Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення боргу до відповідача [PERSON] Зазначила, що з 03.01.2012 року займалась підприємницькою діяльністю - неспеціалізованою оптово-роздрібною торгівлею дитячими іграми та іграшками. З 17.07.2014 року вона припинила підприємницьку діяльність і на даний час не являється суб'єктом підприємницької діяльності. [PERSON], згідно свідоцтва про державну реєстрацію серія [NUMBER] від 26.08.2004 року №20270000000000090 був зареєстрований у Вижницькій РДА, Чернівецької області, як суб'єкт підприємницької діяльності. Згідно видаткової накладної №566 від 04.03.2014 року [PERSON] отримав (придбав) у неї 234,00 найменувань дитячих ігор та іграшок на суму 56787,34 грн. Згідно видаткової накладної за №627 від 12.03.2014 року повторно отримав у неї 47 найменувань дитячих ігор та іграшок на суму - 14072,69 грн. Всього [PERSON] отримав у неї 281 найменувань дитячих ігор та іграшок на суму 70860,03 грн., а саме придбав такі іграшки, як: велосипеди, кубики Рубіка, ляльки, самокати, коники, парасольки, поре мушки, сенсорні планшети та інше. За отриманий товар [PERSON] здійснив часткову оплату в сумі 3500,00 грн., а решту суми - 67360,03 грн. повинен був сплатити до 18.03.2014 року, однак по даний час дану суму не сплатив. Відповідно до домовленості між ними, за несвоєчасну оплату товару, [PERSON] повинен сплатити пеню в розмірі 2% за кожен місяць від суми боргу, що становить за один місяць - 1346,00 грн. (2% від 67360,00 грн. - 1346,00 грн.) а за період з 01.04.2014 року по 01.02.2015 рік за 10 місяців пеня становить 13460,00 грн. 28.11.2014 року в письмовій формі пред'явила [PERSON] вимогу щодо сплати боргу, але на даний час вимога залишається не виконана. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за отриманий товар в сумі 67360,00 грн. та пеню за несвоєчасну оплату отриманого товару в сумі 13460,00 грн. витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлений позов в повному об'ємі, дав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлено, що 04.03.2014 року позивачка [PERSON], як постачальник надала відповідачу [PERSON], як покупцю товар, а саме, 234,00 найменувань дитячих ігор та іграшок на суму 56787,34 грн. з оплатою 2% місячних пені від суми боргу у випадку несплати, що підтверджується копією видаткової накладної №566 від 04.03.2014 року. 12.03.2014 року відповідач [PERSON], як покупець отримав у позивачки [PERSON], товар, а саме 47,00 найменувань дитячих ігор та іграшок на суму 14072,69 грн. з оплатою 2% місячних пені від суми боргу у випадку несплати, що підтверджується копією видаткової накладної №627 від 12.03.2014 року. Відповідачем [PERSON] було частково проведено оплату за поставлені товари в розмірі 3500,00 грн. 27.11.2014 року позивачка [PERSON] направила відповідачу [PERSON] письмову вимогу про оплату видаткових накладних за №566 від 04.03.2014 року на суму 56783,34 грн. та за №627 від 12.03.2014 року на суму - 14072,69 грн., однак вимога залишилась не виконаною, що підтверджується копією вимоги від 27.11.2014 року та поштовим повідомленням. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Оскільки, відповідач [PERSON] як покупець, отримав від позивачки [PERSON], як продавця товар, за який згідно накладних повинен був провести оплату в загальному розмірі 67360,00 грн., однак даний розрахунок не здійснив, внаслідок чого за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість на вказану суму, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість за отриманий товар в сумі - 67360,00 грн. на користь [PERSON] Судом також встановлено, що накладними №566 від 04.03.2014 року та №627 від 12.03.2014 року встановлена пеня за протермінування 2% місячних від суми боргу, з чим погодився відповідач [PERSON], що засвідчив своїм підписом. Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочка сплати боргу відповідачем [PERSON] виникла за період з 01.04.2014 року по 01.02.2015 року, а тому на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути 2% місячних від суми боргу, що становить 1346,00 грн. за один місяць, а тому підлягає стягненню прострочена заборгованість за вказаний період в сумі 13460,00 грн. Суд також приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу у сумі 500,00 грн. підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано квитанцію адвоката [PERSON] Серія АЖ №1995 від 22.01.2015 року про сплату [PERSON] 500,00 грн. за підготовку та складення позовної заяви. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 01.01.2012 року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Мінімальний розмір заробітної плати було визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року в сумі 1218,00 грн. Враховуючи, що витрати на правову допомогу є витратами пов'язаними з розглядом справи та відносяться до судових витрат, їх розмір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в сумі 500,00 грн. Крім того з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] судовий збір в сумі 808,20 грн. На підставі ст.ст. 11, 16, 202, 205, 207, 549, 625, 655, 692 ЦК України,

Outcome: approved