Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили суд визнати розмір часток [PERSON] , померлого [INFO] і [PERSON] , померлої [INFO] , в нерухомому майні - домоволодінні [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 33,1 кв.м, та господарських побудов: «Б» - погріб, «В» - вбиральня, І - водоколонка, ІІ - замощення, № 1-4 паркан, визначивши, що кожному з них за життя належало право власності на Ѕ частину вказаного домоволодіння. Крім цього, позивачі просили суд встановити юридичний факт, що [PERSON] та [PERSON] доводилися батьками [PERSON] , та відповідно позивачі [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON] та [PERSON] . Також позивачі просили суд визнати за кожним з них право власності на 1/16 частину домоволодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; а також право власності на 13/32 часток вказаного домоволодіння за [PERSON] та [PERSON] , кожним окремо, в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказували, що домоволодіння [ADDRESS] , яке є предметом спору, за життя належало їх діду [PERSON] та бабі [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Титульним власником домоволодіння вказаний [PERSON] , однак майно набуте в період шлюбу діда та баби, а відповідно набуло статусу спільної сумісної власності, в якій частки подружжя були рівними. [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] та їх син [PERSON] , який є відповідно батьком та чоловіком позивачів. [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла його мати [PERSON] , дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала в спірному будинку, заповіту за життя не склала. Її онуки [PERSON] та [PERSON] , претендують на спадщину, яка відкрилася після смерті баби відповідно до ст. 1266 ЦК України, відповідно на ту частку майна, яка б належала їх батькові [PERSON] , якби він був живим на момент відкриття спадщини після смерті баби. Однак, при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, вони отримали постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з не виділенням шлюбної долі у майні померлих діда та баби, видачею свідоцтва про право власності на домоволодіння на ім`я [PERSON] після його смерті, не підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та його батьками, оскільки в свідоцтві про його народження прізвище батьків вказано російською мовою як « [PERSON] » та « [PERSON] », замість відповідно « [PERSON] » та « [PERSON] ». Крім цього, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які її не оформлювали. Вказані обставини позбавляють позивачів можливості оформити спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим вони звернулися до суду з вказаним позовом. Позивачі, які беруть участь у справі через представника, до суду з`явилися, але від представника позивачів через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, на позовних вимогах наполягали (а.с. 85). Відповідач - Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи участь свого представника у розгляду справи на забезпечила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 53). Відзиву не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, в тому числі у підготовчому засіданні, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позов визнано відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя перебував у шлюбі з [PERSON] та мав сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 26), копіями свідоцтв про його одруження та народження [PERSON] (а.с. 24, 25). Той факт, що [PERSON] є народженим [PERSON] та [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.25), зазначення у якому прізвищ його батьків на російській мові « [PERSON] » та « [PERSON] », а також імені матері як « [PERSON] » замість « [PERSON] » (українською), суд вважає помилковим, оскільки в свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON] їх прізвища вказано як « [PERSON] » (а.с.24). Беручи до уваги сукупність всіх доказів досліджених у судовому засіданні, неможливість встановлення факту родинних відносин в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про доведення юридичного факту, що [PERSON] доводився сином [PERSON] та [PERSON] , а відповідно, його діти [PERSON] та [PERSON] , є рідними онуками [PERSON] та [PERSON] по лінії батька. За життя [PERSON] було прийнято рішення виконавчого комітету Криворізької районної ради народних депутатів від 27.11.1987 № 309, на підставі якого на його ім`я Новопільською сільською радою видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок від 19.08.1993, згідно з яким останньому на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с.30). Як слідує з вказаного свідоцтва, його видано на ім`я [PERSON] [INFO] , тобто вже після його смерті. Разом з тим, суд враховує, що це свідоцтво видавалося на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької районної ради від 27.11.1987, яке приймалося за життя останнього. Оскільки свідоцтво про право власності на будинок є лише документом, який посвідчує право власності, що виникло на підставі рішення компетентного органу - виконавчого комітету Криворізької районної ради народних депутатів, суд приходить до висновку, що у [PERSON] за його життя виникло право власності на вказаний житловий будинок. Даний факт підтверджується також довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ», згідно з якою право власності на спірне домоволодіння зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на [PERSON] (а.с.62). Відповідно до експлікації домоволодіння [ADDRESS] , воно складається з житлового будинку А-1 загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 33,1 кв.м, та господарських побудов: погреба - «Б», вбиральні - «В», водоколонки - І, замощення - ІІ, № 1-4 паркана (а.с.31-34). Вартість вказаного домоволодіння складає 90000,00 грн., що підтверджується звітом незалежної оцінки (а.с.48). За [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Новопільської сільської ради народних депутатів Криворізького району від 27.07.1993 № 27/12, закріплювалася присадибна земельна ділянка площею 0,36 га по [ADDRESS] (а.с.35). Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1353-VIII, с. Чапаївка Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області перейменовано на с. Степове. Статтею 22 КЗпШС, який був чинним на час виникнення права власності на вказане домоволодіння, визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У зв`язку з чим, беручи до уваги перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] в період набуття права власності на вказане домоволодіння, суд приходить до висновку, що вказане домоволодіння набуло статусу спільної сумісної власності, в якій частки подружжя були рівними, оскільки доказів протилежного суду не надано, тобто кожному з них належало право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння. Згідно з довідкою Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 13.03.2019, наявної в матеріалах спадкової справи [PERSON] , [PERSON] до дня своєї смерті проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.77), разом з [PERSON] , сином [PERSON] та його сім`єю. Заповіт від його імені не посвідчувався (а.с.77). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, яка підлягають застосуванню до правовідносин щодо спадкування після смерті [PERSON] , визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном, яке здійснене протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги спадкування є, в рівних частках, діти, дружина та батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що спадкування після смерті [PERSON] здійснювалося за законом, при цьому право на спадкове майно в рівних частках, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, зокрема спірним домоволодінням, прийняли дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON] . Тобто, кожному з них, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належало право власності на ј частину спірного домоволодіння (1/2 частка [PERSON] в спільному майні подружжя / 2 = 1/4). При цьому, [PERSON] , з урахуванням її частки в спільному майні подружжя - Ѕ частина та частки отриманої в порядку спадкування після смерті [PERSON] - ј частина, за життя фактично належало право власності на ѕ частини спірного домоволодіння. Однак, як слідує з інформації наданої Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою Головного ТУЮ у Дніпропетровській області від 27.06.2019 за вих. № 1982/02-14, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.63). [PERSON] за життя перебував у шлюбі з [PERSON] та мав двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно копіями свідоцтв про одруження та народження дітей (а.с.22-24). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.04.2004 (а.с.28). Згідно з довідкою Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 27.06.2019 (а.с.63), спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.63-64). Як слідує з довідки Новопільської сільської ради Криворізького району від 13.03.2019, [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , матір`ю [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON] (а.с.72). Відповідно до ст. 1216 -1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що спадкова маса після смерті [PERSON] складалася з ј частини спірного домоволодіння, право на яке він за життя набув у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Оскільки [PERSON] заповіту за життя не склав, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після його смерті були: мати [PERSON] , дружина [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. Вказані обставини підтверджуються довідкою Новопільської сільської ради Криворізького району від 13.03.2019 № 478/7/02-29 (а.с.72), постановою нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 29.03.2019 (а.с.83), довідкою Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 27.06.2019, згідно з якою спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.63). Беручи до уваги рівність часток спадкоємців, за відсутності доказів про існування між ними іншої домовленості, суд приходить до висновку, що кожен із спадкоємців [PERSON] після його смерті в порядку спадкування за законом набув право на 1/16 частину домоволодіння [ADDRESS] (1/4 частка належна [PERSON] / 4 спадкоємця =1/16). При цьому, частка [PERSON] у даному домоволодінні зросла до 13/16 (3/4 + 1/16). [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2010, виданим виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.27). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, згідно з якою з заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с.66-67), які мають право на спадкування в порядку ст. 1266 ЦК України, тобто як онуки спадкодавця, вони спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їх батькові [PERSON] , якби він був живими на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . На час відкриття спадщини після смерті баби онуки проживали з нею у спірному домоволодінні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.69). [PERSON] за життя заповіту не склала, тому суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті баби в порядку ч. 1 ст. 1266, 1268 ЦК України, а тому виходячи з рівності їх часток у спадщині, кожний з них набув право на 13/32 частку спірного домоволодіння (13/16 частка баби на момент її смерті / 2 онуків = 13/32). З урахуванням належної [PERSON] та [PERSON] частки після смерті батька - 1/16 та частки набутої після смерті баби, кожному з них, окремо, належить право на 15/32 частини вказаного домоволодіння (1/16 + 13/32 = 15/32). Позивачі зверталися до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття вказаної спадщини та видачі їм свідоцтв про право на спадщину, але постановою нотаріуса від 29.03.2019 їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних зв`язків між [PERSON] та його батьками, оформленням свідоцтва про право власності на домоволодіння вже після смерті діда, а також з підстав не визначення часток померлих баби та діда у спільному майні подружжя (а.с.11). Вказані обставини унеможливлюють оформлення позивачами права власності на спадкове майно в позасудовому порядку, тому

Outcome: approved