Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, на підтвердження чого зазначила, що з 24 серпня 2002 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в Іванковецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис №4. Від спільного проживання дітей немає. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємоповаги один до одного, різні погляди на життя, що привело до того, що у 2003 році припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до судового засідання подала заяву, в якій позов підтримала, просила шлюб розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 24 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб в Іванковецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №069551. Від спільного проживання дітей немає. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, позивачка миритись не бажає, на розірванні шлюбу наполягає, вказуючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердила в поданій заяві. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення і вимоги позову є обґрунтованими, а тому задовольняє позов. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved