Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивачка 07.12.2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 06 серпня 2005 року вона -[PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 64. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Суддівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 09.06.2006 року. На даний час шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КЕ №023518. Вони з відповідачем проживає окремо, дитина проживає з нею. Спорів щодо місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям сина [PERSON], [INFO], не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже одинадцять років, він не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Також, в спілкуванні з нею ніколи про нього не питав та не цікавився. Вона з сином проживає з її батьками в будинку. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною і батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідності з ч.2 ст.150 СК батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивачки та її дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на мою думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Згідно довідки-розрахунку, виданою Полтавським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 11.07.2017 року, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.06.2017 року складає 74 909,50 грн. Відповідно до інформації Судіївської сільської ради Полтавського району від 05.09.2017 року, батько дитини [PERSON] не приймає участі у житті сина, матеріально не утримує, дитина батька не знає навіть в обличчя. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання учня [PERSON], складеного адміністрацією Судіївської ЗОШ І-ІІ ст. Полтавського району від 20.10.2017 року, гр. [PERSON] протягом навчальних років жодного разу не з»являвся до школи, життям дитини не цікавився. Згідно заяви гр. [PERSON] від 13.11.2017 року, він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно свого сина, [PERSON], [INFO] ( дана заява знаходиться в органі опіки та піклуванні Полтавської райдержадміністрації ). Відповідно до рішення комісії з питань прав захисту дітей при райдержадміністраці від 15.11.2017 р. № 02-11/17 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно сина, [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України, на батьків покладається обов'язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановлене законом. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до п 7 вищезазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджені наведеними доказами. На засіданні органу опіки та піклування Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області від 21.11.2017 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його сина. Встановлено, що батько дитини долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з сином не спілкується. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні сина - [PERSON]. У відповідності з ч.4 ст.155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України, містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Прохала позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання сторони у справі не з»явилися.. Позивачка, надавши суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності, де позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач та його адвокат [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, де позовні вимоги визнали.( а. с. 59, 60 ). Представник служби у справах дітей Полтавської РДА надала заяву про розгляд справи в її відсутності, де позовні вимоги підтримала ( а. с. 61 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Згідно висновку органу опіки та піклування Полтавської РДА від 21.11.2017 року, комісія з питань прав захисту дітей при райдержадміністраціх вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина - [PERSON], [INFO] ( а. с. 4-6 ). Судом встановлено всі обставини, на які позивачка послалась в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 4 - 20. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із підстав, вказаних у позові, відповідно до ст. 155, 164-165 СК України, оскільки оскільки однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини, що доведено позивачкою наявними доказами, з урахуванням п. 7, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Outcome: approved