Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2012 з суми у розмірі 465,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону до суми у розмірі 2318,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону. В обґрунтування позову зазначає, що у неї на утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . На виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2012 про стягнення на її користь аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] видано виконавчий лист про стягнення аліментів у розмірі 465,00 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09.10.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином не виконував свої обов`язки. На дату складання позову відповідач має заборгованість за аліментами. На момент ухвалення рішення від 07.11.2012 [PERSON] не працював, а згідно постанови державного виконавця від 27.10.2020 боржник працевлаштований у ТОВ «Калібр Профі». Вважає, що встановлений рішенням суду розмір аліментів слід збільшити до 2318,00 грн. Стан здоров`я у відповідача нормальний, інших дітей на утриманні він не має, є працездатною особою, тож справедливим та розумним буде збільшити розмір аліментів. У відзиві на позов від 18.01.2021 відповідач [PERSON] зазначає, що стягнення з нього аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є виправданим та таким, що відповідає чинному законодавству. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі №\~632/580/17 звернув увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року №\~2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Аналогічний висновок міститься в п. 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 682/3112/18. Таким чином, наявність рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2012 у справі № 0810/4977/2012, в силу норм Сімейного кодексу України і Закону України «Про виконавче провадження», забезпечує виконання основної функції аліментів участь іншого з батьків, який не проживає з дитиною в утриманні дитини в гарантованому законом розмірі, а неактуальність стягнутої суми аліментів не є підставою для перегляду їх розміру. Позовна заява [PERSON] не містить доказів змін у позивача матеріального чи сімейного стану, які могли б бути враховані при розгляді позовної заяви про збільшення розміру аліментів, а вказівка на те, що у нього на цей час є постійне місце роботи не свідчить про значне покращення його матеріального становища, оскільки теперішнє матеріальне становище тісно пов`язане із змінами в сімейному становищі. На цей час у нього є сім`я: дружина [PERSON] ; син [PERSON] , [INFO] [PERSON] не може вийти на роботу та матеріально допомогти сім`ї, оскільки весь свій час вона приділяє вихованню сина, який навчається в 1-а класі Комунального закладу освіти «НВК № 4» Дніпровської міської ради на інклюзивній формі навчання та згідно висновку інклюзивно-ресурсного центру і рекомендацій психолога не може відвідувати групу продовженого дня і потребує постійної підвищеної уваги. На цей час відповідач працює будівельником суден у ТОВ «Калібр Профі», яке знаходиться в м. Дніпрі. Його середній заробіток після сплати податків становить приблизно десять тисяч гривень, а з урахуванням виплати заборгованості з аліментів заробіток становить близько п`яти тисяч гривень на місяць. За відсутності власного житла в м. Дніпрі він разом з родиною мешкає в орендованому двокімнатному будинку на підставі договору оренди від 01.07.2019, орендна плата становить 3500,00\~грн. в місяць та додатково відшкодовуються витрати на комунальні послуги. Він один заробляє кошти на утримання сім`ї. Вважає, що на цей час стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є виправданим та таким, що відповідає чинному законодавству. У відповіді на відзив від 25.01.2021 [PERSON] не погодилась з доводами відзиву та просила задовольнити позов у повному обсязі, відмовившись від стягнення витрат на правову допомогу. Зазначила, що основною підставою для позовних вимог є те, що матеріальний стан відповідача покращився. На момент ухвалення рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2012 відповідач не був працевлаштований, його стан був гірший ніж зараз. На теперішній час відповідач офіційно працює, має регулярний дохід. Наведені відповідачем у відзиві аргументи не є поважною та достатньою підставою для того, що б робити висновок про те, що ця обставина може якось впливати на обов`язок відповідача утримувати іншу свою дитину. Відповідачем не наведено доказу, який можна було б розцінювати як належну підставу для його позиції, висловленої у відзиві щодо того, що достатнім розміром є 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивачка [PERSON] до суду не з`явилась, у заяві від 11.01.2021 просила розглянути справу за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивачки, адвокат Біліченко О.О., до суду не з`явився, у заяві від 09.02.2021 просив розглянути справу за його відсутності. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Кущ Є.Є., до суду не з`явились. У відзиві на позов від 18.01.2021 відповідач [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2012 у справі № 0810/4977/2012 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 465,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09.10.2012 та до досягнення повноліття [INFO] . На підставі вказаного рішення суду 11.12.2014 видано виконавчий лист. З розрахунку заборгованості, складеного старшим державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шваковою А.А. видно, що станом на 30.09.2020 загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 0810/4977/2012 становить 38919,90 грн. Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.10.2020 старший державний виконавець Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швакова А.А. звернула стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід у ТОВ «Калібр Профі» у розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу 38919,90 грн., а після погашення заборгованості 465,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від\~17.05.2017\~№ 2037-VIII\~частину другу\~статті 182\~СК України\~викладено в\~такій редакції: «Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У постанові Великої Палати Верховного суду від 04.03.2020 у справі № 682/3112/18 зроблено висновок, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Таким чином, наразі [PERSON] повинен сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України обидва батьки мають рівні обов`язки щодо утримання неповнолітніх дітей, та згідно зі ст.ст. 180-183 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частина 1 статті 192 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За змістом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.03.2018 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] з 03.03.2018 перебуває у шлюбі з [PERSON] . Як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.08.2018 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 03-09/05 від 06.01.2021 [PERSON] навчається у 1-а класі Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс № 4» Дніпровської міської ради на інклюзивній формі навчання. Згідно висновку ІРЦ та рекомендацій практичного психолога дитина не може відвідувати групу продовженого дня. У висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 26.12.2019 № ІРЦ-85075/2019/70834 зазначено, що [PERSON] потребує особливих освітніх потреб, має психологічні порушення. Згідно довідки про доходи від 06.01.2021 [PERSON] працює будівельником суден у ТОВ «Калібр Профі» та за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року отримав заробітну плату у розмірі 81472,25 грн. Підстав вважати належним доказом оренди житла договір від 01.07.2019 у суду немає, оскільки подана до суду незасвідчена копія цього договору не містить підписів сторін. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами у справі, суд констатує, що не знаходить достатніх підстав для збільшення розміру аліментів. Наразі матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що матеріальний стан відповідача покращився, що він наразі має змогу сплачувати аліменти у розмірі 2318,00 грн., або принаймні у розмірі більшому, ніж повинен сплачувати зараз. З поданого до суду розрахунку заборгованості видно, що відповідач до 2019 року сплачував аліменти епізодично та у незначному розмірі. З березня 2019 року та до березня 2020 року він щомісячно сплачував аліменти, але майже кожного разу у розмірі, що був меншим, ніж законодавчо встановлений мінімум. На звернення до суду відповідач мав заборгованість за аліментами, яка у декілька разів перевищувала розмір його щомісячної заробітної плати. Відомостей про те, що заборгованість відповідачем на час ухвалення рішення погашена у повному обсязі, у справі немає. Як видно з довідки про доходи від 06.01.2021, з листопада 2020 року при виплаті заробітної плати з [PERSON] утримувалась сума у розмірі 4999,05 грн. в рахунок сплати аліментів. Таким чином, до повної сплати заборгованості за аліментами [PERSON] буде виплачуватись лише 50 % заробітної плати. Урахувавши нинішній склад сім`ї [PERSON] , наявність на утриманні малолітньої дитини з особливими потребами та дружини, його розмір заробітної плати, суд приходить до висновку, що збільшення розміру аліментів на цей час буде для відповідача надмірним тягарем. Отримувана ним заробітна плата після сплати обов`язкових платежів та аліментних зобов`язань на теперішній час не забезпечує його та двох членів його сім`ї прожитковим мінімумом, тож суд не має підстав вважати, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі, більшому ніж 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed