Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.09.2020 за допомогою засобів поштового листування звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] у будинку [ADDRESS] не менше, ніж протягом п`яти років до його смерті - [INFO] , визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . За змістом позовної заяви, [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина - 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , належна спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.08.2008, р.№5207, зареєстрованого в ДП «БТІ» Бердянської районної держадміністрації, р.№23637318 від 26.08.2008. Власником другої частини вказаного нерухомого майна є позивачка на підставі цього ж правочину. Спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , як стверджує позивачка, що відносяться до І, ІІ, ІІІ черги спадкування, немає, час на подання заяви на прийняття спадщину з урахуванням часу її відкриття, сплинув. Позивачка звернулась до Бердянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, на підставі постанови державного нотаріуса № 776/02-31 від 03.09.2020 у вчиненні нотаріальної дії на користь [PERSON] відмовлено у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження родинних зв`язків із спадкодавцем. Як вказано у позовній заяві, з моменту спільного придбання житлового будинку до смерті [PERSON] у 2019 році [PERSON] проживала із спадкодавцем однією сім`єю, вела спільне господарство, оскільки між ними склались фактичні шлюбні відносини, проте, державної реєстрації шлюбу не відбулося. Внаслідок того, що [PERSON] страждав на тривалу хворобу, у 2019 році для полегшення доступу до медичного обслуговування змінено реєстрацію [PERSON] за місцем проживання на адресу розташування вказаного нерухомого майна. За цією адресою [PERSON] мешкав до дня смерті. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] , крім того, у неї залишились всі особисті речі та документи померлого. З вказаних підстав, оскільки в розумінні ст.1264 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом, отже, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, із посиланням на ст.1223 ЦК України, адже в позасудовому порядку засоби правового захисту прав вичерпані, позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 22.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, визначено строк для подання учасниками справи заяв по суті справи, роз`яснено положення ч.8 ст.178 ЦПК України. Ухвалою суду від 22.10.2020 за клопотанням представника позивачки в порядку витребування доказів зобов`язано Бердянську районну державну нотаріальну контору надати засвідчену копію спадкової справи №134/2020, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , яка виконана 12.11.2020. Ухвалою суду від 17.11.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, задоволено клопотання сторони позивача про виклик свідків для допиту під час судового розгляду. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами не подано. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою місцезнаходження, правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не скористався. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи стороною відповідача також не надано, про причини своєї неявки представник не повідомив. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивачки й представника, які не заперечували проти ухвалення заочного рішення, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення позивачки, її представника, допитавши свідків зі сторони позивача, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , з [INFO] , зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області 18.03.2019, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Яблуниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, помер [INFO] у віці 57 років, актовий запис № 25 від 18.03.2019. За даними відповіді Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МЮУ №18/21.23-06-188 від 20.11.2020 на адвокатський запит, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актові записи про шлюб відносно [PERSON] , [PERSON] за період з 2008 по 15.03.2019 відсутні. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 16.08.2008 між [PERSON] , [INFO] (продавцем) та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (покупці), покупці набули у спільну часткову власність, в рівних частках кожний, житловий будинок [ADDRESS] , р.№23637318, житловою площею 31,6 кв.м, загальною площею 80,7 кв.м. Відповідно до п.1.4 договору, [PERSON] стверджував, що на момент його укладення він у зареєстрованому шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу. Тотожні обставини доведені до відома продавця за змістом п.1.5 договору й [PERSON] . Згідно з п. 3.2, 3.3 договору, право власності на придбане нерухоме майно виникає у покупців з моменту державної реєстрації договору відповідно до ст.334 ЦК України, підлягає державній реєстрації в ДП «БТІ» Бердянської райдержадміністрації. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Спіциною О.В. 16.08.2008 за р.№5207. За змістом витягу з Державного реєстру правочинів №6386484 від 16.08.2008, договір купівлі-продажу №3084770 зареєстрований приватним нотаріусом Спіциною О.В. 16.08.2008. Крім того, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ДП «БТІ» Бердянської районної держадміністрації, №19998152 від 26.08.2008, копія якого наявна у матеріалах справи, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано 26.08.2008 за №1183 в книзі 10 на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 частці) за [PERSON] та [PERSON] . За даними інформаційної довідки № 223452428 від 10.09.2020 з реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначені відомості про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна підтверджені, реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Копія довідки додана до позовної заяви. Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок, зазначений вище, самочинні будівлі на території домоволодіння відсутні. На земельній ділянці за вищевказаною адресою згідно з технічним паспортом розташовані: житловий будинок літ.А, два ганки до літ.А, сараї літ.Б,З, навіс літ.Ж, погріб літ.Е, душ літ.В, убиральня літ.Г, басейн літ.Д, хвіртка №1, ворота №2, паркани №3, 4, вимощення І. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка об`єкту нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця державним нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори Косенковим В.М. заведено спадкову справу №134/2020 на підставі заяви позивачки від 03.09.2020. Постановою державного нотаріуса Косенкова В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.09.2020 №776/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, що є доказом їх родинних та інших відносин. За змістом постанови, із документів спадкової справи вбачається, що, окрім [PERSON] інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Судом досліджено копію спадкової справи №134/2020 після смерті [PERSON] , за результатом вивчення якої склад спадкового майна, час та місце відкриття спадщини, відсутність інших спадкоємців після смерті спадкодавця та факт відмови державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії знайшли своє беззаперечне підтвердження. Крім того, під час розгляду справи, виходячи з даних спадкової справи, заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив (інформаційна довідка №61527807 від 03.09.2020). Судом також досліджено довідку виконавчого комітету Осипенківської сільської ради 31385 від 03.09.2020, видану [PERSON] , за даними якої підтверджено адресу реєстрації позивачки, засвідчено, що [PERSON] був зареєстрований по день смерті [INFO] за адресою місцезнаходження спірного нерухомого майна. Інші зареєстровані особи на момент смерті [PERSON] за цією адресою відсутні. Згідно з довідкою виконавчого комітету Осипенківської сільської ради №1579 від 04.11.2020, [PERSON] дійсно був зареєстрований за місцем проживання у будинку [ADDRESS] з 13.02.2019 по день смерті. Ця обставина визнається судом доведеною належними та допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом під час розгляду справи. Також, за даними довідки, виданої виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради №1541 від 19.10.2020, [PERSON] проживала однією сім`єю з померлим [PERSON] , 1961 р.н., у будинку [ADDRESS] з 2005 року по день смерті [INFO] . Проте, із врахуванням змісту договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 16.08.2008, а саме, п. 1.4,1.5, суд не приймає цю довідку відповідно до ст.79 ЦПК України, в якості достовірного доказу на підтвердження початку періоду спільного проживання. Проте, судом допитано свідків на підтвердження обставин спільного проживання спадкодавця [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини. Так, свідок [PERSON] надала пояснення, відповідно до яких є сусідкою позивачки, іноді, як за життя, так і після смерті [PERSON] , відвідувала будинок, у якому він мешкав із [PERSON] , вони вели спільне господарство, проживали разом протягом більше, ніж п`ять років до смерті [PERSON] , дітей не мали. Крім того, згідно з показами свідка [PERSON] , яка є сестрою позивачки, вона часто навідувалась у гості до позивачки, яка мешкала разом із [PERSON] протягом тривалого часу, однією сім`єю. Цей строк складає більше, ніж п`ять років, проте, шлюб між ними був не зареєстрований, дітей вони не мали. Зокрема, її запрошували на спільні свята. Вказані особи вели спільне господарство, покращували умови проживання. Позивачка займалась похованням [PERSON] . Також, свідок [PERSON] показала суду, що працює разом із [PERSON] , з її слів знає про обставину спільного проживання із [PERSON] протягом багатьох років однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Обізнана із тим, що [PERSON] тривалий час хворів на важку хворобу, при цьому, позивачка всіляко опікувалась ним, свідок бачила померлого за його життя разом із [PERSON] , в гостях не була, показала, що [PERSON] займалась похованням померлого. Крім того, стороною позивача надано низку фотокарток, на яких зображена вона та, відповідно до її тверджень, [PERSON] , без зазначення дат виготовлення знімків, проте, суд не приймає їх із врахуванням наведеного, вимог допустимості доказів, а також змісту ч.2 ст. 78 ЦПК України, адже, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При розгляді справи суд застосовує норми ст. 16, 29, 1216-1218, 1220, 1223, 1258, 1264, 1268, 1296-1298 ЦК України. Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За матеріалами спадкової справи, дослідженої судом, спадкоємці першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] відсутні, заповіт на випадок смерті спадкодавцем не залишений. Згідно з ч.2, ч.4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України. За змістом ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, як передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п.21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Таким чином, для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім, власне, факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи зазначене, оскільки обставина спільного проживання позивачки із [PERSON] однією сім`єю знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після його смерті, адже на час відкриття спадщини ( [INFO] ) сплинуло більше п`яти років, протягом яких вказані особи мали взаємні права і обов`язки, хоча й не перебували у зареєстрованому шлюбі. У сукупності досліджені письмові докази з показаннями свідків, підтвердженням права власності позивачки на іншу рівну частку нерухомого майна - 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , а також адреси реєстрації [PERSON] , узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, крім наведених вище у мотивувальній частині рішення, що на висновки суду по суті заявлених вимог не впливають. Оцінивши наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, обраний позивачкою спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту її оспорюваного спадкового права. Тому суд ухвалює рішення про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] протягом п`яти років - з березня 2014 року до його смерті - [INFO] , та про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , як спадкоємиці четвертої черги. Виходячи з критеріїв, встановлених ч.3,9 ст.141 ЦПК України, оскільки поданий спір не виник внаслідок неправильних дій або бездіяльності відповідача, та враховуючи позицію сторони позивачки, яка не наполягала на стягненні судового збору, сплаченого за пред`явлення позову до суду, суд дійшов висновку про те, що судові витрати в повному обсязі слід залишити за позивачкою. Вимог про стягнення інших судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, [PERSON] не заявлено.

Outcome: approved