Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Посилається на те, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17.11.2015 року по справі №309/2350/15-ц її позов про стягнення аліментів з відповідача задоволено частково та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Оскільки відповідач не виконує на сьогоднішній день аліментні зобовязання, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, вміє виконувати різні будівельні, ремонтні роботи та виїжджає на заробітки, а також те, що розмір аліментів призначений за рішенням суду в 2015 році, є занадто малим, не може забезпечити належного утримання їх з відповідачем неповнолітніх дітей, просила збільшити розмір аліментів призначений за рішенням суду та визначити їх в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В судове засідання представник позивачки [PERSON] -\~ [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, хоч належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада».\~ Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] (а.с.9) та донька [PERSON], [INFO] (а.с.10). Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18.12.2014 року по справі №309/4603/14-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17.11.2015 року позов [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача задоволено частково та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2015 року до досягнення дітьми повноліття(а.с.13). Згідно розрахунку заборгованості Хустського РВ ДВС від 13.03.2018 року заборгованість по аліментам з гр. [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] станом на 01.03.2018 року становить 43400,00 грн. На сьогоднішній день сума аліментів, яку сплачує відповідач згідно рішення суду від 17.11.2015 року є недостатньою для матеріального забезпечення неповнолітніх дітей сторін, оскільки вона в силу свого віку та встановленого державою прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, потребують більших витрат. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері і (або) батька у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімуму в Україні для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня до 30 квітня 2017 р. визначений у розмірі - 1689 грн., з 01 травня до 30 листопада 2017 р. - у розмірі 1777 грн., з 01 грудня 2017 р. - у розмірі - 1860 грн. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В ході судового розгляду встановлено нерегулярну сплату аліментів відповідачем на утримання дітей протягом періоду їх присудження і до теперішнього часу, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість. Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для їх нормального утримання, забезпечення і виховання, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дітей. Виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку та отримання мінливих доходів від сезонних заробітків, розмір яких встановити не можливо, суд вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, частково задовольнивши вимоги позивачки. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial