Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовували \~тим, що 12.04.2002 помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,344 га («рілля» - 2,338 га та «сіножаті» - 2,006 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бунякинської сільської ради Путивльського району, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ № 005171. Як спадкоємці за законом вони прийняли спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на зазначене, просили визнати за ними \~право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] по 1/2 частці кожному на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва «рілля» площею 2,3380 у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ № 005171, при цьому поклавши судові витрати по справі. В судове засідання позивачі не зявилися, надали на адресу суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності, позов підтримали. Крім того, на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON], яка також просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника. Третя особа проти задоволення позову не заперечувала, просила справу слухати у її відсутність. Ухвалою суду від 10.11.2016 у прийнятті визнання позову відповідачем було відмовлено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2002 в с. Бруски Путивльського району помер [PERSON], спадкоємцями якого є позивачі у справі (а.с. 11-13, 15). Статтею 524 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 2 ст. 548 ЦК Української РСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. \~ Рішенням Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 01.06.2001 (а.с. 16-17) затверджено технічну документацію по передачі в натурі земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам згідно додатку до рішення (в тому числі і [PERSON]М.). За даними Відділу Держгеокадастру у Путивльському районі Сумської області, на імя [PERSON] в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Бунякинської сільської ради зареєстровано державний акт на право власності на землю серії IV-СМ № 005171 від 21.08.2001 за № 485. В той же час підпис про отримання вказаного державного акту власником відсутній (а.с. 47). Відповідно до ст. 81 ЗК України 2001 року (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм частки (паю). Статтями 125, 126 ЗК України 2001 року (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації . За змістом цих правових норм виникнення права власності на земельну ділянку повязується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів:\~одержання державного акта на право власності на землю; державна реєстрація цього документа; встановлення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості). За встановлених обставин, коли спадкодавець державного акта на земельну ділянку за життя не отримав та у встановленому порядку не зареєстрував право власності на неї, вона не увійшла до складу спадщини і не може бути предметом спадкування. Водночас, слід констатувати, що в силу Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» померлий є власником земельної частки (паю), права на які позивачі вправі оформити в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed