Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачі в грудні 2017 року звернулися до суду із позовом в якому просили визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06 грудня 2016 року на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, після смерті [PERSON], померлого 06 червня 1999 року, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461; а також просили визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06 грудня 2016 року на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, після смерті [PERSON], померлого 06 червня 1999 року, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461. Свій позов обґрунтовують тим, що 06 червня 1999 року помер [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції видано свідоцтво про смерть, та складено відповідний актовий запис № 215213. Спадкове майно на яке відкрилася спадщина після смерті [PERSON], складається з земельної ділянки площею 0,277 га розташованої на території с.Пухівка Броварського району Київської області, яка належала йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 101 від 18 лютого 2000 року, а також Державним актом на право приватної власності на землю від 21 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на парво власності на землю за № 461. Померлим [PERSON] заповіт не складався. Спадкоємцями першої черги є діти померлого: [PERSON] та [PERSON], та дружина [PERSON]. 18 лютого 2000 року [PERSON], [PERSON], та [PERSON] прийняли спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 101 від 18 лютого 2000 року. [PERSON] та [PERSON] заявили про відмову від спадщини, що підтверджується заявою від 15 лютого 2000 року, тому [PERSON] отримав право на спадкування як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] 06 грудня 2016 року помер [PERSON], про що видано 08 грудня 2016 року відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у м.Києві свідоцтво про смерть, та складено відповідний актовий запис за № 18774. [PERSON] заповіт також складено не було. Спадкоємцями після його смерті є його діти: [PERSON] та [PERSON]. Спадкоємці звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20 листопада 2017 року № 897/02-31 виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] їм відмовлено у видачі такого свідоцтва. Враховуючи вищевикладені обставини позивачі звернулися до суду із вказаним вище позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 06 червня 1999 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 623, та відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції 07 червня 1999 року виданого свідоцтво про смерть серії І-БК № 215213. (а.с. 215). Після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] син (а.с. 213), а [PERSON] дружина та [PERSON] написали заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.214). Спадкове майно на яке відкрилася спадщина складається із: земельної ділянки земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461. (а.с. 216-217). 18 лютого 2000 року на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташованої в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461. (а.с. 219). 08 грудня 2016 року помер [PERSON], про що складений відповідний актовий запис № 18774 відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві, та видано свідоцтво про смерть серії І-БК № 390036. (а.с. 46). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти: син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-КИ № 376980 від 02 серпня 1986 року (а.с. 49) та донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VIII-БК № 290548 від 06 березня 1992 року (а.с. 50). 19 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 41-42). На майно, що при житті належало на праві власності [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 0,277 га (0,250 га - для обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,027 га - для ведення особистого підсобного господарства), розташовану в межах території села Пухівка, Броварського району Київської області, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2000 року виданого на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого згідно рішення 15 сесії 22 скликання Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області 27 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 461 (спадкова справа щодо майна померлого внесена до спадкового реєстру за № 60124541). 20 листопада 2017 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] та [PERSON] у звязку з тим, що вказаній земельній ділянці не присвоєні кадастрові номери після оформлення [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом 18 лютого 2000 року, виданого пятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №2с-72 та не було отримані ним відповідні державні акти на право власності на землю. (а.с.195). За змістом п. п. а, г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Факт належності на день смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2000 року спірної спадкової земельної ділянки, знайшов своє підтвердження в суді. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (п. а). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі єдиними спадкоємцями до майна померлого [PERSON], суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved