Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя спадкодавець склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 13.11.2009 року, згідно якого Ѕ частину житлового будинку та господарських будівель та споруд, що розташовані в [ADDRESS] померла заповіла позивачці. Проте звернувшись до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Макогончук Н.В. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище спадкове майно, позивачка отримала відмову через те, що нею не подані правовстановлюючі документи на зазначене в заповіті спадкове майно, тому позивачка вимушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак адвокат Каланжов В.І., який діє в її інтересах надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача - Мологівської сільської ради у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, заперечень та окремих зауважень не має, просить винести законне та обґрунтоване рішення. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв. за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.06.2014 року Виконавчим комітетом Випасненсьткої сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №40. За життя померлою [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 13.11.2009 року секретарем Виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, згідно якого Ѕ частину житлового будинку та господарських будівель та споруд, що розташовані в [ADDRESS] померла заповіла позивачці [PERSON] .. Згідно технічного паспорту від 28.11.1989 року та Довідки, виданої Мологівською сільської ради №417 від 05.03.2021 року, згідно даних по господарської книги №4 Мологівської сільської ради за 2011 -2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , у розділі власник житлового будинку значиться [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак оформити спадщину у нотаріальному порядку позивачка [PERSON] позбавлена можливості, адже згідно листа приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Макогончук Н.В. №252/01-16 від 02.09.2019 року у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. З матеріалів Спадкової справи №09/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] та нею було отримано Свідоцтво про право на спадщину після смерті померлої, до складу спадкового майна входить земельна ділянка, площею 5,13 га, розташована на території Випасненської сільської ради, [ADDRESS]. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, та у відповідності до Довідки, виданої Мологівською сільської ради №417 від 05.03.2021 року, згідно даних по господарської книги №4 Мологівської сільської ради за 2011 -2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , у розділі власник житлового будинку значиться [PERSON] , яка померла [INFO] , отже позовні вимоги в частині встановлення факту належності зазначеного вище житлового будинку спадкодавцю [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ). У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON] , яка і фактично, і юридично прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття своєчасно звернулась до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовилась від її прийняття, однак та обставина, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно перешкоджають їй у нотаріальному оформленні спадщини, взявши до уваги підтверджений факт належності спадкового майна спадкодавцю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця. До того ж, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved