Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом покликаючись на те, що, 03 березня 2014 року помер [PERSON]. Оскільки за життя померлий заповіту не склав після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, а саме на ? частку квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями спірного майна після смерті [PERSON] є позивачі, та як постійно проживали разом з померлим, продовжують проживати у квартирі та доглядають за нею, а отже, вважають, що фактично вступили в у правління спадковим майном, а тому просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на спірне майно. Позивачі в судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задоволити. Представник Дрогобицької міської ради [PERSON] щодо задоволення позову покладається на думку суду, про що подав відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволенню з огляду на таке. Матеріалами справи встановлено, що 03 березня 2014 року помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серія І-СГ № 348403 від 04.03.2014 року). Оскільки за життя померлий заповіту не склав після його смерті відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, а саме на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22023693 від 28.02.2009 року та Свідоцтва про право власності на квартиру від 15.12.2008 року, виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради співвласниками вищевказаної квартири є: [PERSON], [PERSON] позивачі, які є спадкоємцями першої черги спірного майна після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] та [PERSON] є його дітьми. Оскільки, [PERSON], є онуком для спадкодавця і є спадкоємцем другої черги, то в частині позову про визнання за ним права власності слід відмовити. Згідно вищевказаного свідоцтва та витягу з Будинкової книги квартири [ADDRESS] загальна площа квартири становить 61,4 кв.м., житлова 39,5 кв.м. Крім того, встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом з померлим, продовжують проживати у квартирі та доглядають за нею, а отже, вважають, що фактично вступили в у правління спадковим майном. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки протягом встановленого законом строку спадкоємець позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. З огляду на те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, які прийняли спадщину та після його смерті вчинили усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від них причин у видачі такого їм було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення частково. Враховуючи вище наведене та

Outcome: dismissed