Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просять стягнути з нього на користь [PERSON] 5640 грн. майнової шкоди та 300000 тис. грн. моральної шкоди, заподіяної злочином, а також стягнути на користь [PERSON] 300000 тис. грн. моральної шкоди заподіяної злочином. Крім того, просять стягнути з відповідача на їх користь понесені ними судові витрати по справі. Свої вимоги мотивують тим, що Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 19.10.2011 року у кримінальній справі №1-186/11 [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Вказаний вирок залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14.02.2012 року (в тому числі згідно додаткової ухвали від 10.04.2012 року). У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля [PERSON] та [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події. Позивачі [PERSON] та [PERSON], є рідними батьками [PERSON], який загинув у результаті вище вказаної ДТП та були визнані потерпілими по кримінальній справі №1-186/11 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. У зв'язку з цим, внаслідок винних дій Відповідача, їм було завдано матеріальної та моральної шкоди, яка полягає у фізичних та душевних страждання в зв''язку з загибеллю сина, що є винятково трагічною подією для них, яка спричинила тривалі душевні хвилювання, оскільки вони втратили годувальника, надію на догляд в старості, зазнали і надалі продовжують зазнавати моральних страждань, сильного психологічного стресу, погіршення стану здоров'я, погіршення звичного стану життя. А тому розмір заподіяної діями відповідача моральної шкоди вважають обгрунтованим, хоча й неможливо оцінити в грошовому виразі ті біль та страждання, які зазнали у зв'язку із смертю сина. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] зменшили розмір позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди з 300000 (трьохсот) тисяч гривень до 50000 (п'ятдесяти) тисяч гривень на кожного. Представник Відповідача [PERSON] заявлений позов визнав частково. Пояснивши, що він не заперечує факту завдання матеріальної шкоди, визнавши в цій частині позов, проте вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, зазначивши суму, що визнається відповідачем 25 000 гривень. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] за ч.3 ст. 286 КК України, приходить до висновку, що позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено з копії вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 19.10.2011 року у кримінальній справі №1-186/11 [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох людей і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Вказаний вирок залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14.02.2012 року. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON], пасажир автомобіля [PERSON], [INFO] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Судом встановлено, і ця обставина визнана сторонами, підтверджена судовими рішеннями, що дійсно позивачі є потерпілими внаслідок вчиненого [PERSON] злочину, і їм завдано майнової та моральної шкоди, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказується при розгляді даної справи. Відповідно до ч.4 ст.28 КПК України (в редакції 1960 року), особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, має право його предявити в порядку цивільного судочинства. Відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, передбачених ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Позивачами як потерпілими було додано накладні до позову (а.с.9-11), якими підтверджуються витрати на організацію та проведення поховання в розмірі 5640 грн. Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, обґрунтованими позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої злочином з його вини. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а згідно п.2 ч.2 цієї ж статті, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При цьому відповідно до ч.3 цієї ж статті розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З положень п.1 ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України) У відповідності до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(із змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . Крім того, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд погоджується з тим, що позивачам [PERSON] дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв'язку з скоєним, а тому враховуючи душевні страждання матері та батька, які втратила сина, годувальника, надію на догляд в старості, а також те, що моральну шкоду неможливо оцінити у повному обсязі, так, як немає точних критеріїв майнового вираження душевної болі, враховуючи обставини справи, ступінь вини відповідача в злочині, за який його засуджено, його майновий стан та стан здоров'я,

Outcome: approved