Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора, в якому просили визнати заповіт [PERSON] на користь [PERSON] недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що [INFO] року померла двоюрідна сестра матері [PERSON] - [PERSON]. Одразу ж після приватизації своєї квартири [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], остання звернулася до [PERSON] з питанням на кого заповісти вказану квартиру, на що вона відповіла, що на неї [PERSON] та її сина [PERSON] (на той час прізвища були - [PERSON]). Пізніше, приблизно в період з 2002 року по 2012 рік [PERSON] було складено заповіт на ім'я [PERSON], згідно якого померла заповіла позивачці все своє майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося. У [PERSON] дітей не було, її чоловік [PERSON] помер [INFO] року. Позивачі були єдиними її родичами, дуже тісно з нею спілкувалися, всіляко їй допомагали харчами, матеріально, в побуті при житті та до самої її смерті. Крім того, [PERSON] перебувала на обліку в територіальному центрі, де\- вона була «закріплена» за працівником територіального центру, відповідачкою по справі, [PERSON]. Позивачі постійно спілкувалися з померлою та неодноразово помічали неадекватну поведінку померлої наприкінці її життя (приблизно за 3-2 роки до смерті), їй щось марилося, вона прокидалася вночі та щось говорила, могла протягом деякого часу дивитися в одну точку, могла ходити вночі та потім про це не пам'ятати. У неї були присутні дивні страхи, агресивність, яких позивачі раніше за нею не помічали. Все це позивачі пов'язували з процесами, які невідворотно проявлялися з наступом її старості, адже померла [PERSON] у віці 97 років. Позивач [PERSON] в 2014 році, після смерті [PERSON], дізналася в приватній розмові від відповідачки про те, що померла склала заповіт на відповідачку. Після смерті [PERSON] Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 340/14. Позивачі вважають, що заповіт, складений [PERSON] на ім»я відповідачки не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що не відповідає внутрішній волі спадкодавця, оскільки вона часто хворіла, була похилого віку та не могла адекватно виражати свою думку. Крім того, спадкодавець неодноразово зазначала, що все своє майно вона хоче залишити позивачам, на підтвердження чого і склала заповіт на [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Представник третьої особи Сьомої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті щодо належного їй майна склала три заповіти: 13 серпня 1993 року [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] все своє майно, в тому числі належну їй приватизовану квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 13 серпня 1993 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою. 14 січня 2005 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, в тому числі належну їй приватизовану квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 14 січня 2005 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою. 13 листопада 2012 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, в тому числі належну їй приватизовану квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 13 листопада 2012 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою. Посвідчення даного заповіту відбулося згідно ст. 1253 ЦК України, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] в зв»язку з поганим зором заповідача [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, підтвердили, що вони були запрошені до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори для посвідчення вищевказаного заповіту в зв»язку з поганим зором заповідача [PERSON] Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Щодо посилань позивачів про відсутність у [PERSON] в момент складання оспорюваного заповіту вільного волевиявлення та відповідності волевиявлення її внутрішній волі суд ставиться критично, оскільки вони ніякими доказами в судовому засіданні не підтверджені. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона у справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених ЦПК. Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного те

Outcome: dismissed