Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

\~\~Позивачка [PERSON]\~звернулась до\~суду з\~позовом,\~уточнивши позовні\~вимоги,\~про визнання\~частково недійсним\~свідоцтва про\~право на\~спадщину та\~визнання права\~власності на\~частку квартири\~в порядку\~перерозподілу спадщини до відповідачки [PERSON] Посилається на те, що в липні 2014 року вона звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.10.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.11.2014 року, позовні вимоги задоволено та визначено їй додатковий строк терміном в один місяць для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Вказує, що після набрання рішенням суду законної сили, вона, в межах місячного терміну, наданого судом, звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину, однак постановою №189/02-31 від 16.12.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спадковому майні з підстав того, що станом на день звернення до нотаріуса, свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно відповідно до вимог чинного законодавства вже були видані іншому спадкоємцю, а саме дружині померлого відповідачці [PERSON] Також нотаріусом зазначено, що законодавством не передбачена можливість скасування нотаріусом вчинених нотаріальних дій. Зазначає, що вона являється донькою померлого [PERSON], а тому у відповідності до ст.1261, ч.1 ст.1267 ЦК України має право на спадкування після смерті батька разом з відповідачкою, як спадкоємець першої черги. Відповідно до положень ч.1 ст.1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями, спадщину прийняли інші спадкоємці (ч.2, ч.3 ст.1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Зазначає, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на майно, а саме: на квартиру [ADDRESS], яка набута [PERSON] на підставі договору дарування від 28.05.2002 року, ринкова вартість якої згідно висновку експертизи станом на день проведення експертизи становить суму 776597 грн. (її 1/2 частка складає 388298,50 грн.); на земельну ділянку площею 0,2336 га, кадастровий номер 2122786301:00:005:1051, яка розташована по вулиці Шевченка, б/н, в с. Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку станом на вересень 2013 року складає 194741 грн. (її 1/4 частка становить суму 48685,25 грн.); на земельну ділянку площею 0,2466 га, кадастровий номер 2122786301:00:012:1041, яка розташована по вулиці Керамічній, б/н, в с. Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку станом на вересень 2013 року складає 205580 грн. (її 1/4 частка становить суму 51395 грн.); на автомобіль марки «Hyundai», модель Tucson, легковий універсал, 2009 року випуску, н.д.р. СЕ0314АТ, вартість якого становить 115790 грн. (її 1/4 частка складає 28947 грн.); на грошові вклади у банківських установах на загальну суму 6485,01 грн. (її 1/4 частка становить 1621,21 коп.); на 3,54% статутного капіталу в ТОВ «Аудиторська фірма «Цензор-Сервіс», що становить 3540 грн. (її 1/4 частка складає 885 грн.). Позивачка стверджує, що єдине майно, яке залишилось в натурі, це квартира [ADDRESS], а тому вважає, що її за доцільно перерозподілити між сторонами, виходячи з дійсної вартості квартири, враховуючи при цьому борг спадкодавця, сплачений кредитору [PERSON], та враховуючи вартість майна, яке було відчужене [PERSON], а саме: дві земельні ділянки, частку у статутному капіталі товариства та транспортний засіб, в тому числі кошти, зняті з рахунків у банках. Вказує, що загальна частка, яка належить їй у спадковому майні становить 519832,50 грн., однак від даної суми необхідно відняти 1/4 боргу [PERSON], а саме: суму 95333,67 грн., та 1/4 витрат на поховання, а саме: суму 15966,33 грн. (519832,50 грн. 95333,67 грн. 15966,33 грн. = 408532,50 грн.). Стверджує, що виходячи з зазначених сум - належна їй частка в квартирі складає 52/100 часток. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На основі викладеного, позивачка просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] від 14 березня 2014 року, зареєстроване в реєстрі за №348, згідно з яким посвідчено, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] на двохкімнатну квартиру номер 33 (тридцять три), загальною площею\~50,20\~кв.м., житловою площею\~27,50\~кв.м.,розташованої у будинку номер 109 (сто девять) по вулиці Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), що в м. Чернівці, Чернівецької області, в частині 52/100 частки даної квартири; визнати за нею в порядку перерозподілу спадщини право власності на 52/100 часток вказаної квартири. Від решти позовних вимог відмовилась. Судовий збір просила покласти на відповідачку. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу та витрат на поховання спадкодавця, який ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.05.2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Посилається на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.08.2014 року стягнуто з неї, як дружини, яка пережила спадкодавця [PERSON], на користь [PERSON] борг за договором позики від 31.01.2013 року в сумі 387560,98 грн. \~ \~ \~ \~Вказує, що 03.12.2014 року вона здійснила повернення в повному обсязі грошових коштів за договором позики від 31.01.2013 року, про що [PERSON] надав заяву від 05.12.2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №2180. \~ \~ \~ \~Стверджує, що вона як дружина займалась похованням спадкодавця [PERSON] та понесла витрати на поховання в сумі 30712,65 грн., а саме: відповідно до договору на надання додаткових ритуальних послуг від 13.09.2013 року суму 9560,00 грн., відповідно до договору-замовлення №3486 «на організацію та проведення поховання від 16.09.2013 року суму 1152,65 грн. та відповідно до замовлення від 12.05.2015 року №17 на виготовлення та встановлення памятника суму 20000 грн. \~ \~ \~ \~Зазначає, що позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом як донька спадкодавця, відповідно до ст.1261 ЦК України має право як спадкоємець першої черги на спадкування після смерті батька. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.1232 ЦК України обовязок щодо відшкодування витрат покладають на всіх спадкоємців. Витрати, понесені на утримання, догляд, лікування і поховання спадкодавця підлягають розподілу між усіма спадкоємцями, які прийняли спадщину, пропорційно до розміру спадкових часток кожного з них. Розмір частки [PERSON] у витратах на поховання становить 1/2 частку витрачених коштів. На основі викладеного, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 1/4 частини боргу спадкодавця перед [PERSON] в розмірі 96890,25 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь витрати на поховання спадкодавця в сумі 15356,32 грн., судові витрати розподілити згідно з чинним законодавством. \~ \~ \~ \~Представник позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в заяві про уточнення позовних вимог. Просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] Зустрічні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що в перерозподіл спадщини в уточнені позовні вимоги ввійшли витрати на поховання та 1/4 частини боргу спадкодавця перед [PERSON] в сумі 95333,67 грн., однак вказана сума без 3% річних та без судових витрат, тому відсутні підстави стягувати окремо зазначені суми. \~ \~ \~ \~Представник відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в зустрічній позовній заяві про уточнення (зменшення) позовних вимог. Просила задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] Первісні позовні вимоги [PERSON] визнала частково та доповнила, що, враховуючи відмову позивачки [PERSON] від права на земельні ділянки, автомобіль, грошові вклади та статутного капіталу, не заперечує щодо визнання за [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини право власності на 50/100 частки квартири [ADDRESS] (колишня Червоноармійська) м. Чернівці. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON], представника відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що первісні позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, зустрічні позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року помер батько позивачки [PERSON] та чоловік відповідачки [PERSON] [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]; на земельну ділянку площею 0,2336 га, кадастровий номер 2122786301:00:005:1051, яка розташована по вулиці Шевченка, б/н, в с. Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку; на земельну ділянку площею 0,2466 га, кадастровий номер 2122786301:00:012:1041, яка розташована по вулиці Керамічній, б/н, в с. Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку; на автомобіль марки «Hyundai», модель Tucson, легковий універсал, 2009 року випуску, н.д.р. СЕ0314АТ; на грошові вклади у банківських установах на загальну суму 6485,01 грн.; на 3,54% статутного капіталу в ТОВ «Аудиторська фірма «Цензор-Сервіс», що визнали сторони в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частиною 1 ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.10.2014 року (т.1 а.с.8-9), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.11.2014 року (т.1 а.с.10-11), позовні вимоги задоволено, визначено [PERSON] додатковий строк терміном один місяць для подання нею приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась 12.09.2013 року після смерті батька [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, після набрання рішенням суду законної сили, позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину, однак постановою №189/02-31 від 16.12.2014 року (т.1 а.с.12) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у звязку з тим, що свідоцтва про право на спадщину за законом були видані по закінченні шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини спадкоємцю, який вчасно прийняв спадщину та заявив, що є єдиним спадкоємцем, тобто дружині спадкодавця відповідачці [PERSON] Вказані обставини також підтверджуються копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.03.2014 року, зареєстрованими в реєстрі за №№348, 336, 337, 346, 339 (т.1 а.с.13-18). Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON], після отримання 14.03.2014 року свідоцтв про право на спадщину за законом, реалізувала частину успадкованого майна. Зокрема, відповідно до копії договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 11.04.2014 року (т.1 а.с.251-253, 254-256) та копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.04.2014 року (а.с.107-110) відповідачка [PERSON] продала Товариству з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Ойл» дві земельних ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,2466 га, кадастровий номер 2122786301:00:012:1041, яка розташована по вулиці Керамічна, б/н, в с. Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та земельну ділянку площею 0,2336 га, кадастровий номер 2122786301:00:005:1051, яка розташована по вулиці Шевченка, б/н, в с. Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку. Згідно з договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 12.05.2014 року (т.1 а.с.111) відповідачка [PERSON] продала Товариству з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Ойл» належну частку у розмірі 3,54% статутного капіталу ТОВ «Аудиторська фірма «Цензор-Сервіс». Також відповідачкою [PERSON] продано автомобіль марки «Hyundai», модель Tucson, легковий універсал, 2009 року випуску, н.д.р. СЕ0314АТ, що підтверджується довідкою-рахунком серії ВІА №750896 (т.1 а.с.112). Крім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] витратила і грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями на загальну суму 6485,01 грн., які успадкувала після смерті свого чоловіка. Відповідно до положень ч.1 ст.1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями, спадщину прийняли інші спадкоємці (частина друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.06.2018 року прийнято відмову представника позивачки за первісним позовом [PERSON] [PERSON] від позову та закрито провадження по справі в частині визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за №336 та №337 від 14.03.2014 року, на земельні ділянки площею 0,2336 га та 0,2466 га та визнання за [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/4 частку вказаних земельних ділянок; визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №346 від 14.03.2014 року, на 3,54% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Цензор-Сервіс» та визнання за [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/4 частки, що складає 0,885% вказаного статутного капіталу; визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №339 від 14.03.2014 року, на грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, які знаходяться у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в ПАТ «УкрСиббанк», в ПАТ «Державний Ощадний банк України» та визнання за [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/4 частку вказаних грошових вкладів; визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №335 від 14.03.2014 року, на автомобіль [NUMBER], та визнання за [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини право власності на 1/4 частку вказаного автомобіля. Враховуючи відмову позивачки [PERSON] від позову в частині вищезазначених позовних вимог, суд вважає, що не може враховуватись при перерозподілі спадщини вартість майна, яке було відчужено, а саме: дві земельні ділянки, частку в статутному капіталі товариства, транспортний засіб та кошти, зняті з рахунків у банках, оскільки суд прийняв відмову позивачки [PERSON] від позову в цій частині та закрив провадження, тому уточнені позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, єдиним майном, яке збереглося в натурі, про що неодноразово наголошував в судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом, є квартира №33, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 50,20 кв.м., в тому числі житловою площею 27,5 кв.м., в будинку №109 по вулиці Героїв Майдану (колишня вулиця Червоноармійська) м. Чернівці, яку [PERSON] прийняв в дар відповідно до договору дарування квартири від 28.05.2002 року (т.1 а.с.19-20). Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №407 від 08.06.2016 року (т.2 а.с.1а-44) ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на день проведення експертизи (08.06.2016 року) складає суму 776597 грн., що не заперечували сторони в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Як встановлено судом, позивачка [PERSON], як донька спадкодавця, та відповідачка [PERSON], як дружина спадкодавця, відповідно до ст.1261 ЦК України належать до першої черги спадкоємців за законом. Виходячи зі змісту п.п.1, 2 ч.1 ст.57 СК України, суд вважає, що розмір частки спірної квартири, яка має належати позивачці [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини, має складати 50/100 частки квартири, оскільки вона придбана спадкодавцем [PERSON] на підставі договору дарування, що є його особистою приватною власністю, а інша 50/100 частка квартири має належати відповідачці [PERSON] як дружині спадкодавця. Таким чином, суд вважає, що необхідно визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] від 14.03.2014 року, зареєстроване в реєстрі за №348, згідно з яким посвідчено, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] на двохкімнатну квартиру номер 33, загальною площею\~50,20\~кв.м., житловою площею\~27,50\~кв.м.,розташованою у будинку номер 109 по вулиці Героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці, в частині 50/100 частки даної квартири та визнати за [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини право власності на 50/100 частки вказаної квартири, задовольнивши частково позовні вимоги. Що стосується зустрічних позовних вимог, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом встановлено, що 31.01.2013 року на підставі договору позики [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 239790,00 грн., що еквівалентно 30000,00 доларів США відповідно до курсу валют НБУ станом на 31.01.2013 року. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.08.2014 року (т.1 а.с.75-78) задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 381334,69 грн. та три проценти річних в розмірі 2572,29 грн., а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3654 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст.1218 ЦК України, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] прийняла крім рухомого та нерухомого майна спадкодавця [PERSON], також і борг спадкодавця перед [PERSON] Як встановлено судом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] повністю повернула борг [PERSON] в сумі 387560,98 грн., що підтверджується копією заяви [PERSON] від 05.12.2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №2180 (т.1 а.с.82). Згідно з п.2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. У відповідності до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-65цс13, зобовязання за договором позики не є такими, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, а тому в разі його смерті спадкоємцем, який прийняв спадщину, повертається сума боргу. Суд вважає, що відповідачці за зустрічним позовом [PERSON], як спадкоємиці першої черги на спадкування за законом після смерті батька, належить 1/4 частка боргу за договором позики, який позивачка за зустрічним позовом [PERSON] сплатила [PERSON], у розмірі 95333,67 грн. (1/4 частка від суми 381334,69 грн. борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції), при цьому без урахування трьох процентів річних в сумі 2572,29 грн. та судового збору в розмірі 3654 грн., які не є сумою боргу, а тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 1/4 частину боргу спадкодавця перед [PERSON] в розмірі 95333,67 грн., задовольнивши частково зустрічні позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Як вбачається з матеріалів справи, похованням спадкодавця [PERSON] займалась його дружина [PERSON], яка понесла витрати на поховання спадкодавця в сумі 30712,65 грн., що підтверджується копією договору на надання додаткових ритуальних послуг від 13.09.2013 року на суму 9560,00 грн. (т.1 а.с.86-87, 124-125), копією договору-замовлення №3486 на організацію та проведення поховання від 16.09.2013 року на суму 1152,65 грн. (т.1 а.с.88, 126), копією замовлення №17 від 12.05.2015 року на виготовлення та встановлення памятника в сумі 20000,00 грн. (т.1 а.с.127-129). Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 1/2 частку витрат на поховання спадкодавця в сумі 15356,32 грн., задовольнивши в цій частині зустрічні позовні вимоги. При цьому, сам представник позивачки за первісним позовом [PERSON] не заперечував в судовому засіданні необхідність сплати [PERSON] боргу перед [PERSON] в розмірі 1/4 частки та половини понесених витрат на поховання. Разом з тим, твердження представника [PERSON] про необхідність включення грошової суми боргу в рахунок перерозподілу спадщини нерухомого майна, а саме квартири, та визначення у звязку з цим відповідних відсотків у частці квартири, то останні судом до уваги не беруться, як такі, що не ґрунтуються на вимогах Закону. Згідно зі ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином,\~з урахуванням\~вищевказаного,\~оцінюючи всі\~докази в\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивачкою\~за первісним\~позовом [PERSON]\~та позивачкою\~за зустрічним\~позовом [PERSON]\~частково доведено\~обставини,\~на які\~вони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог,\~а тому,\~суд вважає,\~що і\~первісні позовні\~вимоги і\~зустрічні позовні\~вимоги є\~частково обґрунтованими\~і підлягають\~до часткового\~задоволення. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як судом задоволені частково первісні позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON], вони обоє понесли витрати по сплаті судового збору, тому, суд вважає, що немає підстав для стягнення цих витрат з них на користь один одного. На підставі викладеного та

Outcome: partial