Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , з урахуванням його уточнень , в якому просять : стягнути з відповідача на користь [PERSON] за користування частками у праві спільної часткової власності 69996,91 грн. , 5751,00 грн. витрат за проведення експертиз , всього на суму 75747,61 грн. ; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 34476,09 грн. матеріальної компенсації за користування часткою у прав спільної власності. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [PERSON] належить 122/400 частин квартири [ADDRESS]: з них 61/400 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року та 61/400 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2016 року. [PERSON] та відповідачу належить по 61/400 частині спірної квартири кожному, згідно вищевказаного рішення суду. У користуванні позивачів перебуває кімната №8 на плані технічного паспорту площею 11,7 кв.м. на плані технічного паспорту, у користуванні відповідача перебуває кімната №3 на плані технічного паспорту площею 17,7 кв.м., у спільному користуванні співвласників кухня №4, коридор №1, вбиральня №5, ванна кімната №6, вбудована шафа №7. Про це свідчить вищезазначене рішення суду. З метою визначення розміру грошової компенсації, яка підлягає сплаті відповідачем, по даній справі 24 жовтня 2016 року була проведена додаткова судова будівельно-технічна експертиза. Визначено, що грошова компенсація, яка повинна бути виплачена позивачам з боку відповідача за користування більшою частиною спірної квартири [ADDRESS] складає 104473 грн. Враховуючи, що у власності [PERSON] перебуває 122/400 частини спірної квартири (67% від частки, за яку має бути сплачена компенсація), а у власності [PERSON] 61/400 частина спірної квартири (33% від частки, за яку має бути сплачена компенсація), виплата має складати: [PERSON] 0,67*104473=69996,91 грн. , [PERSON] 0,33*104473=34476,09 грн. Крім того, протягом розгляду справи ухвалами суду будо призначено дві судові будівельно-технічні експертизи, оплату яких здійснено [PERSON] ,сума витрат складає: 2448,00 грн. + 3303,00 грн. = 5751 грн. Отже, площа квартири, якою користується відповідач, не відповідає розміру його частки у праві власності вона є значно більшою. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з,явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з,явився. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 січня 2009 року за р. №3-09-305587 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло , а саме: на 61/100 частин комунальної квартири №11 по пр.. 50 річчя СРСР в м. Харкові та склад сім,ї [PERSON], [PERSON] , [PERSON] ,згідно розпорядження від 08 січня 2009 року за №81. Заочним рішенням від 14 серпня 2012 року визначено, що в праві спільної сумісної власності на 61/100 частини комунальної квартири № 11 по пр.. 50-річча СРСР,3 в м. Харкові частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рівними, кожному із них належить по 61/400.Визначено порядок користування 61/100 частини спірної квартири, надавши у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнату № 8 на плані технічного паспорту площею 11,7 м2; [PERSON] та членам його сімї надано у користування кімнату № 3 на плані технічного паспорту площею 17,7 м2; у спільному користуванні співвласників залишити кухню № 4 площею 7,6 м2, коридор № 1 площею 12,0 м2, вбиральню № 5 площею 1,1 м2, ванну кімнату № 6 площею 3,2 м2, вбудовану шафу № 7 площею 0,6 м2. Відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи №6343 ХНДІСЕ ім. Бокаріуса від 25.10.2013 року грошова компенсація ,яка повинна бути виплачена співвласникам [PERSON], [PERSON] , [PERSON], відповідачем [PERSON] за користування ним більшою частиною квартири [ADDRESS] (згідно з рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року) , ніж йому покладено у відповідності до ідеальної частки ,складає 55064 грн. 11 січня 2014 року [PERSON] помер. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори 12.07.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , в зв,язку з відсутністю документів , що підтверджуються родинні зв,язки з [PERSON] Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім,єю , визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 березня 2015 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] відмовлено з інших підстав. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю , визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім,єю за адресою: м. Харків, пр.. 50 річчя СРСР , 3 кв. 11 з 2008 року по 11 січня 2014 року. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2016 року [PERSON] видане свідоцтво на 61/400 частини комунальної квартири №11 у м. Харкові по пр.. [PERSON] (колишня пр.. 50 р. СРСР ) , 3 , що належали спадкодавцю [PERSON] ,виданого Одинадцятою ХДНК за р. №7-650. Відповідно до висновку додаткової судової будівельно технічної експертизи №8192/10498 ХНДІСЕ ім. Бокаріуса від 24.10.2016 року грошова компенсація ,яка повинна бути виплачена власникам [PERSON], [PERSON] , відповідачем [PERSON] їх частками в спільній частковій власності в квартирі [ADDRESS], при здійсненні коритування квартирою ,який був визначений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року ,складає 104473 грн. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Відповідно до\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої, другої\~статті 364 ЦК України\~кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року № 6-2925цс15,яка в силу ст.. 360-7 ЦПК України, є обов,язковою для всіх суб,єктів владних повноважень , які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права , та для всіх судів України. Відповідно до ч. 5\~ст. 317 ЦК України\~власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян, а ч. 3 цієї ж статті гарантуються рівні умови здійснення своїх прав усім власникам. Стягнення грошової компенсації за частки позивача, який бажає виділу, з відповідача, який сплатити таку компенсацію неспроможний, та визнання за останнім усупереч його волі права власності на частку позивача є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим. Здійснення права власності полягає не лише у реалізації власником права розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 358 ЦК України, \~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , оскільки обраний ними спосіб захисту права власності становитиме надмірний тягар для іншого співвласника та очікувано призведе до порушення прав власника [PERSON] , що є неможливим в силу дії рівності прав усіх співвласників , у зв,язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити. Згідно\~статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням цієї норми та того, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачеві не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed