Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивачка у судове засідання не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності, та винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 2284 грн. 35 коп.; компенсацію моральної шкоди у розмірі 14616 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Так, згідно ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину своєї неявки у судове засідання суду повідомили. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що приблизно з квітня 2009 року позивачка має суперечки та складні стосунки із своєю донькою та її чоловіком, які являються відповідачами по справі. Причиною складності стосунків є зловживання спиртним [PERSON], провокування скандалів, образи та нанесення позивачці побоїв [PERSON] [PERSON] підтримує чоловіка [PERSON] в його протиправних діях, що робить сумісне проживання з ними в одному будинку неможливим, а також негативно впливає на здоров'я, фізичний та психологічний стан позивачки. Відповідачі мешкають разом із своїми двома неповнолітніми дітьми у житлі за адресою: вул. Широка, буд. 66 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Дане житло належить позивачці на підставі договору дарування від 15.12.1989 року та складається з двох жилих кімнат 19 м2, біля будинку є земельна ділянка площею 0,172 га, яка призначена для обслуговування будинку, на якій розташована споруда (сарай), призначена виключно для господарських потреб. Зазначена ділянка також належить позивачці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі Рішення Підгородненської міської ради від 26.07.1995 року. Відповідач [PERSON] має житло та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] оселився та мешкає у домоволодінні за адресою: вул. Широка, буд. 66 у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області без дозволу позивачки та реєстрації - лише як чоловік її доньки [PERSON] Так, позивачка зверталась з заявами, скаргами до судів, у яких відповідачами виступали [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення суду від 23 вересня 2014 року усунуто [PERSON] перешкоди в користуванні належним їй на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку від 15 грудня 1989 року домоволодінням по [ADDRESS], шляхом виселення з будинку [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO], без надання іншого приміщення, у зв'язку з неможливістю спільного проживання; усунуто [PERSON] перешкоди в користуванні належним їй на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку від 15 грудня 1989 року домоволодінням по [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації у будинку [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], [INFO]; зобов'язано Дніпропетровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації у будинку [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], [INFO]; зобов'язано [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO] повернути [PERSON] ключі від вхідних дверей будинку [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та не чинити перешкод у вільному доступі та користуванні домоволодінням [ADDRESS] Крім того, позивачка неодноразово зверталася зі скаргами до Дніпропетровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області з приводу неправомірних дій відповідачів, крадіжки майна (кредитної, пенсійної, заробітної картки Приват Банку», паспорту, ідентифікаційного коду, гаманця, в якому знаходилось приблизно 500 гривень, документів по суду та документів на будинок (договір дарування та справа по відведенню землі), рішення, ухвали суду щодо виселення сім'ї [PERSON], експертизи з бюро судово-медичної експертизи в кількості 6 шт., пенсійне посвідчення, та спричинення їй тілесних ушкоджень. Згідно листа від 02.07.2014 р. № 20/ЄО-4238/1337 з Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, з гр. [PERSON] та гр. [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди та роз'яснювались норми діючого законодавства України, складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї). Відповідно до листа від 02.07.2014 p. № 81/М-41/1326 з Дніпропетровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, на заяву позивачки на «Гарячу лінію Дніпропетровської облдержадміністрації» за фактом протиправних дій, а саме факту не пускання за місцем мешкання з боку [PERSON], з гр. [PERSON] та гр. [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди та роз'яснювались норми діючого законодавства України, складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї). Крім того, позивачка має інші листи, повідомлення тощо, які підтверджують листування з правоохоронними органами з приводу завданої їй матеріальної та моральної шкоди з боку відповідачів. З позовної заяви вбачається, що позивачка протягом 2013 - 2014 років мешкає у сараї, оскільки відповідачі, чинять їй перешкоди у користуванні будинком, вона втратила фізичне здоров'я. Сарай не опалюється, температура повітря у холодну пору року не відповідає санітарним нормам, передбаченим для безпечного проживання людини. Також в сараї немає водопостачання та водовідведення. За таких обставин загострилось захворювання позивачки: Діагноз: Варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки. Хронічна венозна недостатність другої «А» стадії. Супутні хвороби: Гіпертонічна хвороба 1 ст., 1 ст. ГРВІ. Згідно виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10671 відділення хірургії судин, наданої Комунальним закладом «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» про знаходження на лікуванні в період з 14.05.2014 р. по 19.05.2014 р. У виписці зазначені лікувальні рекомендації, серед яких зняття швів у лікарні за місцем мешкання 23.05.2014 р., а також інші рекомендації, які неможливо виконати, мешкаючи у сараї та не маючи можливості користуватись власними предметами побуту, які знаходяться у будинку. Стаття 16 чинного Цивільного кодексу України, в якій ідеться про захист цивільних грав та інтересів судом, передбачає право кожної особи звернутися до суду за захистом .е:г: особистого немайнового або майнового інтересу, способами захисту якого є, поряд з іншими, відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Крім того, підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди передбачені зокрема статтями 1166, 1167, 1168, 1192 Цивільного кодексу України. На думку позивачки, відповідачі завдали їй моральну шкоду, яку неможливо компенсувати грошима, навіть сумою, яка б перевищувала 20 000 гривень. Проте, зважаючи на ступінь рідства між позивачкою та відповідачами, а також їх матеріальний стан, відповідачі зобов'язані солідарно відшкодувати завдану позивачці моральну шкоду принаймні у сумі 14616 гривень 00 копійок. При розрахунку цієї суми позивачка виходила з наступного. Ситуація між сторонами особливо загострилась протягом останніх років, отже для розрахунку позивачка скористалась законодавчо визначеною сумою прожиткового мінімуму - 1218 грн. За період конфліктів з відповідачами, рівень статків позивачки значно знизився, через необхідність здійснення додаткових витрат. Отже був проміжок часу, коли фактичний прожитковий мінімум позивачки був нижчим, ніж законодавчо визначений. Прожитковий мінімум на працездатну особу в Україні на 01 січня поточного року становить 1218 гривень, згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік». Отже 1218 X 12 місяців = 14616 грн. 00 коп. У зв'язку з необхідністю підготуватись до судового розгляду та отримання правової консультації, позивачка зверталась за до юриста Мироненко М.Л., якому сплатила 2500 грн., нажаль зберігся чек лише на 1500 гривень 00 коп., чек на 7 грн. 50 коп. (комісія з суми 1500 грн.). Витрати на проведення експертизи (зняття побоїв) - 43 грн. 52 коп. Чек з аптеки за купівлю ліків - 5 грн. 20 коп. за 09.07.2014, 31 грн. 20 коп. за 08.07.2014 р., 679 грн. 61 коп. за 10.07.2014 р., 17 грн. 32 коп. за 14.07.2014 р. Позивачка мала також інші витрати (в тому числі, пов'язані з проїздом до місця знаходження закладу, офіційних органів та інстанцій, у яких відновлювала документи), але ці витрати фіксувала лише частково та чеки і ії, нажаль, збереглись не всі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивачкою понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved