Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивачі просять визнати за ними право власності на 1/5 частину за кожним земельної ділянки площею 5,7600 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3224080900:03:014:0010, посилаючись на те, що вони є власниками 1/5 частки кожен земельної ділянки площею 5,7600 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3224080900:03:014:0010, що належала [PERSON], яка померла 27.05.2005 року, та підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.11.2008 року, спадкова справа №293/2005. Інші 1/5 частки вказаного майна успадкували [PERSON], яка померла 05.12.2014 року, та [PERSON], який помер 27.02.2016 року. З метою оформлення цивільно-правових угод (укладення договору оренди землі) з належною їм земельною ділянкою, позивачі звернулися до державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, де їм було відмовлено в державній реєстрації та розяснено, що правовстановлюючий документ, а саме: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.11.2008 року не відповідає вимогам ст.125,126 Земельного кодексу України. Позивачі в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просять ухвалити рішення в їхній відсутності, позов підтримують. Відповідач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивачі є власниками 1/5 частки кожен земельної ділянки площею 5,7600 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3224080900:03:014:0010, що належала [PERSON], яка померла 27.05.2005 року, та підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.11.2008 року, спадкова справа №293/2005 (а.с. 9,10,11). Інші 1/5 частки вказаного майна успадкували [PERSON], яка померла 05.12.2014 року, та [PERSON], який помер 27.02.2016 року. З метою оформлення цивільно-правових угод (укладення договору оренди землі) з належною їм земельною ділянкою, позивачі звернулися до державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, де їм було відмовлено в державній реєстрації та розяснено, що правовстановлюючий документ, а саме: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.11.2008 року не відповідає вимогам ст.125,126 Земельного кодексу України. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків,\~ визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved