Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивачі[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про встановлення часток та визнання права власності на спадкове майно до відповідача [PERSON] міської ради, мотивуючи позовні вимоги тим, що вони, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON]. Вказують, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира №23 в житловому будинку №7 по вул.Коцюбинського в м.Чернівцях, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого 21.12.2004 року департаментом житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради за №42471. Вони постійно проживали та були зареєстровані у вказаній квартирі [ADDRESS]. При цьому, 03.01.2016 року померла мати позивачів - [PERSON] та після її смерті до складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України,\~увійшли усі права та обовязки, щоналежали померлій на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права [PERSON] на 1/3 частку в квартирі [ADDRESS]. Стверджують, що у звязку з тим, що їх мати за час свого життя не склала заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, то у відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України позивачі (діти спадкодавця) є спадкоємцями першої черги. Для оформлення прав на спадщину, а саме на 1/3 частини квартири, після смерті [PERSON], позивачі звернулися із заявою до нотаріуса про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі [ADDRESS]. Проте, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.12.2004 року не було зареєстровано в органах державної реєстрації, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданих 08.08.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] за №38/02-14 та №38/02-14. Стверджують, що батько позивачів, [PERSON], був належним чином повідомлений про відкриття спадкової справи, але на спадкове майно не претендує, про що ним 05.08.2016 року було подано відповідну заяву до нотаріуса. Крім того, за приписами пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Враховуючи той факт, що співвласник квартири [PERSON] померла, то у позивачів, [PERSON] та [PERSON] (інших співвласників квартири), відсутні правові підстави для звернення до Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію свідоцтва про право власності на квартиру. Таким чином, іншого шляху оформити право власності на спадкове майно, крім звернення з даним позовом до суду, у позивачів немає. На основі викладеного позивачі просять суд виділити частки, які становлять по 1/3 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 73,98 кв.м, в тому числі житловою 57,90 кв.м за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; припинити право спільної сумісної власності на кватиру №23 по вул.Коцюбинського, 7 в м.Чернівцях; визнати за [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт серії КР №689889), право спільної часткової власності на 1/6 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 73,98 кв.м, в тому числі житловою 57,90 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті матері позивачки [PERSON]; визнати за [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт серії КР №873921), право спільної часткової власності на 1/6 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 73,98 кв.м, в тому числі житловою 57,90 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті матері позивачки [PERSON] Михайлівни. Позивачі в судове засідання не зявилися, однак до початку судового засідання від них та від представника надійшли заяви, в яких вони просять розглядати дану справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак до початку розгляду справи судом від них до суду надійшла заява, в якій просять розглядати справу у їх відсутність та проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого 21.12.2004 року департаментом житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради за №42471 (а.с.13), квартира №23, яка розташована в м.Чернівці, вул.Коцюбинського, 7, загальною площею 73,98 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, право власності на квартиру належало трьом співвласникам на праві спільної сумісної власності, при цьому: [PERSON] - 1/3 частини квартири; [PERSON] - 1/3 частини квартири; [PERSON] - 1/3 частини квартири. За наведених обставин, суд вважає, що в даному випадку виділення часток, а саме по 1/3 частки квартири за [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що просять позивачі, відповідатиме вимогам Закону. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІ-МИ №400300 (а.с.11) [PERSON] являється матірю [PERSON], батько [PERSON]. Також відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІ-МИ №472848 (а.с.12) [PERSON] являється матірю [PERSON], батько [PERSON]. 03.01.2016 року померла мати позивачів - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ №156982 від 04.01.2016 року (а.с.15). Після її смерті у неї залишились спадкоємці першої черги: батько позивачів - [PERSON] та самі позивачі [PERSON] та [PERSON]. Заповіту померла мати позивачів не залишала. Також з довідки ПП «Регіон-Центр» №848 від 09.04.2016 року (а.с.19), вбачається, що у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані та постійно проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Для оформлення прав на спадщину, а саме на 1/3 частини квартири, що залишилась після смерті [PERSON], позивачі звернулися із заявою до нотаріуса про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі [ADDRESS]. При цьому, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданих 08.08.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] за №38/02-14 та №38/02-14 (а.с.16-17), у звязку з тим, що у заявника відповідно до п.4.15, п.4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 з наступними змінами та доповненнями, відсутні необхідні для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом документи (а саме не підтверджено реєстрацію в установленому порядку зареєстрованого права власності покійної на нерухоме майно). Враховуючи вищевикладені вимоги ч.1 ст.368 ЦК України та вимоги ч.2 ст.370 ЦК України, а також вимоги статті 372 Цивільного кодексу України, суд вважає, що майно у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, на підставі договору про поділ нерухомого майна, який має бути укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений. Отже, такий договір може бути укладений лише за життя всіх співвласників спільної сумісної власності. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. визначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Таким чином після смерті матері позивачів [PERSON], позивачі [PERSON], [PERSON] та їх батько [PERSON] повинні були успадкувати по 1/9 частині квартири за померлою [PERSON] З наданих суду матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.39-67), вбачається, що батько позивачів [PERSON] в присутності нотаріуса вказав, що не претендує на спадщину, що залишилась після смерті його дружини [PERSON] (а.с.56). Ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. При цьому, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1281 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, при цьому право спільної сумісної власності припиняється. Таким чином, в порядку спадкування за померлою [PERSON], позивачам [PERSON] та [PERSON] повинно належати на праві власності по 1/6 частин квартири за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за померлою [PERSON] При цьому, право спільної сумісної власності на квартиру підлягає припиненню. За наведених обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved