Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом про визнання ухвали [PERSON] міської ради і державного акту про право приватної власності на землю незаконними та скасування державного акту про право приватної власності на землю, покликаючись на те, що 19 жовтня 2001 року вони разом з померлою [PERSON] набули право власності на ? частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель №5 на вул. Олесницького у м. Львові по договору міни. Після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала належну їй 1/6 частку в житлі на вул. Олесницького, 5 у м. Львові. Від дня набуття права власності на житло, позивачам не було відомо про існування правовстановлюючих документів на земельну ділянку. 22 квітня 2009 року Залізничним районним судом м. Львова визнано мирову угоду між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] надали згоду на узаконення гаража на вул. Олесницького, 5 у м. Львові та [PERSON] зобовязався надати [PERSON] оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку. 29 листопада 2012 року їм стало відомо про приватизацію земельної ділянки відповідачами, частка в якій належить позивачам. Просять визнати незаконними ухвалу [PERSON] міської ради №34, якою прийнято рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] на вул. Олесницького, 5 у м. Львові та державний акт про право приватної власності на землю, виданий [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі ухвали [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року, скасувати державний акт про право приватної власності на землю, виданий [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі ухвали [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечує. Представник [PERSON] подав до суду письмові заперечення, у яких проти задоволення позову заперечив, пояснив, що [PERSON] ніякого волевиявлення щодо приватизації земельної ділянки не здійснювала, на момент укладення договору міни від 19 жовтня 2001 року не була ні власником, ні користувачем земельної ділянки, а отже ніяких прав на землю позивачам передати не могла. Вважає, що жодні права [PERSON] не були порушені. Просить у задоволенні позову відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив повністю, просить у його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що оскаржувана ухвала [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року була прийнята у встановленому законом порядку та на підставі заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] і рішення постійної комісії [PERSON] міської ради народних депутатів, не порушувала прав жодних осіб. Просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Представник третьої особи Головного управління держземагенства у Львівській області про визнання ухвали [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 19 жовтня 2001 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності на ? частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель №5 на вул. Олесницького у м. Львові. /а.с. 9/ Після смерті [PERSON] 22 листопада 2006 року [PERSON] успадкувала належну їй 1/6 частку в будинку на вул. Олесницького, 5 у м. Львові. /а.с. 11/ Згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2009 року [PERSON] та [PERSON] надали згоду на узаконення гаража на вул. Олесницького, 5 у м. Львові та [PERSON] зобовязався надати [PERSON] оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку. Як встановлено в судовому засіданні, при прийнятті оскаржуваної ухвали [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року, [PERSON] міська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з використанням наданих повноважень, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підстав для визнання оскаржуваної ухвали [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року незаконною немає, а як наслідок і державного акта про право приватної власності на землю, виданого на підставі ухвали [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року та його скасування. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо незаконності ухвали [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року та державного акта про право приватної власності на землю, виданого на підставі ухвали [PERSON] міської ради №34 від 23 липня 1998 року, порушення будь-яких норм чи порядку при їх винесенні, а відтак, суд вважає, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачами не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed