Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження. Свої вимоги мотивує тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS]. На початку червня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Однак, виявилось, що на квартиру накладено арешт та заборона відчуження вказаної квартири. Дійсно, у 2004 році позивач отримав постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 жовтня 2004 року №772/20. Згідно постанови йдеться про примусове стягнення боргу з [PERSON] на користь АКБ «Правекс-Банк» у сумі 3365,89 грн. Просить зняти арешт та заборону на нерухоме майно, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №772/20 від 18 жовтня 2004 року; Виключити запис №1416189 від 27 жовтня 2004 року з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. Позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 жовтня 2004 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO]; заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з листа Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відповідно до положення п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік (а.с. 6). Згідно витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2016 накладено арешт на нерухоме майно; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 772/20, 18.10.2004, Районним відділом держаної виконавчої служби Оболонського району; власник: [PERSON] (а.с. 9-11). Актом державного виконавця від 24.05.2006 при примусовому виконанні виконавчого листа №22-2317, виданого 29.06.2004 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на АКБ «Правекс Банк» боргу в розмірі 3365,89 грн. отримано в рахунок часткового погашення боргу в розмірі 2400,00 грн. (а.с. 24). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно ст. 37 Закону України «Про виконаче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконаче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, враховуючи, що знищено може бути лише закінчене виконавче провадження, за яким припиняється чинність арешту, то постанова про накладення арешту та заборони на відчуження майна повинна були бути скасована державним виконавцем. У зв'язку з чим позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. У той же час, підстав для зобов'язання відповідача виключити запис №1416189 від 27.10.2004 у всі відповідні реєстри не має, оскільки Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві при скасуванні постанови зобов'язаний це зробити згідно Закону України «Про виконавче провадження». З викладеного,

Outcome: partial