Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] селищної ради\~ про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування вимог вказують, що\~ 19.01.1993 року померла [PERSON], яка проживала за адресою [INFO]. Вона була власником житлового будинку та земельної ділянки розашованих за цією адресою. На час смерті була зареєстрована в будинку одна, близьких родичів не мала, спадщина після її смерті ніким не оформлялася. В 1995 році сімя позивачів вселились в цей житловий будинок, зареєструвалися та безперешкодно проживають в ньому до данного часу. За період з 1995 року по теперішній час їх сімя неодноразово проводила ремонти житлового будинку та господарських будівель, підтримувала їх та садибу в належному стані, ставилися до вказаного майна як до власного. Будь яких претензій на це майно з боку інших осіб до них протягом цього періоду не було. Таким чином, позивачі, як такі, що добросовісно заволоділи чужим майно і продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше як десяти років, просять визнати за ними право спільної часткової власності на садибний ( індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями ( прибудова, хлів, погріб), що знаходиться по вул. Зарічна, 4 у с. Харківці Старосинявського району Хмельницької області, в рівних частках по ? за кожним. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з мотивів, що викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення предстаника позивачів, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 19.01.1993 року \~у с.Харківці Старосинявського району померла [PERSON], про що свідчить копія актового запису про смерть №1 від 20.01.1993 року, наданого [PERSON] районним відділом державної роеєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями, який побудовано у 1960 р., за адресою вул.Зарічна, буд. 4 в с.Харківці Старосинявського району, що підтверджується довідками [PERSON] селищної ради №9 та №11 від 25.01.2017 року та записами в погосподарських книгах Харковецької сільської ради за 1980- 1981, 1983-1993 роки. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, яка була чинна до 13.12.1995 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР та не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. В сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Судом встановлено, що вказаний будинок був зареєстрований відповідно до чинного на той час законодавства, а саме шляхом проведення у погосподарській книзі сільської ради відповідного запису, інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Відповідно до довідок [PERSON] селищної ради № 10 та №12 від 25.01.2017 року [PERSON] на день смерті проживала одна та будь які відомості про її близьких родичів: чоловіка, дітей, сестер, братів відсутні. Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) від 22.03.2017 року №47174954. Як вбачається з архівної довідки [PERSON] обласного державного нотаріального архіву № 1315/01-21 від 10.05.2017 після смерті [PERSON], яка померла 19.01.1993 року спадкова справа не заводилася. Позивачі [PERSON] та [PERSON] ( змінила після одруження прізвище з Ярош на [PERSON]) з 07.05.1997 року перебувають в шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження серія 1-БВ №265726, видане 07.05.1997 року Харковецькою сільською Радою Старосинявського району, актовий запис № 1. Відповідно до довідки №13 від 25.1.2017 року [PERSON] селищної ради, погосподарських книг за 1991-2005 роки з 01.04.1995 року по даний час за адресою вул.Зарічна, буд. 4 в с.Харківці Старосинявського району зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO] та їх донька [PERSON],[INFO] Відповідно до будинкової книги для рестрації громадян, зазначено в розділі 1V «Реєстрація», що за адресою вул.Зарічна, буд. 4 в с.Харківці Старосинявського району зареєстровані з 14.01.1997 року [PERSON], з 20.04.1993 року - [PERSON], з 15.12.1994 року - [PERSON] та в розділі 1 «Відомості про осіб, відповідальних за ведення книги реєстрації по будинку» зазначено власником будинку [PERSON] 12.01.2017 року на імя\~ [PERSON] [PERSON] бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 75,9 кв.м., що знаходиться по вул. вул.Зарічна, буд. 4 в с.Харківці Старосинявського району. Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правиластатті 344 ЦК Українипро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Статтею 63 СКУ передбачається, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядженя майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1ст.357 ЦКУ частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна \~особа \~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, позивачами доведено факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved