Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачі звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись те, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 01.12.2006 посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрованого в реєстрі за р.№ 9867. В будинку зареєстрований відповідач, який за місцем реєстрації не проживає без поважних причин з 2006 року. Реєстрація відповідача порушує їх права як власника вказаного будинку. Посилаючись на ч. 2 ст. 405 ЦПК України простять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в належному їм будинку. Позивачі в судове засідання не з`явилися, від них надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судова повістка про виклик до суду надсилалася йому за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання та повернулася до суду за відсутністю за адресою місця проживання за закінченням терміну зберігання. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв. Відповідно до ст.128 ч. 7. ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.128 ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05.03.2019 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Позивачам в рівних частках, кожному по Ѕ частині, належить будинку [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 01.12.2006 посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрованого в реєстрі за р.№ 9867, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165057284 та № 165057601 від 26.04.2019. Відповідно до довідки виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 06.02.2019 [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Голови квартального комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Смоліної Л.А. від 21.12.2018 [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] не проживає та ні коли не проживав. /а.с.16/ В силу того, що відповідач зареєстрований в будинку але в ній не проживає, позивачі не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм будинком. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідач є братом позивачки, зареєстрований в будинку, як члени сім`ї співвласника. Тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача в будинку судом не встановлено. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно залишив будинок, зареєстрований в ньому, як член сім`ї власника, але без поважних причин не проживає понад один рік, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права відповідача користуватися чужим майном (будинком) на підставі частини другої статті 405 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved