Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачка 14 листопад 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 2 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що вона та відповідач подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного з вересня 2010 року, коштів на утримання дітей відповідач їй не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на надані нею суду докази. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав частково, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач та позивачка одружилися 21 грудня 2002 року, реєстрація одруження оформлена Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №1954, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( а. с. 7 ). Відповідно ч. 3 ст. 9 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В шлюбі у позивачки та відповідача [INFO] року народився син [PERSON] та [INFO] року дочка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а. с. 8, 9 ), які проживають при позивачці. З пояснень позивачки вбачається, що сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного з вересня 2010 року, коштів на утримання дітей він їй не надає. Таким чином, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одної, тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася. Після розірвання шлюбу позивачка бажає повернути собі прізвище [PERSON]. . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивачка в позовній заяві зазначає, що станом на день звернення її до суду з даним позовом, відповідач матеріально не утримує їх малолітніх дітей, тому просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання їх дітей, щомісяця, в розмірі 1 / 2 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення її з позовною заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи матеріальний стан позивачки ( а. с 10, 20 ), надані суду докази, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 3 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2014 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, а з [INFO] року на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO],в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дочкою повноліття. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial