Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайон-ного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про зміну (збільшен-ня) розміру аліментів з ? частини на 1/3 частину. В обґрунтуванні позову зазна-чено, що стан здоровя дитини змінився. Син хворіє та знаходиться на диспансер-ному обліку і потребує тривалого лікування. Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької об-ласті від 14 травня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено. Збіль-шено розмір аліментів стягнутих рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], з ? частини до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2015 року до досяг-нення дитиною повноліття, тобто до 09.07.2019 року. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року заяву представника відповідача [PERSON] Михайлови-ча [PERSON] про перегляд заочного рішення по циві-льній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів залишено без задоволення. Не погодившись з рішенням суду, представник відповідача [PERSON] подав в інтересах відповідача [PERSON] апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати зазначене рішення та винести нове рішення про відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник відповідача зазначив, що стягнення зх. Відповідача додаткових витрат на лікування дитини передбачене ст.185 СК України, тому суд помилково застосував ст.192 СК України та змінив розмір аліментів. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апе-ляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 квітня 2012 року шлюб між сторо-нами розірвано. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2008 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 09.07.2019 року. У позові про збільшення аліментів позивачка зазначила, що стан здоровя дитини змінився, син хворіє та знаходиться на диспансерному обліку та потребує у тривалому лікуванні. Задовольняючи позовні вимоги суд послався на норми ст.ст.180-183, 191, 192 СК України, положення ст.12 Закону України про охорону дитинства. Але з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачка несе додаткові витра-ти саме через хворобу дитини та потребу в її лікуванні. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стяг-нення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на ди-тину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином судом першої інстанції помилково застосовані норми Сімейно-го кодексу України, які регламентуються стягнення аліментів та зміну їх розміру, оскільки йдеться про стягнення додаткових витрат на лікування. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє за-конність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апе-ляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального пра-ва та застосовані норми СК України, які не регулюють спірні правовідносини, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуємо рішення підлягає скасу-вання.

Outcome: dismissed