Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вказана квартира належить їм на праві власності. 25 жовтня 2012 року у квартирі за усною домовленістю на період навчання в Україні було зареєстровано відповідача. Проте відповідач з літа 2013 року у квартирі не проживає та нею не користується, оскільки закінчила навчання в Україні та виїхала для постійного проживання до Турецької Республіки. Не зважаючи на не проживання у квартирі, відповідач не вчиняє дій щодо зняття з реєстраційного обліку, що обмежує право позивачів вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та призводить до понесення позивачами додаткових витрат на утримання квартири. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Додатково пояснили, що відповідач проживала у них (наймала кімнату) за усною домовленістю на період свого навчання в Україні, а після завершення навчання поїхала додому, забравши усі свої речі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивачі проти заочного розгляду справи не заперечували. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки представника не повідомила. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що є другом сім'ї близько 10 років, буває у позивачів 3-4 рази на місяць. Свідок знає, що позивачі здають одну кімнату дівчатам, а близько двох років тому у позивачів проживала відповідач, яка потім виїхала і більше в квартирі не проживала. Заслухавши пояснення позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 2010 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно довідки форми №3 Комунального концерну «Центр комунального сервісу» №1082/83/13 від 02 березня 2016 року, у спірній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (з 20.05.2010 року), [PERSON] (з 25.10.2012 року), [PERSON] (з 25.10.2012 року), [PERSON] (з 25.10.2012 року), а також відповідач [PERSON] (з 25.10.2012 року). З пояснень позивачів вбачається, що між ними та відповідачем фактично в усній формі було укладено договір найму кімнати у квартирі, у зв'язку з чим відповідача було зареєстровано у квартирі. З пояснень позивачів та показань свідка вбачається, що відповідач після закінчення навчання повернулася до Турецької Республіки, де постійно проживає, у спірній квартирі відповідач не проживає з літа 2013 року. Як вбачається з відповіді Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві №О-1812/125/51/03-2016 від 06 червня 2016 року, інформація про заяви та звернення відповідача у період з 2012 року відсутня. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 ст. 71 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад шість місяців, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Outcome: approved