Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та визначення порядку користування квартирою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Сторонам по справі на праві спільної часткової власності (по 1/4 частині) належить трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . З моменту приватизації у 2006 році і до 2011 року позивачі мешкали у зазначеній квартирі. Через скандали з [PERSON] позивач [PERSON] разом зі своїм чоловіком вимушена була винаймати квартиру. У 2013 році [PERSON] разом зі своїм чоловіком повернулася мешкати до спірної квартири. Позивачі зазначають, що за весь час спільного проживання постійно траплялися скандали та суперечки з вини відповідачів, що робило нестерпним спільне проживання. У грудні 2019 року між співвласниками знову трапився скандал та з цього часу Відповідачі чинять перешкоди у доступі до квартири, не дають можливості у ній мешкати. Через зазначене, позивачі неодноразово зверталися до органів поліції, за поясненням яких, питання про усунення перешкод у користуванні майном та вселення, не відносяться до їх компетенції. На теперішній час у спірній квартирі мешкають відповідачі, а також дві неповнолітні дитини [PERSON] . Позивачі зазначають, що квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 55,14 кв.м., в тому числі житлова площа 38,65 кв.м. Квартира складається з трьох кімнат площею 16,87 кв.м., 9,36 кв.м., 12,42 кв.м., а також кухні 6,27 кв.м., ванної кімнати 1,89 кв.м., туалету 0,91 кв.м., коридору 4,60 кв.м., двох кладових 0,61 кв.м., та 1,44 кв.м., а також балкону площею 0,765 кв.м. Окрім того,\~позивачі посилаються\~на те,\~що між\~сторонами під\~час спільного\~проживання у\~спірній квартирі\~склався певний\~порядок користування\~квартирою,\~а саме:\~позивачі завжди\~користувалися кімнатою\~площею 12,42\~кв.м.,\~яка у\~технічному паспорті\~значиться під\~№8;\~ [PERSON] \~користувалася кімнатою\~площею 9,36\~кв.м. ( у технічному паспорті значиться під №6) , [PERSON] та її двоє дітей користувалися кімнатою у 16,87 кв.м., яка у технічному паспорті значиться під №5. Вирішити спір в позасудовому порядку сторонам не вдалося. Враховуючи викладене позивачі просять суд: усунити перешкоди [PERSON] та [PERSON] у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] та [PERSON] , у вказану квартиру; встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , виділивши [PERSON] та [PERSON] у користування кімнату площею 12,42 кв.м., яка у технічному паспорті на квартиру значиться під номером [ADDRESS] , та залишити\~у спільному\~користуванні сторін кухню площею 6,27 кв.м., ванну кімнату площею 1,89 кв.м., туалет площею 0,91кв.м., коридор площею 4,60 кв.м., дві кладові площею 0,61 кв.м. та 1,44 кв.м., а також балкон площею 0,765 кв.м. Стягнути з відповідачів на користь позивачів судовий збір. Ухвалою суду від 01.12.2020 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. 04.01.2021 у судовому засіданні представником відповідачів надано та долучено відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачі зазначають, що дійсно квартира на праві спільної часткової власності належить сторонам у справі. Входячи із загальної площі квартири кожному належить 9,66 кв.м. Зазначено про те, що дійсно між сторонами склалися складні відносини, домовленість про визначення порядку користування квартирою існувала до 2020 року, позивачі мають ключі від замка та вхідної двері та мають доступ до квартири. Також зазначено, що позивачі на сплачують комунальні послуги, у зв`язку з чим тягар по сплаті комунальних послуг лежить на відповідачах, через що відповідачі змушені будуть звернутися до суду. Окрім того, [PERSON] має окреме житло, яке здає в оренду та отримує за це кошти. Запропонований позивачами порядок користування квартирою, відповідачі вважають таким, що порушує їх права. Посилаючись на зазначене, просять у задоволенні позовних вимог позивачів відмовити повністю. Ухвалою суду від 04.01.2021 задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. Витребувано з Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області: інформацію та документи з приводу усіх викликів нарядів поліції за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2018 року; копії документів з приводу результатів та вжитих заходів за викликами правоохоронних органів за адресою: [ADDRESS] , засвідчених належним чином. Ухвалою суду від 17.03.2021 заяву відповідачів [PERSON] , [PERSON] про залучення третьої особи до участі у справі залишено без задоволення. Ухвалою суду від 17.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачі та їх представник на задоволенні позовних вимог наполягали. Позивачі особисто надали пояснення щодо дій відповідачів, які перешкоджають у користуванні житлового приміщення, частка якого належить їм на праві власності та щодо встановленого порядку користування кімнатою у квартирі, який склався між ними раніше. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі та їх представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, з підстав викладених у відзиві. Відповідачі особисто надали пояснення щодо відносин (конфліктів), які виникають у них з позивачами, у зв`язку з чим висловили категоричне небажання проживати разом. Просили у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової всласності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] (а.с.16), технічним паспортом на квартиру (а.с. 17-20), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.21-22), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомості (а.с. 23-24). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що випливає із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.11.2001 (а.с. 12). Відповідно до відомостей технічного паспорту, складеного 11.08.2006 ЗМБТІ, квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 55,14 кв.м., у тому числі: житлова площа 38,65 кв.м. Квартира складається з трьох кімнат площею: 16,87 кв.м; 9,36 кв.м; 12,42 кв.м., дві з яких є окремими кімнатами, одна кімната прохідна, а також кухні 6,27 кв.м., ванної кімнати 1,89 кв.м., туалету 0,91 кв.м., коридору 4,60 кв.м., двох кладових: 0,61 кв.м., та 1,44 кв.м., та балкону площею 0,765 кв.м. Як на підставу звернення до суду позивачі посилаються на те, що відповідачі чинять їм перешкоду у користуванні спірною квартирою, зокрема кімнатою площею 12,42 кв.м., яку вони раніше тривалий час займали, у результаті чого вони були вимушені виселитися з квартири, та на теперішній час доступу до квартири та кімнати не мають. При цьому, судом встановлено наявність тривалих конфліктів та сварок між сторонами у справі, що підтверджується як особистими поясненнями усіх сторін так і матеріалами наданими на запит суду відділом поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, які свідчать про виклики нарядів поліції за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2018 року та вжиті заходм з боку працівників поліції. У судовому засіданні у якості свідка було допитано [PERSON] , який пояснив, що є хлопцем Вишнік Дар`ї, у зв`язку з чим особисто знайомий з усіма сторонами у цій справі протягом п`яти років, та неодноразово бував у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , на час проживання у цій квартирі, займали кімнату 12,42 кв.м. У період з 2016 по 2019 року він часто бував у зазначеній квартирі та був свідком сварок і конфліктних ситуацій між сторонами, ініціатором яких була [PERSON] . Допитаний у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що його син є цивільним чоловіком [PERSON] , через що він неодноразово відвідував їх у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що у період проживання [PERSON] та його сина у цій квартирі, вони займали та користувалися кімнатою площею 12,42 кв.м. У 2019 році він, через постійні сварки між сторонами у справі, його син та [PERSON] переїхали до нього, які до теперішнього часу мешкають разом з ним. Також зазначив, що йому відомо про те, що [PERSON] неодноразово виганяла [PERSON] разом з його сином з цієї квартири. У 2020 році [PERSON] та [PERSON] намагалися примусово вселитися у вказану квартиру, однак їх намагання були безуспішні. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є подругами відповідачів, також зазначали про багаторічний конфлікт між сторонами. Пояснили, що зі слів відповідачів їм відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] не чинили перешкод [PERSON] у користуванні квартирою. Також зазначили, що [PERSON] разом із донькою раніше (у той час коли проживали у цій квартирі) займала кімнату площею 12,42 кв.м., та протягом десь двох років [PERSON] та [PERSON] там не проживають, оскільки вони, будучи у гостях, їх у квартирі не бачили. Отже, з досліджених судом доказів встановлено, що позивачі та відповідачі є співвласниками вищезазначеної квартири, які мають у власності по ј частці кожна. Однак, відповідачами чиняться перешкоди позивачам у користуванні вказаною квартирою, які не мешкають у ній та не мають можливості володіти та користуватися своїм житлом (часткою) на власний розсуд. Водночас, встановлено, що відповідачі категорично не бажають проживати разом у вказаній квартирі, у зв`язку з наявністю неприязних відносин між ними, що також підтвердили у ході судового розгляду. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska andKryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Дослідивши надані суду докази та заслухавши пояснення учасників, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом їх вселення є обґрунтованими, оскільки відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні нерухомим майном, співвласниками якого вони є, що порушує законні права позивачів. Доказів на спростування того, що відповідачі чинять позивачам перешкоди у користуванні квартирою, останніми суду не надано та у судовому засіданні не встановлено. У відповідності до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Указана норма закону регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно, а такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст.\~358\~ЦПК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Враховуючи викладене, розмір часток сторін у спірній квартирі, площу квартири і кількість житлових кімнат, порядок користування квартирою, який склався у сторін до звернення до суду, неможливість сторін вирішити спір у позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що запропонований позивачами порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованим, доведеним та таким, що відповідає інтересам сторін, оскільки площа, яка буде визнана за позивачами не є суттєвим відступом від ідеальних часток сторін. Доводи відповідачів та їх представника щодо неможливості разом проживати у вказаній квартирі, у зв`язку з неприязними відносинами між ними, є неспроможними та не можуть бути достатніми підставами для відмови у задоволенні вказаного позову, оскільки тим самим буде порушено права позивачів на користування та розпорядженням нерухомим майном, яке належить їм на праві власності. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме: усунути перешкоди [PERSON] , [PERSON] у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом їх вселення у вказану квартиру та встановити порядок користування квартирою наступним чином: виділити [PERSON] та [PERSON] у користування кімнату площею 12,42 кв.м. (у технічному паспорті №8); кухню площею 6,27 кв.м., ванну кімнату площею 1,89 кв.м., туалет площею 0,91 кв.м., коридор площею 4,60 кв.м., дві кладовки площею 0,61 кв.м. та 1,44 кв.м. слід залишити у спільному користуванні власників. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України на користь позивачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: approved