Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачі в позові вказують, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 лютого 1994 року Калинівським ветсанзаводом по виробництву м'ясо-кісткового борошна згідно з розпорядженням № 11 від 14 лютого 1994 року на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою Вінницька область Калинівський район ст.Гулівці вул. Лісова, 1 кв. Квартира складається з 4 кімнат, загальною площею 76 кв.м., розташована на 2 поверсі 2-поверхового будинку. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 01.04.1994 році в реєстровій книзі №1 за реєстром № 20\\10, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені . 14 листопада 2014 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй частки вищезазначеної квартири. Вони, [PERSON] та [PERSON] постійно проживають та зареєстровані в даній квартирі, [PERSON] також була зареєстрованою і проживала в даній квартирі до дня смерті. [PERSON] також зареєстрована в даній квартирі, однак останнім часом там не проживає. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в даній квартирі не зареєстровані та не проживають. [PERSON] є спадкоємицею 1 черги за законом на майно померлої матері [PERSON]. В передбачений законом 6 місячний термін після смерті матері відповідно до ст. 1269 ЦК України 11 березня 2015 року вона звернулася в Калинівську державну нотконтору, по місцю відкриття спадщини, з заявою про прийняття спадщини - частки квартири, яка належала матері, проте державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири відмовлено, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлій матері [PERSON]. [PERSON] - чоловік померлої та [PERSON] - син померлої в 6-місячний термін подали в Калинівську державну нотконтору заяви - відмови від своєї частки в спадковому майні померлої. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщину на майно померлої матері не прийняли, на неї не претендуємо, в суд з заявами про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини звертатись не будуть. Вони всі разом з померлою [PERSON] приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1\\7 частку квартири. Тому вимушені звертатись в суд з позовом про визначення часток у спільному сумісному майні для того, щоб після цього [PERSON] могла оформити право на спадкове майно, належне померлій [PERSON]. Представник позивачів [PERSON], [PERSON] - позивачка [PERSON], що діє на підставі довіреностей, в судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи наявна заява, в якій вона позов підтримує та просить справу розглянути за її відсутності. Представник позивачів [PERSON], [PERSON]- позивач [PERSON], що діє на підставі довіреностей, в судове засідання також не зявився, згідно поданої заяви позов підтримує та просить справу розглянути за його відсутності. Представник Калинівського ветсанзаводу по виробництву мясо-кісткового борошна в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 лютого 1994 року Калинівським ветсанзаводом по виробництву м'ясо-кісткового борошна згідно з розпорядженням № 11 від 14 лютого 1994 року на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою [ADDRESS]. Квартира складається з 4 кімнат , загальною площею 76 кв.м., розташована на 2 поверсі 2-поверхового будинку. Дана квартира зареєстрована за позивачами в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 01.04.1994 році в реєстровій книзі №1 за реєстром № 20\\10, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені . 14 листопада 2014 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй частки вищезазначеної квартири. Позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають та зареєстровані в даній квартирі, [PERSON] також була зареєстрованою і проживала в даній квартирі до дня смерті. [PERSON] також зареєстрована в даній квартирі, однак останнім часом там не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області №467 від 15.06.2015 року. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в даній квартирі не зареєстровані та не проживають. Відповідно до ст.42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів. У відповідності до ст.49 Закону України «Про нотаріат » та глава 7 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282\\20595 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Зокрема п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Якщо до складу майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус виготовляє витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п.4.18 глави 10 розділу ,11 Порядку). Позивачка [PERSON] є спадкоємицею 1 черги за законом на майно померлої матері [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. В передбачений законом 6 місячний термін після смерті матері відповідно до ст. 1269 ЦК України 11 березня 2015 року вона звернулася в Калинівську державну нотконтору, по місцю відкриття спадщини, з заявою про прийняття спадщини - частки квартири, яка належала матері, проте державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири їй -відмовлено, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлій матері [PERSON]. Інші позивачі [PERSON] - чоловік померлої та [PERSON] - син померлої, в 6-місячний термін подали в Калинівську державну нотконтору заяви - відмови від своєї частки в спадковому майні померлої. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщину на майно померлої матері не прийняли, на неї не претендуємо, в суд з заявами про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини звертатись не будуть. Всі позивачі разом з померлою [PERSON] приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1\\7 частку квартири. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з п.224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved