Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка 19 серпня 2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів (а.с.2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини та своєї дружини відповідач не надає. Шлюбні відносини між сторонами на теперішній час фактично припинені. А також наголошуючи на тому, що причиною розпаду родини є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд розірвати шлюб із відповідачем, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнути на свою користь з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Стягнути із відповідача на свою користь судові витрати по справі. В судове засідання позивачка в особі свого представника за договором адвоката [PERSON], не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. На попередньому судовому засіданні представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в особі свого представника за договором адвоката [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні. Повний текст складений 27 листопада 2015 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружив, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 08 лютого 2013 року Красногрвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис №73 (а.с.9). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 8,15). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач та відповідач втратили один до одного почуття взаємної поваги, любові, дружби та взаємодопомоги. Мешкають окремо з серпня 2015 року, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають намірів щодо підтримання шлюбних відносин. При таких обставинах, суд вважає, що сімя сторін існує формально і розпалася остаточно, примирення сторін є не можливим, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини в судовому порядку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до її повноліття, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 77 Сімейного Кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ст.79 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання дружини в судовому порядку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 974,40 грн. за вимоги майнового характеру, також на користь позивачки сплачений судовий збір збір в сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1\~200,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved