Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 08.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №979. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони проживають окремо. Відповідач вихованням дитини належним чином не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інших дітей чи непрацездатних батьків у відповідача немає, аліментів відповідач нікому не сплачує. Вказує, що відповідач всупереч вимогам ст.180 Сімейного кодексу України утриманням дитини не займається. Вказує що з цих підстав вона у жовтні 2016 року зверталась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини та на її утримання у твердій грошовій сумі. При цьому, в процесі розгляду судом справи від відповідача надійшли письмові заперечення, згідно яких останній вказував, що він з 19.10.2016 року офіційно працює та отримує заробітну плату у розмірі 1470 грн., у зв'язку з чим позивачкою було змінено позовні вимоги, а саме стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходів. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2016 року до настання повноліття дитини; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року. Також стягнуто з відповідача судовий збір на користь держави. Як стверджує позивач, вказаним рішенням суду встановлено той факт, що у відповідача на утриманні інших дітей немає, як немає і непрацездатних батьків чи інших утриманців. При цьому, в ході звернення позивачки до Косівського районного відділу ДВС, нею було отримано відповідь від 22.02.2017 року, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] звільнився з роботи 30.12.2016 року. У зв'язку з наведеним, вона просить на даний час змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Також вказує, що з 26 липня 2013 року вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та являється інвалідом першої групи підгрупи А загального захворювання, отримує тільки пенсію та інших джерел доходу не має. Матеріальне становище позивачки є нужденним, вона потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з наведеним також просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. На основі викладеного, позивач просить суд змінити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON], а саме стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до настання повноліття дитини та стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Позивач та її представник в судове засідання, призначене на 10 травня 2017 року не з'явились, однак представник позивача спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи спрямував до суду письмові заперечення на позов, згідно яких позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що після набрання рішенням суду від 22.12.2016 року про стягнення з нього аліментів він справно сплачував аліменти на утримання позивачки та неповнолітнього сина. Вказує, що на даний час він ніде не працює, роботу знайти вкрай важко, вказана у позові сума буде для нього матеріальним тягарем. Також вказує, що оскільки йому не відомо на що позивачка витрачатиме ці кошти, тому не погоджується зі стягненням з нього аліментів на утримання позивачки, в той час як згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №979, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2016 року до настання повноліття дитини; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року. Також стягнуто з відповідача судовий збір на користь держави (а.с.9-10). Також вказаним рішенням суду встановлено факт відсутності на утриманні відповідача інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї. Також, як вбачається з копії рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.01.2017 року (а.с.33), яке набрало законної сили 26.01.2017 року, шлюб між сторонами було розірвано. При цьому, з відповіді Косівського районного відділу ДВС від 22.02.2017 року №1879/126-34/05 (а.с.12), згідно довідки ТзОВ «Рожнівський Сількомунгосп» від 18.01.2017 року боржник ([PERSON].) працював маляром-штукатуром з 19.10.2016 року по 30.12.2016 року, аліменти станом на 31.01.2017 року сплачено в сумі 1420 грн., заборгованість по аліментам станом на 31.01.2017 року складає 2182,48 грн. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON], зобов'язаний утримувати малолітню дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Також, відповідно до вимог ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 вказаної статті СК України передбачає, що якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. При цьому судом встановлено, що позивач є інвалідом першої групи по загальному захворюванню, що підтверджується копією пенсійного посвідчення позивачки (а.с.13). Факт хвороби позивачки підтверджується також наявними в матеріалах цивільної справи письмовими доказами. Також з рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2016 року, що набрало чинності, вбачається, що позивачка з 26.07.2013 року перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач офіційно на даний час не працює, регулярних доходів не отримує, що підтверджується також його письмовими запереченнями. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом встановлено, що у відповідача інших непрацездатних членів сім'ї чи дітей, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, немає. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Разом з тим, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статтей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 СК України, не може обмежуватися. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підлягає частковому задоволенню з вищенаведених підстав. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, ч.1 ст.79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач є молодою, працездатною особою, інших непрацездатних членів сім'ї чи неповнолітніх дітей на його утриманні не перебуває. Посилання відповідача як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки на те, що позивач не дає йому бачитись з дитиною, на думку суду, не впливає на вирішення заявлених позовних вимог в цій частині. При цьому, згідно наданих письмових заперечень, відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 500 грн. та зазначає, що за попереднім судовим рішенням сплачував на утримання сина і дружини близько 735 грн. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 800 гривень з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.03.2017 року до настання ним повноліття, а також з [PERSON] слід стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 400 гривень з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 06.03.2017 року, враховуючи також і той факт, що позивач є інвалідом першої групи та позбавлена можливості працювати та отримувати дохід.

Outcome: partial