Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із указаним позовом, у якому послались на те, що перебувають у дальніх родинних відносинах з відповідачами, але незважаючи на родинні зв`язки між сторонами виник спір щодо користування спільним майном - квартирою [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачу [PERSON] і відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності, а інші позивач та відповідач у даній квартирі зареєстровані. Фактично у квартирі проживає тільки відповідач [PERSON] , який і перешкоджає позивачам навіть зайти в квартиру, що підтверджується протоколами звернень до поліції [PERSON] з цього приводу. Неодноразові звернення позивачів із проханням вирішення спору мирним шляхом, вселення у дану квартиру, передачі ключів від квартири відповідачами ігноруються. [PERSON] був зареєстрований за адресом спірної квартири ще до набуття [PERSON] і [PERSON] права власності на свої частки в цій квартирі, зі згоди [PERSON] , який був на той час співвласником в цій квартирі, а тому, на думку позивачів, перехід права власності на частку в спірній квартирі від [PERSON] до [PERSON] не є підставою для позбавлення першого права користування житлом, в якому той був зареєстрований на законних підставах. З огляду на викладене у позовній заяві, [PERSON] та [PERSON] просять суд усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] з боку відповідачів шляхом вселення позивачів в дану квартиру, передачі їм ключів від квартири, а також заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, що створюють перешкоди позивачам у користуванні квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 26.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивачі та представник [PERSON] - адвокат Кудіна М.Г. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] пояснив суду, що проблему з потраплянням до квартири [ADDRESS] він намагався вирішити за допомогою переговорів по телефону із [PERSON] , однак йому це не вдалось. У вересні 2019 року позивач приходив до квартири, дзвонив у двері, але йому ніхто не відчинив. До квартири він не зміг потрапити, оскільки були поміняні замки. За словами [PERSON] , він не знає хто проживає у квартирі. У даній квартирі відсутні його речі. Крім того у нього немає конфлікту із [PERSON] . У свою чергу допитаний в якості свідка [PERSON] зазначив, що проживає у квартирі по [ADDRESS]. Співвласник квартири по [ADDRESS] - [PERSON] є донькою його вітчима і конфліктів із нею не було. Натомість [PERSON] казав, що не допустить позивача у квартиру, а онук [PERSON] розбив вікна у будинку позивача. Після цього епізоду 28.08.2019 [PERSON] завітав до квартири по [ADDRESS] , але не зміг тоді відкрити двері своїм ключем. Свідок намагався поговорити із даного приводу із [PERSON] через двері, в подальшому була викликана поліція, але владнати конфлікт не вдалось. Тоді 30.08.2019 свідок ще раз прийшов до квартири по [ADDRESS] і знов не зміг потрапити всередину, так як на дверях були інші замки. В той день так само владнати конфлікт допомагала поліція, але спір не був вирішений. На наступний день 31.08.2019, а потім 01.09.2019 чи 02.09.2019 [PERSON] ще раз приходив до квартири, але всередину потрапити не зміг. За словами свідка, останній раз він ночував у квартирі в липні 2019 року та у квартирі є його інструменти та деякі речі з одягу. Також [PERSON] додав, що його син - інший співпозивач по справі, на даний час проживає та працює у Києві, а на жодну із написаних свідком до правоохоронних органів заяв з приводу конфліктних ситуацій поліція відповіді не дала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позовну заяву до суду не направляли. Причини неявки [PERSON] суду невідомі, однак від [PERSON] надій1шла заява про розгляд справи у її відсутність , у задоволенні позову просила відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою сторони позивачів провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачів та представника [PERSON] - адвоката Кудіну М.Г. дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником 2/3 частин квартири [ADDRESS] , співвласником іншої 1/3 частини квартири є [PERSON] . Дана обставина підтверджується відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №204399861 від 17.03.2020. Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Житомир» у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що на момент виникнення конфліктних ситуацій, пов`язаних із не потраплянням [PERSON] до квартири по [ADDRESS] (28.08.2019, 30.08.2019, 31.08.2019) саме він був її співвласником і тільки 05.10.2019 подарував належну йому частку - 2/3 квартири своєму сину [PERSON] . При цьому, оскільки [PERSON] зареєстрований у зазначеній квартирі у визначеному законом порядку, за ним залишилось право на проживання у ній з дозволу власника(-ів). Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з положеннями статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовував свої вимоги, до матеріалів позовної заяви було долучено три копії протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.08.2019, 30.08.2019 та 31.08.2019, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] просив працівників поліції допомогти в рамках закону потрапити до квартири, до якої його не пускає вітчим [PERSON] , з яким у позивача конфлікт. Факт перешкоджання потрапляння [PERSON] у квартиру також був зафіксований на відеозаписах, названих «28.08.2019 вперше відчим не пустив мене до батьківської квартири» та «30.08.2019 відчим перешкоджає зайти до батьківської квартири», що були продемонстровані у судовому засіданні. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справ суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме шляхом усунення перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] з боку [PERSON] шляхом вселення його в дану квартиру та передачі йому ключів від даної квартири, а також заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії, що створюють такі перешкоди. На переконання суду, факт створення перешкод у користуванні житлом з боку [PERSON] був доведений позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами. Натомість суд вважає за доцільне відмовити позивачам у задоволенні їх вимог до [PERSON] з огляду на відсутність доказів створення таких перешкод позивачам у користуванні квартирою [ADDRESS] з боку відповідача [PERSON] . Так само не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , оскільки його показання з приводу чинення перешкод у потраплянні до належної йому на праві спільної часткової власності квартири не були підтверджені іншими доказами. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження та строк на подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи викладене,

Outcome: partial