Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з цивільним позовом до відповідачів [PERSON], ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в якому просять продовжити їм строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], визнати за ними право власності на будинок [ADDRESS] та зобов'язати ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» анулювати державну реєстрацію вказаного будинку на ім'я [PERSON] Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла мати [PERSON], бабця [PERSON], [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок (незавершене будівництво) [ADDRESS], котрий вона отримала в дар від [PERSON] на підставі договору дарування від 19.04.1977 року. Згідно заповіту спадкодавець все своє майно заповіла позивачам у цій справі, котрі вважають себе єдиними спадкоємцями померлої. Наголошують на тому, що не звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у шестимісячний строк встановлений законом, оскільки як на момент відкриття спадщини, так і по сьогодні проживають в Російській Федерації, що вважають поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеному, позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена через засоби масової інформації. Представник відповідача ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. З згоди представників позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], вказані обставини підтверджені свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 20.11.2997 року. Згідно заповіту від 13.05.1997 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Ступень Г.Р., спадкодавець все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] Як зазначається позивачами, у шестимісячний строк встановлений ст. 549 ЦК Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини не зверталися, оскільки проживали в Російській Федерації. Згідно положень ст. 550 ч.1 ЦК Української РСР Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. У п. 24 ППВС України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не зважаючи на це, позивачами на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини не було надано жодного доказу, зокрема доводів тривалого перебування за межами України. Зокрема не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а саме суду не було надано доказів об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, котрі стали перешкодою у вчиненні усіх дій необхідних для прийняття спадщини, внаслідок чого у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про продовження строків на прийняття спадщини. Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з того, що у відповідності до вимог ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який був чинним на момент смерті спадкодавця, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року (яка була чинною на момент відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Як зазначається самими позивачами у позовній заяві та наголошувалося їхніми представниками у судових засіданнях, такі не проживали разом із спадкодавцем та не звернулися із заявою до нотаріальної контори, а тому не вступили в управління та володіння спадковим майном і не прийняли спадщини. Окрім того, згідно листа № 505 від 24.01.2012 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризацій та експертної оцінки» даних про реєстрацію та інвентаризацію прав власності на будинок № 1179 в с. Гринів Пустомитівського району Львівської області немає. З цього випливає висновок про те, що право власності на вказаний будинок не реєструвалося, а тому позовна вимога про анулювання державної реєстрації на ім'я [PERSON] є передчасною та необгрунтованою.

Outcome: dismissed