Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вище названим цивільним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 29 квітня 2014 року за договором позики надала безвідсоткову позику відповідачеві по справі [PERSON] строком до 20 травня 2014 року у розмірі 3 200 доларів США. Станом на 27 січня 2015 року відповідачка повернула позивачеві 29 000 грн, тому позивач просить стягнути з відповідача 7 905 грн боргу за договором позики та судові витрати по справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи у її відсутність або про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з договору, оригінал якого залучений судом до матеріалів справи, відповідач [PERSON] 29 квітня 2014 року за договором позики отримала у борг без сплати відсотків 3 200 доларів США на строк до 20 травня 2014 року. Згідно копії розписки від 29 квітня 2014 року (а.с. 8), [PERSON] отримала вд позивачки 3 200 доларів США. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що [PERSON] отримала у борг29 квітня 2014 року від [PERSON] кошти в сумі 3 200 доларів США, які мала повернути у строк до 20 травня 2014 року. Факт наявності у [PERSON] оригіналу договору позики та розписки, свідчить про існування між сторонами зобов»язальних правовідносин. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка отримала від позивачки грошову суму у розмірі 3 200 доларів США, які зобов'язався повернути до 20 травня 2014 року, про що свідчить договір позики від 29 квітня 2014 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи, однак свій обов'язок по поверненню грошей виконала частково, повернувши 29 000 грн. Таким чином, суд вважає, що між сторонами укладено договір позики, факт укладення договору позивачем належним чином підтверджений, а оскільки відповідач у встановлений строк борг не повернув в повному обсязі, то позивач має право вимагати його повернення з застосуванням положень ст. 625 ЦК України. Суд враховує, що відповідно ст.59, 64 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення залишку боргу за розпискою є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 218, 625, 1046, 1047, 1049;

Outcome: approved