Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення яким, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини та позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. При цьому позивачка посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2002 року, який було розірвано заочним рішенням суду від 28 листопада 2014 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що з 2005 року відповідач перестав цікавитись життям та долею дитини та взагалі ніколи не приходив до неї, донька знаходиться на повному її утриманні, а відповідач ухиляється від здійснення батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка та її представник до судового засідання не з'явились, повідомлялись, представник позивачки - адвокат [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Третя особа: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування - Євона Т.В. у судове засідання не з'явилась, повідомлялась надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначивши, що висновок від 22 березня 2018 року про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], підтримують, вирішення спору залишають на розсуду суду. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2002 року. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №154 Відділу реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 04 лютого 2003 року). Згідно довідки Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Дмитріївка» у місті Одесі №1020 від 20 грудня 2017 року, [PERSON] разом з дитиною зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] З матеріалів справи вбачається, що позивачка самостійно, без допомоги відповідача, виконує батьківські обов'язки, матеріально утримує та виховує доньку, забезпечує їй належні умови для життя та розвитку. Батько дитини відповідач [PERSON] долею дитини та станом здоров'я не цікавиться, матеріально не утримує, самоусунувся від виховання доньки, що підтверджується матеріалами справи та письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], які засвідчені належним чином. Відповідно до інформації від 30 січня 2018 року, викладеної адміністрацією Одеського навчально-виховного комплексу «Гармонія» «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - гімназія №6» Одеської міської ради Одеської області, в характеристиці на ім'я неповнолітньої [PERSON], [INFO], повідомлено наступне. Неповнолітня [PERSON], [INFO], навчається в означеному учбовому закладі з 2009 року по теперішній час. Батько дитини [PERSON] не цікавився навчанням дівчинки, жодного разу школу не відвідував, на батьківських зборах не був присутній. Згідно довідки від 10 січня 2018р. №01-03/6, виданої адміністрацією Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради, при проведенні профілактичних оглядів в поліклініці та відвідуванні неповнолітньої вдома з дитиною завжди була мати. Батька дитини лікар та медична сестра ніколи не бачили. Адміністрацією Одеської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» № 27-93 від 16 лютого 2018р., згідно проведеної перевірки повідомлено, що за період з 01 липня 2017 р. по 31 грудня 2017 р. грошові перекази на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в надходженні та видачі не значиться. Відповідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 16 січня 2018р. встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрованим/знятим з реєстрації по м. Одеса та Одеській області не значиться. Листом Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24 січня 2018р. №3/708 повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області [PERSON], [INFO], не значиться, в розшуку не перебуває. Згідно інформації Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09 березня 2018р. №1612/61-24 повідомлено, що актового запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON], [INFO], не виявлено. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання і розвитку дитини, в тому числі: обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов'язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші обов'язки. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З висновку органу піки та піклування Київської районної адміністрації ОМР від 22 березня 2018 року за №418/01-11 вбачається, що Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов'язок по вихованню дитини та позбавляли його реальної можливості вчиняти відповідні дії. Суд вважає доведеним факт ухилення батька від виконання батьківських обов'язків, який не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Також, згідно ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved