Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивачі звернулися з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначили, що відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 575 від 08.10.2015 року, договір найму житлового приміщення, а саме двохкімнатну квартиру [ADDRESS] переоформлено на [PERSON], у зв'язку зі зняттям з реєстрації основного квартиронаймача її батька на склад сім'ї - 3 особи ([PERSON], син - [PERSON], брат - [PERSON]), про що свідчить копія витягу з рішення виконкому про житлові питання. Відповідно до довідки № 02-02/5470 від 01.11.2017 року про склад сім'ї, виданої КП «МІУК», у двохкімнатній квартирі [ADDRESS] в м. Івано-Франківську зареєстровано 3 особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] одружився та у жовтня 2000 року добровільно залишив спірну квартиру та перейшов проживати до дружини, де і проживає по сьогоднішній день. З часу залишення спірної квартири відповідач в даній квартирі не появляється, його особистих речей у квартирі немає. Жодних перешкод у користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив, бажання проживати у цій квартирі він не проявляв та не проявляє. На підставі наведеного просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщеням в квартирі [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити. Від позивача [PERSON] надійщла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Відповідно до витягу з рішення Івано-Франківської міської ради № 575 від 08.10.2015 року договір найму двохкімнатної квартири [ADDRESS] переоформлено на [PERSON], у зв'язку зі зняттям з реєстрації основного квартиронаймача її батька на склад сім'ї - 3 особи ([PERSON], син - [PERSON], брат - [PERSON]) (а.с.5). Згідно довідки № 02-02/5470 від 01.11.2017 року виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї у квартирі [ADDRESS] в м. Івано-Франківськ зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Реєстрація [PERSON] за вказаною адресою також підтверджується відомостями з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України в Івано-Франківській області від 17.11.2017 року. Відповідач по справі [PERSON] з 2000 року у спірній квартирі не проживає, витрати по її утриманню не несе, вибув на інше місце проживання. Відповідач не несе ніяких обовязків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, проте за комунальні послуги (воду, тепло, каналізацію, тощо) позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою місця проживання позивача, останній несе додаткові витрати із власного бюджету. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього звязку з конкретним місцем. При викладених обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому що інтереси позивача порушені, а також по теперішній час несе збитки по сплаті житлово-комунальних послуг за відповідача, який не мешкає тривалий час у даній квартирі. Враховуючи те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в квартирі фактично не проживає з 2000 року і по теперішній час, а проживає разом з сім'єю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується заявою відповідача та поясненнями (а.с.7-9), також його відсутність за вказаною адресою понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1 - 7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті. Таким чином, відповідач [PERSON] втратив з цим місцем достатній та постійний зв'язок, а п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не захищає права осіб на житло, з яким остання втратила достатній та постійний зв'язок, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: . Івано-Франківськ, [ADDRESS], у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного, відповідно до ст. 70-72 ЖК України,

Outcome: approved