Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], в особі свого представника [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди у користуванні проходом на вул. Абдулова з подвіря, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Абдулова, 10-А, створені [PERSON], шляхом знесення гаражу літ. «Л» з оглядовою ямою літ. «Яогл», розташованих за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Абдулова, 16-а, а також відновити стан земельної ділянки, що розташована за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Абдулова 10-а та 16-а, який існував до порушення прав. В обґрунтування позову представник [PERSON] вказував, що позивачі з 1992 року являються власниками житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Абдулова, № 10-А, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Поряд розташоване домоволодіння № 16-А по вул. Абдулова, уздовж якого знаходився прохід від домоволодіння позивачів на вул. Абдулова. Але на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської ради № 39 від 16 січня 1996 року земельну ділянку під проходом площею 163 кв.м було передано у тимчасове користування, на строк 10 років, під городництво відповідачу [PERSON] Таким чином, прохід для позивачів вздовж домоволодіння № 16-А по вул. Абдулова було перекрито, в зв'язку з чим вони неодноразово звертались до Люботинської міської ради Харківської області з заявами про усунення порушень з боку [PERSON] у користуванні проходом. Після спливу 10-річного терміну відповідач [PERSON] не припинив користування земельною ділянкою під проходом та навіть за цей час самочинно збудував на ній гараж. Через це [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та йому був винесений припис про усунення порушень користування земельною ділянкою. Однак прохід від домоволодіння позивачів на вул. Абдулова залишався перекритим, навіть не зважаючи на те, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] ще 19 січня 2007 року надати Люботинському міському голові заяву-зобовязання нести витрати і ризики, повязані з розміщенням самочинних будівель на земельній ділянці № 16-А по вул. Абдулова. Натомість, у 2008 році виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області було здійснено процедуру введення в експлуатацію гаражу, самочинно збудованого [PERSON] на земельній ділянці № 16-А по вул. Абдулова. Через це позивачі змушені були у судовому порядку оскаржувати рішення, винесені міською радою щодо введення в експлуатації гаражу, який був збудований на ділянці проходу, та домоглися того, аби такі рішення були скасовані. В ході судового розгляду представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В своїх поясненнях представник [PERSON] посилався на обставини, викладені в позові, наголошуючи на тому, що в матеріалах інвентаризаційних справ та архівних справах архітектурного бюро достатньо документів, які підтверджують те, що прохід між домоволодіннями № 14 та № 16-А по вул. Абдулова, яким користувалися позивачі, існував. Через цей прохід позивачі могли пройти зі свої ділянки на вул. Абдулова, але таке їх право порушене відповідачами, які перекрили прохід та не бажають його відновити. Можливість користуватися цим проходом, на думку представника позивачів [PERSON], не повинна залежати від наявності для позивачів іншого способу дістатися до власного домоволодіння, який більш ускладнений і довший по відстані. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити та пояснив наступне. Він разом з [PERSON] володіють на праві спільної часткової власності домоволодінням № 16-А по вул. Абдулова в сщ. Коваленки м. Люботин Харківської області, яке розташоване на земельній ділянці площею 1500 кв.м. В 1996 році на підставі рішення суду відбувся поділ домоволодіння з одночасним визначенням порядку користування земельною ділянкою. На тій частині подвір'я, яку було визначеного для нього у рішенні суду, він у 2002 році самовільно збудував гараж. До того ж він разом з власником домоволодіння № 14 встановити новий спільний паркан між своїми подвірями. Але він, [PERSON], впевнений в тому, що сусід - власник домоволодіння № 14 по вул. Абдулова, захопив частину його подвір'я. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити з наступних підстав. Фактично територію домоволодіння відповідачів [PERSON] і [PERSON] визначають паркани, встановлені на межі власниками сусідній домоволодінь по вул. Абдулова, а той прохід, про який вказують позивачі, офіційно не закріплений в документах, лише позначений олівцем в інвентаризаційний справі на будинок позивачів. Але до подвір'я позивачів існує проїзд по дорозі з іншого боку, з сусідньої вулиці, тому права позивачів не порушуються. Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, але в судове засідання не з'явилась та про своє ставлення до позовних вимог не заявила. Третя особа Люботинська міська рада Харківської області, в судове засідання не з'явилась, але подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в справі матеріали, встановив наступне. Позивачі [PERSON] і [PERSON] являються співвласниками в рівних частках житлового будинку, розташованого по вул. Абдулова, 10-А в сщ. Коваленки м. Люботин Харківської області, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого 01 квітня 1992 року Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстр. № 515/91. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого Люботинським БТІ станом на 13 листопада 1991 року, домоволодіння позивачів № 10-А розташоване поряд з домоволодіннями № 10 та № 16-А по вул. Абдулова та має визначену парканом межу лише з домоволодінням № 16-А. Інші межі на місцевості не визначені, лише позначені переривчастою, тобто уявною, лінією. В цьому технічному паспорті також позначено існуючий на той час прохід до домоволодіння № 10-А, який був улаштований вздовж зовнішнього боку паркану домоволодіння № 16-А. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 191 на домоволодіння № 10-А по вул. Абдулова, в період оформлення документів, повязаних з реєстрацією права власності на вказане домоволодіння на ім'я попереднього власника, після смерті якого спадщину прийняли позивачі, до Люботинського БТІ звернулась [PERSON] з заявою від 25 жовтня 1991 року про складання плану житлового будинку і земельної ділянки, розташованих на вул. Абдулова, 10-А в сщ. Коваленки м. Люботин. На виконання замовлення [PERSON] та в її присутності техніком Люботинського БТІ 02 листопада 1991 року був складений чорновий ескіз дворової частини земельної ділянки № 10-А по вул. Абдулова, на якому позначено наявність проходу до цієї земельної ділянки вздовж сусіднього домоволодіння № 16-А. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 158 домоволодіння № 16-А по вул. Абдулова в сщ. Коваленки м. Люботин належить на праві власності в 1/2 частині [PERSON]С, відповідачу по справі, на підставі договору дарування від 18 березня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2-866. Іншими співвласниками є [PERSON] та [PERSON] (нині [PERSON]) [PERSON] в 1/6 частині кожний на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 грудня 1986 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 3579. Інша 1/6 частина вказаного домоволодіння також належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] від 04 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1421. В матеріалах досліджуваної інвентаризаційної справи № 158 містяться заяви співвласників [PERSON] від 25 січня 1991 року про проведення інвентаризації житлового будинку і [PERSON] від 02 квітня 1991 року про повторний вихід техніка для обстеження домоволодіння. На виконання замовлення [PERSON] та в її присутності техніком Люботинського БТІ 02 квітня 1991 року був складений чорновий абрис дворової частини земельної ділянки № 16-А по вул. Абдулова, на якому позначено, що з лівого боку домоволодіння межує з домоволодінням № 18, а з правого боку існує прохід. В подальшому, 16 травня 2005 року до Люботинського БТІ звернувся [PERSON] з заявою про проведення поточної інвентаризації житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Абдулова, 16-А. За результатами обстеження техніком БТІ був складений акт поточних змін від 21 липня 2005 року, в якому зафіксовано самочинне будівництво у 2004 року гаражу літ. «Л» з оглядовою ямою літ. «Яогл». Відповідач [PERSON] підтвердив суду, що вказані гараж з оглядовою ямою були збудовані ним особисто. В ході судового розгляду були досліджені матеріали інвентаризаційної справи № 199 домоволодіння № 14 по вул. Абдулова в сщ. Коваленки м. Люботин. Зокрема, в цих матеріалах наявні схематичний план дворової частини домоволодіння та чорновий ескіз, складені 09 січня 1992 року, в яких позначено, що домоволодіння з правого боку межує з домоволодінням № 12, а з лівого боку існує прохід і немає спільної межі з домоволодінням № 16-А. На підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 51 від 11 січня 1994 року власнику домоволодіння № 14 по вул. Абдулова в сщ. Коваленки м. Люботин була передана у приватну власність земельна ділянка за вказаною адресою площею 1500,00 кв.м для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також передано в постійне користування земельну ділянку з фонду земель міста площею 38 кв.м під індивідуальне городництво. На виконання вказаного рішення архітектурно-планувальним бюро Харківського району був складений план закріплення земельної ділянки площею 1538 кв.м за адресою: м. Люботин, сщ. Коваленки, вул. Абдулова, 14. У цьому плані також позначено, що з одного боку домоволодіння межує з іншими домоволодінням під № 12, а іншого боку за парканом улаштований прохід. За клопотанням представника позивачів [PERSON] від КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області були витребувані архівні справи на житлові будинки і земельні ділянки, розташовані по вул. Абдулова, 10-А, 14, 16-А, 16 в сщ. Коваленки м. Люботин Харківської області. Так, серед документів, які стосуються домоволодіння № 10-А, є акт обстеження від 09 липня 1999 року, складений інженером КП «Люботинське АПБ» з приводу самочинно розпочатого співвласником [PERSON] будівництва житлового будинку літ «Б-1» з верандою. В акті також є ескіз земельної ділянки, виконаний в масштабі 1:500, в якому зафіксований існуючий прохід вздовж домоволодіння № 16-А. Так само, наявність проходу між домоволодіннями № 14 і № 16-А, по якому від земельної ділянки № 10-А можна було вийти на вул. Абдулова, зафіксована в акті обміру земельної ділянки, складеного власником домоволодіння № 10-А [PERSON] в процедурі формування документації по приватизації земельної ділянки та отримання державного акту на земельну ділянку. Також інженером КП «Люботинське АПБ» був складений акт від 7 травня 1996 року обстеження домоволодіння № 14 по вул. Абдулова, з якого вбачається, що була виявлена невідповідність графічних робіт по конфігурації меж земельної ділянки, проведених на виконання рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради № 51 від 11 січня 1994 року, в порівнянні з фактичними межами. В дійсності межі земельної ділянки № 14 змістилися в протилежний бік від домоволодіння № 16-А по вул. Абдулова. На підставі вказаного акту рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 964 від 11 червня 1996 року була змінена конфігурація земельної ділянки по вул. Абдулова площею 1500 кв.м, яку було передано у приватну власність, та внесені зміни у п. 2 рішення № 51 від 11 січня 1994 року, згідно з якими власнику цього домоволодіння передається земельна ділянка площею не 38 кв.м, а лише 17 кв.м по червоній лінії в тимчасове користування на п'ятнадцять років під городництво. За заявою [PERSON] виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області було винесено рішення № 39 від 16 січня 1996 року про закріплення за житловим будинком № 16-А по вул. Абдулова в сщ. Коваленки м. Люботин земельної ділянки площею 1500 кв.м для його обслуговування та про передачу у тимчасове користування на 10 років земельної ділянки площею 163 кв.м під городництво. Зміна конфігурацій земельних ділянок № 14 і № 16-А по вул. Абдулова в сщ. Коваленки м. Люботин відображена у збірному плані землекористувачів, виконаному КП «Люботинське АПБ» з привязкою до домоволодіння № 10-А. Такий план складений з урахуванням прийнятих виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області рішень № 51 від 11 січня 1994 року, № 964 від 11 червня 1996 року і № 39 від 16 січня 1996 року та відображає те, що у тимчасове користування власникам домоволодіння № 16-А по вул. Абдулова була передана земельна ділянка, яка знаходилась між цим домоволодінням і домоволодінням № 14. На підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22 листопада 1996 року, ухваленого в справі № 2-317 за позовом [PERSON], [PERSON] і [PERSON] до [PERSON], було виділено в користування співпозивачів та відповідача в цій справі земельні ділянки площею 830 кв.м кожна, а земельну ділянку площею 3 кв.м залишено у спільному користуванні. З пояснень, наданих відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, суд вважає встановленим, що гараж з оглядовою ямою збудовані ним саме на тій частині ділянки, яку було виділено в користування, а також те, що інший співвласник [PERSON] до цього будівництва не причетна. За ініціативою представника позивачів [PERSON] ухвалою від 20 жовтня 2015 року було призначено проведення в справі судової земельно-технічної експертизи, з урахуванням поставленого від відповідача [PERSON] питання. Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 10602 від 06 лютого 2017 року фактична площа земельної ділянки № 16-А по вул. Абдулова складає 1697 кв.м. Отже такий висновок підтверджує те, що в дійсності площа земельної ділянки під домоволодінням відповідачів [PERSON] і [PERSON] перевищує розмір закріпленої земельної ділянки у 1500 кв.м та ділянки проходу площею 163 кв.м, що була надана у тимчасове користування. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Ст. 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою полягає у можливості, зокрема, проходу. Таким чином, проаналізувавши досліджені докази, суд приходить до переконання, що вони являються достовірними і достатніми та в сукупності підтверджують ті обставини, що між домоволодіннями № 14 і № 16-А по вул. Абдулова існував прохід, улаштований за рахунок земель міста, та яким власники домоволодіння № 10-А користувались для виходу зі своєї земельної ділянки коротким шляхом на вул. Абдулова. Але такий прохід був переданий органом місцевого самоврядування співвласникам домоволодіння № 16-А по вул. Абдулова у тимчасове користування виключно під городництво. Вказані вище докази також спростовують доводи відповідача [PERSON] про захоплення земельної ділянки під проходом власником домоволодіння № 14 по вул. Абдулова. Маючи намір зясувати причини відсутності у державному акті на право власності на земельну ділянку позначення про прохід на вул. Абдулова, позивач [PERSON] зверталась до Люботинської міської ради Харківської області з відповідною заявою. На її ім'я було надано відповідь від 01 березня 2006 року, в якій міський голова м. Люботин підтвердив ту обставину, що термін користування земельною ділянкою під проходом, яка була передана [PERSON] на підставі рішення № 39 від 16 січня 1996 року, закінчився. Але [PERSON], не зважаючи на порушення умов використання земельної ділянки та будівництво на ній гаражу, не звільнив вказану земельну ділянку. До того ж, відділом земельних ресурсів у м. Люботин був складений висновок № 168 від 07 квітня 2008 року про неможливість прийняття в експлуатацію та узаконення самочинно збудованого [PERSON] гаражу, оскільки такий гараж перекрив для [PERSON] прохід від домоволодіння на вул. Абдулова, яким вона користувалась. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] використав земельну ділянку під проходом в порушення умов її цільового призначення, та не припинив з січня 2006 року її використовувати після спливу терміну, визначеного в рішенні органу місцевого самоврядування № 39 від 16 січня 1996 року. Такими діями відповідач [PERSON] порушив права та інтереси позивачів, які обґрунтовано очікували на настання можливості використання земельної ділянки для проходу на вул. Абдулова від власної земельної ділянки. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги відсутність доказів, які б вказували на порушення прав позивачів з боку відповідача [PERSON], суд задовольняє позовні вимоги частково та зобовязує саме відповідача [PERSON], який здійснив самочинне будівництво гаражу на ділянці проходу, усунути перешкоди у користуванні позивачами таким проходом шляхом знесення гаражу з оглядовою ямою та приведенням земельної ділянки такого проходу до попереднього стану. Доказів того, що прохід можна відновити без знесення самочинної будівлі, відповідач [PERSON] суду не надав. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд одночасно вирішує питання про розподіл судових витрат. Так, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог на користь кожного з позивачів витрати по оплаті судового збору в сумі 121,80 грн. та витрати по оплаті судової експертизи в сумі 384,00 грн., які документально підтверджені.

Outcome: partial