Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.06.2004 року звернулась до суду з зазначеним позовом, у якому зазначила, що 10.06.2004 року помер [PERSON], який проживав у [INFO], та після смерті якого відкрилася спадщина за законом на земельну ділянку площею 9,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Ташинської сільської ради. За однією адресою з ним на дату його смерті проживала його мати [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого сина, але свідоцтво про право на спадщину за життя не отримала. 25.05.2008 року [PERSON] померла. Спадкоємців за законом після її смерті немає, на дату смерті разом з нею ніхто не проживав. На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт, яким своє майно заповіла позивачці. Вона у передбачений законом строк звернулась нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку нотаріусом було відмовлено їй у оформленні спадкових прав та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. За її заявою їй було надано Витяг з ДЗК, відповідно до якого земельна ділянка, яка за життя належала [PERSON] і була після його смерті прийнята у спадщину [PERSON], має площу 9,1070 га та їй присвоєно кадастровий номер 4820985000614:000:006. Державний акт на земельну ділянку було втрачено [PERSON] за життя, а вона відповідно до чинного законодавства не має повноважень на отримання його дублікату. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 25 травня 2008 року, на земельну ділянку площею 9,1070 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4820985000:14:000:006, яка розташована в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області, межі якої було встановлено державним актом ІІІ-МК №002914, виданим Березанською райдержадміністрацією 30.10.2002 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №369. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі (а.с.48) та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву від 19.01.2017 року (а.с.46), у якій просила розглянути справу без її участі та заявила про згоду з позовними вимогами. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], який помер 10.06.2004 року (а.с.8), за життя належала земельна ділянка площею 9,1070 га, кадастровий номер 4820985000:14:000:0006, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №002914, виданого Березанською райдержадміністрацією 30.10.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №369 (а.с.12). Дана обставина також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4802705442016 від 03.11.2016 року (а.с.13-15), Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.11.2016 року (а.с.16) Після смерті [PERSON] спадщину на вказану земельну ділянку відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла [PERSON], як така, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 28.09.2016 року (а.с.9). Разом з тим, право власності на спадкову земельну ділянку за життя [PERSON] зареєстровано відповідно до вимог Закону не було. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ФП №070796, виданого Ташинською сільською радою Березанського району Миколаївської області 26.05.2008 року (а.с.10) [PERSON] померла 25.05.2008 року і внаслідок її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 9,1070 га, кадастровий номер 4820985000:14:000:0006, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №002914, виданого Березанською райдержадміністрацією 30.10.2002 року на імя [PERSON] та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №369. Як вбачається з копії заповіту від 01.02.2008 року (а.с.28), посвідченого державним нотаріусом Березанської держнотконтори Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за №18, [PERSON] усе своє майно, належне їй на день смерті, заповіла позивачці [PERSON] повністю. Статтею 1236 ЦК України передбачено право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Таким чином, відповідно до ст.1235 ЦК України позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, яка відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України в установлений законом строк звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і прийняла спадщину, про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №16616258 від 03.10.2008 року (а.с.11) та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.07.2009 року (а.с.42), та за відсутності у суду відомостей про наявність інших осіб, які згідно ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині, вона має право на спадщину, зазначену в заповіті, в повному обсязі. Оскільки у позивачки відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON], а наявна тільки його копія, і видати дублікат державного акту неможливо в зв'язку зі смертю спадкодавця, на підставі п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку державним нотаріусом позивачці відмовлено, та роз'яснено право на звернення для вирішення даного питання до суду (а.с.17). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами, в звязку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved