Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про стягнення коштів і просять стягнути з відповідачів солідарно: на користь позивача [PERSON] частину запозичених коштів в розмірі 1065 доларів США в національній валюті України за курсом Національного банку України плюс 3 (три) відсотки на день подання позову, що складає 27533,45 грн; на користь позивача 2 [PERSON] частину запозичених коштів в розмірі 1065 доларів США в національній валюті України за курсом Національного банку України плюс 3 (три) відсотки на день подання позову, що складає 27 533,45 грн. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 18.03.2010 уклали договір позики, згідно умов якого позикодавці передали позичальнику грошові кошти у розмірі 920 575 грн, що еквівалентно 115 000,00 доларів США, зі сплатою 3% річних та строком повернення до18 березня 2011 року. Відповідач частково виконав свій обов'язок, повернувши грошові кошти в еквіваленті 15000 доларів США. Додатковою угодою від 19.07.2013 до Договору позики сторони підтвердили наявність вказаного боргу та встановили термін повернення цих грошових коштів не пізніше 31 грудня 2013 року. Додатковою угодою 24.07.2013 до Договору позики сторони домовились, що [PERSON] стає єдиним боржником за Договором. 31 липня 2013 року між позивачами та відповідачем 2 [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого відповідач 2 зобов'язується відповідати перед позивачами за виконання позичальником своїх зобов'язань, що випливають з Договору позики від 18 березня 2010 року. Відповідач 1 належним чином не виконував своїх обов'язків згідно умов договору позики від 18.03.2010, у зв'язку з чим у нього наявна заборгованість перед позивачами у розмірі, який еквівалентний 100 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент повернення. У судовому засіданні позивач [PERSON], який також є представником позивача [PERSON], позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] коштів з підстав припинення поруки останнього. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 18.03.2010 уклали договір позики №б/н (Договір), згідно умов якого позикодавці передали позичальнику грошові кошти у розмірі 920 575 грн, що еквівалентно 115 000,00 доларів США, зі сплатою 3% річних та строком повернення до18 березня 2011 року (а.с.10-12). Згідно п. 2 Договору Позичальник зобов'язується повернути гроші у розмірі, еквівалентному 100 000 доларам США за курсом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» у будь-якому відділенні зазначеного банку у м. Донецьку за вибором Позикодавця на момент повернення. При цьому, якщо на момент повернення грошей вказаний курс не можливо буде встановити за будь-яких причин, гроші повертаються у розмірі, що еквівалентний 100 000 (ста тисячам) доларам США за курсом НБУ на момент повернення плюс 3% (а.с.10-12). Відповідач частково повернув грошові кошти в еквіваленті 15000 доларів США. Додатковою угодою б/н від 19.07.2013 року до Договору сторони підтвердили наявність вказаного боргу та встановили термін повернення грошових коштів не пізніше 31 грудня 2013 року (а.с.15). Додатковою угодою б/н від 24.07.2013 року до Договору сторони домовились, що [PERSON] (відповідач) стає єдиним боржником за Договором, тому що він витратив запозичені гроші, в сумі еквівалентній 100 тис. доларам США, на себе та свою сім'ю (а.с.16). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання перед позивачами належним чином не виконав, грошові кошти не повернув у повному обсязі, у зв'язку з чим у нього існує заборгованість перед позивачами у розмірі 100 000,00 доларів США. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 31 липня 2013 року між позивачами та відповідачем 2 укладено договір поруки, згідно якому відповідач 2 (Поручитель) зобов'язується відповідати перед позивачами (Позикодавцем) за виконання Позичальником своїх зобов'язань, що випливають з Договору позики від 18 березня 2010 р., з додатковими угодами від 19 липня 2013р. та 24 липня 2013р., укладеним в простій письмовій формі між [PERSON], [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON], [PERSON] (Позичальник) в розмірі основного боргу. Відповідальність Поручителя перед Позикодавцем включає зобов'язання повернути після спливу строку позики суму позики (Основне зобов'язання) (а.с.26). Згідно п. 3.3. договору поруки у випадку невиконання (неналежного виконання) Основного зобов'язання Поручитель і Позичальник відповідають перед Позикодавцем як солідарні боржники (а.с.26). Відповідно до п. 5.1. договору поруки від 31.07.2013, він діє до виконання сторонами своїх зобов'язань (а.с.26). В розумінні ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В п. 3.1. договору поруки зазначено, що відповідальність Поручителя настає моменту порушення Основного зобов'язання. В п. 3.2. вказано, що Позикодавець звертається до Поручителя не раніше наступного дня після настання строку (терміну) виконання Основного зобов'язання повністю або частинами, якщо Основне зобов'язання не було виконане. Додатковою угодою від 19 липня 2013 року встановлено термін повернення грошей не пізніше 31 грудня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суду не надано доказів того, що позивачі пред'явили відповідачу [PERSON] вимогу про повернення коштів протягом шести місяців від 31 грудня 2013 року, тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд доходить висновку про припинення поруки [PERSON] по Договору поруки від 31 липня 2013 року, а відтак у частині задоволення позовних вимог відносно відповідача [PERSON] необхідно відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] частини грошових коштів необхідно задовольнити, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань перед позивачами щодо своєчасного повернення суми позики. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачів судові витрати в сумі по 275,60 грн кожному, які підтверджуються долученими до справи квитанціями про їх оплату (а.с.2-3). На підставі викладеного, ст. ст. 252, 525, 526, 527, 559, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: partial