Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що їм на праві спільної часткової власності належить домоволодіння по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. Також [PERSON], на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0166 га за вказаною адресою, а [PERSON] - земельна ділянка площею 0,0306 га. В 2006-2007 роках поряд з їх домоволодінням на вільній від забудови земельній ділянці відповідача ми [PERSON] та [PERSON] було побудоване домоволодіння, яке складалось з двох житлових будинків. Їм не було відомо на яких підставах відповідачі користуються земельною ділянкою. Їх земельна ділянка була відмежована парканом. З приводу погодження меж до них ніхто не звертався. В 2010 році [PERSON] звернувся до них із позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, звинувачуючи їх в тому, що вони заволоділи частиною його земельної ділянки. До позовної заяви останній долучив копію договору дарування 68/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, з якого їм стало відомо, що [PERSON] домоволодіння в цілому належало на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2007 року. Також був долучений Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0692 га за адресою: м.Дніпропетровськ, [ADDRESS], виданий 13.09.2009 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 31.03.2009 року. Ні до укладення договору дарування, ні до отримання Державного акту межа з ними узгоджена не була. В Управлінні Держкомзему у м.Дніпропетровську ними була отримана копія Державного акту на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0841 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, виданий 16.03.2004 року. Вважають, що земельна ділянка була передана у власність [PERSON] незаконно. Так, на момент приватизації останньою земельної ділянки, вони вже були власниками земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. Незважаючи на це, [PERSON] передано у власність земельну ділянку за цією ж адресою. Крім того, в Державному акті на ім'я [PERSON] в описі меж зазначено від В до Г - приватна забудова, хоча правильним слід зазначати вулицю та номер будинку суміжного землевласника або землекористувача, що свідчить про те, що межі з ними узгоджені не були. Оскільки [PERSON] отримала у власність земельну ділянку незаконно, вона не набула на законних підставах права власності на неї і, відповідно, не мала права її відчужувати. В серпні 2013 року було проведено геодезичну зйомку належної їм на праві власності земельної ділянки та було встановлено, що фактичне розташування останньої не відповідає межам, зазначеним в технічній документації з землеустрою. Кадастрова межа земельної ділянки зі сторони [ADDRESS] проходить навіть не по стіні будинку літ.А-1, що побудований в 1900 році, а по його житловим приміщенням 1-5,1-6,2-4. Кадастрова межа зі сторони [ADDRESS] через неправильність межі зі сторони [ADDRESS] також змістилась. Фактично зі сторони [ADDRESS] постійно існував капітальний паркан, який був на момент приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] та 80. Вказані обставини свідчать про помилковість при визначені координат характерних точок меж земельної ділянки по [ADDRESS] при виготовлені технічної документації при приватизації земельної ділянки. Крім того, визначені кадастрові межі їх земельної ділянки зі сторони земель ЖБК «Медик», перекривають в'їзд у двір цього будинку. Неправильна просторова характеристика земельної ділянки [ADDRESS] потягла за собою неправильне визначення кадастрових меж земельної ділянки [ADDRESS]. Уточнення просторових характеристик земельної ділянки тягне за собою коригування реєстраційних відомостей про земельну ділянку, а також переоформлення неправильних правовстановлюючих документів, уточнення оціночних показників земельних ділянок [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. В процесі проведення експертизи було встановлено, що фактична площа земельних ділянок, що їм належать, не відповідає площі, зазначеній в Державних актах, фактичне розташування будівель та споруд по [ADDRESS] не відповідає розташуванню відносно меж земельних ділянок, частина їх будинку зі сторони [ADDRESS] взагалі знаходиться за межами їх земельних ділянок згідно Державний актів. Між їх земельними ділянками знаходиться земельна ділянка, що відноситься до земель міської ради і до якої не має вільного доступу, що не допускається при передачі земель в приватну власність. Під частиною земельної ділянки [PERSON] та частиною земельної ділянки [PERSON] розташований погріб 1900 року побудови. Через помилки при просторовому визначенні їх земельних ділянок при виготовлені технічної документації цей погреб частково знаходиться за межами земельних ділянок згідно Державних актів. Для внесення змін до технічної документації їм необхідно звертатись одночасно з відповідачем [PERSON] Проте останній наполягає на тому, що вони незаконно володіють частиною його земельної ділянки. Тобто не визнає, що їх вини в тих обставинах, що склались не має. Належні їм земельні ділянки були неправильно зазначені в просторі, а уточнення просторових характеристик земельної ділянки тягне за собою не лише коригування реєстраційних відомостей про земельні ділянки, але й переоформлення неправильних правовстановлюючих документів, уточнення оціночних показників земельних ділянок. Тому в даному випадку виправлення помилок у державному земельному кадастрі можливе тільки в судовому порядку зі скасуванням правовстановлюючих документів на земельні ділянки. З урахуванням зазначеного, позивачі просили визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську від 21.12.2001 року, покупцем за яким є [PERSON]; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0166 га по [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; зобов'язати Управління Держкомзему у м.Дніпропетровську скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі земель Державного акту на ім'я [PERSON]; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську від 27.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0306 га по [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; визнати недійсним запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку; зобов'язати Управління Держкомзему у м.Дніпропетровську скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі земель Державного акту на ім'я [PERSON]; визнати незаконним рішення Дніпропетровської міської ради №68/15 від 18.02.2004 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0841 га по [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; визнати недійсним запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку; зобов'язати Управління Держкомзему у м.Дніпропетровську скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі земель Державного акту на ім'я [PERSON]; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0692 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську від 31.03.2009 року; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0692 га по [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; визнати недійсним запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку; зобов'язати Управління Держкомзему у м.Дніпропетровську скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі земель Державного акту на ім'я [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів підтримали позов та просили задовольнити заявлені вимог в повному обсязі. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що земельна ділянка була передана відповідачам у власність в передбаченому законом порядку, за погодженням з суміжними землекористувачами. Управлінням Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області було подано письмові заперечення, в яких останні просили залишити позов без задоволення в частині заявлених до Управління вимог, розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Представники Дніпропетровської міської ради та Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судові засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10.12.2013 року проти позову не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа - Дніпропетровська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» участь свого представника в судових засіданнях не забезпечили. В наданих письмових поясненнях зазначили, що виниклий між сторонами спір не стосується повноважень підприємства. Іншою третьою особою, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О.А., було подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 21.12.2001 року між [PERSON], що діяла від і мені [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу 9/25 частин домоволодіння та земельної ділянки площею 0,0166 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, посвідчені державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.61,62). 27.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори дарування, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А., відповідно до якого [PERSON] прийняла в дар 80/125 частин домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0306 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську (а.с.63,64). На підставі зазначених вище договорів 27.05.2002 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0166 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, а 09.12.2004 року [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0306 га за вказаною вище адресою (а.с.9,10). Розпорядженням міського голови №1391р від 05.12.2000 року [PERSON] було погоджено місце розташуван-ня індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.36). Рішенням Дніпропетровської міської ради №267/4 від 06.11.2002 року було затверджено проект відведення земельної ділянки по [ADDRESS] і передачі її в оренду [PERSON] строком на один рік для будівництва індивідуального житлового будинку, за рахунок земель, не переданих у власність або користування (а.с.37) 06.02.2003 року між Дніпропетровською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0841 га в районі будинку [ADDRESS] в м.Дніпропетровську (а.с.39-40). Рішенням Дніпропетровської міської ради №68/15 від 18.02.2004 року було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0841 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську (а.с.18). На підставі вказаного рішення 16.03.2004 року [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0841 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську (а.с.19). Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2007 року за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську (а.с.12-14). З даного судового рішення вбачається, що адресу [ADDRESS] року (колишня адреса: [ADDRESS]) домоволодінню було присвоєно на підставі розпорядження Дніпропетровської міської ради №204р від 16.03.2007 року. 31.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори дарування частини домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О.А., на підставі яких 13.05.2009 року [PERSON] було видано новий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0149 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську та [PERSON] - Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0692 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську (а.с.16,150,151). Таким чином, судом встановлено, що позивачі набули право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську у відповідності до ст.131 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинної на момент виникнення правовідносин) на підставі відповідної цивільно-правової угоди, на підставі чого у відповідності до ст.126 Земельного кодексу України останнім було видано Державні акти про право власності на землю. Відповідачка [PERSON] набула права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську в порядку, передбаченому ст.116 Земельного кодексу України на підстав рішення органу місцевого самоврядування та її право власності на цю земельну ділянку було посвідчено виданим у відповідності до ст.126 Земельного кодексу України Державним актом на право власності на землю. Частиною 2 ст.118 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинної на момент виникнення правовідносин) встановлено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.5 ст.118). Відповідно до ч.1 ст.193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів. Відповідно до ст.198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Згідно п.1.12 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року (що був чинним на момент видачі сторонам Державних актів на право власності на землю) встановлено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Згідно п.2.1 цієї Інструкції роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно рішень Дніпропетровської міської ради №267/4 від 06.11.2002 року та №68/15 від 18.02.2004 року було погоджено проект відведення та передачу у власність [PERSON] вільної від забудови земельної ділянки в районі будинку [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. Разом з тим, згідно виданого на ім'я [PERSON] 16.03.2004 року Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, останній було передано у власність земельну ділянку площею 0,0841 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. В той час, як за вказаною адресою було розташовано домоволодіння та земельні ділянки, право власності на які належало позивачам [PERSON] та [PERSON] Крім того, на момент виділення [PERSON] та передачу їй у власність земельної ділянки, а також на момент видачі останній Державного акту на право власності на землю, а також в подальшому нових актів [PERSON] та [PERSON], питання щодо встановлення та узгодження зовнішніх меж ділянки в натурі з позивачами, як суміжними землевласниками, у передбаченому законом порядку не узгоджувалось. Заперечення представників відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо такого узгодження з власником земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] згідно акту №1-1433 від 24.04.2002 року, суд вважає безпідставними, оскільки на момент винесення Дніпропетровською міською радою рішення №68/15 від 18.02.2004 року та видачі на підставі цього рішення [PERSON] 16.03.2004 року Державного акту на право власності на земельну ділянку, власниками суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] були позивачі [PERSON] та [PERSON], з якими питання щодо встановлення та узгодження меж ділянки в натурі не узгоджувалось. Окрім цього, акт №1-1433 від 24.04.2002 року не містить підпису [PERSON], яка на момент складання акту була власником частини земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. З Державного акту від 16.03.2004 року на ім'я [PERSON] вбачається, що в описі меж земельної ділянки зазначено від В до Г - приватна забудова, а не [ADDRESS] - суміжного землевласника, що також свідчить про те, що межі земельної ділянки з позивачами узгоджені не були. Під час розгляду справи встановлено та не заперечувалось сторонами, що на момент передачі [PERSON] земельної ділянки між нею та земельною ділянкою по [ADDRESS] існував кам'яний паркан та в акті №1-433 від 24.02.2002 року з колишнім власником цієї земельної ділянки [PERSON] узгоджувались межі земельних ділянок у тому числі по зазначеному вище кам'яному паркану. Разом з тим, як вбачається з висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи №3132/3133-14 від 14.11.2014 року, частина земельної ділянки, що була передана у власність [PERSON] та в подальшому відчужена на користь [PERSON] виходить за межі існуючого кам'яного паркану, що розмежовував земельні ділянки на момент видачі відповідачам Державних актів на землю. Також згідно вказаного висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи №3132/3133-14 від 14.11.2014 року, а також висновку судової будівельно-технічної експертизи №790-13 від 20.06.2013 року та кадастрової зйомки, виконаної інженером-геодезистом Баришок В.В. вбачається, що площа земельних ділянок по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську, що належать позивачам, по фактичному користуванню не відповідає площі відповідно до виданих на їх ім'я Державних актів; фактичне розташування будівель та споруд по [ADDRESS] не відповідає розташуванню відносно меж земельних ділянок згідно Державних актів. Згідно вказаних вище документів також вбачається, що кадастрова межа земельної ділянки по [ADDRESS] зі сторони [ADDRESS] проходить не по стіні будинку літ.А-1, що побудований в 1900 році, а по його житловим приміщенням 1-5,1-6,2-4. Кадастрова межа зі сторони [ADDRESS] через неправильність межі зі сторони [ADDRESS] також змістилась. Між земельними ділянками позивачів знаходиться земельна ділянка, що відноситься до земель міської ради і до якої не має вільного доступу. Таким чином, вказані обставини свідчать про помилковість при визначені координат характерних точок меж земельної ділянки по [ADDRESS] під час виготовлення технічної документації при приватизації цієї земельної ділянки. Неправильна просторова характеристика земельної ділянки [ADDRESS] потягла за собою неправильне визначення кадастрових меж земельної ділянки [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.132 Земельного кодексу України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити: а) назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б) вид угоди; в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); е) договірну ціну; є) зобов'язання сторін. Відповідно до ст.210 Земельного кодексу України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, оскільки під час виготовлення технічної доку-ментації при приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську було допущено суттєві недоліки, неправильно визначено просторові характеристики її розташування, що в подальшому потягло неправильне визначення кадастрових меж земельних ділянок по [ADDRESS] та 78-а в м.Дніпропетровську, той факт, що при виділення земельних ділянок у власність [PERSON] та [PERSON] питання щодо узгодження зовнішніх меж ділянки в натурі з позивачами, як суміжними землевласниками, у передбаченому законом порядку не узгоджувалось, уточнення просторових характеристик земельних ділянок тягне за собою не лише коригування реєстраційних відомостей про земельні ділянки, але й переоформлення неправильних правовстановлюючих документів, уточнення оціночних показників земельних ділянок, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивачів щодо: · визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0166 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську від 21.12.2001 року між [PERSON], що діяла від імені [PERSON] та [PERSON]; · визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0306 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську від 27.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON]; · визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0166 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську; · визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0306 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську; · визнання незаконним рішення Дніпропетровської міської ради №68/15 від 18.02.2004 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0841 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську; · визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0841 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську; · визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0692 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську від 31.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON]; · визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0692 га по [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. · Що стосується позовних вимог про визнання недійсними записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності позивачів та відповідачів на земельні ділянки, а також щодо зобов'язання Управління Держземагенства у м.Дніпропетровську скасувати державну реєстрацію у Державному реєстрі земель виданих позивачам та відповідачам, то в задоволенні останніх слід відмовити, як заявлених передчасно, оскільки рішення суду про визнання недійсними договорів та державних актів є підставою для внесення відповідних змін зазначеними вище органами державної реєстрації, які можуть бути проведені при пред'явленні цього рішення та подачі відповідних заяв сторонами, як власниками земельних ділянок. Посилання представників відповідачів на те, що позивачами було пропущено встановлений законом трирічний строк для звернення до суду з позовом, оскільки останні про порушення своїх прав дізнались ще в 2006 році при здійсненні [PERSON] будівництва будинку поруч з їх земельною ділянкою, суд вважає необґрунтованими, оскільки сам факт будівництва поруч з земельною ділянкою позивачів не свідчить про обізнаність останніх про порушення своїх прав, як землевласників, оскільки спір між сторонами виник не з приводу незаконного будівництва, а з приводу володіння земельними ділянками. Також суд вважає необґрунтованими доводи представників відповідачів про те, що про порушення своїх прав позивачі дізнались також в 2009 році після подачі [PERSON] до них позову про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та отримання позивачем [PERSON] судової повістки про виклик та листа-вимоги від [PERSON], оскільки вказані обставини не свідчать про отримання [PERSON] відповідних повідомлень та її обізнаність про наявність спору з приводу володіння земельною ділянкою. Крім того, факт пред'явлення [PERSON] вимог до позивачів щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в 2009 році не свідчило на той момент про їх обґрунтованість та наявність у позивачів підстав для захисту своїх прав та фактично про це вони дізнались лише в 2013 році після замовлення та отримання кадастрової зйомки, виконаної інженером-геодезистом Баришок В.В., з якої було встановлено про невідповідність меж фактичного розташування земельних ділянок, межам згідно правовстановлюючих документів. В зв'язку з цим та враховуючи дату звернення позивачів до суду з позовом, суд вважає, що останній пред'явлено позивачами в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності. Враховуючи підстави та предмет пред'явленого позову та пропорційно до задоволених позовних вимог у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], Дніпропетровської міської ради, [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 458 грн. 80 коп. - по 114 грн. 70 коп. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial