Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Старобільської РДА про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька та виготовлення проїзного документу без згоди батька. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вона бажає повезти дитину за кордон для відвідування родичів, але не може отримати згоду на це відповідача. У зв`язку з чим просила надати їй дозвіл оформити документи для виїзду неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за межі державного кордону України, а саме: через лінію розмежування у зону проведення ООС, АР Крим та до Російської Федерації, та на її в`їзд до досягнення дитиною 16 років, без згоди її батька [PERSON] , та надати неповнолітній [PERSON] , [INFO] , багаторазовий дозвіл на виїзд та в`їзд за межі державного кордону України, а саме: через лінію розмежування у зону проведення ООС, АР Крим та до Російської Федерації, до досягнення дитиною 16 років у супроводі її матері, без згоди її батька [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Позивач [PERSON] , її представник [PERSON] , представник третьої особи служби у справах дітей Старобільської РДА у судове засідання не з`явились, до початку судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки та згоду на заочний розгляд справи, третя особа служба у справах дітей Старобільської РДА надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. У зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, представника позивача, представника третьої особи. 14 вересня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.9) [PERSON] народилась [INFO] та її батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування в особі Старобільської райдержадміністрації від 10.09.2020р. (а.с.75), розглянувши надані судом документи, з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, її віку, а також на підставі інших відомостей, орган опіки та піклування не заперечує проти задоволення позовних вимог стосовно надання дозволу [PERSON] на виїзд дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька за межі України у супроводі матері. На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, з метою повного захисту прав і інтересів неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При постановленні цього рішення суд також враховує, що відповідачем не було надано жодних заперечень проти позову, а так само і доказів, які б унеможливлювали надання неповнолітній [PERSON] дозволу на виїзд за кордон. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 768,40грн.

Outcome: approved