Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Яреськівської сільської ради, як органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що є спадкоємцями першої черги за законом після померлого 22 жовтня 2009 року чоловіка та батька [PERSON], з яким вони постійно проживали до дня його смерті. Спадкове майно померлого складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області по вул. Щорса, 15, а також земельної ділянки для його обслуговування площею 0,1985га, що належали померлому за договорами дарування від 20 грудня 2004 року. Враховуючи те, що померлий за життя не зареєстрував належним чином своє право власності на вказане нерухоме майно нотаріус відмовив спадкоємцям у видачі свідоцтв про право на вказану спадщину. В звязку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивачі звертаються за захистом своїх прав до суду та просять, визнати за собою в рівних частинах право власності, в порядку спадкування за законом, на вищевказане спадкове майно. Позивачі та їх представник в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявились, на адресу суду надіслали письмові заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову кожним відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 20 грудня 2004 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований) укладено договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: с. Яреськи, вул. Щорса, 15 Шишацького району Полтавської області, посвідчений приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] (20-21). Згідно технічного паспорту Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» (інвентарний № 19, реєстраційний № 7809416) від 06 жовтня 2004 року даний житловий будинок розташований за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Яреськи, вул. Щорса,15 та складається з наступних приміщень: житлового будинку 1951 року побудови загальною площею 22,0 кв.м., жилою площею 12,5 кв.м. (літ. А-1,а), сараю (літ. Б) (а.с. 22-24). 20 грудня 2004 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований) укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,20га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована за вищевказаною адресою, посвідчений приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.27-28). Згідно Державного акту направо приватної власності на землю Р2 624460 виданого на імя [PERSON] Яреськівською сільською радою 20.11.2003 року йому належала земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,51га, яка згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки складалась фактично з двох земельних ділянок площею 0,20га та 0,31га відповідно (а.с.29). 22 жовтня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 140227, виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 27 жовтня 2009 року (а.с 31). Як встановлено судом з матеріалів справи, а також зі змісту постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.19), померлий заповіту не залишив, його спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину є позивачі: [PERSON] дружина спадкодавця (а.с.8-10), а також діти спадкодавця: [PERSON] (а.с.11-15), [PERSON] (а.с.16-18). Постановою в.о. завідувача Шишацької державної нотаріальної контори [PERSON] від 15 січня 2016 року спадкоємцям померлого [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказане спадкове майно оскільки в договорах дарування невірно зазначена дати їх укладання «12 грудня 2004 року» в той час, як дата їх посвідчення зазначена, як «20 грудня 2004 року». Крім того обдарований [PERSON] не зареєстрував своє право власності на житловий будинок та не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до вимог п. 4.15. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ вказаного Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього (п. 4.20. Глави 10 Розділу ІІ Порядку). Отримавши в дар спірні житловий будинок та земельну ділянку обдарований [PERSON] за своє життя не здійснив реєстрацію своїх прав власності щодо них у встановлений законом спосіб. В той же час статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це лише офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно (п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи те, що правомірність набуття [PERSON] права власності на вищевказані обєкти нерухомості ніким не оспорюєтся, відповідачем [PERSON], який виступав дарувальником спірного нерухомого майна позов визнано в повному обсязі, недійсність договорів дарування судом не встановлена, суд приходить до висновку, що обдарований [PERSON] набув права власності на житловий будинок та земельну ділянку по вул. Щорса, 15 у с. Яреськи Шишацького району Полтавської області за договорами їх дарування з моменту посвідчення даних договорів нотаріусом 20 грудня 2004 року, але з якихось причин не встиг зареєструвати своє право власності на дану нерухомість. Зазначення у договорах дарування датою їх укладання «12 грудня 20104 року» суд вважає технічною помилкою, оскільки згідно тексту договорів вони були посвідчені нотаріусом 20 грудня 2004 року. Крім того з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 51226 від 20.12.2004 встановлено, що датою посвідчення та реєстрації вказаних договорів є саме 20 грудня 2004 року. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Враховуючи відсутність законодавчо визначеного механізму реєстрації права власності на нерухоме майно на імя померлих осіб, можливості внесення виправлень в цивільно-правові угоди після смерті однієї з її сторін та вимоги підзаконних нормативних актів, що регламентують порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийнявши спадщину померлого [PERSON], позбавлені фактичної можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування і зареєструвати в подальшому вказані обєкти нерухомості на своє імя, що є перешкодою для реалізації ними права власності.

Outcome: approved