Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати за кожним з них право власності по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Сімер, вул. Карпатська, №81 Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем [PERSON], яка померла 19 березня 2011 року. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 19 березня 2011 року померла мати позивача [PERSON] та свекруха позивачки [PERSON] [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних споруд і надбудов за адресою: с. Сімер, вул. Карпатська, №81 Перечинського району Закарпатської області. 28 лютого 2011 року покійна [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, житловий будинок з його надвірними спорудами, а також все те, на що вона буде мати право за законом, заповіла позивачам у рівних долях. На час смерті спадкодавця вони проживали разом з нею у спадковому будинку та вели спільне господарство, а будь-які інші спадкоємці відсутні, а тому вважають, що прийняли спадщину. З метою оформлення права на спадкове майно вони звернулися до нотаріуса, однак така повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки покійною не було виготовлено правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, тому просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак подали до суду спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 19 березня 2011 року померла мати позивача [PERSON] та свекруха позивачки [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №116180, виданим виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 березня 2011 року, актовий запис №08 (а. с. 8, 9). Згідно виписки з погосподарської книги від 27 липня 2016 року та довідки №757 від 27 липня 2016 року, виданих Сімерською сільською радою Перечинського району, головою дворогосподарства за адресою: с. Сімер, вул. Карпатська, №81 Перечинського району, була [PERSON], яка померла 19 березня 2011 року, де на день її смерті були зареєстровані син позивач [PERSON] та невістка позивачка [PERSON] (а. с. 12, 13). Також встановлено, що [PERSON] все своє майно, яке належить їй на праві власності, житловий будинок з його надвірними спорудами, що знаходиться в с. Сімер, вул. Карпатська, №81 і те, що буде належати їй по закону, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, про що свідчить заповіт від 28 лютого 2011 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сімерської сільської ради Перечинського району [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №11 (а. с. 10). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали з покійною [PERSON] у спадковому будинку, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилися від її прийняття, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44850645, виданої 23 серпня 2016 року приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON], спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 19 березня 2011 року, не заведена (а. с. 26). Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу [PERSON] №16/01-16 від 17 серпня 2016 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Сімер, вул. Карпатська, 81 Перечинського району Закарпатської області спадкодавець [PERSON] за життя не виготовляла (а. с. 11). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Отже враховуючи те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON], однак у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved