Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суду із позовною заявою до відповідача публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (далі - ПАТ «ІМЕКСБАНК») про стягнення 178'494,61 грн. заборгованості за договором від 27 грудня 2008 року № 660041499 про приєднання до публічного договору банківського вкладу № 1 від 11 жовтня 2013 року з яких: 173'668,81 грн. - сума боргу; 4'148,05 грн. - інфляційні витрати; 657,75 грн. - три проценти річних. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що між нею та відповідачем були укладені вказані договора, згідно яких вона здійснила банківський вклад на загальну суму 185'000 грн. Днем повернення вкладу було встановлено 29 вересня 2014 року. 30 вересня 2014 року вона звернулась до відповідача з вимогою повернути їй вказані кошти. З усієї суми вкладу повернуто їй лише 15'000 грн. Решту коштів ПАТ «ІМЕКСБАНК» нарахувало на поточний рахунок, однак скористатись ними вона не може. Такі дії відповідача [PERSON] вважає незаконними, і просить стягнути з нього залишкову суму вкладу, інфляційні витрати за неправомірне користування її коштами та три проценти річних. 09 грудня 2014 року позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог в якій просила стягнути з відповідача 182'243,5 грн. заборгованості за зазначеними вище договорами з яких: 173'668,81 грн. - сума боргу; 7'546,95 грн. - інфляційні витрати; 1'027,74 грн. - три проценти річних. 10 березня 2015 року позивачка черговий раз збільшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача 204'934,9 грн. заборгованості за зазначеними вище договорами з яких: · 173'668,81 грн. - сума боргу; · 28'967,95 грн. - інфляційні витрати; · 2'298,14 грн. - три проценти річних. · У судове засідання позивачка не з'явилась, надавши до суду заяву про слухання справи за її відсутності і вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явивсята не надіславна адресу суду заяви про розгляд справи за йоговідсутності, хоча своєчасно повідомлявсяпро час і місце судового розгляду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Суд, зваживши на пояснення позивачки, надані нею у попередніх судових засіданнях, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. 27 грудня 2013 року між позивачкою та ПАТ «ІМЕКСБАНК» (далі також може вживатись як Банк) було укладено договір № 660041499 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 року (далі - Договір). Відповідно до умов Договору: · його предметом є розміщення в Банку іменного строкового банківського вкладу [PERSON] у гривнях, строком на 276 днів, з виплатою відсотків (22 % річних) зі спливом кожного розрахункового періоду (далі - Вклад); · для обліку цього Вкладу Банк за умовами Договору відкрив на ім'я позивачки вкладний рахунок № [NUMBER]/[NUMBER] (далі - Рахунок); · сума Вкладу на день укладення Договору складала 1'000 грн. День повернення вкладу - 29 вересня 2014 року. · Також Договором та п. 8.1.2. публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 11 жовтня 2013 року (далі - Публічний договір) передбачено, що позивачка мала право поповнювати Рахунок. Скориставшись ним [PERSON] поповнила суму вкладу на 185'000 грн. Таким чином станом на кінець 2013 року на Рахунку позивачки перебувало 186'000 грн. Окрім цього, згідно умов Договору, поряд із вкладним Рахунком, був відкритий поточний рахунок [NUMBER]/[NUMBER] (далі - Поточний рахунок), на який відповідач виплачував позивачці відсотки за умовами Договору та на який мав право перерахувати суму Вкладу. При цьому, після закінчення строку дії Договору (29 вересня 2014 року), частина відсотків за Договором (2'668,21 грн.) та сума Вкладу (186'000 грн.) були переведені на Поточний рахунок, що підтверджується копією виписки з особового рахунку № [NUMBER] від 12 листопада 2014 року. 30 вересня 2014 року позивачка звернулась з письмовими вимогами до начальника відділення № 298 АТ «ІМЕКСБАНК» в м. Тернопіль (квитанція ТД УДППЗ «УКРПОШТА» № 6124 від 30 вересня 2014 року) та Голови Правління АТ «ІМЕКСБАНК» в м. Одесі (квитанція ТД УДППЗ «УКРПОШТА» № 6125 від 30 вересня 2014 року), в яких просила повернути їй суму Вкладу (186'000 грн.) та залишок нарахованих відсотків (2'668, 21 грн.), які знаходились на Поточному рахунку. Однак, як встановлено у судовому засіданні позивачці кошти за Вкладом у повному обсязі не були повернуті. Перераховано їй було лише 15'000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин Банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Частина 1 ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Факт зарахування Вкладу та залишку відсотків на Поточний рахунок позивачки без реальної можливості отримати ці кошти та розпоряджатись ними є неналежним виконанням умов Договору та порушенням прав останньої. Аналогічну правову позицію займає і Верховний суд України, коли у постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-140цс13), зазначає, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі та відшкодування збитків (ст. 16 ЦК України). Отож у відповідача перед позивачкою має місце прострочене зобов'язання, котре полягає у неповерненні їй повної суми Вкладу за Договором та недоплаті відсотків за користування цими коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Саме тому підставними є і вимоги позивачки про стягнення з відповідача 28'967,95 грн. - інфляційні витрати та 2'298,14 грн. трьох процентів річних. За даних обставин порушені права позивачки слід захистити, шляхом стягнення з ПАТ «ІМЕКСБАНК» в її користь недоплаченої суми вкладу та нарахованих відсотків. Також з відповідача підлягає до стягнення сума інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року, із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів м.з.п. (3'654 грн.). Враховуючи, що суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] і сума коштів, котра підлягає до стягнення за цим судовим рішенням складає 204'934,9 грн., то розмір судового збору, який слід справляти у даному випадку буде 2'049,35 (204'934,9 ? 1 ? 100 = 2'049,35) грн. і його слід стягнути з відповідачав користь держави.

Outcome: approved