Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.10.2003р. між сторонами зареєстровано шлюб; від шлюбу мають двох дітей; подружнє життя виявилось не вдалим; не існує спільних інтересів; відповідач не приймав участі у веденні домашнього господарства; з 2016р. шлюбні відносини фактично припинені; примирення не можливе. Позивачка вказує, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідачем не надається. Позивачка, уточнивши позовні вимоги (а.с.26-28), просить суд розірвати шлюб, стягнути на утримання дітей аліменти у твердій сумі у розмірі 7500,00 грн. на місяць. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2021 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.21.22). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.32,33). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2021 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.88,89). Відповідачем подано відзив на позовну заяву (35-39), який судом не приймається до розгляду, оскільки останнім не дотримання умов положення ч.4 ст.178 ЦПК України, якою передбачено, що відзив та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву д суду. Відповідачем не подано підтвердження про направлення позивачці відзиву не позов. Позивакою подано відповідь на відзив, у якому вказується про те, що вона випадково дізналась про відзив відповідача на позовну заяву, при цьому відповідь останньою не підписано. Частиною 2 ст.179 ЦПК встановлено, що відповідь на відзив підписується позивачем або його представником. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази, суд дійшов про часткове задоволення позову в частині вимог стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, вказуючи, що відповідачем надавалась матеріальна допомога, але не у достатній мірі. Стороною відповідача визнається позов в частині розірвання шлюбу, заперечуючи проти вимог щодо стягнення аліментів, вказується на те, що відповідач на прохання старшої доньки перераховував гроші кошти на картковий рахунок; отримує мінімальну заробітну плату; надає матеріальну допомогу пристарілим батькам та тітці. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.10.2003р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, за актовим записом № 946 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох дітей, доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , актовий запис 1524, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві 03.12.2003р.(а.с.5). Доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] актовий запис 798, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві 31.05.2013р. (а.с.6). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову про розірвання шлюбу. Позивачкою заявлено вимога про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошові сумі - 7500,00 грн. на дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитину певного віку, зокрема, на дітей віком від 6 до 18 років - розмір прожиткового мінімуму для дитину становить 2510,00 грн. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачкою, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд виходить з вимог позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», котрими визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2 500,00 грн., на кожну дитину, щомісячно, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України. Доводи позивача про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, а саме: в розмірі 7500,00 грн. на обох дітей, судом відхиляються у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем об`єктивних доказів з даного приводу не надано і судом не встановлено. При цьому, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Крім того, на думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей буде відповідати інтересам та потребам останніх. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню . Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати.

Outcome: partial