Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.02.2007 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Підгірній,19 у с. Витівка Полтавського району та області, що складається з житлового будинку, позначеного літерою «А-1», загальною площею 114,9 м2 (житлова площа 81,9 м2) ; сараю, позначеного літерою «Б», загальною площею 22,9 м2; гаража, позначеного літерою «В», загальною площею 21,8 м2; вбиральні, позначеного літерою «Г», загальною площею 2,1 м2; погребу вхідного, позначеного літерою «Д», загальною площею 11,6 м2; огорожі, позначеного літерою «№1». Проте у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, Полтавською районною нотаріальною конторою позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після відкриття провадження по справі третя особа - [PERSON] предявив позов, у якому заявив самостійні вимоги на предмет спору, обґрунтовуючи тим, що 10.02.2007 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Підгірній,19 у с. Витівка Полтавського району та області. Просив визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку, що знаходиться по вул. Підгірна,19 в с. Витівка Полтавського районуПолтавської області та на 1/3 частину земельної ділянки, в порядку спадкування після [PERSON], померлого 10.02.2007 року. Ухвалою суду від 19.04.2016 року позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку залишені без розгляду. [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. [PERSON] у судовому засіданні покладався на розсуд суду, просив визнати право власності на житловий будинок за [PERSON], пояснивши, що не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк у звязку з перебуванням його у міссцях позбавлення волі у період з 2005 року по 2010 рік, а після звільнення через брак часу та коштів. Представники відповідача - Кіровської сільської ради Полтавського району та областіта третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, ау позові [PERSON] слід відмовити з таких підстав. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, \~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. \~ Встановлено, що 10.02.2007 року помер чоловік [PERSON] та син [PERSON] [PERSON] (а.с.8), після смерті якого залишилось спадкове нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Підгірній,19 (стара адреса вул. Підгірна,14) у с. Витівка Полтавського району та області, що складається з житлового будинку, позначеного літерою «А-1», загальною площею 114,9 м2 (житлова площа 81,9 м2) ; сараю, позначеного літерою «Б», загальною площею 22,9 м2; гаража, позначеного літерою «В», загальною площею 21,8 м2; вбиральні, позначеного літерою «Г», загальною площею 2,1 м2; погребу вхідного, позначеного літерою «Д», загальною площею 11,6 м2; огорожі, позначеного літерою «№1», який належав [PERSON] на підставі типовогодоговору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 12.09.1992 року (а.с.10-12). У встановлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON]Я.( 02.03.2007 року) та [PERSON] (04.07.2007 року (а.с.91). Згідно із довідкою Кіровської сільської ради Полтавського району та області № 994 від 28.08.2015 року [PERSON] до дня своєю смерті, 10 лютого 2007 року, проживав та був постійно зареєстрований у житловому будинку в с.Витівка по вул. Підгірній,19 разом з дружиною [PERSON], яка проживає у спадковому будинку до цього часу (а.с.13). У звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори від 12.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину(а.с.91) . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям \~за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.01.1992 року у виконавчому комітеті Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.9), а зазначений житловий будинок був придбаний 12.09.1992 року (а.с.10). Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Підгірній,19 (стара адреса вул. Підгірна,14) у с. Витівка Полтавського району та області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та померлого [PERSON], оскільки був набутий подружжям за час шлюбу. Отже, на момент смерті [PERSON] йому належала ? частина житлового будинку по вул. Підгірній,19 у с. Витівка Полтавського району та області; інша ? частина цього майна належала його дружині [PERSON] Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. [PERSON] як мати [PERSON], а [PERSON] як дружина входить до кола спадкоємців І черги за законом, тому мають право на 1/2 частину спірного житлового будинку у рівних частинах по ? частині кожній. Як вбачається з постанови нотаріуса № 02-31/578 від 12.03.2016 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після померлого 10.02.2007 року [PERSON] 13.01.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався, наведені ним причини неподання ним заяви про прийняття спадщини у період з 30..04.2010 року не є поважними, тому його позов задоволенню не підлягає. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved