Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить у тому числі право на земельну частку (пай) площею 2,31 в умовних кадастрових гектарах на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. За життя померла склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачам - [PERSON] , [PERSON] . На день смерті заповідача вказаний заповіт не змінений і не скасований. Позивачі звернулися до Пирятинського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту прийняття спадщини та належності правовстановлюючого документу. Рішенням суду від 12.02.2019 встановлено факт прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В іншій частині вимог відмовлено та роз`яснено: «Позивачі не можуть оформити належним чином своє право на спадкове майно, оскільки була допущена помилка у виданому на ім`я [PERSON] сертифікаті про право на земельну частку (пай) при написанні по-батькові власника паю указано « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Разом з тим судом установлено, що сертифікат… був виданий на ім`я [PERSON] [INFO] , тобто після смерті [PERSON] . Розпорядження Пирятинської райдержадміністрації, відповідно до якого виданий указаний сертифікат, також винесено вже після смерті [PERSON] . Крім того, оригінал указаного сертифіката втрачений та кому саме він був виданий, судом не встановлено. Належність документу особі означає перебування його у власності чи розпорядженні такої особи, а факту перебування сертифікату у розпорядженні померлої [PERSON] суд не встановив. Тому у задоволенні вимог про встановлення факту належності [PERSON] втраченого сертифікату слід відмовити. Суд зазначає, що спадкоємці померлої можуть захистити своє право на спадщину у виді права на земельну частку (пай) у інший спосіб шляхом визнання у судовому порядку права на земельну частку (пай) в порядку спадкування». Позивачі звернулися до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай) їм було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ втрачений. На підставі викладеного позивачі просять суд визнати за ними право на земельну частку (пай), площею 2,31 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову не заперечував, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Згідно ст.ст. 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що на підставі розпорядження Пирятинської районної державної адміністрації № 209 від 19.07.1996 на ім`я [PERSON] виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай), серії [NUMBER] 0072689, розміром 2,31 га, що знаходиться на території Сасинівської сільської ради, і зареєстровано в книзі реєстрації видачі сертифікатів за № 872 від 19.08.1996, що підтверджується довідкою міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління держгеокадастру № 1516/02.4-01.3 від 10.07.2018 (а.с. 12). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 23 квітня 1996 року секретарем Сасинівської сільської ради народних депутатів, яким заповіла усе своє майно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). На день смерті заповідача даний заповіт не змінено і не скасовано. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Оскільки спадкодавець померла й спадщина відкрилась [INFO] , тобто до набрання чинності ЦК 2003р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963 р. й застосовуються норми ЦК 1963р. Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР 1963 р. спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно зі ст. 534 ЦК Української РСР 1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачі звернулися до Пирятинського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту прийняття спадщини та факту належності правовстановлюючого документу (а.с. 16-18). Рішенням суду встановлено, що позивачі прийняли спадщину після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично вступивши в управління спадковим майном, зокрема шляхом користування будинком померлої у [ADDRESS] (а.с. 17). Інша вимога стосувалася визнання факту належності правовстановлюючого документу. Так, у виданому на ім`я [PERSON] сертифікаті про право на земельну частку (пай) була допущена помилка при написанні по-батькові власника паю указано « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Разом з тим судом установлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 2,31 умовних кадастрових гектарів по ВАТ «Пирятинська птахофабрика», розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, серії ПЛ № 0072689, був виданий на ім`я [PERSON] [INFO] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 872 від 19.08.1996, тобто після смерті [PERSON] . Розпорядження Пирятинської райдержадміністрації № 209 від 19.07.1996, відповідно до якого виданий указаний сертифікат також винесено вже після смерті [PERSON] . Крім того, оригінал указаного сертифіката втрачений та кому він був виданий судом не встановлено. Належність документу особі означає перебування його у власності чи розпорядження та особи такої особи, а факту перебування сертифіката у розпорядженні померлої [PERSON] суд не встановив. Тому у задоволенні вимог про встановлення факту належності [PERSON] втраченого сертифікату, виданого на ім`я [PERSON] слід відмовити. Суд зазначив, що спадкоємці померлої можуть захистити своє право на спадщину у виді права на земельну частку (пай) у інший спосіб, шляхом визнання у судовому порядку права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (а.с. 17). У квітня 2018 року позивачі звернулися до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їм було в цьому відмовлену у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа (а.с.4). Відповідно до інформації наданої Пирятинською державною нотаріальної контори іншим спадкоємцем є дочка померлої [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна (компенсаційні виплати) (а.с.19-26). Інших спадкоємців, які б бажали отримати спадщину у виді земельної частки (паю) немає. Згідно довідки Сасинівської сільської ради № 854 від 25.10.2017 [PERSON] , [INFO] , на час своєї смерті [INFO] , була зареєстрована та проживала одна у [ADDRESS] (а.с. 13). Отже з матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] заповіла все своє майно, що належатиме їй на час смерті [PERSON] та [PERSON] . Проте при видачі правовстановлюючого документа була допущена помилка у виданому на ім`я [PERSON] при написанні по-батькові власника паю указано « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Відповідно до довідки виконавчого комітету Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 892 від 17 листопада 2017 року [PERSON] на 1996 рік на території сільської ради не була зареєстрована та не поживала (а.с.15). Крім того, на помилку у написанні по-батькові також вказує список Птахофабрика громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, відповідно до якого з прізвищем [PERSON] зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON] (а.с. 71-83). На підставі викладеного та враховуючи, що позивачам з незалежних від них причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно після смерті [PERSON] , але ніхто, крім них на спадщину не претендує і вони бажають її отримати, при цьому обраний позивачами спосіб захисту їх прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за ними право на земельну частку (пай), розміром 2,31 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Сасинівської сільської ради та яка належала ВАТ «Пирятинська птахофабрика» і виданого на підставі розпорядження Пирятинської РДА від 19.07.1996 № 209 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 872 від 19.08.1996.

Outcome: approved