Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом про визнання договору міни дійсним, вказавши в позові, що 19.11.1997 року між позивачами, [PERSON], [PERSON], що діяли від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки, [PERSON] і відповідачкою [PERSON] був укладений договір міни, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] поміняли належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], на належну відповідачці [PERSON], на праві власності квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір було укладено на Товарній Біржі «Тітан-інвест», реєстровий № Н-2463. 21.11.1997 року даний договір зареєстрований Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації записаний в реєстрову книгу № 243 № 36664. В п.2 договору вказано, що вищевказана квартира [ADDRESS] перейшла у спільну часткову власність позивачів у рівних частках. Зазначена угода між сторонами фактично виконана, позивачі проживають у вищевказаній квартирі з листопада 1997 року, а відповідачка звільнила її. Представники біржі завірили, що даний договір юридично правильний і нотаріального посвідчення не потребує. У цей час позивачі не можуть розпорядитися житлом, оскільки договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі недійсний, тому просять визнати угоду укладену між ними і відповідачкою [PERSON] дійсним. У судовому засіданні позивачі уточнили позовні вимоги, просять суд визнати договір міни дійсним та визначити ідеальні частки кожного, визнавши, що їм належить у спірній квартирі по 1/3 частці кожному. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, по останньому відомому місцю помешкання не мешкає, тому суд вважає можливим розглянути справу згідно ст.110 п.9 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 241 ЦК України (в редакції 1963 р.) передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до ст.242 ЦК України (в редакції 1963р.), який діяв на момент укладення угоди міни, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не впливає з змісту відносин сторін. Статтею 128 ЦК України (в редакції 1963р.) передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Оскільки угода була фактично виконана - відповідачка передала позивачам ключі від квартири, вони переселилися у квартиру [ADDRESS] і проживають в ній, а відповідачка звільнила квартиру. У відповідності зі ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Окрім цього, на біржі 19.11.1997 року дана угода була зафіксована договором. Згідно ст.112 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв під час укладення договору міни спірної квартири і ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, тому, кожному зі співвласників, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частці квартири [ADDRESS].

Outcome: approved