Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася 09.09.2014 року до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до відповідачів про видачу свідоцтва про право на спадщину, 10.12.2014 року надала уточнення до позову та просила встановити факт відмови [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, зобов'язати Шосту Одеську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що складається з 1/5 частини квартири під [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову вказує, що на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа № 565/2003 відносно майна [PERSON], який помер [INFO] року. Спадкове майно складається з 1/5 частини квартири під [ADDRESS], спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON] та його мати [PERSON], тобто позивачка. Станом на сьогоднішній день [PERSON] до Шостої нотконтори за свідоцтвом про право на спадщину не звернувся. Після багаторічних очікувань 12.08.2014 року вона звернулася до нотконтори з вимогою видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/5 частини квартири під [ADDRESS], оскільки іншій спадкоємець [PERSON] починаючи з 2003 року не виконує законний обов'язок в отриманні ним свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 25.07.2003 року була відкрита спадщина, а отже після спливу шести місяців, починаючи з 25.01.2004 року [PERSON] повинен був отримати в нотконторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки до складу спадщини входить нерухоме майно. За таких обставин єдиним спадкоємцем за законом залишилася вона - [PERSON]. 12.08.2014 року вона отримала від нотаріуса лист, в якому їй було роз'яснено, що нотаріус не може видати їй Свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно, а саме 1/5 частину спадкової квартири. Вважає, що факт ігнорування іншим спадкоємцем законного обов'язку в отриманні свідоцтва про право на спадщину вже на протязі 11 років підтверджує факт втрати інтересу до спадкового майна, а отже відповідач фактично відмовився від прийняття спадщини за законом. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.05.2014р.) не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справи за його відсутності. В минулих судових засіданнях підтримав уточнену позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити. При цьому зазначив, що позивачка є матір'ю померлого [PERSON], вона проживала разом з ним до його смерті в спірній квартирі. У померлого є син [PERSON], який проживає окремо та який разом із позивачкою звернувся до нотконтори зі заявою про прийняття спадщини, за заявою була відкрита спадкова справа, але на протязі 11 років відповідач не з'являється у нотконторі для отримання свідоцтва про право на спадщину. На неодноразові звернення до нього, з приводу дооформлення спадщини, він повідомив, що не претендує на вказану спадщину, заїхати до нотаріуса не має можливості, так як дуже зайнятий. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав. В судове засідання не з'явився представник Шостої Одеської державної нотаріальної контори, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника нотконтори. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача [PERSON] та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутності, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2003 року. (а.с. 26). [PERSON] був сином позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 22.06.1960 року. (а.с. 27). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с. 7). З технічного паспорту вбачається, що квартира [ADDRESS], загальною площею 60,6 кв.м., складається з 3-х кімнат, житловою площею 41,1 кв.м. (а.с. 9-10) Згідно довідки ЖКЕП «Радіалка» від 18.04.2014р. в квартирі [ADDRESS], особовий рахунок відкрито на [PERSON], яка зареєстрована в квартирі з 01.09.1972 року, також в квартирі зареєстровані [PERSON] - онук з 19.09.1999р., [PERSON] - онук з 18.10.2000р.(а.с. 44) Як вбачається з відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 10.06.2014 року квартира під [ADDRESS] зареєстрована за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності, яке видане ЖКЕП «Радіалка» 08.11.2000р. № 906. (а.с. 56). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 565/03р., [PERSON] 25.07.2003 року звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі його заяви 25.07.2003 року заведена спадкова справа № 565/2003 року до майна [PERSON].(а.с. 40). Спадкове майно складається з 1/5 частини квартири під [ADDRESS] Спадкоємцями за законом [PERSON] є його син [PERSON], та його мати - [PERSON]. Заповіт [PERSON] не залишав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження від 05.01.1983 року (а.с. 45), [PERSON] є сином померлого [PERSON]. 26.05.2014 року [PERSON] звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини на 1/5 частину спадкової квартири. (а.с. 41). Листом Шостої Одеської державної нотаріальної контори від 12.08.2014 року [PERSON] було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, а саме 1/5 частину спадкової квартири, що залишилося після - [PERSON], померлого [INFO] року та роз'яснено, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно, а саме 1/5 частину спадкової квартири, так як заяви про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] до нотаріальної контори не находило.(а.с. 5-6) Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.4.8. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 4.10. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями, які прийняли спадщину ніяким строком не обмежена. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Твердження позивача, що відповідач [PERSON] фактично відмовився від прийняття спадщини не знаходить свого підтвердження, так як заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини до нотконтори не находило, що підтверджується матеріалами спадкової справи. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із змісту позовної заяви, пояснень представника позивача в судових засіданнях, [PERSON] помер, а позивачка фактично прийняла спадщину після смерті сина, продовжуючи проживати в квартирі, яка також була місцем проживання спадкодавця, і що прийнята спадщина на підставі частини другої статті 548 ЦК УРСР належить їй з моменту відкриття спадщини, тобто з 15.04.2003р. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом в праві відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-не-будь з інших спадкоємців, закликаних до спадкування за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних та інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем своєї заяви не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкування, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 112 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на час відкриття спадщини, видача свідоцтва про спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Однак, при цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, і що у спадкоємця, який прийняв спадщину, право власності на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. За таких обставин слід дійти висновку, що після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР стали в рівних частинах позивачка [PERSON] (мати померлого) та відповідач [PERSON] (син померлого), тобто кожен з них має право власності на 1/2 частину спадкового майна, що складається з 1/5 частини квартири. Тобто позивачка має право отримати свідоцтво про право на спадщину на половину від 1/5 частини спадкового майна у встановленому законом порядку. Крім того, ні стаття 561 ЦК УРСР, ні стаття 1298 ЦК України, які передбачають право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину, не містять обмежувального строку одержання такого свідоцтва. Таким чином, нотаріус правомірно надав відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частину квартири під [ADDRESS]. При цьому суд вважає, що нотаріальна контора є неналежним відповідачем у справі, так як не має ніякої зацікавленості у вирішенні справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed