Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю з лютого 2007 року по травень 2014 року, визнання автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER], об'єктом спільної сумісної власності, мотивуючі, що з лютого 2007 року між нею та відповідачем склались фактичні шлюбно-сімейні відносини, вони проживали разом однією сім'єю в належній їй квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, як сім'я святкували різні події, їздили на відпочинок, відвідували рідних відповідача в с. Омельник Кременчуцького району та її рідних в с. Кривуші Кременчуцького району та в м. Архангельськ РФ. [INFO] в них народилась дочка [PERSON], батьківство якої зареєстровано за їх спільною заявою. В листопаді 2012 року за спільні кошти, частину яких в сумі 9000 доларів США надали її батьки, вони придбали спірний автомобіль, за обопільною згодою зареєстрували його на ім'я відповідача. На даний час шлюбно-сімейні стосунки припинено, однак [PERSON] не визнає її право на ? частину автомобіля, тому вона змушена звертатись до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі та збільшила позовні вимоги і просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER]. Відповідач [PERSON] позов не визнав та надав заперечення, що сам факт не реєстрації шлюбу за період з лютого 2007 року по травень 2014 року, свідчить про те, що в них не було наміру створювати сім'ю, він жив окремо у матері в с. Омельник Кременчуцького району, а автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER], в листопаді 2011 року був придбаний за його кошти і оформлений на його ім'я, тому позивачка не має ні якого відношення до цього авто, вважає позов безпідставним та недоведеним. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно Постанови Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року по справі №6-148цс положення ст. 74 СК України поширюються на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Судом з'ясовано, що в період з лютого 2007 року по травень 2014 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали разом у фактичних шлюбних відносинах, а з [INFO] з спільною дочкою [PERSON] в квартирі позивачки за адресою [ADDRESS], в інтересах сім'ї здійснювали ремонт вказаної квартири та купували нові меблі і побутову техніку. Наведені факти підтверджуються поясненнями відповідача [PERSON], що він надавав кошти для проведення ремонту та купівлі побутової техніки і речей домашнього вжитку, надавав допомогу в проведенні ремонту, доглядав спільну дочку. Крім того проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах, підтверджується актом про проживання від 11.06.2014 року, затвердженого ТОВ «Добробіт», у введенні якого знаходиться квартира позивачки, поясненнями свідка сусідки [PERSON], що вона постійно в цей період часу бачила [PERSON], який вранці йшов на роботу, або зустрічав [PERSON] з дитиною на вулиці, неодноразово бувала в квартирі позивачки, де знаходився, як вдома, відповідач. З наданих позивачкою [PERSON] світлин, достовірність яких підтверджена відповідачем [PERSON], впливає, що сторони в період з 2007 по 2013 роки, як сім'я святкували сімейні свята, їздили на спільний відпочинок до Криму та до родичів, як позивачки так і відповідача, в села Омельник та Кривуши Кременчуцького району і в м. Архангельськ РФ. При цьому суд не враховує пояснення свідків збоку позивачки [PERSON], [PERSON] та свідка відповідача [PERSON], які надавали свідчення виходячи з даних отриманих з розповідей сторін. Пояснення свідка з боку відповідача [PERSON], що він періодично бачив [PERSON] в с. Омельник Кременчуцького району, не суперечать встановленим обставинам, оскільки сторонами не заперечуються відвідини відповідачем своєї матері. Відповідно до матеріалів договору №234 від 1 листопада 2011 року укладеного між ТОВ «Мрія» та [PERSON], відповідач в листопаді 2011 року придбав автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER], номер шасі [NUMBER], за ціною 129352 грн. Згідно розписки від 19 жовтня 2011 року позивачка [PERSON] отримала від матері [PERSON] кошти в сумі 9000 доларів США для придбання автомобіля Фольсваген. Факт отримання коштів підтвердив також відповідач [PERSON], який зазначив, що надавав [PERSON] гроші для повернення батькам, але позивачка на власний розсуд використовувала гроші для продовження ремонту квартири. Крім того сторонами визнано, що придбаний автомобіль зберігався у належному [PERSON] гаражі в кооперативі «Дормашевець» в м. Кременчуці. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачкою [PERSON] доведено факт проживання з [PERSON] однією сім'єю з лютого 2007 року по травень 2014 року та набуття ними за час спільного проживання автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER]. Частиною 2 Статті 74 СК України передбачено, що на майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 70 глави 8 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Таким чином позивачка [PERSON] має право на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER], тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved