Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із позовом, в якому просять визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що позивачі є власниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Макишинською сільською радою Городнянського району 17.01.2009 року. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Макишинською сільською радою Городнянського району 13.11.2020 року, в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивачі та їхній син [PERSON] . Але відповідач не проживає у даному житловому будинку з 2010 року без поважних причин. Перешкод у користуванні будинком позивачі відповідачу не чинили. У 2010 році відповідач вирішив поїхати на заробітки до Російської Федерації, де і залишився проживати. З 2010 року він жодного разу не приїздив до позивачів та не надавав коштів на утримання будинку, на оплату житлово-комунальних послуг. Реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає позивачам у здійсненні їхнього права власності. Відповідач не несе витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування житловим будинком. Крім того, позивачі не можуть оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Ухвалою судді від 08 грудня 2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачі не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи останні повідомлялись належним чином, 29.12.2020 року подали суду письмові клопотання з проханням розглянути справу за їх відсутності, оскільки вони є особами похилого віку та мають незадовільний стан здоров`я; заявлені позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Також у поданій заяві позивачі зазначили, що у разі неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 29-39). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та останньому направлялись рекомендованим листом судові повістки про виклик до суду за адресою його місця реєстрації : [ADDRESS] . Згідно відміток поштового відділення судові повістки про виклик до суду вручені для передачі відповідачу. ( а.с. 28, 46 ). Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, а позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитавши в судовому засіданні свідка та дослідивши письмови докази справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задовлення позовних вимог, виходячи з наступного. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.01.2009 року Макишинською сільською радою, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частках (по Ѕ частині) жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . ( а.с. 13 ). Вказані дані підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21584229 від 17.01.2009 року. ( а.с.15 ). З довідки виконавчого комітету Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 723 від 13.11.2020 року встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останній з 2010 року за даною адресою не проживає. ( а.с. 16 ). Згідно акта обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 13.11.2020 року № 724, 13 листопада 2020 року комісія у складі сільського голови Стадника В.Т., секретаря сільської ради [PERSON] , сусідів: [PERSON] та [PERSON] провели обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . В результаті обстеження було встановлено, що в даному будинку фактично проживає подружжя: [PERSON] та [PERSON] . Син [PERSON] в даному будинку не проживає з 2010 року по даний час. Особистих його речей не виявлено. ( а.с. 18 ). Вказана інформація підтверджується також довідкою Макишинської сільської ради від 30.10.2020 року № 668. ( а.с. 17 ). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає з позивачами в одному селі, товаришує з ними. Обидва позивачі є пенсіонери, люди похилого віку, мають незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання. Відповідач є сином позивачів, зареєстрований в будинку останніх. Близько десяти років тому відповідач виїхав до Російської Федерації та проживає в м.Москва, додому до батьків не навідується, останнім часом навіть не телефонує. Зі слів позивачів в телефонних розмовах вони просили відповідача передати їм паспорт, щоб зняти його з реєстрації в їхньому будинку, однак він не виконує прохання батьків. Реєстрація відповідача в будинку позивачів не дозволяє останнім оформити субсидію на комунальні послуги, у зв`язку з чим взимку позивачі майже усю пенсію витрачають на сплату комунальних послуг. Свідок наполягала на тому, що близько 10 років відповідач в с.Макишин не проживає та до села не навідується. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом\~ст. 405 ЦК України, ч. 1\~ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом\~\~(ч. 2\~ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про : 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну з таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи, що позивачі є власниками спірного будинку, відповідач близько 10 років навіть тимчасово не проживає в спірному будинку, суд дійшов висновку про те, що за відсутності добровільної згоди позивачів як власників будинку подальша реєстрація відповідача в цьому будинку призводить до порушення права власності позивачів. З урахуванням приписів ст. 405 ЦК України вказане є підставою для задоволення позову та ухвалення рішення про позбавлення відповідача права користування житловим будинком [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено 840 грн. 80 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved