Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивачі вказують, що їм на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини замельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий №1823184000:07:004:0026, загальною площею 2,4601 га., яка знаходиться на території Малобраталівської сільської ради. На початку 2016 року позивачам стало відомо, що СФГ «Едельвейс» 26.10.2015 року зареєструвало в Реєстраційній службі право оренди земельної ділянки строком на 15 років. З даного приводу позивачі категорично заперечують, оскільки договору оренди земельної ділянки вони з відповідачем не укладали, про умови оренди землі не домовлялися, земельну ділянку не передавали, жодних офіційних документів з даного приводу не підписували і наміру передавати її в оренду відповідачу не мали. Наявний в договорі оренди підписи, як Орендодавців, позивачам не належать та є вчинені невідомою позивачам особою, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачів у попереднє судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі та просить справу слухати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у попереднє судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим №1823184000:07:004:0026, загальним розміром 2,4601 га. Відповідно до договору оренди землі від 21.10.2015 року [PERSON] та [PERSON] передали в оренду СФГ «Едельвейс» строком на 15 років 2/3 частини земельної ділянки загальним розміром 2,4601 га. з кадастровим номером 1823184000:07:004:0026 . Акт прийому передачі вказує, що [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] 2/3 земельної ділянки площею 2,4601 га. Таким чином відповідно до ст. 210 ЦК України передбачено, даний правочин є вчиненим і даний договір оренди земельної ділянки є укладеним. Позивачі заперечують свої підписи на укладеному договорі, посилаючись на те, що даний договір вони не підписували. Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першо-третьою, п'ятою-шостою ст. 203 Цього кодексу. Статею 203 ЦК України встановлені умови дійсності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати відповідний обсяг цивільної дієздатності Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказується, що недійсним може бути визнано лише укладений правочин. І не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Судом встановлено, що при укладанні даного договору оренди землі були порушені дві вимоги щодо умов дійсності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. А саме: вимога про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачі не підписували договору оренди з відповідачем, представник відповідача визнав позов, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved