Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивачка 26.06.2020 року звернулася до суду з цим позовом і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення її дитиною [PERSON] трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем у них народилося п`ятеро дітей. Починаючи з 01 липня 2019 року проживають окремо, перебувають на стадії розлучення. Вона разом із своїми дітьми проживає у своїх батьків. Ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Доходу, окрім як соціальні виплати по догляду за дитиною та фінансової допомоги з боку своїх батьків, вона не має, в зв`язку з чим і потребує матеріальної допомоги. Вважає, що так як відповідач є працездатним, може працювати, а тому в змозі сплачувати на неї аліменти, як на дружину з якою проживає дитина. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07.07.2020 року у цій справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.19). В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила такі задоволити, додатково пояснила, що чоловік офіційно ніде не працює, однак володіє автомобілем, за допомогою, якого постійно здійснює перевезення вантажів, а також розвозить та продає по селах цукор, борошно, комбікорм, пшеницю та інше. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів матеріальної неспроможності надавати таку допомогу, оскільки, останній не ніде не працює та постійного заробітку не має, є інвалідом ІІІ групи «по ЧАЕС» та отримує пенсію «по інвалідності». Крім того, зазначив, що позивачка подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Частинами 1, 2 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що між сторонами 07.11.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області зареєстровано шлюб, актовий запис №72 (а.с.7). У шлюбі в сторін народилося п`ятеро малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8-12). Сторони перебувають в стадії розлучення, справа перебуває на розгляді в Рокитнівському районному суді Рівненської області (справа № 571/2074/19 провадження № 2/571/234/2020). Згідно довідки про доходи №4880 5183 0868 7815 від 16.07.2020 року Сарненського об`єднаного управління ПФУ в Рівненській області [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року отримав суму пенсії в розмірі 11835,72 грн. (а.с.31). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0954290 [PERSON] , [INFO] , є інвалідом третьої групи по зору з дитинства, захворювання пов`язане з наслідком Чорнобильської катастрофи та є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) (а.с.32, 33). Згідно інформації зазначеної в довідці Рокитнівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 15.07.2020 року №3608/03-10 [PERSON] з 01.09.2012 року по час видачі довідки ніде не працює (а.с.34). Згідно автоматизованих баз даних РІІС та НАІС на ім`я відповідача зареєстровані причіп марки БЗП 7, 2007 р.в. та автомобіль FORD FOCUS, 2001 р.в. (а.с.35). Рокитнівським районним судом Рівненської області 07.07.2020 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в твердій грошові сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно (а.с. 36-37). Також, на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, судом встановлено, що позивачка разом з дітьми проживає окремо від відповідача. Вона не працює, оскільки здійснює догляд за найменшими сином [PERSON] , отримує соціальну виплату по догляду за дитиною. Згідно ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного і той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, має право на отримання аліментів за умови, що другий з подружжя може їх надавати. Відповідно до вимог ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому дружина має таке право незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи зазначені норми, можна зробити висновок, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Натомість, встановлення наявності у відповідача можливості надавати позивачці таку матеріальну допомогу є обов`язковою та необхідною умовою стягнення зазначеної допомоги. При цьому на підставі ч.1 ст.81 ЦПК України, обов`язок доведення наявності у відповідача такої можливості покладається саме на позивачку. Однак, останньою не подано жодного доказу на підтвердження своїх доводів про нібито наявність у її чоловіка можливості надавати їй матеріальну допомогу. Натомість, обов`язковим доведенням з її боку, в силу зазначеної вище статті, є наявність можливості у відповідача надавати їй таку матеріальну допомогу, чого позивачкою зроблено не було. Більше того, як зазначалося вище сукупний розмір стягнених судом з відповідача на утримання дітей аліментів становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, на кожну дитину щомісячно, а сума офіційного та підтвердженого належними і допустимими доказами доходу відповідача за 6 місяців 2020 року становить 11835,72 грн. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відтак, суд наголошує, що доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладені вище обставини, наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed