Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. [INFO] вона народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач. Дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Яремчанського міського суду від 24.11.2009 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частки його заробітку (доходу) в місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Позивачка зазначає, що на утримання дочки значно зросли витрати. Також дитині необхідно відвідувати різні творчі, спортивні гуртки для культурного та духовного розвитку, які є платними. Позивачка не може самостійно надати дитині таку можливість. Вона зазначає, що інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні у відповідача немає. Тому позивачка просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки його заробітку (доходу) в місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину до досягнення дочкою повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Вона просить задоволити позов. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Він пояснив, що згідний сплачувати кошти на утримання дитини у збільшеному розмірі і не заперечує проти задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Поясненнями сторін встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. Згідно записів у копії свідоцтва про народження (а.с.7), сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітня дочка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Проживання дитини сторін з позивачкою також стверджується записами в довідці виконкому Микуличинської сільської ради (а.с.8) та акті обстеження матеріально-побутових умов (а.с.9). Згідно рішення Яремчанського міського суду від 24.11.2009 року (а.с.10) з відповідача [PERSON] стягуються на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частки його заробітку (доходу) в місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Даний факт підтверджується і довідкою відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції (а.с.11). Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів слід задовольнити. З відповідача слід стягнути не сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень відповідно до положень ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі вимог до ст.ст.3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п.17, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» , ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» , ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved