Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що батько [PERSON] - [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з матір'ю [PERSON] - [PERSON], у повному обсязі сплатив пай за квартиру [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], та оскільки на час його смерті він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою і мешкав, вона є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, а [PERSON] у встановлені законом строки звернулась до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] у встановлені законом строки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте і [PERSON], і [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв після смерті батька і матері відповідно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За викладених обставин позивачі просили: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник, а також представник [PERSON] надали суду заяви про розгляд даної цивільної справи без їхньої участі, на задоволені позову наполягали. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Треті особи та їх представники в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] /а. с. 15/, а матір'ю [PERSON], [INFO], прізвище якої було змінено на «Коваленко» внаслідок укладання шлюбу, є [PERSON], прізвище якої було змінено на «[PERSON]» внаслідок розірвання шлюбу /а. с. 24, 25/. [PERSON] як члену ЖБК № 235 виконкомом Дніпропетровської міської ради 26 січня 1978 року був виданий ордер № 1492 на зайняття 1 кімнати площею 19,2 кв.м в квартирі [ADDRESS] /а. с. 18-19/. 24 квітня 1981 року Кіровським РАЦС м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а. с. 23/. [PERSON] помер [INFO] /а. с. 11/, та після його смерті [INFO] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Підберезної Н.В. звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, повідомивши при цьому, що іншим спадкоємцем за законом є дружина померлого [PERSON] /а. с. 123/, а також 06 жовтня 2015 року - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка /а. с. 96 зворот/. [PERSON] померла [INFO] /а. с. 10/. Після її смерті до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Отроцюк О.В. 28 березня 2016 року звернулась [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь [PERSON] /а. с. 72/, а також - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а. с. 73/. З довідок ЖБК № 235 № 44 від 05 жовтня 2015 року /а. с. 116/, № 131 від 27 жовтня 2016 року /а. с. 20/, № 132 від 27 жовтня 2016 року /а. с. 21/ вбачається, що [PERSON], який помер [INFO], мешкав разом зі своєю дружиною [PERSON] в квартирі [ADDRESS], вартість якої в сумі 4478 рублів сплачені в повному обсязі. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] дана квартира має загальну площу 38,2 м2, житлову - 19,2 м2, та складається з: 1-коридору площею 4,1 м2, 2-житлової площею 19,2 м2, 3-кухні площею 9,1 м2, 4-савузла площею 3,5 м2, 5-комори площею 1,3 м2, І-балкону площею 1,0 м2 /а. с. 60-63/. Згідно з даними КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради станом на 31 грудня 2012 року в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості про право власності за адресою: [ADDRESS] /а. с. 53, 106, 124/, у зв'язку з чим постановами приватних нотаріусів Дніпровського міського нотаріального округу від 10 травня 2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на відповідні частини вказаної квартири /а. с.138, 140/. Статтею 15 ЗУ «Про власність», який був чинним на момент сплати у повному обсязі [PERSON] паю за спірну квартиру, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (пункти 8 та 2 відповідно) - у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкоємець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що на день смерті [PERSON] останньому на законних підставах у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про власність» та постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» належало право власності на квартиру [ADDRESS], а його дружина [PERSON] на час його смерті проживала разом із чоловіком в зазначеній квартирі та у встановлені законом строки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте померла раніше, ніж змогла отримати відповідні свідоцтва, приймаючи до уваги, що і позивачі у встановлені законом строки звернулись до нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини після смерті батьків, а інша спадкоємиця [PERSON] - [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за законом після смерті батьків на 1/2 частини квартири [ADDRESS] за кожною, задовольнивши таким чином позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved