Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод щодо доступу та користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що їм на праві власності в рівних частках належить 1/4 частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. З метою оформлення прав власності вони звернулись до ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» (надалі в тексті рішення - БТІ) з питання виготовлення технічної документації. Згідно їх заявки технік прийшов в належне їм та відповідачу домоволодіння, але відповідач техніка в свою частину будинку не пустила. Тому позивачі просили суд зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкод в доступі до помешкання за адресою: [ADDRESS], в оформленні технічної документації та подальшому користуванні житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, уповноваживши [PERSON] представляти його інтереси. Представник позивача [PERSON] позов також підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Визнавала ту обставину, що не допустила працівника БТІ для огляду будинку в частині, яка перебуває в її користуванні, оскільки вважає, що має на це право. Посилалась на те, що рішенням суду будинок поділено. Тому якщо відповідачам це необхідно, нехай оглядають належну їм частину. Представники відповідача [PERSON] та адвокат [PERSON] проти позову також заперечили. Посилались на те, що відповідачем права позивачів порушені не були. Тому в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 січня 2008 року державним нотаріусом Другої луганської державної нотаріальної контори, [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON], який помер [INFO], набув права власності на 1/8 частину жилого будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 січня 2008 року державним нотаріусом Другої луганської державної нотаріальної контори, [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON], яка померла [INFO], набув права власності на 1/8 частину жилого будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.5). [PERSON] на праві власності належить 3/4 частини жилого будинку з відповідною часткою надвірних будівель по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09 грудня 1977 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори (а.с.35). 06 жовтня 2014 року позивачі звернулись до ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» з замовленням №1-9713 щодо проведення поточної технічної інвентаризації по домоволодінню за адресою: [ADDRESS]. 07 жовтня 2014 року згідно вказаного замовлення був здійснений вихід інженера БТІ для проведення інвентаризаційних робіт. Але такі роботи виконані не були, технічна документація виготовлена не була, оскільки співвласником [PERSON] не надано доступу до частини домоволодіння, що їй належить. Викладене підтверджується інформацією ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 08 жовтня 2014 року №8633 (а.с.10). Факт не допуску інженера БТІ до частини будинку, що перебуває в її користуванні, визнала і [PERSON] в судовому засіданні. При цьому відповідач посилалась на розподіл спірного домоволодіння. Як встановлено судом, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21 липня 1978 року [PERSON] в домоволодінні, розташованому по [ADDRESS], виділено кімнату жилу 1-1 площею 17,80 м?, кімнату жилу 1-3 площею 4,80 м?, кухню 1-2 площею 9,30 м?, веранду 1-5 площею 7,30 м?, тамбур 1-4 площею 4,70 м?, кімнату жилу 2-4 площею 12,70 м?, сарай «Б», колодязь «к», вбиральню «Д», огорожу №2-3 та ворота, а також земельну ділянку площею 658 м? (а.с.34). [PERSON] (співвласник домоволодіння на час ухвалення даного рішення) наведеним рішенням виділено у вказаному домоволодінні: кухню 2-3 площею 7,90 м?, веранду 2-1 площею 3,90 м?, тамбур 2-2 площею 4,00 м?, сарай «Г», огорожу №1, а також земельну ділянку площею 219 м?. Проте, рішення щодо припинення спільної власності на даний будинок не приймалось. Відповідно, між його співвласниками на даний час зберігається право спільної часткової власності на цей будинок. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо реєстрації у встановленому законом порядку розподілу будинку. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином зміст права спільної часткової власності законом визначений як право власності кожного співвласника на все спільне майно, яке ним реалізується відповідно до його частки у праві власності, а не як право власності на частку цього майна. Не взявши до уваги наведене, відповідач [PERSON] помилково вважає, що вона є власником приміщень і споруд в будинку по пров.Вільному, 4 у м.Полтаві, що були їй виділені, а не всього будинку, відповідно до належної їй частки. Об'єктом спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] є будинок з господарськими спорудами, а не його окремі приміщення чи прибудинкові та господарські споруди. Відповідно до розділу 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773, до об'єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать: - багатоквартирні житлові будинки, гуртожитки; - одноквартирні (садибні) житлові будинки; - багатофункціональні будинки і комплекси; - будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо; - господарські будівлі (сараї /хліви/, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо); - господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо); - садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові); - захисні споруди цивільного захисту (цивільної оборони). Таким чином не може бути об'єктом інвентаризації частина будинку чи його окремі приміщення, а лише будинок в цілому. Розділом 3 Інструкції передбачено, що технічній інвентаризації підлягають об'єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди. Під час інвентаризації повинні бути обстежені основні конструктивні елементи будинків: фундаменти, стіни, перегородки, надпідвальні, міжповерхові та горищні перекриття, підлога, вікна, двері, покрівля; внутрішнє і зовнішнє опорядження; системи опалення та вентиляції, водопровідно-каналізаційне обладнання, газове і електрообладнання, ліфти, сміттєпроводи тощо. Роботи з інвентаризації всіх об'єктів повинні здійснюватися на замовлення та за обов'язковою участю замовника (замовників), у присутності якого (яких) проводиться обстеження, що фіксується в абрисі чи ескізі, з обов'язковим підписанням ним (ними) цих документів. При проведенні технічної інвентаризації визначення вартості об'єктів виконується за бажанням замовника. Обміру підлягають будинки, квартири (кімнати, жилі блоки, секції в гуртожитках), господарські будівлі та споруди, передбачені в розділі 2. Таким чином, для здійснення поточної інвентаризації будинку інженер БТІ мав оглянути та здійснити обстеження конструктивних елементів всього будинку, а не якоїсь його окремої частини, та правомірно просив доступу до всього будинку, в тому числі до частини, що перебуває в користуванні відповідача [PERSON] Посилання представників відповідача на ту обставину, що інженером БТІ не було надано документів, що підтверджують його повноваження, а позивачами - документів, щодо їх прав власності, суд до уваги не бере. При цьому суд враховує пояснення відповідача [PERSON], з яких вбачається, що вона чітко усвідомлювала, що саме спеціаліст БТІ з'явився разом з позивачами для здійснення дослідження, і саме спеціаліста БТІ вона не допустила для дослідження до частини будинку, що перебуває в її користуванні. Крім того, як вбачається з пояснень відповідача та її представників, [PERSON] ні у позивачів, ні у інженера БТІ будь-яких документів не вимагала. Як пояснив представник відповідача [PERSON], саме він вимагав у інженера БТІ та позивачів документи. Позивач та представник позивача той факт, що будь-хто з присутніх осіб вимагав надати правовстановлюючі чи інші документи, заперечують. В той же час, суд звертає увагу на ту обставину, що [PERSON] не є співвласником вказаного вище будинку, його місце проживання у вказаному будинку не зареєстровано, та станом на 07 жовтня 2014 року повноважень представника [PERSON] він не мав, оскільки відповідна довіреність посвідчена нотаріусом лише 01 грудня 2014 року (а.с.24). Тому, якщо зазначена вимога дійсно виходила від [PERSON], позивачі та інженер БТІ мали право її не виконувати. Згідно ч.2.ст.331 ЦПК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Детально процедура здійснення державної реєстрації речових прав визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Відповідно до п.42 зазначеного Порядку, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Тому з метою державної реєстрації їх прав власності позивачі мали подати державному реєстратору актуальний технічний паспорт на жилий будинок з господарськими спорудами по пров.Вільному,4 у м.Полтаві. Тому суд приходить до висновку, що перешкоди, які чиняться відповідачем для огляду будинку, а відповідно для виготовлення технічної документації та реєстрації права власності позивачів на спірне домоволодіння, порушують їх право власності, як право володіння, користування, і розпорядження майном. Тому з метою захисту прав позивачів їм необхідно усунути перешкоди в користуванні 1/4 частиною будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та у виготовленні технічної документації на даний будинок шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод в доступі працівникам БТІ при обстеженні спільного будинку, в тому числі 3/4 частин, що перебувають в її користуванні. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Чинним законодавством не передбачено можливості захисту права, яке ще не оспорено, не порушено та не невизнане. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача не чинити позивачам перешкод у подальшому користуванні житлом. В цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Документально підтвердженими судовими витратами позивачів є сплачений ними судовий збір. Позов судом задоволений частково - на 80%, тому з відповідача на користь позивачів підлягає до стягнення 200 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Outcome: partial