Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору найму житла, визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,посилаючись на наступне. Вона є власником житлового будинку №101, що знаходиться за адресою вулиця Фрунзе, селище Решетилівка Полтавської області. 29 травня 2009 року вона з відповідачем уклала Договір найму житла № 76 строком на 5 років (дія якого закінчилась 29 травня 2014 року), після чого [PERSON] почав проживати у неї і місце його проживання було зареєстроване за вищезазначеною адресою. У червні 2009 року відповідач виїхав з вищезазначеного будинку і більше не зявлявся, місце його знаходження їй не відоме. На даний час, реєстрація відповідача у належному їй будинку перешкоджає їй у оформленні субсидії. У звязку з тим, що відповідач не проживає у будинку більше пяти років без поважної причини, вона просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивача [PERSON] не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.25/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без поважної причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» № 75-76 від 09 червня 2015 року /а.с.24/. Суд, дослідивши матеріали справи та давши юридичну оцінку доказам по справі знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 серпня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «Плескач», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 098477, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області /а.с.4/. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою вулиця Фрунзе, буд 101, селище Решетилівка Полтавської області належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ № 890780 від 12 травня 2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №914232 від 12 травня 2008 року /а.с.5,6/. 29 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 76 за умовами якого [PERSON] надала [PERSON] кімнату житловою площею 50,8 кв.м. на 5 років /а.с.7/. Згідно з довідкою Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області № 02-34/2855 від 07 травня 2015 року за адресою: вулиця Фрунзе, 101, селище Решетилівка Полтавської області зареєстровані: [PERSON], його мати [PERSON] та [PERSON], власником будинку є [PERSON] /а.с.8/. П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим житла. Згідно вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, а за ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст 72. ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON], не є членом сімї власника житлового будинку [PERSON], не веде з нею спільного господарства та більше пяти років не користується житлом, суд приходить до висновку, що він втратив право користування цим житлом, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою то вони, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки покладення певного обов'язку на сторону у справі, яка не є відповідачем, неможливо. У той же час відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. [PERSON] є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення його ст.7 підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання відповідача буде можливе за умови набрання законної сили рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, або за умови розгляду судом вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації відповідача за адресою цього житла, проте, таких самостійних вимог позивач не заявляв.

Outcome: partial