Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] про втрату права на житло, мотивуючи тим, що вона є власником кв.№22 по вул. Вернадського, 2 в м. Біла Церква Київської області. В квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] невістка позивачка, та її онука [PERSON]. Оскільки в червні 2016 року невістка з онукою забрали свої речі та не проживають у зазначеній квартирі, позивачка просила суд визнати їх такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням її квартири. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки причиною не проживання відповідачів у зазначеній квартирі є неприязні стосунки між сторонами. В квартирі знаходяться особисті речі відповідачів. Крім того, [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з тих підстав, що є вона є студентом Української медичної стоматологічної академії в м. Полтава. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову та подала заяву про розгляд справи без її участі. Позивачкою подано відповідь на відзив у формі заперечень, де вона не погоджується з доводами [PERSON] та вказує, що відсутні докази того, що вона перешкоджає відповідачам користуватись житловим приміщенням, навчання [PERSON] з 01.09.2017 року не є поважною причиною її не проживання у квартирі з червня 2016 року. Позивачка в судовому засідання наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, що є аналогічними наведеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти доводів позивачки та вважає, що навчання [PERSON] обєктивно вказує на поважність причин її не проживання у квартирі [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватно власності належить кв.№ 22 по вул. Вернадського,2 у м. Біла Церква Київської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 19.07.2003 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON]. Відповідно до довідки про місце проживання та склад сімї №358 від 19.06.2018р. відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського,2 у м. Біла Церква Київської області. Як вбачається з [PERSON] №22/54 від 01 листопада 2016 року складеного позивачкою та мешканцями будинку, її сусідами, про не проживання зареєстрованих осіб, [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського, 2 у м. Біла Церква Київської області у зазначеній квартирі не проживають. Аналогічні відомості відображені у [PERSON] №316/1 від 12 вересня 2016 року за підписом начальником КП БМР ЖЕК №6 [PERSON] 28 серпня 2018 року юристом КП БМР ЖЕК №6 [PERSON] складено АКТ №155 в приміщенні зазначеної установи, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського, 2 у м. Біла Церква Київської області з червня 2016 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду пояснення за змістом яких підтвердили не проживання відповідачів у квартирі позивачки з червня 2016 року. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказані правові висновки доцільно застосовувати і до правовідносин, що виникли між сторонами. В даному випадку, саме на позивачку покладено обовязок довести факт відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідачі визнають, що фактично не проживають у квартирі позивачки, при цьому, відповідачка [PERSON] мотивує своє непроживання поганими відносинами між сторонами, що не може бути визнано судом за поважну причину не проживання за адресою реєстрації. В той же час, [PERSON] перебуває на навчанні у Українській медичній стоматологічній академії в м. Полтава з\~ 01.09.2017 року, що сторонами не заперечується. У звязку з цим, з огляду на віддаленість м. Біла Церква від м. Полтава, [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з поважних причин. При цьому, суд відхиляє доводи позивачки щодо не проживання [PERSON] у її квартирі саме з червня 2016 року. Суд враховує, що 28 серпня 2018 року юристом КП БМР ЖЕК №6 [PERSON] складено АКТ №155 в приміщенні зазначеної установи, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою кв.№ 22 по вул. Вернадського, 2 у м. Біла Церква Київської області з червня 2016 року. Суд не може враховувати зазначений [PERSON] в якості доказу такої обставини, оскільки його складено в приміщенні КП БМР ЖЕК №6, з нього не зрозуміло джерело обізнаності осіб що його підписали щодо не проживання відповідачів саме з червня 2016 року. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки не вказали джерело своєї обізнаності щодо початку періоду не проживання відповідачки [PERSON] у квартирі позивачки. Враховуючи заначене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved