Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просять: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 785002 грн., з них: сума основного боргового зобовязання 509600 грн.; відсотки 275402 грн., а саме: на користь [PERSON] - 392501 грн., та на користь [PERSON] - 392 501 грн. В обґрунтування позову навели наступне. В січні 2012 року [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] та [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 16900 доларів США, що станом на день передачі коштів відповідно до курсу національної валюти складало 135200 грн. На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачами було складено розписку та зазначено строк повернення грошових коштів - 08.12.2014 року. Станом на 08.12.2014 року грошові кошти повернуто не було. Відповідно до курсу національної валюти станом на 08.12.2014 року 1 долар США = 15.52 грн., тобто станом на день повернення позики, сума боргу в еквівалентному розмірі до гривні склала 16900 дол. США х 15.52 грн. = 262288 грн. Відповідачі уникають від зустрічей з ними, позивачами, станом на день подачі позову грошові кошти не повернуто. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України,позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до вимог ст.625\~ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з викладеного розмір процентної ставки за користування запозиченими грошовими коштами, який сторонами не визначався, тобто щомісячна плата за користування чужими грошима, становить саме 3 % щомісячно від суми позики, тому сума щомісячних процентів, яка підлягає сплаті позикодавцю за користування його грошима, повинна розраховуватися з наступного: 262288 грн. (сума боргу на день повернення коштів визначений умовами договору позики в гривневому еквіваленті) х 3% = 7868 грн. 64 коп. Виходячи з викладеного, зважаючи, що боргові зобовязання відповідачів не виконані, враховуючи положення ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України,\~згідно якої,\~уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, будь яких домовленостей між позивачами та відповідачами не було, ч. 2 ст. 533 ЦК України, гідно якої датою платежу вважається дата прийняття судового рішення, вважають, що розмір боргового зобовязання повинен розраховуватись з наступного. Станом на жовтень місяць 2017 року відповідачі протягом 35 місяців з останнього дня сплати за договором позики прострочили виплату боргових зобовязань, тому загальна сума відсотків за період прострочення складає: 7868,64 х 35= 275 402 грн.40 коп. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, зважаючи на курс валют встановлений на день подачі позову НБУ (1 дол. США = 26 грн.) вважають, що загальна сума боргу відповідачів станом на день подачі позову розраховується з наступного. 509600 (еквівалент основного зобовязання в національній валюті України) + 275402 (3% річних за час прострочення виконання боргового зобовязання за договором позики) = 785002 грн. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та підтвердила йог зміст. При цьому пояснила, що гроші відповідачу були передані приблизно за рік до 2013 року. Після цього він якусь частину грошей віддав, та взяв ще суму грошей. Після цього була складена друга розписка у неї вдома. [PERSON] при написанні розписки не було. Дата зазначена у розписці як «08.05.14» це дата, яку відповідач зазначив, коли пообіцяв віддавати кожного місяця по 200 доларів. В той день, тобто 8 травня 2014 року, [PERSON] дійсно віддав 200 доларів. Передаючи 200 доларів і зазначаючи, що він буде кожен місяць віддавати по 200 доларів, вона особисто сприймала як заохочення для повернення йому довіри. Розписку відповідач писав на ксерокопії свого паспорту, що було більше довіри до нього. В позові представник невірно зазначив, що 16900 доларів були передані в січні 2012 року, гроші передавалися насправді раніше. Далі уточнивши пояснення, зазначила, що до 2011 року ні вона, ні [PERSON], не були знайомі з [PERSON] У 2012 році [PERSON] взяв у них 16100 доларів США. Ці гроші до 5 січня 2013 року не повернув. Тому встановили новий строк повернення грошей, а саме до 8 грудня 2014 року. Нова розписка була складена 8 травня 2014 року. При цьому відповідач сказав, що до грудня 2014 року він буде віддавати по 200 доларів, щоб вона не сумнівалася, що він поверне борг. Доповнивши пояснення, зазначила, що їх з [PERSON] познайомив [PERSON] у жовтні 2011 року у селі Новоолександрівка, а саме в кафе, куди їх привів [PERSON] При знайомстві був присутній її син [PERSON] Коли передавалися гроші, точно не памятає, або у вечір знайомства, або пізніше. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю. При цьому пояснив, що до 8 травня 2014 року не було домовленості про те, що борг буде віддаватися частинами. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю. При цьому пояснив, що відповідачі у шлюбі не перебували. Другу розписку [PERSON] написав помилково, так як перебував у стані алкогольного спяніння. Строк виконання зобовязання відповідача закінчився 8 травня 2014 року, тобто до дати коли він зобовязався віддати борг частинами, а саме по 200 доларів щомісячно. Наполягає, що боргу з боку відповідача [PERSON] не існує. Також підтвердив зміст відзиву в якому відповідач [PERSON], проти позовних вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] заперечує в повному обсязі, оскільки вважає, що відповідачами пропущено строк позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, статтею 261 цього ж Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до наданої відповідачем розписки, строк погашення заборгованості збігав 05.01.2013 року. Таким чином, на момент предявлення позову сплив трирічний термін позовної давності. Не погоджується із зазначеним фактом про те, що договір позики було укладено в січні 2012 року. Даний позов було укладено раніше - в січні 2008 року. Вказує, що з [PERSON] в шлюбі на момент укладання договору не перебував, про укладення даного договору їй відомо не було. Згоди на укладання договору позики остання не надавала. Також заперечує проти розрахунку суми заборгованості наведеної в позові. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказує, що позивачі в розрахунку відсотків за користування позикою зазначають, що оскільки розмір користування запозиченими коштами не визначався, то щомісячна плата за користування чужими грішми становить 3 % щомісячно, тобто 275402 грн. 40 коп., виходячи з розрахунку: 262288 грн. (сума боргу на день повернення коштів) х 3 % = 7868 грн. 64. та 7868 грн. 64 коп. (3 %) х 35 місяців прострочення повернення позики = 275402 грн. 40 коп. Вважає, що даний розрахунок суперечить вимогам ст. 625 ЦК України. Договором позики не було передбачено сплату процентів за користування позиченими грошовими коштами, тобто боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. 3 % річних від простроченої суми дорівнюють 7868 грн. 64 коп. Тобто за строк прострочення зобовязання, відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України може бути нараховано: 7868,64 грн. (3 % річних): на 12 місяців = 655,72 грн. (щомісячна оплата процентів) 655,72 грн. х 35 місяців (строк прострочення позики на думку позивача) = 22950,20 грн. Враховуючи наведені позивачами суму основного зобовязання за договором позики 16900 доларів США та курс національної валюти зазначений позивачем ( 26 гривень за 1 долар США) сума заборгованості повинна була складати: 16900 доларів США х 26 гривень = 439400 грн. 00 коп. Вказує, що позивачі необґрунтовано, без належного розрахунку зазначили суму основного зобовязання 509600 гривень. Вважає вимоги позивачів щодо стягнення з відповідачів боргу в сумі 509600 грн. заборгованості за основним зобовязанням та 275402 грн. (3 % річних за прострочення виконання боргового зобовязання) є необґрунтованими. Також представник відповідача [PERSON] підтримав заяву, в якій просить відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог у\~цивільній справі\~за позовом\~[PERSON],\~[PERSON]\~до [PERSON],\~[PERSON],\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~з підстав\~пропущення строку\~позовної давності.\~В обґрунтування\~заяви зазначив\~наступне.\~Вважає,\~що позивачами\~[PERSON]\~та [PERSON]\~пропущено строк\~позовної давності.\~Статтею 257\~ЦК України\~встановлено,\~що загальна\~позовна давність\~встановлюється тривалістю\~три роки,\~ст.\~261\~цього ж\~Кодексу встановлено,\~що перебіг\~позовної давності\~починається від\~дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила.\~Відповідно до\~наданої [PERSON]\~розписки,\~строк погашення\~заборгованості збігав\~05.01.2013\~року.\~Даний договір\~було укладено\~не в\~2012\~році як\~зазначає відповідач,\~а приблизно\~у січні\~2008\~року.\~Сума позики\~відповідно до\~розписки складала\~16100\~доларів США.\~Потім у\~звязку з\~наданням додаткової\~позики в\~сумі 800\~доларів США,\~загальна сума\~склала 16900\~доларів США.\~Було змінено\~дату погашення\~позики та\~порядок її\~погашення.\~Зобовязався повертати\~позивачам 200\~доларів щомісяця\~у строк\~до 08.05.2014\~року. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст.626 ЦК). Визначення поняття «зобовязання» міститься у ч. 1 ст.509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст.530, 631 ЦК). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Вказує, що сторони встановили як строк дії договору, так і строки та порядок його виконання - зі щомісячним погашенням платежів в сумі 200 доларів, останній з яких у підлягав виконанню у строк 08.05.2014 року. Наполягає, що поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК). Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Вказує, що на момент предявлення позову сплив трирічний термін позовної давності і є підстави для його застосування. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] у судове засідання 3 вересня 2018 року не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавали, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивачів та відповідача [PERSON] знає, стосунки з ними нормальні. У 2011 році до нього звернувся [PERSON] з проханням допомогти зайняти грошей. Після цього він, свідок, познайомив [PERSON] і [PERSON], щоб остання зайняла [PERSON] гроші у борг. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розписка (а.с.11), довідка (а.с.13), курс валют (а.с.17,18). Під час розгляду справи заявлялися наступні клопотання: 22 січня 2018 року представником позивачки та представником відповідача про відкладення розгляду справи, які задоволено: 14 червня 2018 року представником позивачки про виклик відповідач, яке задоволено; 22 січня 2018 року позивачами та представником відповідача про відкладення розгляду справи, які задоволено: 17 липня 2018 року представником відповідача про оголошення перерви, яке задоволено; 20 липня 2018 року відповідачкою про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого відмовлено. Суд,

Outcome: partial