Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачка 18 лютого 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] року народженння, яка проживає з нею. З 2008 року відповідач проживає окремо. Відповідач надає щомісячно на утримання доньки матеріальну допомогу в розмірі 300 грн. Оскільки добровільно збільшити розмір матеріальної допомоги відповідач не бажає, вона змушена звернутися з позовом до суду та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково в розмірі 600-800 грн. Також надав пояснення, що він матеріально допомогає своїй матері, яка страждає на захворювання серця та яка має мінімальну пенсію. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). З 2008 року сторони проживають окремо. Позивачка працює в СП «Господарська служба» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та має постійний дохід. Відповідач працює в КП «Дніпропетровський метрополітен» ДМР та має постійний дохід, також він матеріально допомогає своїй матері [PERSON], яка отримує мінімальну пенсію та страждає на захворювання серця. Відповідач надає щомісячно на утримання доньки матеріальну допомогу в розмірі 300 грн., однак цих коштів позивачці не достатньо аби забезпечити потреби дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо розміру аліментів на утримання сина, між сторонами немає. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, беручи до уваги той факт, що відповідач офіційно працює в КП «Дніпропетровський метрополітен» ДМР, має постійний дохід, має на утриманні непрацездатну матір, суд вважає, що необхідно стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 18 лютого 2016 року і до повноліття дитини. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial