Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідачів невиплачену заробітну плату та моральну шкоду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачами та відповідачами існують по сьогоднішній день трудові відносини. Однак відповідачі порушують умови трудових відносин, і не сплачують належним чином заробітну плату. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду заяву, в якій просили слухати справу за їх відсутності, позовні вимог підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/5798/13-п від 23 жовтня 2013 року директора Васильківського коледжу вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП. Окрім того, як вбачається зі змісту вищезазначеної постанови, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення №10-05-023/50 від 25 вересня 2013 року, складеного головним державним інспектором праці Територіальної Державної інспекції з питань праці у Київській області за результатом проведення перевірки та на підставі акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №10-05-023/67, директор вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», в порушення вимог ч.1 та ч. 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», не проводила виплату заробітної плати працівникам установи не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а саме: працівникам закладу [PERSON] та [PERSON] заробітна плата за першу половину вересня 2013 року не виплачувалася, за серпень місяць поточного року виплати здійсненні тільки 06.09.2013 року (а.с 25). Відповідно до довідки №5 від 21 травня 2013 року, [PERSON] працює викладачем за сумісництвом з погодинною оплатою праці у Васильківському коледжі «Універерситету «Україна» і її заробітна плата за період 2012-2013 роки становить 3702,30 гривень, в тому числі: вересень 2012 року - 0,00 гривень, жовтень 2012 року - 1320,00 гривень, листопад 2012 року - 770,00 гривень, грудень 2012 року - 0 гривень, січень 2013 року - 1375,00 гривень, лютий 2013 року - 0,00 гривень, березень 2013 року - 237,30 гривень (а.с 26). Відповідно до довідки №6 від 21 травня 2013 року, [PERSON] працює викладачем за сумісництвом з погодинною оплатою праці у Васильківському коледжі «Універерситету «Україна» і її заробітна плата за період 2012-2013 роки становить 3659,12 гривень, в тому числі: вересень 2012 року - 0,00 гривень, жовтень 2012 року - 1432,86 гривень, листопад 2012 року - 911,82 гривень, грудень 2012 року - 0 гривень, січень 2013 року - 738,14 гривень, лютий 2013 року - 0,00 гривень, березень 2013 року - 339,00 гривень, квітень 237,30 гривень (а.с 27). Як вбачається зі змісту листа Васильківського коледжу Університету «Україна» №82 від 28.11.2013 року, 01 вересня 2012 року між [PERSON] та Відкритим міжнародним університетом розвитку людини «Україна» було укладено контракт, відповідно до якого [PERSON] призначено на посаду консультанта-доцента. Окрім того, відповідно до п.п. 3.4 вищезгаданого контракту педагогічному працівникові за виконання обов'язків проводиться погодинна оплата праці, в розрахунок погодинної оплати праці входить оплата за відпустку відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1244 від 21.12.2005 року. Як вбачається зі змісту листа Васильківського коледжу Університету «Україна» №83 від 28.11.2013 року, між [PERSON] та Відкритим міжнародним університетом розвитку людини «Україна» було укладено контракт, відповідно до якого [PERSON] призначено на посаду старшого викладача. Окрім того, відповідно до п.п. 3.4 вищезгаданого контракту педагогічному працівникові за виконання обов'язків проводиться погодинна оплата праці, в розрахунок погодинної оплати праці входить оплата за відпустку відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 1244 від 21.12.2005 року. Як вбачається з розрахунків, наданих позивачами, за відповідачами наявна заборгованість за невиплачену заробітну плату [PERSON] за період з 01.09.2012 року по 01.03.2014 року складає 89 928,93 гривень, в тому числі: майнова шкода - 81 730,93 гривень, додатково за останні місяці - 7 488,00 гривень, відсотки за кредитним договором - 710,00 гривень, окрім того заборгованість за невиплачену заробітну плату [PERSON] за період з 01.09.2012 року по 01.03.2014 року складає 136 073, 52 гривень, в тому числі: майнова шкода - 121 721,52 гривень, додатково за останні місяці - 14352,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу законів про працю України, Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ч. 1, 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи, що між позивачами та відповідачами існують трудові відносини, що підтверджується зокрема Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2013 року, де зазначено, що працівникам закладу Васильківського коледжу вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «України» [PERSON] та [PERSON] заробітна плата не виплачувалася за першу половину вересня 2013 року та за серпень місяць поточного року виплати здійсненні тільки 06 вересня 2013 року, та приймаючи до уваги те, що відповідно до розрахунків за відповідачами наявна заборгованість по виплаті заробітної плати, чим завдано позивачам матеріальних збитків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити частково, відмовляючи в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди в загальному розмірі 20 000,00 гривень, так як позивачами не надано жодних доказів завдання їм моральних страждань, а також відмовляє в стягненні 710 гривень відсотків за кредитним договором, який жодним чином не стосується виплати заробітної плати відповідачами. На підставі наведеного та

Outcome: partial