Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача-1 [PERSON] , відповідачки-2 [PERSON] , відповідачки-3 [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є наймачем та мешкає по [ADDRESS] .\~Відповідачі по\~справі є\~її близькими\~родичами,\~які зареєстровані\~в квартирі\~але ніколи\~там не\~мешкали.Комунальні\~послуги відповідачі\~не сплачують,\~між ними\~відсутні будь-які\~договірні відносини\~з приводу\~користування житловим\~приміщенням,\~добровільно знятись\~з реєстрації\~відповідачі на\~бажають тому\~просить позовну\~заяву задовольнити\~та визнати\~відповідача-1\~ [PERSON] ,\~відповідачку-2\~ [PERSON] ,\~відповідачку-3\~ [PERSON] ,\~такими,\~що втратили\~право користування\~жилим приміщенням,\~оскільки вона\~не може\~оформити субсидію. Позивачка в\~судове засідання\~не з`явилась,\~надала заяву\~про розгляд\~справи без\~її участі,\~позовні вимоги\~підтримала в\~повному обсязі,не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно із\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З акту\~№ 36\~про не\~проживання від\~31.05.2021\~року,\~який був\~складений за\~участю чотирьох\~свідків,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] зареєстровані\~але не\~проживають за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.\~10).\~ \~ З довідки № 34/№9/№1 від 25.05.2021 року про реєстрацію та склад сім`ї, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою не проживають (а.с. 11). Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звреєстровані але не мешкають у квартирі [ADDRESS] , не сплачують за комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратили право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачів не існує. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню, оскільки дії відповідачів порушують права власника, нерухомого майна на вільне користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved