Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати недійсним договір оренди частини квартири [ADDRESS] від 15.01.2008р., укладений між [PERSON] та [PERSON], зобов'язати [PERSON] повернути кімнати площею 10,75 кв.м. і 9,8 кв.м. у володіння та користування власникам квартири, усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зобов'язання [PERSON] привести вказану квартиру у первинний стан, поновивши житлову кімнату площею 16,5кв.м. замість 10,75кв.м., вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 15.01.2008р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди частини квартири [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] у тимчасове користування житлові кімнати площею 10,75 кв.м. і 9,8 кв.м. строком до 15.01.2018р. Оскільки відповідно до свідоцтва про право власності від 3.02.1998р., договору дарування від 1.12.2005р. та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2014р. власниками спірної квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважають, що вказаний договір оренди суперечить ст. 358 ЦК України, а тому підлягає визнанню недійсним. Крім того, [PERSON] без отримання згоди всіх співвласників здійснено переобладнання квартири, внаслідок чого зменшилась житлова площа кімнати з 16,5 кв.м. до 10,7 кв.м., у зв?язку з чим реєстраційна служби відмовляє їм у реєстрації права власності на 1/24 частину квартири кожному згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2014р. Протягом розгляду справи позивач [PERSON] збільшив позовні вимоги та просить також витребувати у [PERSON] житлову кімнату площею 9,8 кв.м. за адресою [ADDRESS] та виселити його з даного жилого приміщення, стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно моральну шкоду в розмірі 150 000грн., посилаючись на те, що 25.05.2008р. [PERSON] здав в суборенду [PERSON] житлову кімнату площею 9,8 кв.м. Оскільки договір оренди, укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним з моменту його вчинення, тому [PERSON] не мав права укладати договір суборенди. Крім того, у зв?язку з вчиненням недійсного правочину йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок порушення права власності, тому позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно моральну шкоду в розмірі 150 000грн. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечує та звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди частини квартири [ADDRESS] від 15.01.2008р., укладений між нею та [PERSON], зобов'язати [PERSON] повернути кімнати площею 10,75 кв.м. і 9,8 кв.м. у володіння та користування власникам квартири, усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зобов'язання [PERSON] привести вказану квартиру в первинний стан шляхом поновлення житлової кімнати площею 16,5 кв.м. замість 10,75кв.м., вселити її у вказану квартиру та зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні кімнатою 14,9 кв.м., посилаючись на те, що вона в теперішній час доступу до квартири, частина якої належить їй на праві власності, не має, кімната площею 14,9 кв.м. без її згоди здана в оренду, ключів від квартири та кімнати у неї немає. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір був укладений не з метою проживання, а з метою виконання ремонтних робіт в квартирі за проханням [PERSON] На даний час договір припинив свою дію, оскільки на підставі договору дарування, укладеним між ним та [PERSON], він став власником 1/24 частини квартири. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, посилаючись на те, що він уклав договір суборенди з [PERSON] та проживав в спірній квартирі з метою вирішення спорів між співвласниками, які не могли дійти згоди в визначенні порядку користування спірною квартирою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що основний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по 1/6 частині кожен на підставі свідоцтва про право власності від 3.02.1998р., [PERSON] також є власником 5/24 частини даної квартири на підставі договору дарування від 1.12.2005р., [PERSON] та [PERSON] також є власниками 1/24 частини квартири кожен на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2014р., [PERSON] є власником 1/24 частини квартири на підставі договору дарування від 25.09.2015р. /ас 156, 155, 14, 159 /. 15.01.2008р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди частини квартири, згідно якого [PERSON] передала [PERSON] у тимчасове користування дві окремі кімнати площею 9,5 та 11,1 кв.м. в квартирі [ADDRESS] строком до 15.01.2018р. /ас 69-70/. 24.05.2008р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір суборенди, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] у тимчасове володіння та користування кімнату площею 11,1 кв. м. в [ADDRESS] строком до 24.05.2009р. /ас 71/. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] здійснено перепланування квартири [ADDRESS], відповідно до якого площа кімнати з 16,5 кв.м. була зменшена до 10,75кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту та визнається відповідачами /ас 9-12/. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно п. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Оскільки договір оренди частини квартири [ADDRESS] від 15.01.2008р. укладений [PERSON] без отримання згоди інших співвласників даної квартири, порядок користування даною квартирою не визначений, суд вважає, що даний договір укладений з порушенням вимог ст.ст. 319, 358, 810 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Також підлягає задоволенню вимога позивачів [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання [PERSON] привести квартиру у первинний стан шляхом поновлення житлової кімнати площею 16,5 кв.м. замість 10,75кв.м., оскільки саме вона уклала договір про переобладнання квартири, тобто здійснила переобладнання без отримання згоди інших співвласників /ас 65-68/. Оскільки договір оренди частини квартири визнається недійсним, на підставі ст. 387 ЦК України підлягає задоволенню вимога про витребування у [PERSON] кімнати площею 9,8 кв.м. в [ADDRESS], що знаходиться в його користуванні згідно договору суборенди від 24.05.2008р., з виселенням його з вказаного приміщення. Крім того, підлягає частковому задоволенню зустрічний позов [PERSON] щодо зобов'язання [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні кімнатою площею 14,9 кв.м., оскільки в судовому засіданні встановлено, що вказана кімната використовується лише [PERSON], хоча порядок користування квартирою до цього часу не визначений і вказана кімната їй в користування у встановленому порядку виділена не була. Зустрічний позов в частині зобов'язання [PERSON] привести вказану квартиру в первинний стан шляхом поновлення житлової кімнати площею 16,5 кв.м. замість 10,75кв.м. задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме [PERSON] укладала договори на переобладнання вказаної кімнати. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що в даний час [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі не проживають і не мають доступу до неї у зв'язку з відсутністю ключів від вхідних дверей та кімнат, їх право власності підлягає захисту шляхом вселення в дану квартиру. Позов [PERSON] в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно моральної шкоди в розмірі 150 000грн. задоволенню не підлягає, оскільки доказів її спричинення позивач не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial