Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовом, в якому просять: 1. встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., виданого фондом міського комунального майна Люботинської міської ради народних депутатів 3 лютого 1994 року на ім'я співвласника майна [PERSON], особі яка по свідоцтву про смерть значиться як [PERSON]; 2. встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер [INFO] року; 3. припинити право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] 4. поділити майно, що є у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - трикімнатну квартиру, загальною площею 60,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] 5. визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/3 частині квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 60,1 кв.м., в порядку розподілу спільної сумісної власності; 6. визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/9 частині квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 42,40 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; 7. визнати в цілому за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 4/9 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., в порядку розподілу спільної сумісної власності та в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову позивачі вказували, що [PERSON], [PERSON], та [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка, [PERSON], позивачі прийняли спадщину, оскільки у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулися до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, але оформити спадщину не мали змоги, оскільки прізвище померлого [PERSON] в правовстановлюючому документі на квартиру значиться як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано як «[PERSON]». Крім того, позивачі зазначають, що [PERSON] був батьком [PERSON], але під час перекладу з російської на українську прізвище [PERSON] в паспорті на українській мові було зазначене як «[PERSON]», та в свідоцтві про народження на російській, як «[PERSON]». Позивачі в судове засідання не з'явилися, але від їх представника [PERSON] до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області в судове засідання не з'явилася, але направила листа про розгляд справи без участі її представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно довідки Люботинського БТІ № 52 від 17 березня 2014 року квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом міського комунального майна Люботинської міської ради народних депутатів 03 лютого 1994 року, згідно розпорядження від 02 лютого 1994 року. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 12 січня 1994 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 60,1 кв.м., житлову площу 42,4 кв.м. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 лютого 1965 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13 лютого 1965 року виданого міським бюро РАГС м. Люботина. Відповідно до ст.ст. 104, 105 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану в Українській РСР від 1926 року, в УРСР визнавався лише цивільний шлюб, який підлягав реєстрації в органах ЗАГС. Ст. 122 вказаного Кодексу передбачено право подружжя, яке перебуває в зареєстрованому шлюбі, носити спільне прізвище, про що вони мають заявити під час реєстрації шлюбу. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13 лютого 1965 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились та їм присвоєно спільне прізвище. Паспортом позивачки [PERSON] серії [NUMBER] виданого Люботинським МВ УМВС України в Харківській області підтверджується той факт, що вона мешкає в квартирі [ADDRESS] з 1975 року по теперішній час. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 3 лютого 1994 року вищезазначена квартира була приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир здійснюється в загальну спільну або часткову власність із письмової згоди всіх повнолітніх членів родини, що постійно проживають у квартирі. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі до часу смерті спадкодавця, є подружжям, що постійно проживали в вищезазначеній квартирі та вважає встановленим факт належності свідоцтва про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., виданого фондом міського комунального майна Люботинської міської ради народних депутатів 3 лютого 1994 року на ім'я співвласника майна [PERSON], особі яка по свідоцтву про смерть значиться як [PERSON]. Крім того, зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьком є [PERSON], прізвище якого на російській мові зазначено як «[PERSON]», з чого вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] Родинні відносини [PERSON] з померлим батьком, [PERSON], підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 січня 1974 року, виданим міським бюро РАГС м. Люботина. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2013 року, виданим відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом прийняли його сини [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], що підтверджується інформацією, викладеною у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 13 березня 2014 року. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті [PERSON], в шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися його сини [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у зв'язку з невідповідністю прізвища спадкодавця квартири [ADDRESS] та прізвища зазначеного в свідоцтві про смерть. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], до нотаріальної контори не надходило. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: за загальними правилами ч.2 ст. 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить спірна квартира, суд вважає, що частки співвласників на дану квартиру є рівними, тобто по 1/3 частці за кожним. Крім того, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги та лише вони прийняли спадщину у виді квартири після смерті [PERSON], але позбавлені можливості реалізувати свої права у встановленому порядку, тому суд задовольняє позов в повному обсязі та визнає право власності на 4/9 (1/3+1/9) частини квартири за [PERSON], на 4/9 (1/3+1/9) частини квартири за [PERSON], та на 1/9 частину квартири за [PERSON]

Outcome: approved