попросила на один тиждень прописати неповнолітню на той час доньку, у власних інтересах. 26.06.2006 році позивачі зареєстрували у своїй квартирі відповідачку [PERSON] Після цього [PERSON] придбала власне житло, однак доньку з квартири позивачів не виписала. З 2003 року [PERSON] та відповідачка [PERSON] жодного дня не мешкали в квартирі позивачів, припинили з ними будь-яке спілкування, відповідачка [PERSON] квартирою ніколи не цікавилась, участі у витратах по утриманню даного житла не приймала, більше десяти років не проживає в квартирі позивачів, але на неї нараховуються комунальні послуги і позивачі змушені їх оплачувати. Реєстрація місця проживання відповідача в помешканні позивачів позбавляє можливості оформити субсидію. Зазначене підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачів з 1975 року та суду показали, що відповідач не проживає в [ADDRESS] більше десяти років. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, власниками вказаної вище квартири є [PERSON] і [PERSON], а відповідач [PERSON], як донька позивача [PERSON] та, відповідно, онука позивача [PERSON], зареєстрована за вказаною вище адресою та набула права на користування цим житлом як член сім»ї власників житлового приміщення. Крім того, право членів сім»ї власника житла на користування ним є похідним від прав самого власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, відповідач не проживає в [ADDRESS] більше року, участі в утриманні цього нерухомого майна не приймає. Проаналізувавши всі надані докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач, дійсно, втратила право на користування вказаним жилим приміщенням, а тому вимоги позивачів щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, підлягають до задоволення. Жодних доказів для спростування вищенаведених в рішенні висновків суду не було надано. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на косрить позивачів сума судових витрат - 551,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved