overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка 15 вересня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 25 серпня 1990 року, який був зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Сіннівської районної Ради народних депутатів Краснопільського району, Сумської області, актовий запис №9. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач в 1997 році виписався з квартири та зник в невідомому напрямку, що призвело до втрати кохання та поваги і з цього часу сторони проживають окремо, припиненні шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, був допитаний в порядку окремого доручення, та згідно журналу судового засідання від 15 березня 2016 року Краснопільського районного суду, позовні вимоги визнав, наполягав на їх задоволенні, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25 серпня 1990 року, який був зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Сіннівської районної Ради народних депутатів Краснопільського району, Сумської області, актовий запис №9 (а.с.7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Встановлено також, що причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач в 1997 році виписався з квартири та зник в невідомому напрямку, що призвело до втрати кохання та поваги і з цього часу сторони проживають окремо, припиненні шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивачка 15 вересня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 17 листопада 2006 року. Шлюб зареєстровано в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1078. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська в 2015 році з відповідача на її користь на утримання сина стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя в сімї, ведення домашнього господарства, витрат сімейного бюджету, виховання та утримання сина. Шлюбні відносини, спільне проживання та ведення господарства з відповідачем припинені в липні 2015 року. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17 листопада 2006 року, який зареєстровано в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1078 (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], 01 серпня 2007 року народдення (а.с.7). Встановлено також, що у липні 2015 року між сторонами припиненні подружні стосунки ведення спільного господарства і цього часу сторони проживають окремо, у звязку з тим, що в сімї не було взаємопорозуміння, виникали конфлікти з питань ведення домашнього господарства, витрат сімейного бюджету, виховання та утримання сина. Сторони просили шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка 15 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2015 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з серпня 2017 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2015 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 491 /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Різак» на «Гришко», і після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з серпня 2017 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивачка 15 вересня 2020 року звернулась до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 08 листопада 2014 року, від якого мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через пияцтво відповідача та небажання матеріально забезпечувати сім`ю, з лютого 2020 року сторони разом не проживають, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила розірвати шлюб без надання строку на примирення. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Оскільки учасники справи висловили свою позицію щодо заявлених вимог у поданих до суду заявах від 20 жовтня 2020 року та їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 08 листопада 2014 року (а.с.5), проте на час звернення до суду проживають окремо. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно зі статтею 51 Конституції України та статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Положеннями ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка скористалась своїм правом на добровільність шлюбу та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає встановленим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка 15 квітня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 2 частки заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В дане судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, але у минулому судовому засідання позивачка наполягала на стягненні з відповідача на її користь аліментів на утримання їх дітей, відповідач не заперечував щодо свого обов'язку утримувати їх дітей. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 1997року ( а. с. 2 ). В шлюбі сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітню дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою ( а. с.3, 4 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивачка в позовній заяві просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів в розмірі 1 / 2 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не заперечував щодо свого обов'язку утримувати дітей, із зазначеним розміром утримання аліментів не погоджується. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальний стан позивачки, матеріальний стан відповідача, надані суду докази, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка 15 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2012 року по 12 лютого 2014 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь і на утримання аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трирічного віку. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Ніяких заяв від нього не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2012 року по 12 лютого 2014 року (а.с.4,5). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні (а.с.6,7). Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 15 листопада 2016 року, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 551,20 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка 15 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2012 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь і на утримання аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трирічного віку. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2012 року (а.с.4), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 15 лютого 2016 року, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 551,20 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачка 15 серпня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 12 березня 2010 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №124. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з червня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Залога» В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 березня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №124./а.с.7/ Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.9/ Встановлено також, що з червня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка 15 січня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2005 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь і на утримання аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку, до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином. Надійшли письмові заперечення, згідно яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2005 року (а.с.3). Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5), які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні (а.с.6). Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини його заробітку, починаючи з 15 січня 2015 року, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 243,60 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved