Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15 травня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13.12.2013 року о 2 годині 40 хв. легковий автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є ТОВ «ДЕКА Сервіс», під керуванням водія [PERSON], скоїв зіткнення з автомобілем «Кia Sportage», реєстраційний номер [NUMBER], в якому в якості пасажира знаходився чоловік позивачки [PERSON] Від отриманих тілесних пошкоджень [PERSON] помер. Вказане ДТП сталося в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON], що підтверджується постановою від 28 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Дека Сервіс» була застрахована в НАСК «Оранта» про що свідчить поліс №АЕ/1262472 строком дії з 21.02.2013 року по 20.02.2014 року. На час смерті чоловіка позивачка не працювала та здійснює догляд за неповнолітніми дітьми. Просила стягнути з відповідача на її користь одноразову матеріальну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 14 616,00 грн., яка полягає втому, що позивачка та діти втратили чоловіка та батька, витрати на поховання у розмірі 2 891,00 грн.; стягувати щомісяця на утримання сина [PERSON] до досягнення ним 18 років суму у розмірі 913,50 грн., на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею 18 років суму у розмірі 913,50 грн., на її користь як непрацюючу по догляду за неповнолітньою дочкою [PERSON] до досягнення нею 14 років суму у розмірі 913,50 грн. Повторним заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ НАСК «Оранта», третя особа ТОВ «Дека Сервіс», про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено частково. Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 913,50 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2014 року до досягнення молодшою дитиною [PERSON], [INFO], 14 років, тобто до 28.02.2022 року. Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта», на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 913,50 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2014 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до 13.10.2020 року. Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта», на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 706,71 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2014 року до досягнення дитиною 18 років, тобто до 28.02.2026 року. Стягнути з ПАТ НАСК «Оранта», в дохід держави судовий збір в розмірі 2 411,36 грн. В іншій частині позову відмовлено. На вказане судове рішення відповідач ПАТ НАСК «Оранта» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції невірно визначено, що кількість потерпілих - три особи, і вони мають право на відшкодування шкоди в межах 100 000 грн. на кожного. Крім того, вважає, що враховуючи розмір мінімальної заробітної плати станом на грудень 2013 року, тобто на момент події - 1 218 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення дитиною 18 років - у розмірі 304,50 грн. щомісяця, тобто за 6 років 5 місяців - 23 446,50 грн.; на утримання дружини позивача у справі, яка не працює і здійснює догляд за дітьми померлого до досягнення молодшою дитиною - дочкою [PERSON] 14 років, - у розмірі 304,50 грн. щомісяця, тобто за 7 років 9 місяців та 15 днів - 28 470,75 грн.; на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до досягнення дитиною 18 років у розмірі 304,50 грн. щомісяця, тобто за 141,5 місяців - 43 086,75 грн. Сторони, належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Від ПАТ НАСК «Оранта» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника страхової компанії. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Судом першої інстанції встановлено наступні фактичні обставини. Між ТОВ «Дека Сервіс» та НАСК «Оранта», був укладений договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1262472, відповідно до якого ТОВ «Дока Сервіс» застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за заподіяння шкоди третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталося за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER]. Страховим випадком, згідно договору страхування (полісу №АЕ/1262472) є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Строк дії полісу з 21.02.2013 року по 20.02.2014 року включно. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн. (а. с. 16). Відповідно до постанови від 28 лютого 2014 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, прокурор, розглянувши матеріали досудового розслідування встановив, що 13.12.2013 року приблизно о 22 годині 40 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухався по автодорозі [PERSON] - Новоазовськ Приазовському районі Запорізької області з боку с. Володимирівка в напрямку смт. Приазовське, зі швидкістю близько 100 км/год., чим перевищив максимальну дозволену швидкість, не впорався з керуванням ТЗ, змінив напрямок руху, виїхав на праве узбіччя, після чого змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Кia Sportage», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку та перевозив пасажирів [PERSON] та [PERSON] Дії водія автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] не відповідають вимогам п.п. 10.1, 12.6, 12.9 Правил дорожнього руху України та знаходиться в причинному зв'язку з подією ДТП та його наслідків у вигляді смерті [PERSON] (а. с. 3-6). Відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 15). У померлого [PERSON] залишилася дружина [PERSON] (а. с. 14) та дві неповнолітні дитини - дочка [PERSON], [INFO] (а. с. 13) та син [PERSON], [INFO]. (а. с. 8) Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] 02.11.2009 року було звільнено з підприємства та інших свідчень про його працевлаштування суду не представлено. (а. с. 19-21) Відповідно до копії договору-замовлення №512-3 на організацію та проведення поховання від 14.12.2013 року та копій фіскальних чеків, позивачка витратила на поховання чоловіка 2 891,00 грн. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана смертю потерпілого в порядку ст. 1200 ЦК України. Суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги про стягнення одноразової матеріальної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. необґрунтовані, оскільки 100 000,00 грн. це розмір страхової суми, в межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, а не страхової виплати. Розмір страхової виплати за завдану матеріальну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. нічим не підтверджено. Крім того, враховуючи, що позивачка не підтримала позовні вимоги щодо стягнення зі страхової компанії моральної шкоди у розмірі 14 616 грн. та витрат на поховання в розмірі 2 891,00 грн. у зв'язку з їх сплатою на теперішній час, суд першої інстанції вважав за необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині. З вказаними висновками суду першої інстанції можливо погодитися, виходячи з наступного. Як встановлено статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 28 лютого 2014 року ДТП сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем, що належить ТОВ «Дека Сервіс» та був застрахований власником у відповідача на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1262472. Внаслідок ДТП винуватець загинув, тому шкода завдана членам сім'ї потерпілого підлягає відшкодування відповідно до закону та умов вказаного договору страхування. Спеціальним законом, що регулює правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 01 липня 2004 року № 1961-IV (надалі Закон № 1961-IV). Відповідно до пункту 2.1 статті 2 вказаного Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. (ст. 4 Закону № 1961-IV) Стаття 6 Закону № 1961-IV визначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно із пунктами 9.1, 9.3, 9.4 статті 9 цього закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та п. 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Як визначено пунктами 27.1 та 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. (п. 1 та п. 4 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України) Згідно частинам 2 та 3 цієї статті особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Згідно ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Потерпілий [PERSON] на момент загибелі у ДТП не працював, що підтверджується записом у трудовій книжці (а. с. 19-21), тому суд першої інстанції обґрунтовано обчислював розмір відшкодування виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, загальний розмір якого на кожну особу не перевищує 100 000 грн. згідно наступного розрахунку: на сина [PERSON], [INFO], за період з 15.05.2014 року до 13.10.2020 року, тобто 6 років 5 місяців х 913,50 грн. (1 218 грн. - 304,50 грн. = 913,50 грн. - 1/4 частки від мінімальної заробітної плати, яка припадала на потерпілого) = 70 339, 50 грн.; на дружину, яка не працює та здійснює догляд за дітьми потерпілого до 14 років, тобто з 15.05.2014 року до 20.02.2022 року - 7 років 9 місяців та 15 днів х 913,50 грн. (1 218 грн. - 304,50 грн. = 913,50 грн. - 1/4 частки від мінімальної заробітної плати, яка припадала на потерпілого) = 85 412,25 грн.; на доньку [PERSON], [INFO], з 15.05.2014 року до 28.02.2022 року - 141 місяць 15 днів х 706,71 грн. = 99 999,46 грн. (оскільки 913,50 грн. - 1/4 частки від мінімальної заробітної плати в перерахунку за вказаний період перевищує ліміт відповідальності). Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги по суті розгляду спору суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуально права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Проте суд не вірно обчислив розмір судового збору, який стягнув з відповідача у розмірі 2 411,36 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню в наступному розмірі: 913,5 грн. х 36 місяців = 32 886 грн.; 913,5 грн. х 36 місяців = 32 886 грн.; 706,71 грн. х 36 місяців = 25 441,56 грн., а всього 32 886 грн. х 2 + 25 441,56 грн. = 91 213,56 грн. Як встановлено пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами, що набрали чинності 01.09.2015 року), ставка судового збору з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто розмір судового збору буде становити 912,14 грн. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задовленню, рішення суду прешої інстанції - зміні в частині стагнення судового збору. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial