Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка 12.05.2014 року звернулася до суду з вищезазначеним, вподальшому доповненим, позовом, у якому просить про стягнення на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів з відповідача в сумі 49 816, 60 грн. за 5 років станом на 31 грудня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на наступні обставини. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки і батьком їх доньки [PERSON], [INFO]. Згідно судового наказу № 2-н-109 від 20.09.2010 р. відповідач зобов'язаний платити аліменти на утримання дитини в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільне аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість з вересня 2010 року станом на 1 березня 2014 року в сумі 11 379, 68 грн. Згідно наданого позивачкою розрахунку, починаючи з 2010 року, з урахуванням суми боргу за кожний місяць відповідачу нараховано пені на суму 49 816, 60 грн. На позов відповідачем надані заперечення та письмове пояснення, а його представником надані заперечення. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує, просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] у теперішній час відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії № 18 за вироком Куп'янського міськрайонного суду Харківської області, згідно якого він засуджений до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини, і його вина у виникненні заборгованості відсутня. Позивачка, знаючи про це, не повідомила державного виконавця та не звернулася до ВДВС Куп'янського МРУЮ з заявою про направлення виконавчих документів за місцем відбування покарання відповідача. Постанова ВП № 43664320 від 11.06.2014 р. про стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] аліментів на користь [PERSON] надійшла до колонії лише 17.06.2014 р., що підтверджується довідкою ВК № 18. Вини відповідача у тому, що виникла заборгованість по сплаті аліментів немає. Крім того, у запереченнях вказано, що розрахунок пені є невірним. Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що він заперечує проти позову, оскільки при розірванні шлюбу у нього з [PERSON] була усна угода, що вона не буде надсилати йому на місце роботи виконавчий лист, а оформить матеріальну допомогу на дитину, а також зменшить оплату за житлову площу за місцем прописки її з дитиною. Допомогу на дитину вона від нього отримувала з рук у руки. Крім того, зазначає, що позивачка вводить суд в оману, отримуючи допомогу від нього та матеріальну допомогу на дитину. У своїх письмових поясненнях відповідач вказує, що він відмовляється сплачувати неустойку з вересня 2010 року, у зв'язку з усною домовленістю його з колишньою дружиною про отримання від нього матеріальної допомоги в сумі 400 грн. та одночасного отримання допомоги від держави та пільг по квартплаті. У період з жовтня 2010 р. по січень 2012 р. він виконував вказану домовленість , сплачував колишній дружині 400 грн. щомісяця на утримання доньки. З 17.01.2012 р. він знаходиться у місцях позбавлення волі, і до лютого 2014 р. у ході спілкування з ним за телефоном його колишня дружина не висловлювала необхідності в отриманні виплат , а на теперішній час з нього утримують аліменти з червня 2014 року. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Пухтаєвич О.О. підтримали доводи позовних вимог, представник відповідача та її представник адвокат Жерновніков С.О. проти позову заперечували, підтримавши доводи , викладені у запереченнях. Відповідач в судовому засіданні не був присутній, оскільки відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії № 18. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Заслухав доводи сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.4). Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). Згідно розрахунку, заборгованість по аліментах [PERSON] за період з 8.09.2010 р. по 01.03.2014 р. складає 11379, 68 грн. (а.с. а.с. 6-7). Згідно вироку Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2012 р. [PERSON] засуджений до 7 років 6 місяців позбавлення волі (а.с.8-14). На а.с. 15 містяться довідки Управління праці та соціального захисту населення м. Куп'янську: від 18.03.2014 р. у тому, що [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення м. Куп'янську і отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, коли батько ухиляється від сплати аліментів за період з вересня 2013 р. по лютий 2014 р., всього на суму 1803, 60 грн., та від 18.03.2014 р. у тому, що [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення м. Куп'янську і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї за період з вересня 2013 р. по лютий 2014 р. в сумі 6 120, 15 грн. Постановою ВДВС Куп'янського міськрайонного управління юстиції від 18.11.2010 р. відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу № 2-н-109, виданого 20.09.2010 р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] (а.с.16). Згідно довідки Холодногірської виправної колонії № 18, [PERSON] відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії № 18 з 2.07.2012 р. за вироком Куп'янського міськрайонного суду, початок строку покарання 17.01.2012 р. (а.с.25). Як вказано у довідці від 3.09.2014 р., наданої головним бухгалтером Холодногірської виправної колонії № 18, постанова ВП № 43664320 від 11.06.2014 р. про стягнення на заробітну плату (дохід) боржника [PERSON] аліментів на користь [PERSON] надійшла до колонії 17.06.2014 р. З засудженого [PERSON] стягнуто за виконавчими листами аліментів за червень 89 грн. і за липень 95 грн. 59 коп. (а.с.57). У довідці про доходи, виданої [PERSON] керівником Холодногірської виправної колонії № 18, , він дійсно відбуває покарання з 02.07.2012 р. по теперішній час, загальна сума доходу за період з 2.07.2012 р. по 1.08.2014 р. за винятком аліментів становить 6029, 68 грн. З довідки вбачається, що аліменти стягувалися з [PERSON] у червні та липні 2014 року. Заробітна плата нарахована з жовтня 2012 р. (а.с.58). ВДВС Куп'янського міськрайонного управління юстиції постановою від 15.05.2014 р. виконавче провадження за судовим наказом № 2-н-109, виданим 20.09.2010 р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» , тобто у зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (а.с.60). Як вбачається з заяви [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], 6.06.2013 р. вона зверталася до начальника ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області, з проханням направити виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], з [PERSON], який відбуває покарання за адресою: м. Харків, вул. Рубанівська, Холодногірська виправна колонія № 18, яке було отримане ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області 6.06.2013 р (а.с.61). В судовому засіданні були оглянуті фрагментарно документи, яки містяться у матеріалах виконавчого провадження. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми сплачених аліментів за кожен день прострочення. Визначаючи обсяг та межі відповідальності боржника при утворенні заборгованості, суд враховує, що відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Позивачка не надала пояснень в судовому засіданні про причини ненадання виконавчій службі відомостей про місце роботи, місцезнаходження боржника, про яки їй було відомо, і у тому числі, і про перебування його у місцях позбавлення волі. З пояснень представника третьої особи - ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області в судовому засіданні та фрагментарно оглянутих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що [PERSON] зверталася до ВДВС у 2010 році з заявою про пред'явлення виконавчого листа та заявами про надання їй довідок про несплату аліментів для отримання державної соціальної допомоги з 2010 року. З заявами, де б вона вказувала місце перебування, місце роботи, перебування боржника у місцях позбавлення волі [PERSON] не зверталася . В судовому засіданні позивачка та її представник не змогли довести, з яких причин [PERSON] не були надані вказані відомості до виконавчої служби. Оглянуті матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про те, що [PERSON] викликався до виконавчої служби, що він оголошувався у розшук. У виконавчому провадженні містяться запити державного виконавця щодо майнового стану боржника до відповідних служб. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що працює у виконавчій службі нещодавно, і не має інформації, крім та, яка є у матеріалах виконавчого провадження, щодо прийняття попереднім державним виконавцем заходів щодо виконання судового наказу. Відомості про обізнаність відповідача про стягнуті з нього аліменти, що він викликався до державного виконавця відсутні. Також відсутні відомості про те, що позивачка на виконання судового наказу зверталася до виконавчої служби з наданням відомостей про боржника або щодо його розшуку. На підтвердження цього свідчить заява матері боржника [PERSON] до ВДВС з проханням про направлення виконавчого листа до Холодногірської виправної колонії № 18 від 6.06.2013 р.. Як встановлено в судовому засіданні, виконавчий лист після подання вказаної заяви надійшов до колонії тільки 17.06.2014 р., тобто майже через рік. На виконання Жовтневої ВДВС Харківського МУЮ постанова державного виконавця від 15.05.2014 р. була направлена у ВДВС Куп'янського МРУЮ 15.05.2015 р. Таким чином, стягнення аліментів з [PERSON] за час, коли він перебував у колонії , був розпочатий тільки з червня 2014 року, а не з січня 2012 року, тобто з періоду, коли він прибув до Холодногірської виправної колонії. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, постановою державного виконавця ВДВС Куп'янського міськрайнного управління юстиції 18.11.2010 р. відкрите виконавче провадження за судовим наказом № 2-н-109, виданим 20.09.2010 р. Куп'янським міськрайонним судом, однак, як встановлено в судовому засіданні, відомості про прийняття встановлених законом заходів виконавчою службою щодо виконання судового наказу відсутні. Разом з цим, [PERSON] періодично зверталася до ВДВС з заявами про надання довідок про несплату [PERSON] аліментів для отримання соціальної допомоги, яку отримувала у 2013-2014 роках. Однак, відомостей про отримання допомоги , починаючи з 2010 року, позивачкою не надано. Тому, суд не виключає наявності домовленості між позивачкою та [PERSON] про сплату ним у певний час грошової допомоги їй безпосередньо готівкою. Таким чином, на думку суду, у виникненні заборгованості [PERSON] по аліментах вбачається не тільки його вина, і вважати, що заборгованість по аліментах виникла з вини тільки [PERSON] за весь період часу, починаючи з 2010 року, підстав немає. Суд також вважає, що вимоги про стягнення з [PERSON] неустойки станом на 31 грудня 2014 року, тобто на майбутнє, безпідставне, оскільки це не передбачене законодавством. Суд вважає доводи представника відповідача щодо застосування строку позовної давності за позовними вимогами, що розглядаються, необґрунтованими, оскільки вказані правовідносини витікають з аліментних зобов'язань, яки регулюються Сімейним Кодексом, яким застосування позовної давності на стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів не передбачене. Виходячи з викладеного, суд вважає недоведеною наявність вини [PERSON] у простроченні сплати аліментів, тому суд не може покласти відповідальність на нього за прострочення їх сплати та стягнути з нього неустойку. При таких обставинах суд надходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed