Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою Сумська область, м. Кролевець, вул.Аеродромна, 4, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є володільцями житла за вказаною адресою. В 1995 році помер чоловік позивачки [PERSON] та батько позивача [PERSON] [PERSON], який мав сина від першого шлюбу [PERSON] На прохання [PERSON] з 24.02.2010 року останній був зареєстрований в належному їм будинку як проживаючий, однак за вказаною адресою він не проживав і їх будинком не користувався взагалі, оскільки проживає в м. Київ, та фактично має там сімю. На їх адресу надходить поштова кореспонденція щодо оплати кредитних зобовязань [PERSON], повістки райвійськкомату, крім того, реєстрація відповідача в будинку не дає змоги позивачам оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг. На їх вимоги в добровільному порядку знятись з реєстрації в будинку [PERSON] категорично відмовляється. На підставі викладеного, позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: Сумська область, м. Кролевець, вул.Аеродромна, 4 та зняти його з реєстрації як проживаючого в будинку. Позивачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують (а.с.35, 44). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачів суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило (а.с.43). Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 18 грудня 1981 року, виданого на підставі рішення виконкому Кролевецької міської ради депутатів трудящихся № 174 від 27.04.1978р., головою домогосподарства - житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами в м.Кролевець по вул.Аеродромна, 4, зазначені [PERSON] та [PERSON], яке було зареєстровано за колгоспним двором в Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 20 (а.с. 7). [PERSON] змінила прізвище на Гайдар (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями майна [PERSON], померлого 11.06.1995 року, яке складається з 1/2 частини жилого будинку з належними надвірними будівлями в м.Кролевець по вул.Аеродромна, 4, є в рівних частках позивачка [PERSON] дружина померлого та його син позивач [PERSON] (а.с. 9). Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] (а.с. 11-16) в даному будинку серед інших осіб зареєстрований також [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Кролевецької міської ради № 354 від 26 липня 2016 року (а.с. 10). За змістом позовної заяви позивачі на прохання [PERSON] зареєстрували останнього в належному їм будинку. Як зазначають позивачі, відповідач в будинку за зареєстрованим місцем проживання не проживав взагалі, з моменту реєстрації - з 24.02.2010 року він проживав і проживає на сьогодні в м.Київ. Позивачами надані докази непроживання відповідача без поважних причин за адресою м.Кролевець, вул.Аеродромна, 4, понад один рік, це акт огляду житлового будинку жителів вул. Аеродромна в м.Кролевець від 28 липня 2016 року та довідка голови вуличного комітету, з яких вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку за адресою м.Кролевець, вул.Аеродромна, 4, але в будинку з 24.02.2010 року не проживав взагалі, майно його відсутнє (а.с.17, 18). Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках передбачених пунктами 1-7 частини 3 цієї статті. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що відповідач вселився у спірне житло як наймач 24.02.2010 року після смерті батька [PERSON], померлого 11.06.1995 року, за згодою власників житла [PERSON] та [PERSON], членом сімї яких відповідач не був. Поважних причин непроживання відповідача більше шести місяців за адресою вул. Аеродромна, 4 в м. Кролевець Сумської області, передбачених п. 1-7 ч. 3 ст. 71 ЖК Української РСР судом не встановлено. Судом не встановлено, що між позивачами та членами їх сімї і відповідачем була домовленість про збереження за останнім права користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено, що відповідач оспорював виселення з спірного житла, не звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивачів щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим законом. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 4 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивачів підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Сумська область, м. Кролевець, вул. Аеродромна, 4. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Суд не вбачає з боку уповноваженого органу, яким є Кролевецький районний сектор управління Державної міграційної служби України у Сумській області, порушення, невизнання або оспорювання прав [PERSON], [PERSON] щодо зняття з зареєстрованого місця проживання відповідача. З цих підстав в частині позовних вимог про зняття з реєстрації [PERSON] як проживаючого в будинку необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи клопотання позивачів, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1102 грн. 40 коп. при подачі позову до суду та витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР,

Outcome: partial