Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити розмір ідеальних часток у спільній частковій власності співвласників будинку №15 на вул.Пилипа Орлика в м.Дрогобичі Львівської області з урахуванням того, що їм, [PERSON]-В.О. та [PERSON] належить квартира №1, загальною площею 88,7 м2, відповідача [PERSON] та [PERSON] квартира №2, загальною площею 38,2 м2, а відповідачу [PERSON] квартира №3, загальною площею 55,9 м2. Встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою на вул.П.Орлика, 15, в м.Дрогобичі Львівської області, загальною площею 0,1000 га, між її співвласниками: [PERSON]-В.О., [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позов мотивують тим, що їм та відповідачам на праві власності належать вищевказані квартири. Ідеальні частки у спільній частковій власності власників будинку №15 на вул.П.Орлика в м.Дрогобичі Львівської області, відповідно до площ квартир, не визначені. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 17.09.2009 року, сторонам у справі (зокрема, до заміни відповідача на [PERSON], - [PERSON]Й.) для обслуговування житлового будинку і господарських споруд було виділено земельну ділянку загальною площею 0,1000 га. В останні роки у них виникають непорозуміння з приводу користування даною земельною ділянкою, з урахуванням побудованих на ній господарських будівель. При таких обставинах вони змушені звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивачі [PERSON]-В.О. та [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Вважають, що найприйнятнішим варіантом встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою та найбільш наближеним до фактичного є третій варіант згідно з висновком експерта. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та доповнив, що у даному випадку мова йде не про реальний розподіл земельної ділянки, а лише про встановлення порядку її користування. Запропонований експертом третій варіант порядку користування земельною ділянкою найбільше відповідає фактичному користуванню, а тому є найбільш прийнятним для позивачів. Можливий також перший варіант висновку експерта, якщо суд дійде висновку, що такий буде доцільним. Що стосується заперечень відповідача [PERSON], то вважає, що в процесі дослідження доказів у справі, не знайшли свого підтвердження доводи останнього з приводу порушення його права у доступі до свого житла. Спірна земельна ділянка всерівно залишається у спільній сумісній власності, окрім частини, що належить [PERSON] Тому заперечення відповідача [PERSON] вважає безпідставними. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з?явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності останнього. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо визначення ідеальних часток у спільній частковій власності будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою визнав, однак, не погодився із запропонованими експертом варіантами №1 та №3 висновку експертизи. Пояснив, що згідно з вказаними варіантами встановлення порядку користування земельної ділянки йому не виділено земельної ділянки для обслуговування будинку. Варіант №2 висновку експерта надає змогу в повній мірі обслуговувати квартиру. Жодних господарських споруд, в тому числі й гаражу, у нього немає, а тому немає потреби у виділенні йому окремої частини земельної ділянки так, як запропоновано експертом у першому та третьому варіантах. Тому просить встановити порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом №2 висновку експертизи, що також дасть йому змогу мати біля свого житла належне подвір?я. Одночасно не заперечив той факт, що частина земельної ділянки, яка запропонована експертом у їхнє з батьком користування за варіантами №1 та №3 (що не включає в себе площу забудови), межує із земельною ділянкою, яка належить на праві приватної власності його батькові співвласнику квартири №2 відповідачу [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, подавши письмові заперечення проти позову. Доповнив, що, на його погляд, немає жодної потреби в судовому порядку встановлювати порядок користування земельною ділянкою, оскільки сторони у справі безперешкодно користуються спірною земельною ділянкою і ще донедавна жодних проблем у цьому не виникало. Крім цього, позивачі та відповідачі у справі є власниками квартир №№1, 2, 3, а не будинку в цілому. Тому будинок №15 на вул.П.Орлика є багатоквартирним і не належить сторонам на праві спільної часткової власності. Відповідно, немає підстав визначати розмір часток, які належать кожному співвласнику, в даному будинку. Слід врахувати також, що [PERSON], відповідно до рішення суду, належить на праві власності земельна ділянка в порядку спадкування в розмірі 1/6 частки після смерті матері та 1/6 частки на підставі договору дарування. Зокрема, з вказаних підстав були зауваження до висновку експерта. Беручи до уваги те, що експертом був наданий третій варіант порядку користування земельною ділянкою, враховуючи їхні зауваження, то зазначає, що саме варіант №3 є найбільш наближеним до фактичного користування. Тому просить, у разі задоволення судом позовних вимог щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнати такий за варіантом №3, запропонований експертом. Відповідно до варіанту №2, за яким просить визначити порядок користування відповідач [PERSON], останній ніколи вказаним способом не користувався. Одночасно зазначив, що у варіантах №1 та №3 експерт врахував суміжність спірної земельної ділянки із земельними ділянками, які знаходяться на праві власності в сторін по справі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, вважаючи такі безпідставними. Пояснила, що на момент звернення позивачів з даним позовом до суду спірна земельна ділянка належала сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, тому частки співвласників є рівними. Що стосується будинку, то сторони набули право власності на квартири, про що свідчать свідоцтва про право власності, і ніколи не були співвласниками будинку на праві спільної часткової власності. Оскільки на час розгляду справи [PERSON] успадкувала майно, що належало її батькам, відповідно до рішення суду та свідоцтва про право власності на спадщину, вона є власником 1/6 частки спірної земельної ділянки в порядку спадкування після смерті батька та 1/6 частки земельної ділянки після смерті матері. Отже, згадана земельна ділянка належить сторонам у справі як на праві спільної часткової власності, так і на праві спільної сумісної власності. Якщо ж брати до уваги варіанти порядку користування земельної ділянки, запропоновані експертом, то серед таких найбільш наближеним до фактичного користування є варіант №3. Надавши доповнення до висновку експерта, зокрема, запропонувавши третій варіант користування земельною ділянкою, експерт врахував зауваження сторони спору. Зокрема, експертом було взято до уваги, що інші два варіанти (№1 та №2) містили порушення ДБН, також враховано можливості проходів та проїздів, враховано суміжність сусідніх земельних ділянок, які належать сторонам. З приводу заперечень відповідача [PERSON], то зазначає, що останній особисто перегородив прибудовою до своєї квартири проїзд, а тому не погоджується з третім варіантом користування. Крім цього, вказану прибудову [PERSON] звів на земельній ділянці, яка не відноситься до спірної, тому вважає, що його доводи відносно збільшення загальної площі квартири не мають відношення до даного спору. Доповнила, що у разі задоволення судом позовних вимог щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, слід визначити варіант №3 висновку експерта як найбільш наближений до фактичного порядку користування і такий, що не порушує права інших осіб. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, спеціаліста, беручи до уваги вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторонам у справі на праві приватної власності належать квартири №№1, 2, 3 в будинку №15 на вул.П.Орлика в м.Дрогобичі Львівської області. Зокрема, позивачам [PERSON]-В.О. та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира №1, загальною площею 88,7 кв.м., приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (свідоцтво на право власності на квартиру від 16.10.1997 року). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 04.01.1997 року, відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить квартира №2, загальною площею 38,2 кв.м., приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Однак, з витягу про державну реєстрацію від 04.11.2012 року та витягу на нерухоме майно від 18.10.2012 року вбачається, що квартира №2, загальною площею 148,2 кв.м., на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.11.2012 року замість свідоцтва про право власності від 04.01.1997 року. Квартира №3, загальною площею 55,9 кв.м., відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 16.10.1997 року належала на праві приватної спільної власності батькам відповідачки [PERSON] - [PERSON], який помер 10.02.2014 року, та [PERSON], яка померла 17.03.2009 року, і така приватизована останніми згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідач [PERSON] набула право власності на ? вказаного майна в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.07.2010 року) та на ? частину квартири згідно з договором дарування від 03.08.2012 року, укладеного між нею та батьком [PERSON] Отже, як вбачається з вищенаведеного, квартири позивачів та відповідачів у справі (і таких є три) приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», що не може свідчити про належність останнім даного будинку в цілому на праві спільної часткової власності, який, зокрема, є багатоквартирним. Положеннями пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними обєктами нерухомого майна. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Таким чином, сторони у даній справі, маючи право власності на окремі помешкання багатоквартирного будинку, є співвласниками допоміжних приміщень. Виходячи з положень ч. 1 ст. 356 ЦК, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні. Відтак, виходячи з аналізу вищевказаних норм, слід зазначити, що сторони у справі не є учасниками спільної часткової власності на будинок, тобто, кожен з них не володіє певною часткою у праві власності на спільне майно в цілому, а тому позовні вимоги в частині визначення розміру ідеальних часток у праві спільної часткової власності співвласників будинку не може підлягати задоволенню. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №599922, виданого 17.09.2009 року, співвласниками земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої в м.Дрогобичі на вул.П.Орлика, 15, з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку і господарських споруд, є [PERSON]-В.О., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (без визначення часток у спільній власності). Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 13.05.2015 року та ухвали Дрогобицького міськрайонного суду про виправлення описки від 27.07.2015 року, які вступили в законну силу, визначено частки [PERSON], який помер 10.02.2014 року, та [PERSON], яка померла 17.03.2009 року, у праві спільної сумісної власності з [PERSON]-В.О., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1000 га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на вул.П.Орлика, 15 в м.Дрогобичі Львівської області, яка належала спадкодавцям на підставі державного акту серії ЯЖ №599922, і такі становлять по 1/6 частці кожного. З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2015 року та від 10.08.2015 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить 1/6 земельної ділянки, площею 0,1 га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на вул.П.Орлика, 15 в м.Дрогобичі Львівської області, на підставі рішення суду від 13.05.2015 року, та 1/6 вказаної земельної ділянки - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.08.2015 року, відповідно. За результатами проведеної 04.04.2014 року судової будівельно-технічної експертизи, експертом складено висновок №25-04/14 (з доповненням до висновку), яким запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.П.Орлика, 15. Допитаний в якості спеціаліста [PERSON] (термін дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експертана час розгляду справи завершився), яким складено вищезазначений висновок, у судовому засіданні пояснив, що отримавши копію клопотання відповідача про допит експерта, коли провадження у справі ще було зупинено, він зробив доповнення до висновку з урахуванням зауважень відповідача. Зокрема, у варіанті №3, який міститься в доповненні до висновку, зменшено розмір земельної ділянки, яка пропонується для загального користування (двір). Також виділено окремо частини земельної ділянки під розташованими на ній гаражами для належного обслуговування їх власниками. Зазначив, що запропонований ним варіант №2 порядку користування земельною ділянкою є дещо незручним для відповідача [PERSON], оскільки їй, щоб зайти до свого помешкання, доведеться проходити через двір, обходячи частини земельної ділянки, надані в користування іншим сторонам по справі. Запропонований ним варіант №3 порядку користування земельною ділянкою, є найбільш наближеним до фактичного. Частиною третьою статті 42 Земельного кодексу України визначено, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. У судовому засіданні встановлено, що варіант №3 порядку користування земельною ділянкою за висновком експерта є найбільш наближеним до її фактичного користування. Представник відповідача [PERSON] у своїх письмових запереченнях зазначає, що жодного реального поділу чи виділу частин земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного будинку окремим власникам квартир не передбачено чинним законодавством. Зокрема, стаття 120 ЗК України не передбачає можливість поділу земельної ділянки, яка є прибудинковою територією. На підставі вказаного, вважає, що експертом невірно застосовано роз?яснення Верховного Суду України до правовідносин, які виникли між сторонами даного спору, а тому зроблено неправильні висновки. Однак, предметом даного спору є, зокрема, встановлення порядку користування земельною ділянкою, а не її реальний розподіл чи виділ частки із спільної власності. Відтак, доводи представника відповідача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в даній частині. Відповідач [PERSON], в силу своїх заперечень, посилається на певну незручність у користуванні земельною ділянкою за варіантами №1 та №3 висновку експерта та деяку невідповідність, мотивуючи також тим, що останнім не взято до уваги збільшену площу його квартири після здійснення прибудови та належне обслуговування будинку. Проте, висновок експерта суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі, як це передбачено частиною 6 статті 147 та статтею 212 ЦПК України. Зокрема, положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом не здобуто інших доказів у справі щодо варіантів встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, запропонованих відповідним фахівцем, який має спеціальні знання, і такі не надані сторонами у справі. Зокрема, учасниками судового розгляду не заявлялись клопотання щодо проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи, в тому числі, і відповідачем [PERSON] з метою визначення інших варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відтак, виходячи із принципу диспозитивності та змагальності сторін, з метою захисту прав та інтересів позивачів (ст.4 ЦПК України), враховуючи викладене у висновку експерта у даній справі, суд бере до уваги те, що є належним та допустимим для вирішення вказаного спору. Поряд з тим, суд звертає увагу на викладене у дослідницькій частині висновку експерта. У ній зазначається, що дослідивши заперечення на позовну заяву (а.с. 14), а саме: «ми спільно з батьком збільшили розміри нашої квартири з 38,2 кв.м. до 148,2 кв.м. шляхом прибудови. Завершивши усі будівельні роботи і ввівши в експлуатацію добудовану квартиру, нам було видано свідоцтво на нерухоме майно від 04.11.2012 року та видано витяг про державну реєстрацію прав від 04.11.2012 року», експерт при огляді встановив, що реконструйована (прибудована, перебудована) квартира №2 своїми розмірами виходить за межі земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.09.2009 року. Слід також звернути увагу на те, що у запропонованому експертом варіанті №3 порядку користування земельною ділянкою (план-схема - додаток №1), частини земельної ділянки, які пропонуються у користування сторонам, межують із земельними ділянками, що перебувають у приватній власності кожного з них: від А до Б землі [PERSON]-В.О., [PERSON], від В до Г землі [PERSON], від Г до Д землі [PERSON] (тепер [PERSON], від імені якого діє, зокрема наділена правом користування, [PERSON], що не оспорюється сторонами). Зі сторони вулиці [PERSON] усі частини земельної ділянки, запропоновані у користування трьом власникам квартир, межують відповідно із землями загального користування (від Е до А). Від Д до Е земля міськземфонду, на якій здійснено відповідачами [PERSON] прибудову до квартири №2 і з якою межує запропонована їм у користування частина земельної ділянки для обслуговування будинку (включаючи площу забудови). При таких обставинах, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №3 висновку експерта є підставними і не порушуватимуть права інших осіб, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed