Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка 21.10.2014 року звернулась з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн., починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відомостей про постійне місце роботи, доходи та наявність інших утриманців суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2011 року. Однак сімейні стосунки у сторін не склалися, а тому в даний час сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає на даний час з позивачкою окремо від відповідача. Позивачка не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач не має. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, як підставу звільнення від доказування. Проте, позивачкою не надано жодних доказів отримання відповідачем доходів, які мають нерегулярний чи мінливий характер, що не дає суду підстав для задоволення позовних вимог у твердій грошовій сумі, оскільки в разі отримання суми заробітної плати меншої за визначений позивачкою розмір аліментів відповідач залишиться без коштів, необхідних для забезпечення свого життя. Враховуючи вищезазначене, у суду відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача саме в твердій грошовій сумі, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 21.10.2014 року і до його повноліття.

Outcome: approved