Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка 22 вересня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з даним позовом (а.с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власницею 54/100 частин домоволодіння № 12 по вул.. Діамантна у м. Дніпро, інші 46/100 частин домоволодіння належать [PERSON]. За даною адресою зареєстрована, але не проживає колишня власниця 54/100 частин вказаного домоволодіння [PERSON], яка з моменту укладення договору купівлі-продажу від 22.11.2011 року фактично не проживає за вказаною адресою, її особистих речей в будинку не має. У зв'язку із тим, що у позивачки виникають проблеми зі сплатою надмірних нарахувань по комунальним послугам, оплата за які нараховується за кількістю зареєстрованих осіб, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом. Посилаючись на викладені у позові обставини позивачка просить суд позбавити [PERSON] права користування житловою площею в домоволодінні №12 по вул.. Діамантна у м. Дніпропетровську; усунути перешкоди в користуванні домоволодінням шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 33). Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомляла. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надавала. Третя особа - відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, в особі свого представника в судове засідання не зявились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнала (а.с.22). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача з позовом до суду є захист інтересів власника, повязаних із реалізацією складової частини змісту права власності права користування та розпорядження домоволодінням, розташованим за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.. Прияружна, буд. №11. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2011 року між [PERSON] Ізабеллою Борисівною та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу домоволодіння №12 по вул.. Діамантна у м. Дніпропетровську (а.с.6). 22 березня 2013 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу 54/100 частин домоволодіння №12 по вул.. Діамантна у м. Дніпропетровську (а.с.7-8). Право власності на 54/100 частин вищевказаного домоволодіння позивачка належним чином оформила в органах реєстрації прав власності на нерухоме майно (а.с.9). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном. Встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрована, але фактично не проживає тривалий час, а саме: з 22.11.2011 року, [PERSON], [INFO] (а.с.20,21). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування 54/100 частинами домоволодіння №12 по вул..\~Діамантна у м.\~Дніпропетровську. Так, в силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст..3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що вимоги позивачки щодо зобовязання зняття з реєстраційного обліку відповідача за адресою: [ADDRESS], є такими, що не підлягають задоволенню, так як визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial