Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого послались на те, що разом із відповідачами є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS], житлова площа якої складає 37,5 кв.м, загальна площа - 52,7 кв.м. Зазначили, що вони дуже рідко приїжджають до м. Житомира, а тому квартирою фактично користуються відповідачі, однак останнім часом між сторонами виникають спори з приводу користування квартирою. У зв'язку із тим, що сторони по справі не можуть дійти згоди у питанні користування квартирою в позасудовому порядку, позивачі просять встановити між сторонами порядок користування даною квартирою, виділивши їм у користування кімнату площею 16,5 кв.м, відповідачу [PERSON] - кімнату площею 10,3 кв.м., а відповідачу [PERSON] - кімнату площею 10,7 кв.м.; кухню, ванну кімнату, туалет та коридор залишити у спільному користуванні. У судове засідання представник позивачів не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, фактично позовні вимоги визнала та не заперечувала проти встановлення запропонованого позивачами порядку користування квартирою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення права спільної часткової власності визначено статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. А частиною 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою. Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов'язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками. Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. Згідно п. 14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], підтвердженням чому є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 26.07.2010 року; свідоцтво про право власності на житло від 10.08.2009 року, видане відділом приватизації державного житлового фонду управління житлового господарства Житомирської міськради; Інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 23757820 від 03.07.2014 року. Кожній особі, яка брала участь у справі, належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/4 частині квартири. Як слідує з технічного паспорта КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, виготовленого 07.10.2008 року, вказана квартира складається з 3-х ізольованих жилих кімнат площею 16,5 кв.м., 10,7 кв.м. і 10,3 кв.м., а також кухні площею 6,6 кв.м, коридорів площею 1,4 та 4,3 кв.м та ванної кімнати площею 2,9 кв.м. Загальна площа квартири становить 52,7 кв.м, жила площа - 37,5 кв.м. Між сторонами відсутня згода у питанні користування належної їм на праві приватної спільної часткової власності квартири. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладене та

Outcome: approved