Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 11.07.2014 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина : житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під № 29 по вул..Шевченка в с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району ; земельна ділянка площею 0,3800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220481000:07:006:0007, розташована на території Вільнотарасівської сільської ради ; земельна ділянка площею 2,3725 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481000:07:004:0015, розташована на території Вільнотарасівської сільської ради ; грошові вклади у ПАТ « Державний ощадний банк України» , а також : земельна ділянка площею 0, 2500 га, призначена для обслуговування жилого будинку, розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул..Шевченка, 29 ; земельна ділянка площею 0,060 га , призначена для ведення особистого селянського господарства , розташована за адресою с. Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Шевченка, 29 ; земельна ділянка площею 0,3100 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Радянська. Позивачі є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом. Позивачі в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері і 24 червня 2015 року отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом по 1\\3 частці кожний на житловий будинок , земельні ділянки площею 0,3800 га та 2,3725 га, а також на грошові вклади.. Однак, державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 22.05.2015 р. відмовила позивачам в оформленні спадщини на вищевказані земельні ділянки, посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на це майно. Позивачі просили суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 11.07.2014 р. їх матері [PERSON] на : земельну ділянку площею 0, 2500 га, призначену для обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул..Шевченка, 29 ; земельну ділянку площею 0,060 га , призначену для ведення особистого селянського господарства , що розташована за адресою с. Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Шевченка, 29 ; земельну ділянку площею 0,3100 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Радянська, по 1\\3 частці за кожним. Від представника позивачів [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності його представника. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 11 липня 2014 року померла [PERSON]. З матеріалів спадкової справи № 425\\2014 р., заведеної після її смерті державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON]. 17.01.2005 р. склала заповіт , яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно синам [PERSON], [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних частинах. Позивачі в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері. Встановлено, що 24 червня 2015 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] похивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1\\3 частку спадкового майна кожному на : житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під № 29 по вул..Шевченка в с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району ; земельну ділянку площею 0,3800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220481000:07:006:0007, розташовану на території Вільнотарасівської сільської ради ; земельну ділянку площею 2,3725 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481000:07:004:0015, розташовану на території Вільнотарасівської сільської ради ; грошові вклади , розміщені у ПАТ « Державний ощадний банк України». Суд встановив, що державний нотаріус [PERSON] постановою від 22.05.2015 р. відмовила позивачам в оформленні спадщини на земельну ділянку площею 0, 2500 га, призначену для обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул..Шевченка, 29 ; земельну ділянку площею 0,060 га , призначену для ведення особистого селянського господарства , що розташована за адресою с. Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Шевченка, 29 ; земельну ділянку площею 0,3100 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Радянська, посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця [PERSON] на це майно. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. є спадкоємицею за заповітом після смерті 11.07.2014 р. їхньої матері [PERSON], на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини вони подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оформили спадкові права на частину спадкової маси, а тому вважаються такими , що прийняли спадщину на підставі ст.1270 ЦК України. По справі встановлено, що земельна ділянка площею 0, 2500 га, призначена для обслуговування жилого будинку, розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул..Шевченка, 29 ; земельна ділянка площею 0,060 га , призначена для ведення особистого селянського господарства , розташована за адресою с. Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Шевченка, 29 ; земельна ділянка площею 0,3100 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою с.Вільна Тарасівка Білоцерківського району, вул.Радянська. була набута [PERSON] у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого Білоцерківською районною нотаріальною конторою 27.07.2001 р., після смерті чоловіка, батька позивачів , [PERSON], який помер 14 грудня 2000 року. В матеріалах спадкової справи № 247\\2001 щодо майна померлого 14 грудня 2000 року [PERSON] мається державний акт на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,62 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, в межах згідно плану, що розташована на території с.Вільна Тарасівка Вільнотарасівської сільської ради. Цей державний акт виданий Вільнотарасівською сільською радою 12.02.1998 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 29. Згідно інформації управління Держземагенства у Білоцерківському районі, наданої на запит суду, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ КВ № 077902 [PERSON] були передані земельні ділянки загальною площею 0,62 га для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування жилого будинку на підставі рішення виконкому Вільнотарасівської сільської ради № 13 від 11.02.1997 р. Кадастрові номери на дані земельні ділянки не присвоювались та не мають відображення в НКС, в зв»язку з тим, що Національна кадастрова система України введена у функціонал лише з 2013 року, а земельні ділянки, які реєструвалися до 2013 року не мали єдиної, досконалої системи контролю. Позивачами були надані до суду витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку та кадастрові плани спірних земельних ділянок , де містяться дані про їх власника, площу, цільове призначення тощо. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків \\ спадщини\\ від фізичної особи, яка померла \\ спадкодавця\\, до інших осіб \\ спадкоємців\\. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обовязковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину , то суд вважає за можливе визнати за ними право власності в рівних частках на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] , оскільки інший порядок для набуття позивачами права власності на дане нерухоме майно законодавством не визначений.

Outcome: approved