Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт за яким все своє майно заповіла позивачам. Позивачі являються єдиними спадкоємцями померлої [PERSON] . Своєчасно вони не звернулися до нотаріальної контори, щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки не знали, що у померлої залишилось майно, яке вони могли б успадкувати. Просять суд визначити їм додатковий 3-х місячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили розглянути справу за їх відсутності. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом першого заступника селищного голови Калашника С. І., відповідно до якого позовні вимоги визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради. Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Позовна заява надійшла до суду 07 травня 2020 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 12 травня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 03 червня 2020 року. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8). До складу спадщини входить право на земельну ділянку, розміром 3,00 га, підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 023948 від 30 серпня 2004 року, виданим на ім`я [PERSON] (а.с.13). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 03-22/109 від 27 лютого 2020 року, [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Заповіт складений 02 березня 1999 року, посвідчений секретарем Хибалівської сільської ради та виконкому Кудрявцевою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 9 (а.с. 11). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.29). Таким чином [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом та за законом першої черги майна померлої [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] , які претендують на спадщину, судом не виявлено. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Визнання позову відповідачем не суперечить закону правам, свободам чи інтересам інших осіб, та є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Позивачі є спадкоємцями майна покійної [PERSON] за заповітом та за законом першої черги, разом зі спадкодавцем не проживали, інші особи на майно покійної не претендують. Посилання позивачів на ту обставину, що про існування об`єкту спадщини їм до цього часу було не відомо нічим не спростовані. Оскільки власники земельних ділянок отримують орендну плату від агропромислових підприємств і заінтересовані у додаткових грошових надходженнях, несвоєчасне звернення з заявою про прийняття спадщини підтверджує незнання позивачами про факт існування державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім`я спадкодавця. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачами строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України їм необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved