Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 25 березня 2019 року згідно рішення Хустського районного суду. За час шлюбу у них народилося четверо дітей - син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти знаходяться на її повному утриманні та вихованні, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків. Відповідач не займається вихованням дітей та у добровільному порядку коштів на їх утримання не надає. Вона не в змозі самостійно утримувати дітей та забезпечувати їх необхідним. Відповідач є здоровою та працездатної людиною, виїжджає на заробітки за кордон, інших утриманців немає, тому вважає, що аліменти необхідно стягувати з відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовній вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився. Представником відповідача подано до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ч. 6 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 50 відсотків від судового збору в сумі 384,20 грн., а інша частина компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved