Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] 1954 року народження. Його спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] .. У зв`язку із смертю [PERSON] позивачі звернулись до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та нотаріусом Михальовою Л.І. була заведена спадкова справа №667/2011. В рамках розгляду заяв про прийняття спадщини нотаріусом видані позивачам свідоцтва про право спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,055 га яка розташована за адресою [ADDRESS] , ділянка [NUMBER] (колишня адреса територія Фонтанської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області) кадастровий номер 5122783900:01:003:0456, по 1/3 частині кожному. Однак на земельній ділянці розташований садовий будинок на який у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи та технічний паспорт. Вважали, що вони як спадкоємці першої черги вступили у фактичне володіння та управління будинком, користуються ним і земельною ділянкою, але не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину. 24 травня 2016 року за заявою [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на садовий будинок, у якому зазначено рік його забудови 1990. Просили суд визнати за ними право власності на даний садовий будинок. Представник позивачів адвокат Яворський Г.С. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити вимоги позивачів з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явися, причини неявки суду не повідомив, заяв чи заперечень до суду не надходило. Представник третьої особи Сьомої Одеської державної нотаріальної контори в призначене судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, будучи повідомленою своєчасно та належним чином про дату та місце проведення судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 09 травня 2011 року виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині земельної ділянки ділянка площею 0,055 га розташована за адресою [ADDRESS] , ділянка [NUMBER] (колишня адреса територія Фонтанської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області ) кадастровий номер 5122783900:01:003:0456 після смерті [PERSON] (а.с.25-26). На земельній ділянці успадкованій позивачами розташовано садовий будинок загальною площею 124,5 кв.м. житловою площею 58,4 кв.м. та допоміжною площею 66,1 кв.м. 24 травня 2016 року ТОВ «Юридична фірма «БТІ-СФЕРА ПЛЮС», експертом за кваліфікаційним сертифікатом відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг) пов`язаних із створенням об`єкта архітектури Гарчевим О.І. виготовлено технічний паспорт на садовий будинок по [ADDRESS] за замовленням [PERSON] (а.с. 8-16). 30 травня 2016 року рішенням №46 Новодофінівскої сільської рали Комінтернівського району Одеської області садовому будинку що належить [PERSON] (померлому) на підставі державного акту на право приватної власності серії ОД№13, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №385 від 10.10.1995 року надано та уточнено поштову адресу: [ADDRESS] . 08 серпня 1975 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації якого дружина взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] є рідною донькою померлого [PERSON] , що підтверджується наявною в справі копією свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження. [PERSON] , [INFO] є рідним сином померлого [PERSON] , що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що матеріалами справи доведено набуття померлим [PERSON] та [PERSON] як подружжям права власності на садовий будинок по [ADDRESS] та у зв`язку зі смертю співвласника [PERSON] на даний час відсутня можливість зареєструвати таке право власності у позасудовому порядку. Право померлого [PERSON] на судовий будинок підлягає спадкуванню у загальному порядку. З технічного паспорта на вищезазначений садовий (дачний) будинок вбачається, що цей будинок збудований у 1990 році, тобто до 1992 року, й право власності на нього своєчасно оформлено не було. У п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, із змінами та доповненнями, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. В даному випадку садовий будинок не є самочинним будівництвом, оскільки побудований до 1992 року. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Будівництво спірного садового будинку регламентувалося нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Законодавство, яке було чинне на час завершення будівництва садового будинку з надвірними будівлями та спорудами, не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно з державною реєстрацією такого права. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Вирішуючи позов про визнання права власності на садовий будинок, побудований у садовому товаристві у 1991 році, суд враховує, що відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на час побудови садового будинку, громадянин набуває право власності на майно, отримане в результаті спадщини або здійснення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст.49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно змісту ст.22,28 КпШС України у редакції, що діяла на час придбання вказаного майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, а в разі його поділу частки подружжя визнаються рівними. Згідно роз`яснень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та п.17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.1226 ЦК України - частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст.\~ст.\~1216,\~1218\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування частки у праві спільної сумісної власності регулюється ст. 1226 ЦК України відповідно до якої частка у\~праві спільної\~сумісної власності\~спадкується на\~загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 368, 392, 375, 1216, 1218, 1226 ЦК України, ст. ст. 86, 105-1 ЦК УРСР, ст.22,28 КпШС України,\~

Outcome: approved