Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять виділити у володіння і користування [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині земельної ділянки площею 8,66 гектара, розташованої на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер 5120486400:01:001007, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON], яка була власницею зазначеної земельної ділянки. Відповідно до заповіту від 10.05.2006 року, спадкоємцями цієї земельної ділянки є в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 27 липня 2009 року державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким підтверджується право [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно, до складу якого входить вказана земельна ділянка, в рівних частках. Але у порушення вимог чинного законодавства, відповідач відмовляється приймати участь у оформленні державного акту на право власності на земельну ділянку, яку він прийняв у спадщину, в зв'язку з чим позивачі фактично позбавлені можливості належним чином зареєструвати своє право власності на свою частку у спадщині. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити, з підстав, що зазначених у позові. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити, з підстав, що зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в судовому засіданні позовну заяву не визнав та пояснив суду, що 27 липня 2009 року державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким підтверджується право [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно, до складу якого входить спірна земельна ділянка, в рівних частках. Зазначене свідоцтво він отримав. Однак, він відмовляється оформити державний акт на право власності на земельну ділянку, яку він прийняв у спадщину, оскільки його мати [PERSON] була безграмотною та не розуміла зміст заповіту і він не згодний з часткою земельної ділянки у розмірі 1/3 частини. Представник третьої особи реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області Бєзгіна О.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила суду, що відповідач мав звернутися до нотаріуса для оформлення 1/3 частини земельної ділянки згідно заповіту. Він отримав свідоцтво, написав заяву та згоду з цією часткою. Була проведена реєстрація державним нотаріусом в с.м.т. Сарата, отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку земельної ділянки та це було внесено до Державного реєстру прав, тобто звертатися до реєстраційної служби вже немає потреби, тому що державний нотаріус, так як і приватний, є спеціальними суб'єктами і є також державними реєстраторами. У разі вчинення якоїсь нотаріальної дії або відчуження якогось майна, вони одночасно проводять правочин з подальшою реєстрацією в реєстрі, відображенням цієї дії в реєстрі, тому реєстраційна служба в даному випадку не потрібна, але ж якщо вони збираються в подальшому виділяти частку з присвоєнням окремого кадастрового номеру з виділенням окремої одиниці цих земельних ділянок, це рішення суду, надання згоди відповідача, є підставою для здійснення цієї процедури та для подальшої реєстрації в реєстрі реєстраційної служби. Сторони повинні будуть зробити технічну документацію, присвоїти окремі кадастрові номери та потім затвердити цю документацію в районній державній адміністрації розпорядженням та звернутися до реєстраційної служби за видачею свідоцтва, як окремому власнику реєстраційна служба видає окремі свідоцтва і в реєстраційній службі ніяких перешкод у цьому не буде. Представник третьої особи Арцизького районного відділу Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, однак до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивачки, відповідача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.07.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., на підставі заповіту, посвідченого 10.05.2006 року секретарем Холмської сільської ради Арцизького району, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO], є в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 8,66 гектара, розташованої на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер 5120486400:01:001007, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Це свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки видане [PERSON], а [PERSON], [PERSON] про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки не видавалось (а.с. 4). Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 272886, виданого Арцизькою районною державною адміністрацією 04.04.2006 року на ім'я [PERSON], останній належала земельна ділянка площею 8,66 га, яка розташована на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області (а.с. 5-7). Відповідно до заповіту, що складений 10 травня 2006 року в с. Холмське Арцизького району Одеської області, посвідченого 10 травня 2006 року секретарем Холмської сільської ради Одеської області Христовою Д.А. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо належної їй земельної ділянки площею 8,66 га та заповіла її [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 15.12.2008 року, вони звернулися до Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки за заповітом. Крім того [PERSON] та [PERSON] зазначеними заявами заявили, що є спадкоємцями за законом майна, що не охоплено заповітом після смерті їх матері [PERSON] у вигляді грошових вкладів та житлового будинку та відмовились від своєї частки спадкового майна за законом на користь [PERSON], а [PERSON] заявив про прийняття спадщини за законом у вигляді грошових вкладів (а.с. 24-26). Як видно з копії повідомлення відділу ДП «Центр державного земельного кадастру» від 19.03.2012 року, адресованого [PERSON], що виступає відповідачем у справі, для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку необхідна участь всіх спадкоємців в оформленні правовстановлюючого документа - державного акту на успадковану земельну ділянку (а.с. 27). Листами, адресованими позивачам у справі [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] пропонував у будь-який зручний для них час у добровільному порядку здійснити реєстрацію права власності на успадковану ними спірну земельну ділянку (а.с. 28 - 30). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Частина 1 статті 1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. ст. 66, 67 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину, видача якого провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Судом встановлено, що сторони у справі як спадкоємці померлої [PERSON] прийняли спадщину звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли за заповітом спірну земельну ділянку, а також як діти спадкодавця (спадкоємці першої черги за законом) відмовились від прийняття частини спадщини за законом у вигляді грошових вкладів та житлового будинку на користь [PERSON] (відповідача у справі), та усі спадкоємці заявили про видачу їм свідоцтва про право на спадщину. Отже, спадкоємці [PERSON] - позивачі та відповідач, виконали свої обов'язки, визначені переліченими вище нормами Цивільного кодексу, прийнявши спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулися до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, після чого кожен з них отримав свідоцтво про право на спадщину від 27.07.2009 року за заповітом [PERSON], відповідно до якого спадкове майно складається з земельної ділянки площею 8,66 гектара, розташованої на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер 5120486400:01:001007, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по 1/3 частці спірної земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України). У 2013 році у зв'язку із набранням чинності законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у новій редакції) та «Про Державний земельний кадастр» припинено посвідчення прав державними актами на право власності на земельну ділянку і, натомість, запроваджена видача власникам земельних ділянок при первинному виникненні права власності відповідних свідоцтв про право власності на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що кожен зі спадкоємців [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину по 1/3 частці земельної ділянки площею 8,66 гектара, розташованої на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер 5120486400:01:001007, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак жоден з них не звернувся до відповідного органу державної реєстрації речових прав, із заявою про реєстрацію права власності на прийняте у спадщину нерухоме майно, в даному випадку прийнятої у спадщину частки земельної ділянки, тому суд приходить до висновку, що у жодного із спадкоємців до наявного часу не виникло право власності прийняту у спадщину частку земельної ділянки. Виходячи з положень ч. 1 ст. 356 ЦК України, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні. Звертаючись до суду з наявним позовом позивачі посилались на норму ст. 364 ЦК України, яка відповідно передбачає право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності саме співвласника. Однак, як зазначалося вище ні у позивачів, ні у відповідача, незважаючи на отримання ними свідоцтв про право на спадщину, до наявного часу право власності на успадковане майно не виникло, тому і вимоги позивачів про виділ у їх володіння та користування по 1/3 частці кожному земельної ділянки площею 8,66 гектара, розташованої на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер 5120486400:01:001007, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є передчасними, оскільки спадкоємцям [PERSON] слід спочатку відповідно до положень «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» подати відповідну заяву органу, до повноважень якого віднесено видача свідоцтв про право власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на успадковану кожним зі спадкоємців частку земельної ділянки площею 8,66 гектара, розташованої на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер 5120486400:01:001007, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка чітко визначена у свідоцтві про право на спадщину у розмірі 1/3. В судовому засіданні не було встановлено будь-яких протиправних дій, направлених на позбавлення позивачів права на спадщину або будь-якої її частини та реєстрації їх права, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач під час розгляду справи листами, адресованими позивачам у справі [PERSON] та [PERSON] пропонував у будь-який зручний для них час у добровільному порядку здійснити реєстрацію права власності на успадковану ними спірну земельну ділянку, а заявляючи у судовому засіданні про те, що позов не визнає тому що його частка у спадщині повинна бути більшою, будь яких способів захисту свого такого права не застосовував та не заявляв будь-яких вимог, а суд з урахуванням принципу диспозитивності судового процесу не вправі з власної ініціативи застосовувати заходи по захисту прав будь-якої із сторін. Позивачами суду не надано належних та допустимих доказів невизнання або оспорювання їх права на реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку з боку відповідача, що потребувало б судового захисту їх прав у спосіб, заявлений позивачами. Судом не приймаються до уваги твердження представника третьої особи реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області Бєзгіної О.В. про проведення реєстрації права сторін у справі державним нотаріусом в с.м.т. Сарата, тому звертатися до реєстраційної служби вже немає потреби, оскільки на час отримання сторонами у справі свідоцтв про право на спадщину не існувало порядку реєстрації речових прав, який діє у наявний час, її пояснення також були спростовані твердженнями позивачів, які у позові зазначили, що не можуть зареєструвати своє право на спадщину та звертались лише до Арцизького районного відділу Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», де їм було роз'яснено про неможливість видачі державних актів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що позовні вимоги позивачів є завчасними та безпідставними, а також на те, що права, гарантовані їм нормами цивільного законодавства на реєстрацію права на спадщину відповідачем порушені не були, у зв'язку з чим [PERSON], [PERSON] в позові слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed