Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного Підприємства «Альошина» про визнання договору оренди землі недійсним. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3.720 га розташованої на території Краматорської міської ради на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 997655 від 12.12.2005 року. 2 квітня 2011 року було уклало договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення згідно до якого орендодавець [PERSON] передає ПП «Альошина» у платне строкове користування земельну ділянку загальною площею 3,18 га, яка знаходиться в межах Краматорської міської ради. Договір був зареєстрований у управлінні Держкомзему в м. Краматорську Донецької області, про що у Державному реєстрі земель була вчинена запис від 27 серпня 2012 року за №141290004000601. На підставі акту приймання-передачі обєкту оренди ПП «Альошина» прийняло в орендне користування згідно до договору оренди земельну ділянку загальною площею 3,18 га. Однак в договорі оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 2 квітня 2011 року не визначено порядок внесення орендної плати, відповідальність за її несплату та умови збереження стану обєкта оренди, що є істотними умовами договору оренди землі, то такий договір підлягає визнанню недійсним. Просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі і визнати договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 2 квітня 2011 року, укладений між [PERSON] та ПП «Альошина», недійсним, зобовязати відповідача повернути позивачці земельну ділянку площею 3.18 га розташованої на території Краматорської міської ради, яка належить [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА реєстраційний № 997655 від 12.12.2005 року. Судові витрати стягнути з відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання цивільної справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача ПП «Альошина» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що дійсно 02 квітня 2011 року між позивачкою та ПП «Альошина» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3.18 га, розташованої на території Краматорської міської ради. Відповідач всі умови договору виконував. Договір оренди був наданий сторонам Держкомземом м. Краматорська і там сторонами підписаний. Що в цьому договорі не визначено порядок внесення орендної плати, відповідальність за її несплату та умови збереження стану обєкта оренди, відповідач не винен. Зараз позивачка мабуть знайшла більш вигідні умови оренди землі і тому хоче його розірвати. Просить в задоволенню позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА реєстраційний № 997655 від 12.12.2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,18 га, розташованої на території Краматорської міської ради.( а.с.13). Як вбачається з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», у редакції, що діяла на момент укладання спірного договору, істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є: - об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; - умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; - умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - відповідальність сторін; - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про оренду землі», у редакції, що діяла на момент укладання спірного договору, відсутність у договорі оренди землі однієї із істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», у редакції, що діяла на момент укладання спірного договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення земельних часток (паїв) від 2 квітня 2011 року укладеного між ПП «Альошина» в особі директора [PERSON] та [PERSON] остання передала в оренду свою земельну ділянку площею 3,18 га на 10 років. П.37 цього договору передбачає, що договір може бути припинений шляхом його розірвання тільки за взаємною згодою сторін, або за рішенням суду. В цьому договорі не визначений порядок внесення орендної плати, відповідальність за її несплату та умови збереження стану обєкта оренди. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є, в тому числі і умови , що визначені законом як істотні. Відповідно до Постанови Верховного Суду України, від 06.02.2012 року, «У разі відсутності в договору оренди землі хоча б однієї з істотних умов, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі». Таким чином суд приходить до висновку, що договором оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 2 квітня 2011 року не визначено порядок внесення орендної плати, відповідальність за її несплату та умови збереження стану обєкта оренди, що є істотними умовами договору оренди землі, такий договір підлягає визнанню його недійсним, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів судові витрати по сплаті в дохід держави судовий збір 640 грн.

Outcome: approved