Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2016 року. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому на даний час у провадженні Рожнятівського районного суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровою людиною працездатного віку, може працювати та надавати матеріальне утримання своїй дитині. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дитину, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, просила про задоволення позову. Крім цього зазначила, що з відповідачем спільно не проживають протягом останніх шести місяців. Вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна, її дохід складає близько 1600 гривень на місяць, власного житла немає, проживає у будинку батьків, а тому вона не має змоги забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач інколи навідував дитину, купляв дитині одяг та взуття, однак останній час належного утримання дитині не надає, хоча неофіційно працює водієм, а отже отримує доходи, тому може надавати матеральне утримання своїй дитині у зазначеному нею розмірі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на даний офіційно непрацевлаштований, перебивається тимчасовими заробітками, від яких отримує невисокі доходи, власного житла не має, проживає у будинку батьків, а тому не має змоги платити аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Не заперечив, що має у власності легковий автомобіль яким не користується. Крім цього пояснив, що з часу розлучення купляв дитині одяг, взуття та іграшки орієнтовною вартістю 4000 гривень. Він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , однак у меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме у розмірі 1500 гривень щомісяця. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2016 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.2016 (а.с. 4-5). Позивачка [PERSON] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №185/02-25 виданої Дубівською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області 19.06.2020 (а.с. 6). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2020 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який на час ухвалення рішення становить 1859 грн, матеріальний стан позивачки, яка не працює, власного житла не має, той факт, що дитина проживає разом з позивачкою, а тому остання несе більші витрати на утримання дитини, враховує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. Крім цього,суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який є фізично здоровою особою працездатного віку, може працювати та надавати матеріальне утримання своїй дитині, інших утриманців, крім дочки [PERSON] немає, часткове визнання відповідачем позову, а тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж заявлено позивачкою, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. не надано. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі найбільш наближеному до прожиткового мінімуму для дитини чотирьохрічного віку, а саме у розмірі 1900 гривень щомісячно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, а тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial