Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачі у серпні 2014 року звернулись до суду із зазначеним позовом, у якому просять визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який успадкував за заповітом баби [PERSON], право приватної власності на земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер 5125284500:01:001:0417. За [PERSON] просять визнати у порядку спадкування за законом після батька [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер 5125284500:01:001:0425. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони є правнуками [PERSON], померлої [INFO], яка заповідала належну їй земельну ділянку їхньому батьку [PERSON], який прийняв її спадщину, проте за свого життя вказану спадщину не оформив і помер [INFO], не залишивши заповіт щодо свого майна. Після смерті батька відкрилась спадщина також і на належну йому земельну ділянку, яку вони прийняли та прийшли до спільного рішення про те, що земельна ділянка прабабусі перейде у власність [PERSON], а земельна ділянка батька - [PERSON]. Проте оригінали державних актів на зазначені вище обидві земельні ділянки не збереглися і нотаріус своїми постановами від 02 липня 2014 року відмовила обом позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені вище земельні ділянки у зв'язку з відсутністю на них правовстановлюючих документів. У судове засідання позивачі не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнає повністю і просить розглядати справу без його участі. У заяві зазначено, що відповідач не має наміру звертатись до суду з позовом про визнання вказаної спадщини відумерлою та її передачу у власність територіальної громади. Дослідивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] в селі Росіянівка Фрунзівського району Одеської області померла [PERSON]. Спадкодавець мала право на земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [ADDRESS], кадастровий номер 5125284500:01:001:0417, яке підтверджене засвідченою відділом Держземагенства у Фрунзівському районі копією другого примірника державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 290883, виданого 10 червня 2005 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010553600039. Відповідно до заповіту, посвідченого 14 грудня 2004 року за реєстровим номером 6 виконавчого комітету Росіянівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, спадкодавець заповідала своє майно [PERSON]. За довідкою відповідача № 69 від 07 лютого 2014 року, [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем на день її смерті. За інформацією Фрунзівської районної державної нотаріальної контори, заповіт щодо майна [PERSON] не посвідчувався, спадкова справа після її смерті не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в селі Росіянівка Фрунзівського району Одеської області. Він мав право на земельну ділянку площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [ADDRESS], кадастровий номер 5125284500:01:001:0425, яке підтверджено засвідченою відділом Держземагенства у Фрунзівському районі копією другого примірника державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 290891, виданого 10 червня 2005 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010553600047. Згідно свідоцтва про народження позивачки [PERSON], виданого на підставі відповідного запису за № 1 складеного Росіянівською сільською радою10 січня 1995 року, спадкодавець [PERSON] вказаний її батьком. У свідоцтві про народження позивача [PERSON], виданого на підставі відповідного запису за № 143 складеного відділом ЗАГС Фрунзівського райвиконкому Одеської області24 листопада 1987 року, його батьком вказаний спадкодавець [PERSON]. За довідкою відповідача № 24 від 20 січня 2014 року, позивачі постійно проживали зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті. У матеріалах спадкової справи № 222/2011, заведеної зазначеною вище нотаріальною конторою на майно померлого [PERSON], наявні заяви позивача [PERSON] від 22 листопада 2011 року і 02 липня 2014 року про прийняття спадщини батька, документи про смерть спадкодавців та їх родинні відносини з позивачами, довідки відповідача щодо спільного проживання спадкоємців зі спадкодавцями на день відкриття спадщини, а також постанова нотаріуса від 02 липня 2014 року, якою вона відмовила обом позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені вище земельні ділянки у зв'язку з відсутністю на них правовстановлюючих документів Відповідно до положень статті 392 Цивільного кодексу України, Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи з правової точки зору встановлені обставини, суд приходить до висновку, що померлий батько позивачів [PERSON] прийняв спадщину за заповітом померлої [PERSON] у вигляді земельної ділянки, яка за приписами частини 1 статті 1223 і частини 3 і 5 статті 1268 ЦК стала належати йому з часу відкриття спадщини. Позивачі, як діти померлого [PERSON] та спадкоємці за законом першої черги прийняли його спадщину у вигляді обох земельних ділянок, які за приписами статті 1261 і частини 3 і 5 статті 1268 ЦК стали належати їм з часу відкриття спадщини. Належність спадкодавцям земельних ділянок підтверджена засвідченими відділом Держземагенства у Фрунзівському районі копіями другого примірника державних актів на право власності на земельну ділянку. Вимоги позивачів щодо виділення кожному з них окремої земельної ділянки відповідають положенням статті 1278 ЦК України, якими встановлено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними і кожен із спадкоємців має право на виділ його частини в натурі.

Outcome: approved