Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер чоловік та батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,1759га, що розташована на території Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ- ЖТ № 023749. Зазначили, що вони фактично прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки були зареєстровані та проживали з спадкодавцем на день його смерті. Після смерті спадкодавця 09.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті чоловіка та батька. На письмову заяву отримала відповідь про відмову у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно в зв`язку з тим, що у державному акті на право приватної власності на землю виявлено підчистки ( у графах, де зазначено прізвище власника державного акту). Через це просили встановити, що державний акт серії ІІІ- ЖТ № 023749 від 10.05.2002 року на право приватної власності на землю, загальною площею 3,1759 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставищенської сільської ради належала [PERSON] , який помер [INFO] , визнати за ними право власності по Ѕ частині кожній в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1759 гектарів, що розташована на території Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ- ЖТ № 023749 від 10.05.2002 року. В судове засідання позивачі не з`явилась, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. В позові зазначили, що просять справу розглянути в їх відсутність. Представник відповідача Територіальної громади в особі Ставищенської сільської ради в засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Кропивня Коростенського району Житомирської області помер [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть [NUMBER] ( а.с. 15) . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ- ЖТ № 023749, виданого Ставищенською сільською радою 10.05.2002 року, слідує, що померлому [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, загальною площею 3,1759 га, яка знаходяться на території Ставищенської сільської ради Коростенського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,. ( а.с. 17) З листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відділу Держгеокадастру у Коростенському районі ( а.с. 19), слідує, що виправити вказану помилку неможливо. Враховуючи ту обставину, що при видачі правовстановлюючого документу була допущена описка ( а саме підчистки) в написанні прізвища власника земельної ділянки, а тому суд вважає, що дійсно Державний акт на право приватної власності на земелю площею 3,1759 га серії ІІІ- ЖТ № 0231759, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, виданий 10.05.2002 року на підставі рішення Ставищенської сільської ради народних депутатів від 30.11.2001 р ( 15 сесія ХХІІІ скликання) належить саме спадкодавцю - [PERSON] . Даний факт ніким та нічим не спростований. Відповідно до ч.1 п.6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,1759 га, яка знаходиться на території Ставищенської сільської ради Коростенського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ- ЖТ № 023749, виданого Ставищенською сільською радою 10.05.2002 року. Згідно довідки № 133/02-22 від 11.06.2019 року виданої Ставищенською сільською радою Коростенського району Житомирської області про те, що померлий [PERSON] , [INFO] , згідно запису погосподарської книги [NUMBER] за 2006- 2010 року, особовий рахунок № [NUMBER] , був зареєстрований та фактично проживав на день своєї смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті проживали та були зареєстровані : дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] ( а.с. 16) Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачі звернулись до Коростенської районної державної нотаріальної контори щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті чоловіка та батька. Проте, нотаріус обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку маються підчистки, а саме: у графі, де зазначено прізвище, ім`я та по - батькові власника земельних ділянок. ( лист відома а.с. 11) Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved