Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовною заявою про позбавлення батьківських прав, яку згодом уточнила. Позов обгрунтовано тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано 05.02.2019. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, розвитком та життям сина не цікавиться, фактично забув про його існування. Позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком [PERSON] , старший син вважає його батьком, у шлюбі народився син- [PERSON] , [INFO] . Усі разом проживають однією сім`єю. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19.01.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 27.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового слухання. У судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Пояснив суду, що дійсно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] . Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Направив до суду висновок до рішення від 13.04.2021 № 35 органу опіки та піклування Матвіївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Заслухавши позивачку, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків. 11.02.2017 між сторонами зареєстровано шлюб, про що 11.02.2017 складено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.02.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.03.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у сторін, [INFO] народився син [PERSON] , про що 31.03.2017 внесено відповідний актовий запис № 82. Згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.02.2019 у цивільній справі № 314/6069/18, цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Ухвалено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.02.2017 Вільнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 13. Позивачкою 31.08.2019 укладено шлюб з [PERSON] , про що 31.08.2019 складений відповідний актовий запис № 791, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Згідно довідки № 46, виданої 14.01.2020 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 46, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є власницею вказаного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2019 № 175617605. Зі змісту довідки № 486, виданої 26.10.2020 виконавчим комітетом Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області вбачається, що [PERSON] з серпня 2018 року проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: чоловік- [PERSON] , [INFO] , син- [PERSON] , [INFO] , син- [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики [PERSON] , виданої виконавчим комітетом Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 23.10.2020 № 01-31/645 вбачається, що позивачка мешкає у [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та синами- [PERSON] , [PERSON] . Характеризується як спокійна, врівноважена, неконфліктна, алкоголем не зловживає, з сусідами має добрі стосунки, скарг та нарікань на її поведінку у побуті до виконкому сільської ради не надходило. Батько [PERSON] , [INFO] , участі у житті та вихованні дитини не приймає. Згідно висновку до рішення виконавчого комітету № 35 від 13.04.2021 органу опіки та піклування Матвіївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання сім`я проживає разом. [PERSON] , [INFO] , проживає біля матері. Батько до дитини не з`являється, ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. У висновку вказано, що [PERSON] надав заяву в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , претензій до колишньої дружини не має. За положеннями ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 встановлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини (далі-Європейський Суд) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. п. 15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, аналізуючи матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, принцип 6 положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 в тій частині, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, приходить до висновку, що позивачкою доведені обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved