Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивачам належить на праві приватної власності вищевказана квартира, у якій окрім них зареєстрований як член сімї колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] , який не проживає у даній квартирі з 2014 року. Реєстрація відповідача призводить до надмірного нарахування комунальних послуг та порушує право позивачів на вільне користування та розпоряджання своєю власністю. Ухвалою від 20.03.2019 року справу прийнято до провадження та призначено засідання. Позивачі в судове засідання не з`явились, подали заяви в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач, належно повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду, не повідомив. 15.08.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 29.11.2006 року задоволено позов [PERSON] , [PERSON] до Херсонського міськвиконкому, третя особа: колективне обєднання житлово-будівельних кооперативів «Україна», про визнання права власності на житло та встановлено факт прийняття [PERSON] , [PERSON] спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала останньому на праві власності. Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягу №13430271 від 01.02.2007 року та витягу 13212784 від 15.01.2007 року, [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (3/4 частини) належить квартира [ADDRESS] . 08.08.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), актовий запис №456 (а.с.6). Відповідно до довідки від 02.11.2018 року, виданої Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Кристал 4» вбачається, що у зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] , але згідно акту від 02.11.2018 року останній не проживає за вказаною адресою з вересня 2014 року. Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд, а реєстрація відповідача обмежує таке право. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved