Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просили зобов`язати відповідачів здійснити демонтаж самовільної забудови місця загального користування на 2 поверсі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з метою приведення приміщення у попередній стан. Стягнути з відповідачів на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] по 5000грн. кожному в якості відшкодування моральної шкоди та понесені ними судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що позивачі проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло видане Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 17.07.2017р. №135, позивач [PERSON] є співвласником 3/25 частки житлового блоку секції 209-2016 та проживає в кімнаті 2015. Загальна площа житлового блоку (секції) 209-216 у гуртожитку складає 200,3кв.м. із ним житлова площа 94,0кв.м. Загальна площа частини житлового будинку (секції) у гуртожитку, що перебуває у власності позивача становить 24,0кв.м., із них житлова площа складає 11,5 кв.м. З позивачем проживає його дружина [PERSON] . Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в кімнаті № 213 , житлова площа 11,5кв.м., загальна площа 24,2кв.м. Житло не приватизоване. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками майна позивачів, в гуртожитку не проживають, однак їм на праві власності належить частина житлового блоку (секції) 209-216, кімната 216, загальною площею 25,6кв.м., із них житлова площа складає 12кв.м. В їх кімнаті мешкають інші люди. У 2017 році відповідачі самовільно, без отримання відповідного дозволу провели будівельні роботи та за рахунок місць загального користування самочинно облаштували коридор загальною площею 6,5 кв.м., що підтверджується довідкою КП «ЧООБТІ» №5247 о від 12.09.2017р. Таким чином, дії відповідачів створили для позивачів, як для власника та квартиронаймача сусідніх кімнат, перешкоди в користуванні коридором загального користування, площею 6,5кв.м. Внаслідок реконструкції та незаконних дій по захопленню загального коридору, там майже відсутнє денне світло, оскільки вікно, яке виходило в коридор тепер наполовину відгороджене перегородкою, внаслідок чого коридор став напівотопленим приміщенням. Біля вікна облаштована батарея, яка обігрівала все приміщення коридору (місця загального користування), однак тепер тепло обмежено простором за перегородкою та не обігріває всю площу коридору. Це створює незручності для позивачів та негативно позначається на їх здоров`ї в холодну пору року, оскільки без батареї в приміщенні холодно. Крім того, така перегородка зроблена із легко горючих матеріалів і є пожежонебезпечною. Спроби досудового врегулювання спору позитивних наслідків не дала. Тому позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом. Також зазначили, що вказані дії відповідачів позивачам спричинили моральних страждань, чим була завдана їм моральна шкода, яку останні оцінили в розмірі 5000грн. кожний. Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. 19.12.2019р. через канцелярію суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що 12.12.2019р. відповідачем [PERSON] здійснено демонтаж прибудови у приміщенні загального користування, а відтак відповідачі вважають, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю предмета спору. 20.01.2020р. через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив від позивачів. З даної відповіді вбачається, що позивачі заперечують того факту, що ними не надано підтвердження заподіяної їм моральної шкоди. Зазначити, що позбавлення можливості доступу до кватирки для провітрювання приміщення, позбавлення обігріву приміщення, оскільки батарея залишилася в будові, позбавлення можливості внести меблі до кімнати через обмеження загального проходу та великої площі забудови, ігнорування їх прохання, щодо зміни забудови. Крім того, позивачі добросовісно сплачували комунальні платежі в тому числі і загальну площу коридору пропорційно до площі квартири. Так в рахунок на оплату вказана площа 23,8 кв.м. Тому позивачами понесені і матеріальні витрати, оплата за площу, яка не використовувалась. Крім того, позивачі протягом півроку вимушені були терпіти сморід, так як перегородка була просочена якоюсь речовиною. Все це викликало у позивачів нервове психічне перенавантаження, негативно вплило на настрій, позбавило повноти життя. Також позивачі просили закрити провадження у позовних вимогах в частині усунення перешкод в користуванні майном шляхом зобов`язання відповідачів здійснити демонтаж прибудови загального користування. 03.02.2020р. через канцелярію суду надійшли заперечення відповідачів на відповідь на відзив. Зазначили, що вважають, що позовна заява є безпідставною, оскільки немає предмету спору. Матеріальні збитки відсутні. Щодо моральної шкоди, то зазначили, що вона не підтверджена жодними належними доказами з медичних закладів, а тому просили закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору. Ухвалою суду від 02.03.2020р. закрито провадження у справі в частині позовної вимоги здійснити демонтаж самовільної забудови місця загального користування на 2 поверсі гуртожитку з метою приведення приміщення в попередній стан. Ухвалою суду від 13.03.2020р. в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено. Таким чином, судом розглядається по суті позовні вимоги позивачів в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення понесених ними судових витрат. В судове засіданні позивачі та їх представник - адвокат Бас В.М. в судове засідання не з`явились. Причину неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи суду не повідомили. Відповідачі [PERSON] Та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із тим, що він перебуває у відрядженні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Причину неявки суду не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України судом вирішено проводити розгляд справи за даної явки. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази надані сторонами, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що позивачі проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло видане Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 17.07.2017р. №135, позивач [PERSON] є співвласником 3/25 частки житлового блоку секції 209-2016 та проживає в кімнаті 215. Загальна площа житлового блоку (секції) 209-216 у гуртожитку складає 200,3кв.м. із ним житлова площа 94,0кв.м. Загальна площа частини житлового будинку (секції) у гуртожитку, що перебуває у власності позивача становить 24,0кв.м., із них житлова площа складає 11,5 кв.м. (а.с.9). Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в кімнаті № 213 , житлова площа 11,5кв.м., загальна площа 24,2кв.м. (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на житло видане Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 03.08.2017р. №157 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками 13/100 в рівних частках житлового блоку секції 209-2016, а саме кімнати № 216 . Загальна площа житлового блоку (секції) 209-216 у гуртожитку складає 200,3кв.м. із ним житлова площа 94,0кв.м. Загальна площа частини житлового блоку (секції) у гуртожитку, що перебуває у власності відповідачів становить 25,6кв.м., із них житлова площа складає 12,0 кв.м. (а.с. 17). В 2017 році відповідачі самовільно облаштували коридор № 54 загальною площею 6,5 кв.м. та приєднали його до кімнати №216 (а.с.13, 18, 19-20). 12 грудня 2019 року відповідачем [PERSON] здійснено демонтаж прибудови у приміщенні загального користування (коридору № 54 ) (а.с. 100-102). Зазначене також визнається сторонами. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що судом встановлено та визнається сторонами, що відповідачами було здійснено самочинну забудову місця загального користування (коридору № 54 ) та в подальшому її було демонтовано під час розгляду даного позову в суді, то суд приходить до висновку, що обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди лежить на відповідачах. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі зазначають, що такі дії відповідачів, а саме самочинна забудова місця громадського користування, що призвели до позбавлення можливості доступу до кватирки для провітрювання приміщення, позбавлення обігріву приміщення, оскільки батарея залишилася в будові, позбавлення можливості внести меблі до кімнати через обмеження загального проходу та великої площі забудови, ігнорування їх прохання, щодо зміни забудови, завдали їм моральну шкоду. Крім того, позивачі зазначають, що протягом півроку вимушені були терпіти сморід, так як перегородка була просочена якоюсь речовиною, що має різкий та неприємний запах. Все це викликало у позивачів нервове психічне перенавантаження, негативно вплило на настрій, позбавило повноти життя. Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяних позивачам моральних страждань, останніми суду не було надано. Суд приймає до уваги, що дії відповідачів щодо самочинної забудови місця громадського користування спричинили позивачам певні незручності щодо користування таким приміщенням в повному обсязі, позбавили можливості повноцінного провітрювання та обігріву цього коридору, проте суд вважає, що зазначене жодним чином не могло вплинути на психічний стан позивачів, а також могло позбавити їх повноти життя, крім того, зазначене не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Окремо слід зауважити, що позивачами також не надано суду обґрунтування, щодо визначення ними моральної шкоди саме в розмірі 5000грн. для кожного. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення. Щодо відшкодування позивачам понесених ними судових витрат, то суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом сплатив судовий збір в розмірі 1536,80грн., які просив стягнути з відповідачів на його користь. Крім того, позивачами було понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 2 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частина 3 статті 137 ЦПК України передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката Бас В.М., позивачами надано квитанції №1 від 20.01.2019р. на суму 5000грн. та №4 від 14.09.2019р. про сплату 2000 гривень (а.с. 109). В той же час Договір №1/2 про надання правової допомоги між [PERSON] , [PERSON] та адвокатом Бас В.М. укладено 08.09.2019 року (а.с. 106-107). Таким чином кошти в сумі 5000 гривень відповідно до квитанції №1 від 20.01.2019 були сплачені до укладання Договору про надання правової допомоги від 08.09.2019. Крім того позивачами суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 7000 гривень підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1000грн., що в свою чергу відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1536,80 грн., що підтверджено квитанціями від 10.09.2019 №9 та від 11.09.2019р. №1 (а.с.1, 2). Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід відшкодувати позивачу [PERSON] понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за рахунок відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved