Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачі по справі є співвласницями в рівних частках квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який є відповідно сином і братом позивачів по справі, також був одним із співвласників даної квартири в розмірі 1/4 частки, яку він подарував позивачці [PERSON] відповідно до договору дарування від 04.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 739. На даний час в квартирі проживає лише позивачка [PERSON], яка також зареєстрована в ній. Незважаючи на те, що відповідач відчужив належну йому частку у праві спільної власності на вищевказану квартиру, він досі залишається зареєстрованим у ній. В 1993 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю і з того часу жодного разу не приїжджав на територію України. Відповідач надав довіреність позивачці [PERSON], якою уповноважив останню провести зняття його з реєстраційного обліку в спірній квартирі, однак в органах Державної міграційної служби повідомили, що такої довіреності недостатньо, а потрібен ще й паспорт громадянина України, який бажає знятись з реєстрації, однак [PERSON] не має паспорту громадянина України, оскільки є громадянином Ізраїлю, а приїхати в Україну для особистого вирішення питання зі зняттям з реєстрації він не має можливості. Таким чином, [PERSON], який є членом сім'ї кожного із співвласників квартири, близько 22 років в спірній квартирі не проживає, своїх речей в цьому приміщенні не зберігає, участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів не бере. Всі обов'язки по утриманню даного приміщення покладені лише на власників житла. З підстав, зазначених вище, позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON], а також позивач [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причину своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечували проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та її дочка [PERSON] є співвласниками у рівних частках квартири [ADDRESS] (по 1/2 частки кожна). Право власності [PERSON] на 1/2 частки зазначеної квартири набуте нею на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21.02.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 1162 (а.с. 10), та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2015 року за № 8811918 (а.с. 11). Право власності [PERSON] на іншу 1/2 частки вищевказаної квартири набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.04.1995 року згідно з рішенням виконкому Вінницької міської ради № 252 від 27.04.1995 року, зареєстрованого в ВООБТІ 29.06.1995 року (а.с. 8), та договору дарування частини квартири, посвідченого 04.02.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. за реєстровим № 739 (а.с. 7), та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2015 року за № 8606918 (а.с. 9). Згідно з вищевказаним договором дарування від 04.02.2015 року відповідач [PERSON] передав безоплатно (подарував) у власність позивачці [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Даний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2015 року. Таким чином, саме з цього моменту припинено право власності відповідача на його частку у праві спільної часткової власності на спірну квартиру. Згідно з довідкою ЖЕК № 15 від 18.03.2015 року за № 5521 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] та її син - відповідач [PERSON] (а.с. 12). У відповідності до акту № 190315/263 від 18.03.2015 року, складеного комісією з представників ЖЕК № 15, встановлено, що на момент обстеження у квартирі [ADDRESS] відсутній зареєстрований у даній квартирі відповідач [PERSON] (а.с. 13). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] близько 22 років тому виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю і з того часу в спірній квартирі не проживає, своїх речей в цьому приміщенні не зберігає. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2015 року припинено право власності відповідача [PERSON] на належну йому частку у праві спільної власності на спірну квартиру, що має наслідком і припинення його права на користування цією квартирою. Крім того, враховуючи, що відповідач є членом сім'ї позивачів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Однак у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, такий член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад один рік, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 12 по вул. Київській, 120 в м. Вінниці,є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved