Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що їм внаслідок прийняття спадщини після смерті батьків належить по 34/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 10А, що за загальною часткою складає 68/100 часток. Власниками 32/100 часток (по 16/100) цього будинку є відповідачі. Житловий будинок є приватною спільною частковою власністю з одноповерховою забудовою житловими та підсобними приміщеннями на відокремленій неприватизованій земельній ділянці (двору) з присвоєною адресою: вул. 8 Березня,10А в м. Миколаєві. До експлікації плану будинку їх квартира (позивачів) внесена як квартира №1, а відповідачів як квартира №2. Загальна площа земельної ділянки під будинком та господарськими і побутовими спорудами та вільної землі (під двором) на 2004 рік становила 307 кв. м, у тому числі під будинком - 181 кв. м, під господарськими та побутовими спорудами 53 кв. м, та під двором як вільної від забудов 73 кв. м. Складанням нової технічної документації на 2014 рік площі використання земельної ділянки під забудовами змінилися, та загальна площа земельної ділянки під будинком та господарськими і побутовими спорудами та вільної землі (під двором) на 2014 рік становила 307 кв. м, у тому числі під будинком - стала 213,4 кв. м, під господарськими та побутовими спорудами 24,6 кв. м, та під двором як вільної від забудов 69,0 кв. м. Як у них, так і у відповідачів у власності перебувають господарські будівлі, які розташовані у дворі кожної родини. Житлова площа та земельні ділянки розподілені окремими входами з вулиці. Узгодити порядок користування землею між ними та відповідачами неможливо, оскільки кожна сторона бажає мати в своєму користуванні ту ж землю, яку бажає мати в користуванні інша, тобто ту землю, яка знаходиться з тильної сторони домоволодіння в цілому. За неможливості збільшити загальну площу землі кожний з них бажав би провести поліпшення житла, проводячи добудови, але це можливо зробити тільки за рахунок тої землі, яка знаходиться у користуванні сімей під особистими дворовими територіями. Земля з тильної сторони домоволодіння є землею відступу від сусідньої земельної ділянки (межова). Порядок користування землею між ними та відповідачами не встановлювався, такого порядку не було і до прийняття спадщини. Мирного поділу землі провести неможливо. Схемою поділу земельної ділянки за фактичним користуванням землею та нерухомістю за метражем та частками, проведеною Миколаївським відділенням інституту «Укргеоінформ», встановлені об*єктивні дані користування землею на 20 травня 2015 року. На думку позивачів, змінити об*єктивні дані користування землею проведенням судово-будівельної експртизи неможливо, оскільки сам будинок (часткова власність сторін) є межою між користувачами землею власниками. Позивачі просять встановити порядок користування землею між співвласниками житлового будинку, тобто між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] та розподіл земельної ділянки за адресою: вул. 8 Березня, 10А в м. Миколаєві, проведений схемою розподілу (відчуженя) земельної ділянки та топографічним планом земельної ділянки, складеним сертифікованим інженером-геодезистом ДП «Укргеоінформ» 20 травня 2015 року таким, що є єдиним можливим поділом, який відповідає намірам володіння та користування сторонами нерухомістю та землею під нею; встановити, що у користуванні співвласників домоволодіння квартира №1 [PERSON] та [PERSON] буде земельна ділянка загальною площею 73,6 кв.м з 100 кв. метрів наявних за домоволодінням; встановити, що у користуванні співвласників домоволодіння квартира №2 [PERSON] та [PERSON] буде земельна ділянка площею 26,4 кв. метрів з 100 кв. метрів, наявних за домоволодінням. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідачі неодноразово викликалися до судового засідання, але не з*явилися без повідомлення причин неявки, заперечень проти позову не надали. З урахуванням думки представника позивачів, суд вважає можливим прийняти рішення у відсутносіт відповідачів на підставі доказів, що є у справі. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 24.01.2003 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва за [PERSON] визнано право власності на 34/100 частки домоволодіння №10А по вул. 8 Березня в м. Миколаєві, як спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлого 09.11.1998 року, і [PERSON], померлої 11.06.1999 р., в порядку спадкування за законом; за [PERSON] визнано право власності на 34/100 частки домоволодіння №10А по вул. 8 Березня в м. Миколаєві, як спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлого 09.11.1998 року, і [PERSON], померлої 11.06.1999 р., в порядку спадкування за законом. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №524046 від 12.05.2003 р. Миколаївського міжміського бюро технічної інвентарізації за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 10а. Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок №10А по вул. 8 Березня в м. Миколаєві, виготовленим станом на 20.12.2004 р., розмір часток власності сторін становить: [PERSON] 34/100, [PERSON] 34/100, [PERSON] 16/100, [PERSON] 16/100. Загальна площа земельної ділянки під будинком, господарськими будівлями становила 307 м кв., у тому числі під будинком 181 м кв., під господарськими будівлями 53 м кв., під двором 73 м кв. Згідно з технічним паспортом на вказаний будинок, виготовленим станом на 18.07.2014 року, загальна площа земельної ділянки під будинком, господарськими будівлями становить 307 м кв., у тому числі під будинком 213,4 м кв., під господарськими будівлями 24,6 м кв., під двором 69 м кв. Сторони володіють конкретними приміщеннями, визначеними в технічному паспорті, тобто фактичний розділ будинку здійснений. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У відповідності до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Суд, вирішуючи питання про порядок користування земельною ділянкою насамперед має виходити з фактичного користування співвласниками житлового будинку земельною ділянкою, розміру часток у будинку (закріплених розмірів земельних ділянок), а також виходити із можливості нормального користування будинками, господарськими будівлями та спорудами кожним із власників, розташування плодово-ягідних насаджень, можливості проходу з вулиці на подвіря тощо (п.п. 19 абз 1,21 абз.1 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 21, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою мають сторони, слід виходити з розміру їх частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування земельною ділянкою та для зміни цього порядку підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. При вирішенні позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласниками розташованого на ній жилого будинку, належить також ураховувати роз'яснення із цього приводу, дані Пленумом Верховного Суду України у п.25 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7. Зокрема, у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою необхідні: документи про надання її для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного зі співвласників, а також розташованих на ній будівель, плодово-ягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного співвласника; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним; угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце. Відповідно дост. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Однак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що земельна ділянка площею 307 кв. м надавалася у встановленому законом порядку, а відтак, що сторони на законних підставах користуються нею. Крім того, відсутні належні докази, з яких вбачається, що саме відповідачі, а не інші особи є співвласниками будинку по вул. 8 Березня, 10А на час розгляду справи судом. Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, для правильного вирішення даного спору суду необхідно було з'ясувати чи був встановлений порядок користування земельної ділянки між попередніми співвласниками домоволодіння, чи дотримувалися його теперішні власники будинку. Як зазначено позивачами в позовній заяві між ними та відповідачами порядок користування земельною ділянкою не встановлювався, такого порядку не було і до їх прийняття спадщини. Для всебічного, повного і об*єктивного дослідження обставин справи, а саме для з*ясування питання про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 10А, між співвласниками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], відповідно до часток співвласників у житловому будинку, враховуючи те, що [PERSON], [PERSON] належить по 34/100 а [PERSON], [PERSON] належить по 16/100 частини вказаного житлового будинку, чи існує встановлений порядок користування спільною земельною ділянкою між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та які розміри цих земельних ділянок, представнику позивачів, на підставі ч. 4 ст. 10, ст. 143 ЦПК України, неодноразово було роз*яснено його право заявити клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Але представником позивачів не було заявлено клопотання про призначення експертизи для встановлення варіантів порядку користування земельною ділянкою, з посиланням на те, що надані всі документи, які підтверджують варіанти землекористування, у тому числі схема поділу земельної ділянки по вул. 8 Березня, 10А в м. Миколаєві, виготовлена ДП «Укргеоінформ» 20.05.2015 року. Зі схеми поділу земельної ділянки по вул. 8 Березня, 10А в м. Миколаєві, виготовленої ДП «Укргеоінформ» 20.05.2015 року, на яку представник позивачів посилався як на доказ, що визначає єдиний можливий поділ земельної ділянки, вбачається, що загальна площа земельної ділянки становить 307 кв.м, в тому числі у користуванні [PERSON], [PERSON] 226 кв. м, [PERSON], [PERSON] 81 кв.м. Проте, вказана схема не підтверджує, що існуючий порядок користування земельною ділянкою склався за часи попередніх користувачів землі, а також є встановленим за добровільною згодою сторін, та відображає фактичне користування земельною ділянкою між теперішніми співвласниками домоволодіння. Підписи [PERSON] та [PERSON] по узгодженню схеми поділу земльної ділянки відсутні. З вказаної схеми неможливо встановити порядок користування земельною ділянкою, який би врахував інтереси всіх сторін, був найбільш сприятливим для всіх співвласників, враховуючи принцип розумності та справедливості, та унеможливлював виникнення в подальшому спорів про користування земельною ділянкою. Висновок судової будівельно-технічної експертизи, в якому б були запропоновані варіанти порядку користування земельною ділянкою (такий, що відповідає порядку користування, що фактично склався між сторонами по справі, або визначений пропорційно до розміру ідеальних часток у домоволодінні), в матеріалах справи відсутній. Хоча проведення експертизи, враховуючи обставини справи, які підлягають вирішенню, є обов*язковим, суд позбавлений можливості призначити її через відсутність волевиявлення представника позивачів. За таких обставин, у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування землею між співвласниками житлового будинку слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed