Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Селидівської міської ради про визнання права власності та права на спадок за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 07.06.1958 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням виконавчого комітету Селидівської міської ради депутатів трудящихся від 16.07.1961 року їм було відведено під індивідуальне будівництво земельну ділянку площею 700 кв.м., та надано дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . При сумісному житті ними був побудований будинок загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., який є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та частки в праві власності їх є рівними по 1/2 кожного. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частки вищевказаного житлового будинку. Дружина померлого [PERSON] та його сини [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщини та вступили в управління та володіння спадковим майном, що складається з 1/2 частки житлового будинку А-1, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м. з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами: тамбур а-1, сарай Д-1, сарай С-1, літня кухня Б-1, гараж Г-1, погріб п-1, паркан N', ворота N'' по 1/6 частці кожному. Однак, нотаріально право на спадкове майно ніхто із спадкоємців не оформив та свідоцтво про право власності не отримував. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/6 частки вищевказаного житлового будинку, оскільки він фактично прийняв спадкове майно, постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вступив в володіння спадковим майном, підтримував майно в належному стані, сплачував податки та комунальні послуги. Після смерті [PERSON] спадкоємцями є мати [PERSON] , дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Позивач [PERSON] та дружина [PERSON] відмовились нотаріально від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь його доньки [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвої І.В. про прийняття спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, постановами приватного нотаріуса від 09.03.2018 року та 12.09.2018 року позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді 1/6 частки кожному на житловий будинок з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. 22.08.2017 року позивачу [PERSON] було видане державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Климовою О.В. свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну ділянку, розташовану на території Селидівської міської ради за реєстровим номером 1726. 07.11.2018 року постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частки вищевказаного будинку, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. В подальшому позивачі надали уточнення позовних вимог, а саме просять суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на 1/6 частку житлового будинку А-1, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м. з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами: тамбур а-1, сарай Д-1, сарай С-1, літня кухня Б-1, гараж Г-1, погріб п-1, паркан N', ворота N'', що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] ; за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на 1/6 частку житлового будинку А-1, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м. з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами: тамбур а-1, сарай Д-1, сарай С-1, літня кухня Б-1, гараж Г-1, погріб п-1, паркан N', ворота N'', що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] ; за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на 1/6 частку житлового будинку А-1, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м. з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами: тамбур а-1, сарай Д-1, сарай С-1, літня кухня Б-1, гараж Г-1, погріб п-1, паркан N', ворота N'', що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.12.2018 року цивільну справу за вищевказаним позовом залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2018 року продовжено строк усунення недоліків за вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2018 року відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі та розгляд справи призначений за правилами позовного (загального) провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.02.2019 року продовжено по цивільній справі підготовче провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.06.2019 року закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу призначено до судового розгляду. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували Суд, дослідивши надані докази й матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2018 року, виданого повторно Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.06.1958 року, актова запис № 148. Після реєстрації [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.12.1961 року, виданого Селидівським р/б РАГС Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актова запис № 404. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.09.1959 року, виданого Селидівським рай. бюро РАГС Сталінської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актова запис № 297. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 06.04.1918 року, виданого повторно Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , актова запис № 79. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.04.1918 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій, [PERSON] та [PERSON] 04 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб, актова запис № 135. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки № 11 від 10.01.2018 року, виданої КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , числиться за [PERSON] . Об`єкт складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., надвірних будівель та споруд: а- 1 тамбур, п-1 погріб, Б-1 літня кухня, С-1 сарай, Г-1 гараж, Д-1 сарай, N' паркан, N'' ворота. Згідно Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2011 року за № 830/19568 - будівлі та споруди не є самочинно побудованими (побудовані до 1992 року). Згідно листа № 1-18 від 13.06.2018 року, відділ архітектури та будівельного контролю Селидівської міської ради повідомляє, що житловий будинок з господарчими спорудами, які збудовані [PERSON] , згідно довідки КП «Селидівське БТІ» від 10.01.2018 року № 11 має поштову адресу: [ADDRESS] . Згідно листа № 01-22/43 від 28.09.2018 року, архівний відділ Селидівської міської ради повідомляє, що надати копію трудящихся від 16.07.1961 року про дозвіл на будівництво житлового будинку та виділення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не можливо. Документи Селидівської міської ради за вказаний період передані на подальше державне зберігання до держархіву Донецької області. Згідно листа № 01-26/56вх. від 19.11.2018 року, Державний архів Донецької області повідомив, що всі документи, які знаходились на зберіганні в держархіві області залишились у м. Донецьку, на тимчасово окупованій території України. Провести виявлення та надати архівну копію рішення Селидівської міської ради депутатів трудящих від 16 липня 1961 року про дозвіл на будівництво житлового будинку та виділення земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за фондами держархіву області не можливо. Відповідно до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] , квартал № 7 , виготовленого станом на 10.01.2018 р. КП «Селидівське БТІ», на ім`я [PERSON] , вбачається, що загальна площа будинку становить 42,7 кв.м, житлова площа будинку становить 25,6 кв.м, допоміжна 9,2 кв.м, складається з: житлового будинку А-1, надвірних будівель та споруд: а- 1 тамбур, С-1, Д-1 сарай, Б-1 літня кухня, Г-1 гараж, n1 погріб, N' паркан, N'' ворота. Згідно довідки від 29.03.2018 року, виданої КП «Комунальник м. Селидове», за адресою [ADDRESS] , мешкав [PERSON] , померлий [INFO] , разом з ним постійно по день його смерті були зареєстровані: дружина [PERSON] , невістка [PERSON] та син [PERSON] . Згідно довідки від 29.03.2018 року, виданої КП «Комунальник м. Селидове», за адресою [ADDRESS] , мешкав [PERSON] , померлий [INFO] , разом з ним по день його смерті були зареєстровані: мати [PERSON] та дружина [PERSON] . Згідно довідки від 20.02.2018 року, виданої Селидівською міською радою, [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , протягом шести місяців вступив в фактичне управління та користування спадковим майном, що складається із будинку, кухні, гаражу, сараю за адресою: [ADDRESS] . Допомагав закінчувати будівництво гаража, кухні, сараю. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.1998 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану м. Селидове, [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис № 372. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2017 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис № 86. Згідно довідки № 33/01-09 від 30.01.19 року Перша селидівська державна нотаріальна контора повідомляє, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвою І.В. було заведено 09.03.2018 року спадкову справу № 30/2018, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно даних Спадкового реєстру від імені померлого заповітів не посвідчувалось. Як вбачається зі спадкової справи № 30/2018 заведеної приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В., після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з заявами № 68 та № 69 про прийняття спадщини від 09.03.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої. Згідно заяви № 68 про прийняття спадщини від 09.03.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В., про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно заяви № 69 про прийняття спадщини від 09.03.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В., про прийняття спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В. 09.03.2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме в видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок. Постановою приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В. 09.03.2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме в видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок. Згідно заяви № 205 про прийняття спадщини від 12.09.2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В., про прийняття спадкового майна після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В. 12.09.2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме в видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок. Згідно довідки № 441/01-09 від 02.04.2018 року Перша селидівська державна нотаріальна контора повідомляє, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , Першою селидівською державною нотаріальною конторою було заведено 09.03.2018 року спадкову справу № 122/2017. Надійшла заява про прийняття спадщини 20.06.2017 року за № 251 від [PERSON] доньки померлого. Також надійшла заява про відмову від спадщини 20.06.2017 року за № 252 від [PERSON] дружини померлого. 22.08.2017 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . Згідно даних Спадкового реєстру від імені [PERSON] заповітів не посвідчувалось. Як вбачається зі спадкової справи № 122/2017, заведеної Першою селидівською державною нотаріальною конторою Донецької області після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з заявою № 251 про прийняття спадщини від 20.06.2017 року [PERSON] звернулась до Першої селидівської державної нотаріальної контори. Згідно заяви № 251 про прийняття спадщини від 20.06.2017 року [PERSON] звернулась до Першої селидівської державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно заяви № 252 від 20.06.2017 року [PERSON] звернулась до Першої Селидівської державної нотаріальної контори, про відмову від спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на користь доньки померлого [PERSON] . Згідно заяви № 254 від 22.06.2017 року [PERSON] звернулась до Першої Селидівської державної нотаріальної контори, про відмову від спадщини, що залишилась після смерті її сина [PERSON] , померлого [INFO] , на користь доньки померлого [PERSON] . Згідно заяви № 351 від 22.08.2017 року [PERSON] звернулась до Першої Селидівської державної нотаріальної контори, про видачу її свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельні ділянки, розташовані на території Селидівської міської ради Донецької області, за кадастровим № [NUMBER] , площею 6,1200 га, рілля, за кадастровим № [NUMBER] , площею 0,2800 га, пасовища, цілове призначення (використання) - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.08.2017 року, посвідчених державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори, спадкоємцем на спадкове майно [PERSON] , померлого [INFO] є його донька [PERSON] , у тому числі з урахуванням 2/3 часток від яких відмовились [PERSON] дружина та [PERSON] мати. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: земельних ділянок, розташовані на території Селидівської міської ради Донецької області, за кадастровим № [NUMBER] , площею 6,1200 га, рілля, та за кадастровим № [NUMBER] , площею 0,2800 га, пасовища, цілове призначення (використання) - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою державного нотаріуса Першої Селидівської державної нотаріальної контори Климовою О.В. 07.11.2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів на спадкове майно оригіналів. Згідно п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року, положення даного кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 548 ч. 1 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З наведеного вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР, нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) (ст. 549 ч. 1 п.1 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18.06.1994 року (яка була чинна на час відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] були спадкоємцями за законом і фактично прийняли спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки станом на 20.11.1998 р., були зареєстровані разом із [PERSON] до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] , тобто у спірному житловому будинку. Крім того, син померлого [PERSON] - [PERSON] , фактично прийняв спадщину протягом шести місяців після його смерті шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, за адресою: [ADDRESS] , тобто у спірному житловому будинку, оскільки згідно матеріалів справи [PERSON] закінчував будівництво гаража, кухні, сараю. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд звертає увагу, що [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отриманням свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на земельні ділянки. Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивачі позбавлені можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів може бути шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved