Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Об»єдання співвласників багатоквартирного будинку «Парус», в якому просять встановити факт прийняття спадщини позивачами після померлої [INFO] [PERSON], а також визнати за позивачами право власності по 1/2 частині за кожною на [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що батько позивачів [PERSON] з 1988 року був членом ЖБК «Парус» та проживав у [ADDRESS], яка належала ЖБК «Парус». Пайовий внесок у сумі 4395 рублів 24 коп. виплатив повністю. В спірній квартирі він проживав з дружиною - [PERSON] та дітьми - [PERSON] та [PERSON]. [INFO] батько позивачів помер. Після його смерті матір [PERSON] було прийнято до членів ЖБК «Парус» та переоформлено особовий рахунок на її ім'я, а також видано ордер на квартиру. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON]. Після її смерті позивачі проживали у спірній квартирі, були прописані в ній, оплачували комунальні платежі, слідкували за її технічним станом, проводили ремонтно-будівельні роботи, купували меблі та побутову техніку. Позивачі фактично прийняли спадщину після смерті матері, вступили у володіння майном, однак до нотаріальної контори не звернулись. Тому вимушені звернутись до суду. В судове засідання позивачі подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, в якій підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали у справі, приходить до наступного. Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому суд, при постановленні рішення керується ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] помер [PERSON], який з 1988 року був членом ЖБК «Парус» та проживав у [ADDRESS], яка належала ЖБК «Парус». Згідно протоколу загальних зборів ЖБК «Парус» №68 від 08.12.1988 року матір позивачів - [PERSON] прийнято у члени кооперативу «Парус» та переоформлено особовий рахунок на її ім'я. Рішенням Виконкому Комінтернівської районного ради народних депутатів №119-3 від 21.03.1989 року дозволено нотаріальній конторі видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадщини паєнакопичення в ЖБК «Парус» на суму 4395,24 рублі на ім'я [PERSON], а іншу половину на ім'я [PERSON] та дочок [PERSON]. та [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 24.04.1989 року, [PERSON] та позивачі по справі отримали його на половину паєнакопичення, що знаходиться в ЖБК «Парус». Також 24.04.1989 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на половину паєнакопичення. Ордер на спірну квартиру було видано на ім»я [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Як вбачається з свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 20.07.1991 року та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 31.08.2002 року, та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.15). Як вбачається з довідки ЖБК «Парус» від 26.05.1989 року в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: померлі батьки позивачів та позивачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Позивачі фактично прийняли спадщину після смерті матері, вступили у володіння майном, однак до нотаріальної контори не звернулись. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки на час відкриття спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживали у спірній квартирі, вступили фактично в управління та володіння квартирою, то вони фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачами права власності по 1/2 частині за кожною на [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: partial