overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12.11.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 08.04.2011 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, часто відсутній вдома, матеріально не забезпечує сім'ю, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву від 16.12.2015 року (а.с.15) про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, відповідно до положень абз.5 ч.5. ст.74 ЦПК України, повторно не з'явився (а.с.18), як і не з'явився у судове засідання, призначене на 16.12.2015 року (а.с.13), яке було відкладено у зв'язку з його неявкою. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 08.04.2011 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12 квітня 2017 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, сторони є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка та її представник не з*явилися, надали суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просили розглядати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та згоду з позовом. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи положення ст.180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та ст.183 СК України щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], з тих підстав, що згідно свідоцтва про народження, батьком [PERSON] та [PERSON], зареєстрований [PERSON]. На теперішній час діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини з всіх заробітків відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, а потім 1/4 частини з усіх доходів до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву до суду про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO], на утримання яких відповідач не надає допомоги. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивачки можливо стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини з всіх заробітків відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, а потім 1/4 частини з усіх доходів до досягнення сином [PERSON] повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 27 листопада 2010 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 293. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, в наслідок яких їх сім'я розпалась і відновити її неможливо. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з листопада 2012 року разом не проживають. Примиренні між ними виключається. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивачки і відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, з листопада 2012 року разом не проживають. Позивачка та відповідач від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 6 березня 2014 року сторонам був наданий строк на примирення в один місяць. Але за цей час вони не примирилися, про що свідчить наполягання позивачки в судовому засіданні на задоволенні позову і згода відповідача на розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати: 243 грн. 60 коп. по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 12 липня 1969 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Роменським міським бюро РАГС Сумської області, актовий запис № 272. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у сім'ї позивачки і відповідача часто виникали сварки, причиною яких була відсутність взаєморозуміння та різні життєві інтереси. Шлюбні відносини сторони на даний час не підтримують, проживають окремо. Розірвати шлюб в добровільному порядку відповідач не бажає. В судове засідання позивачка не з'явилася, в позові про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також не з'явився і надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1969 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Розірвати шлюб в добровільному порядку відповідач не бажає. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 4 серпня 2012 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 146. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з квітня 2015 року разом не проживають. Позивачка вважає, що відновлення шлюбних відносин неможливе і це суперечило б її інтересам. Примирення між ними виключається. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Зінченко». В судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в частині розірвання шлюбу, а в частині розподілу витрат по сплаті судового збору між нею та відповідачем не наполягала. Відповідач в судове засідання також не зявився і надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4 серпня 2012 року. Мають від шлюбу неповнолітню дитину дочку [PERSON], 26.10.2013 народження. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, з квітня 2015 року проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13.01.2014р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 550 грн. на дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня пред?явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 19 листопада 1993 року вона уклала шлюб з [PERSON] який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Броди Львівської області. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом зі нею і перебуває на її утриманні. З 1 вересня 2011 року син навчається у Тернопільському національному економічному університеті за напрямом підготовки «Фінанси і кредит». Навчається на умовах контракту, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач неофіційно працює, місце роботи невідомо, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. В судове засідання сторони не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від позивача [PERSON] 28.02.2014 року надійшла письмова заява в якій вона просить дану справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224-226 ЦПК України. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.11.1993 року(а.с3), [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки №4893 від 18.12.2013 року виданої Тернопільським національним економічним університетом, [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання факультету фінансів Тернопільського національного економічного університету за напрямком підготовки «Фінанси і кредит», навчання закінчується 30.06.2015р. (а.с.5). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналізуючи всі зазначені докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем суду не надано жодного доказу того, що він не може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання у розмірі, про який просить суд позивач, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13.01.2016 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки діти знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи положення ст.180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та ст.183 СК України щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13.01.2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2015 року. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.17-18), позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач повідомив про визнання позовних вимог. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обовязок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 122, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13.02.2014 року звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В заяві вказала, що вона з відповідачем 28.03.2013 розірвала шлюб, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 2/554/1777/2013. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 30 % від усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився,суд про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає , що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що 28.03.2013 сторони розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави № 2/554/1777/2013. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судд вважає, що аліменти повинні бути стягнуті в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13.05.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16.09.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 93. В суд направила заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач з неповажних причин не прибув, то ж суд розглядає справу без його участі, в заочному провадженні без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 16.09.2011р., який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 93, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Між сторонами тривалий час, з липня 2013р. перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Про стягнення судових витрат позивачка не заявляє, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON], 13.06.2016 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вона являється опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], який рішенням Шишацького районного суду від 01.04.2016 року позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] Оскільки відповідач кошти на утримання неповнолітньої доньки надає періодично і у незначних сумах, при винесенні рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав питання про стягнення з нього аліментів не було вирішене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до виповнення повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх з підстав, викладених у її позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, причини неявки до суду не відомі, в звязку з цим суд, відповідно до норм ст.ст.169,224 ЦПК України, та за згодою позивачки, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], відносно якої він був позбавлений батьківських прав рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 01.04.2016 року, при винесенні вказаного рішення судом, питання про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки не було вирішене. Позивачка [PERSON], згідно розпорядження голови Шишацької районної державної адміністрації № 115 від 13.05.2016 року призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO], позбавленою батьківського піклування., а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки. На підставі ст.ст. 166,180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved