Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] з тих підстав, що останні з кінця грудня 2012 року без поважних причин в зазначеному житлі не проживають. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона та її чоловік є власниками житлового будинку [ADDRESS]. З відповідачами у них склались дружні стосунки, тому на початку вересня 2008 року вони з чоловіком зареєстрували відповідачів в своєму будинку, так як останні являються громадянами Узбекистану і без реєстрації не могли отримати ліцензію на реалізацію товарів на ринку в м. Ніжині. Реєстрація місця проживання дала право на влаштування неповнолітнього [PERSON] до Ніжинської гімназії № 3. В кінці грудня 2012 року у відповідачів захворіла мати, яка проживала в Узбекистані, тому вони забрали дитину з школи, де остання навчалася і всі повернулись до Узбекистану. На даний час відповідачі продовжують бути зареєстрованими у будинку, власниками якого є вона та її чоловік., чим створюють перешкоди в користуванні та розпорядженні їх власністю. Просила задовольнити позов і визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позов, давши аналогічні пояснення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачів і бачила як майже два роки в будинку позивачів мешкали особи узбецької національності разом з неповнолітньою дитиною. Починаючи з 2013 року вона не бачила даних осіб у сусідів. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з позивачами, останні два роки вона не бачить людей узбецької національності, яких раніше бачила у сусідки. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, тому суд розглянув справу в їх відсутність з винесенням заочного рішення. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради в судове засідання не з'явився надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно договору купівлі-продажу від 31.08.1998 року посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу позивачі є власниками будинку [ADDRESS] (а.с 12). З довідок Ніжинського міського відділу управління державної міграційної служби України в Чернігівській області від 28.05.2014 року та домової книги на будинок (а.с 15-17) вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 11.10.2012 року зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі стверджували, що відповідачі з кінця грудня 2012 року, тобто більше року не проживають в належному їм будинку. Дані твердження не спростовані жодним доказом та підтверджуються довідкою вуличного комітету № 25 виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 38 від 13.05.2014 року (а.с. 5), яка була досліджена в судовому засіданні, а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]., які були допитані в судовому засіданні. Крім того з довідки Ніжинської гімназії № 3 від 14.05.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчався у вказаному закладі з 01.09.2008 року по 25.12.2012 року, що підтверджує твердження позивачів про те, що в кінці грудня 2012 року відповідачі забрали дитину зі школи і виїхали з м. Ніжина (а.с 14). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім'ї власників житла, дані про укладення з ними договору найму житлового будинку також відсутні. Норма закону яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім'ї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК УРСР та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст.405 ЦК України. На думку суду позивачі довели той факт, що відповідачі понад один рік не проживають за місцем реєстрації в житловому будинку [ADDRESS], тому [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved