Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказують, що є пенсіонерами та потребують сторонньої допомоги та догляду. Своїх дітей подружжя не має, єдиними родичами є онука сестри : [PERSON] та її чоловік - [PERSON] , із котрими позивачі товаришували та мали теплі родинні стосунки. Враховуючи зазначене, у позивачів через похилий вік і стан здоров*я виникла потреба у належному догляді та утриманні. Позивачі вирішили укласти із відповідачами договір довічного утримання, оскільки відповідачі були майже рідними людьми, суттєво допомагали по господарству та доглядали позивачів. Сторони домовилися про те, що відповідачі візьмуть на себе обов'язки по забезпеченню позивачів доглядом, харчуванням, утриманням квартири в належному стані, а позивачі зобов'язуються передати у власність відповідачам належну їм на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS]. Відповідачі запевнили позивачів, що належним чином будуть їх доглядати, а також утримувати, забезпечувати їх всім необхідним. Догляд та утримання полягали у наступному : оплати грошових коштів щомісяця в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., забезпечувати необхідними медикаментами і харчуванням, сплачувати за житлово-комунальні послуги за вказану квартиру. Крім того, відповідачі пообіцяли придбати автомобіль для позивачів. Усіма організаційними питанням щодо укладення договору , а саме : пошук та домовленість про укладення договору із нотаріусом, пошук та збирання усіх необхідних документів для укладення договору , оплата послуг нотаріуса та іншим, займалися відповідачі. Позивачі лише прибули до нотаріуса у визначений їм час. 30.11.2011 року під час підписання договору в нотаріуса позивачі підписали його не ознайомлюючись, так як були впевнені, що підписують договір довічного утримання, однак всупереч домовленості, насправді було підписано 2 договори : про купівлю-продаж ? частини квартири та про дарування ? частини квартири. Договори були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Стець Н.М. - за адресою - [ADDRESS] Вказують, що у позивачі не виникло жодних сумнівів щодо природи правочину, оскільки відповідачі постійно наголошували на тому, що перехід права власності на квартиру відбувається з моменту державної реєстрації договору, як і під час укладення договорів купівлі-продажу і дарування , а тому відповідачів не збентежило те, що позивачі одразу ж зареєстрували на себе дану квартиру. Бажання та намір позивачів укласти саме договір довічного утримання, а не будь-який інший договір підтверджується наступними обставинами : - похилий вік, стан здоров*я та необхідність у догляді та утриманні позивачів; - бажання відчужити належну їм квартиру, проте в обмін саме на належний догляд; - не зняття позивачів з реєстрації за цією адресою ; - відсутність будь-якого іншого житла, де позивачі могли б проживати. З моменту укладення договорів купівлі-продажу та дарування і до червня 2014 року відповідачі дотримувалися умов договору : доглядали позивачів, надавали матеріальну допомогу , приділяли увагу. Крім того, відповідачі придбали позивачам автомобіль марки ЗАЗ. Однак, з червня 2014 року відповідачі змінили замки у квартирі та перестали надавати будь-яку допомогу позивачам. В червні 2014 року позивачі звернулися за допомогою до юриста задля вирішення їх проблеми та зобов'язання відповідачів правовим шляхом виконувати умови договору. На консультації юрист звернув увагу на те, що насправді позивачі підписали не договір довічного утримання, 2 договори : про купівлю-продаж ? частини квартири та про дарування ? частини квартири. Враховуючи похилий вік, стан здоров*я та необізнаність у правових питаннях, а також те, що відповідачі свідомо вводили в оману позивачів та запевнили у підписанні саме договору довічного утримання, оскільки не бажали виконувати взяті на себе зобов'язання, а мали на меті лише заволодіти квартирою, позивачі підписали договори купівлі-продажу та дарування, всупереч домовленості. Зазначають, що відповідачі скористалися безпорадним станом позивачів та умисно ввели їх в оману щодо природи правочину, а тому посилаючись на ст.ст. 744, 655, 717, 230, ч.1 ст.229 ЦК України просять суд визнати недійсним договір дарування ? частини квартири [ADDRESS] від 30 листопада 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Стець Н.М.; визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частини квартири [ADDRESS] від 30.11.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Стець Н.М. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні 24.03.2015 року позивачі позов підтримали, з обставин викладених в ньому та просили задовольнити. В подальші судові засідання позивачі не з*являлися, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі, так як в справі приймав участь їх представник. Представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити. Спірні правочини просив визнати недійсними відповідно до ст.230 ЦК України. , зазначивши , що відповідно до вказаної норми Закону, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Зазначав, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Представник відповідачів та відповідач [PERSON] в судових засіданнях проти позову заперечували та просили відмовити. Суду пояснили, що позивач [PERSON] є сестрою бабусі [PERSON] Подружжя [PERSON] та [PERSON] своїх дітей не має. Єдиними родичами позивачів є її сестра - [PERSON] та відповідачі. Починаючи з 1990 років позивачі виїхали на постійне місце проживання до [ADDRESS] де мають власний будинок та господарство, а спірну квартиру почали здавати в оренду. Оскільки позивачі власних дітей та інших родичів не мають, відповідачі підтримували з ними дружні родинні стосунки, у випадку необхідності допомагали по господарству. У зв*язку з тим, що спірна квартира була в занедбаному стані, ремонт у квартирі протягом тривалого часу не робився, між позивачами та відповідачами було досягнуто домовленості , що позивачі продадуть відповідачам ? частину квартири, а іншу ? частини квартири подарують. Будь-яких додаткових умов відчуження квартири у вигляді довічного утримання позивачів не було, оскільки позивачі самостійно обслуговували як себе, так і своє господарство, отримували пенсію , мали та використовували для задоволення своїх потреб автомобіль. 05.10.2011 року позивачі склали на ім*я [PERSON] довіреність на представництво їх інтересів у тому числі в Київському МБТІ під час проведення технічної інвентаризації квартири, сплати необхідних платежів, отримання довідки-характеристики на квартиру та іншої документації, необхідної для відчуження квартири. Після виготовлення технічної документації на квартиру та отримання всіх необхідних документів, а також отримання позивачами коштів від відповідачів в розмірі 240000 грн. 30 листопада 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стець Н.М. було посвідчено договір купівлі-продажу ? частини квартири та договір дарування ? частини квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS] Під час укладення правочинів нотаріус роз'яснював позивачам умови договорів, які мають укладатись, а також отримував згоду від кожного з подружжя на укладення саме договорів купівлі-продажу та дарування. Після укладення договорів, відповідачі здійснили в квартирі ремонт та почали у ній проживати, де і проживають на даний час. У 2012 році на прохання позивачів відповідач [PERSON] допомагав придбати за отримані від реалізації ? частини квартири кошти новий автомобіль - ЗАЗ. В подальшому , у 2014 році відносини між позивачами та відповідачами погіршилися. Позивачі стали висловлювати відповідачам претензії з приводу того, що вартість на житло в м.Києві подорожчала, у зв*язку з чим вони досить дешево продали їм квартиру. Також позивачі стали погрожувати відповідачам, що якщо останні не передадуть позивачам гроші в розмірі 25 000 доларів США, вони звернуться до суду щодо оскарження укладених договорів. Окрім того, зазначали, що відповідачі, як до, так і після укладення оспорюваних правочинів, постійно проживали та працювали у місті Києві. Позивачі у цей же час постійно проживали та проживають у [ADDRESS] Відстань між населеними пунктами становить більше 150 км., що виключає жодну можливість постійно доглядати та утримувати позивачів та спростовує їх доводи про домовленість з відповідачами з цих питань , а тому просили в задоволенні позову відмовити. Треті особи в судові засідання не з*являлися , про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідача [PERSON], яка була допитана судом також в якості свідка, представника відповідачів, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 30 листопада 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування ? частини квартири [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Стець Н.М. (а.с.13) Відповідно до п.11 договору дарування цей договір укладено за згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON] 30.11.2011 року, між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу ? частини квартири [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Стець Н.М. (а.с. 14) Відповідно до п.4 вищевказаного договору продаж ? частини квартири вчинено за 240 000 грн., які покупці сплатили продавцю до підписання цього договору. Підписання , продавцем цього договору, свідчить про проведення з ним розрахунку за продану квартиру в повному обсязі, та відсутність з його боку будь-яких претензій фінансового характеру щодо покупців. Відповідно до п.7 договору купівлі-продажу цей договір вчинено за згодою дружини [PERSON] - [PERSON] Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони є особами похилого віку, потребують догляду та матеріальної допомоги, і вважали, що уклали з відповідачами договір довічного утримання, оскільки ті обіцяли, що будуть їх доглядати та надавати матеріальну допомогу. Однак, доводи позивачів спростовуються виданими ними довіреностями саме на відчуження спірної квартири. Так, 25.10.2011 року [PERSON] видавала на ім*я [PERSON] довіреність відповідно до якої уповноважувала його на отримання та замовлення витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на належну їй квартиру [ADDRESS] та інших документів необхідних для відчуження квартири. (а.с.57). 09.11.2011 року [PERSON] видавав довіреність на ім*я [PERSON] , відповідно до якої уповноважував його на отримання та замовлення витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на належну йому квартиру [ADDRESS] та інших документів необхідних для відчуження квартири. (а.с.58). Окрім того, при укладенні спірних правочинів нотаріус отримував згоду від кожного з подружжя на укладення саме договорів купівлі-продажу та дарування В ході розгляду справи встановлено, що позивачі у спірній квартирі не проживають, а лише зареєстровані. Місцем їх проживання є [ADDRESS] , про що свідчить довідка сільської ради (а.с.69). а відповідачі проживають саме у м.Києві. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним , і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Правочин , здійснений під впливом обману, на підставі ст.230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел : особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених, статтею 61 цього Кодексу. Проте, доводи позивачів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому слід відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи те, що ухвалою суду від 08.12.2014 року позивачам було відстрочено у сплаті судового збору до ухвалення судового рішення у справі відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з [PERSON] та з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1827 грн. (з кожного). На підставі викладеного та

Outcome: approved