Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що кожному з них на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частині житлового будинку по [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, яка відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 22.10.1992 року належала на праві власності попередній власниці будинку [PERSON] . Позивачі просять визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0510 га, на якій розташований спірний житловий будинок, посилаючись на те, що з переходом права власності на житловий будинок переходить і право власності на земельну ділянку, але у зв`язку зі смертю [PERSON] вирішити це питання можливо лише в судовому порядку. Ухвалою суду від 12.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Позивачі в підготовче засідання не з`явились. Їх представник - адвокат Гаврилюк Т.А. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в їх відсутність і задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася; надала заяву, в якій визнала позов; розгляд справи просила проводити в її відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 15.12.1992 року, посвідченого Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за номером 3-3244, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних долях житловий будинок по [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,0510 га, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю від 22.10.1992 року за номером 193 належить [PERSON] . Право власності [PERSON] на Ѕ частину вищезазначеного житлового будинку підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Інший власник [PERSON] померла [INFO] . З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2019 року, виданого державним нотаріусом Першої первомайської держаної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрованого за номером 2-744 вбачається, спадщину після смерті [PERSON] на належну їй Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] прийняла її донька [PERSON] , яка зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується копією витягу. За наведених обставин судом встановлено, що [PERSON] - колишній власниці будинку, належало право власності на земельну ділянку площею 0,0510 га, на якій цей будинок розташований по [ADDRESS] . Однак до теперішніх власників житлового будинку - позивачів у справі, право власності на відповідну земельну ділянку, на якій розташовано будинок, формально не перейшло. Земельна ділянка на даний час зареєстрована за [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку зі смертю [PERSON] позивачами втрачена можливість оформити перехід права власності на земельну ділянку в нотаріальному порядку. За приписами, що міститься у ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та ч.1 ст. 377 ЦК України у разі відчуження будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. В даному випадку право власності на землю має перейти пропорційно до часток у праві власності на будинок. Тож з підстав, зазначених у позові, судом може бути визнано право власності на присадибну земельну ділянку, яка розташована під будинком, належним позивачам. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Слід визнати за кожним з них право власності, по Ѕ частині за кожним, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,0510 га, що розташована [ADDRESS] .

Outcome: approved