Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, мотивуючі позовні вимоги тим, що позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач з 23.01.2013 року проживає в іншому місці, з того часу за вказаною адресою не з'являлася, квартирою не цікавилася в її утриманні участі не брала. Всі обов'язки, пов'язані з утриманням вказаної квартири покладені на позивачів, як власників квартири. В зв'язку з тим, що реєстрація відповідача порушує права позивачів, вони звернулись з позовом до суду та просили визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] Від представника позивачів [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Також справу просила розглянути без її участі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 30.01.1999 року, посвідченим Виконкомом Вінницької міської ради (а.с. 13). Відповідно до акта № б/н від 02.07.2013 року про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні, посвідченого начальником ПП «Бокуд», [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з 23.01. 2013 року (а.с. 14). Згідно із довідкою, виданою приватним підприємством «Бокуд» від 03.07.2013 року за № 1310 з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] Відповідач [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], зареєстрована, але не проживає (а.с. 15). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Так, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачами у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved