Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказала, що 17 лютого 2010 року шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області за актовим записом №20 від 17 лютого 2010 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний момент проживає з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №232, виданою 03 лютого 2020 року Білобожницькою сільською радою. Зазначає, що 10 січня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №1 в Книзі реєстрації шлюбів Мишківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.. Від даного шлюбу у них є син - [PERSON] , [INFO] , який на даний момент також проживає з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №232, виданою в 03 лютого 2020 року Білобожницькою сільською радою. Вказує, що на даний момент вона не працює, виховує дітей та перебуває на повному утриманні чоловіка і намагається виконувати всі ті обов`язки необхідні для належного забезпечення обох дітей. Натомість відповідач коштів на утримання спільної дитини не надає, участі в житті сина, [PERSON] , не приймає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовлити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, судом належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи заяву позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 17 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області за актовим записом №20 від 17 лютого 2010 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження від 08 серпня 2007 року. Син на даний момент проживає з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №232, виданою 03 лютого 2020 року Білобожницькою сільською радою. 10 січня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №1 в Книзі реєстрації шлюбів Мишківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області. Після одруження їй присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу з [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження від 03 січня 2013 року. Син на даний момент також проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №232, виданою в 03 лютого 2020 року Білобожницькою сільською радою. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не виконує обов`язки по утриманню дитини, ним не надано доказів про його важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти, становище, в той же час позивачкою не подано суду доказів, що відповідач працює та не подано доказів, які підтверджували отримання відповідачем стабільного та регулярного заробітку, що дозволяло б суду задоволити позов на суму 1500 гривень на дитину щомісячно, як про це просить позивачка, а тому позов слід задоволити частково, визначивши суму щомісячної сплати аліментів в розмірі 1200 ( однієї тисячі двісті) гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору з відповідача підлягає в користь держави.

Outcome: approved