Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивачка 11.05.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбу з 24.07.2008 р. У спільному шлюбі у них є син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з нею. Не дивлячись на те, що шлюб не розірваний, сторони не спілкуються, відповідач проживає разом зі своїми батьками, не надає жодних коштів на утримання сина. При цьому відсутні будь-які перешкоди щодо виконання відповідачем цього обов`язку, він не має інших дітей, чи утриманців, здоровий. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у наданому 22.06.2021 р. відзиві просив справу розглянути в його відсутності, позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] розмірі 1900 грн. щомісячно, посилався на те, що він працює офіційно в КП «Ямниця», проживає разом зі своєю мамою пенсіонеркою [PERSON] , [INFO]., яка отримує мінімальну пенсію, батько помер, тому обов`язок щодо утримання непрацездатної матері тепер на ньому. Позивачка не дозволяє синові спілкуватися з ним, чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Проти часткового задоволення позову не заперечував. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у шлюбі сторін є син [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, малолітня дитина проживає з мамою у [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім`ї, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності з вимогами ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який офіційно працює, розмір його доходу невідомий; 3) відсутність у відповідача інших дітей, має маму пенсіонерку; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. Суд зазначає, що порушення позивачкою, як стверджує відповідач, його права як батька на безперешкодне особисте спілкування з сином не звільняє відповідача від обов`язку утримання дитини до досягнення нею повноліття. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що вказаний розмір аліментів відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який з 01.07.2021 р. складає 2510 грн.. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved