Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом та просили визнати відповідача таким, що втратив право користування приватизованою ними квартирою [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначили, що відповідач був прописаний у квартирі з 2008 року як чоловік [PERSON], однак з червня 2013 року шлюбно-сімейні відносини були припинені і відповідач перестав проживати у зазначеній квартирі. У січні 2014 року шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано. Після залишення квартири відповідач не з'являвся, і його місцезнаходження позивачам невідомо. У судовому засіданні позивачі, кожний окремо, підтримали свій позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, ставлення до позову не висловив, причину неявки не повідомив. Вислухавши позивачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно зі ст.156 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житлового будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Зі свідоцтва про право власності №39189 від 23.08.2006 р., виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду та зареєстрованому в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.12.2006 р., а також Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12929016 від 17.12.2006 р. судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності по 1/4 частині за кожним. З паспорта позивача [PERSON] серії [NUMBER], виданого Білоцерківським МВ №1 ГУ МВСУ в Київській області 29.08.2008 р., вбачається, що 27.11.2007 р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. З довідки №1403 від 29.08.2014 р. судом встановлено, що відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі як члени сім'ї співвласника з 03.06.2008 р. Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.01.2014 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний зазначеним рішенням. Як вбачається з пояснень кожного з позивачів, у червні минулого року відповідач перестав проживати у належній їм квартирі і без поважних причин більше року не користується нею, однак добровільно не зняв місце своєї реєстрації, що покладає на них додаткові витрати з комунальних послуг. Доказів того, що він з поважних причин не користується належною позивачам квартирою протягом строків, встановлених домовленістю або законом, відповідач суду не надав. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивачів доведені та ґрунтуються на законі, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved