Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Серпневської селищної\~ ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) з земель колективної власності колишнього КСП «Тарутинський». Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 16 грудня 1997 року по 06 жовтня 2003 року працювала в КСП «Тарутинський». Після оформлення державного акту на право колективної власності КСП «Тарутинський» її протиправно не було включено до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), хоча на момент оформлення зазначеного державного акту вона була членом цього підприємства і в ньому працювала. Таким чином, на думку позивачки, вона має право на отримання земельної частки (паю), як і інші колишні працівники КСП «Тарутинський». У судове засідання позивачка не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю, на своїх вимогах наполягає. Представник відповідача Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, з вимогами позивачки згоден. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ \~\~ З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] в селі Слобідка Тарутинського району Одеської області, що підтверджується копією паспорта [NUMBER] , виданого 15 червня 2006 року Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області (а.с. 5). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що 16 грудня 1997 року остання прийнята на робітником до КСП «Тарутинський», звідки була в подальшому звільнена 06 жовтня 2003 року за власним бажанням (а.с.6-7). Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. На виконання Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року № 720/95 КСП «Тарутинський» 14.03.1998 року було проведені загальні збори працівників. Згідно з протоколом № 1 від 14.03.1998 року КСП «Тарутинський» було прийнято рішення про те, що всім працівникам підприємства і всім пенсіонерам, які раніше працювали на підприємстві встановити пай на землю в розмірі 6,59 в умовних кадастрових гектарах (а.с.8-10). Відповідно до рішення Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 20.12.1997 року № 34 КСП «Тарутинський» було передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 4378,3 га землі в межах згідно з планом, що посвідчувалось Державним актом на право колективної власності на землю серії ОД -23 № 27 виданого13 квітня 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю серії ОД -23 № 27 з невід`ємним додатком № 1 до якого є список громадян членів СПК «Тарутинський», які мають право на земельну частку (пай) (а.с. 11-26). Як вбачається зі списку громадян членів КСП «Тарутинський» позивачка не була включена до цього списку, хоча на момент паювання земель мала право на\~ земельну частку (пай). Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). Частиною 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Частиною 3 ст. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, кожному членові підприємства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку (пай). Отже, будучи членом КСП «Тарутинський» на момент розпаювання колективних земель позивачка набула право на земельну частку (пай) КСП «Тарутинський», розташований на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Таким чином, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, виходячи з того, що хоча з часу виникнення спірних правовідносин минув тривалий час, однак на момент отримання зазначеним сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю позивачка була його членом, а згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої в рішенні від 27 серпня 2014 року по справі №6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільгосппідприємством державного акта про право колективної власності на землю, яке є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про право позивачки підлягає захисту шляхом відновлення порушеного її права на отримання земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності СВК «Тарутинський» розміром 6,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї часки в натурі (на місцевості), відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95. На підставі викладеного,

Outcome: approved