Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до договору дарування квартири АВА № 635380 від 06.07.1999 [PERSON] (даритель) подарував позивачеві (обдарований) Ѕ (одну другу) частину однокімнатної квартири [ADDRESS] . Тоді ж, 06.07.1999 [PERSON] склав заповіт про те, що належну йому частину квартири [ADDRESS] , він заповідає позивачці. Після укладання договору та заповіту у вказаній квартирі залишався проживати [PERSON] . Позивачка вказує, що вони підтримували зв`язок та їздили в гості. У листопаді 2014 року вона поїхала до міста Києва для лікування, оскільки вона є інвалідом третьої групи і про смерть [PERSON] дізналась лише наприкінці грудня 2015 року. Вважає, що відповідно до вищевказаних документів квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер у грудні 2014 року , мала б перейти до неї. Наприкінці грудня 2015 року позивачка встановила, що в квартирі проживають сторонні, не знайомі їй особи. При зверненні до нотаріуса у січні 2016 року їй було повідомлено, що права спадкування за [PERSON] вона не має. Так, уповноваженими особами КП «ЧООБТІ» Пилипенко Т.В. було надано копію рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28 грудня 2012 року (справа №711/10019/12-ц) про усунення від права на спадкування, визнання договору дарування частини квартири недійсним, визнання права власності в порядку спадкування, яким: 1) договір дарування квартири було визнано недійсним; 2) позивачку усунуто від права спадкування на частину квартири; 3) право власності на квартиру визнано за [PERSON] . Розуміючи, що наявні ознаки шахрайства, позивачка звернулась до правоохоронних органів, якими відкрито та здійснюється відповідне провадження № 12016251010008509. Крім того, звернувшись до Придніпровського районного суду міста Черкаси виявлено, що згідно з обліково-статистичних даних справа № 711/10019/12-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] не надходила. На звернення позивачки із заявою про надання інформації, Придніпровський районний суд м. Черкаси провів службову (внутрішню) перевірку, в результаті якої рішення по справі № 711/10019/12-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, визнання договору дарування частини, квартири не дійсним, визнання права власності, в порядку спадкування є підробленим, з використанням підробленої гербової печатки. Підпис в рішенні не є підписом судді [PERSON] . 17 квітня 2015 року згідно з договором купівлі-продажу квартири, який зареєстровано в реєстрі за № 585. Квартира була продана [PERSON] . Продовжуючи незаконно володіти квартирою, [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, укладеному 04 вересня 2015 року, продала квартиру [PERSON] 20 червня 2018 року. 3а таких обставин, враховуючи, що подане для реєстрації права власності на квартиру, рішення суду не є законним, а також те, що саме воно стало підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру, позивачка вважає, що позов про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягає до задоволення в повному обсязі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Так, представником відповідача Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради скеровано до суду 21.05.2020 відзив на позов, яким просить суд відмовити в задоволенні позову в частині визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень В обґрунтування вказує, що підставою для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] дійсно слугувало рішення Придніпровського суду м. Черкаси від 28.12.2012 по справі № 711/10019/12-ц. Однак, державний реєстратор не міг знати, що вказане рішення суду є підробленим, оскільки воно містило підпис судді та відмітку щодо набрання законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири АВА № 635380 від 06.07.1999 [PERSON] (даритель) подарував [PERSON] (обдарований) Ѕ (одну другу) частину однокімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно з пунктом 5 Договору дарування обдарований набуває право власності на вказану частину квартири з моменту посвідчення цього договору в нотаріальній конторі. 06 липня 1999 року [PERSON] склав заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 2-2819 про те, що належну йому частину квартири [ADDRESS] , він заповідає [PERSON] . Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42768224 від 27 січня 2016 року підтверджує те, що заповіт № 2-2819 є чинним. [PERSON] в грудні 2014 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . В ході розгляду судом справи з`ясовано, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2012 визнано недійсним договір дарування від 06.07.1999, укладений між [PERSON] та [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Усунено [PERSON] від права на спадкування квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Висновком службової перевірки від 10.05.2018, проведеною Придніпровським районним судом м. Черкаси, встановлено, що рішення по справі № 711/10019/12ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Черкаська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, визнання договору дарування частини квартири недійсним, визнання права власності в порядку спадкування є підробленим, з використанням, на їх погляд підробленої гербової печатки. Підпис в рішенні не є підписом судді [PERSON] . При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Відповідно до приписів ст. ст. 6, 13 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав про те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини наголошується, що ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008). Європейський Суд з прав людини зазначив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом положень ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. у справі № 1-2/2002 за конституційним зверненням ТОВ «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 124 Конституції України наголошується, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Юридичні особи у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на судовий захист безпосередньо на підставі Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 182 ЦК України встановлює державну реєстрацію прав на нерухомість, в якій зазначається про те, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127, Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. № 3502/5. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.12, ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі. Невід`ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних заяв та реєстраційні справи. На підставі ч. 1 ст. 18 ЗУ ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, у тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Відповідно до пункту 2.1. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Пункт 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 встановлює, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Пункти 2.10. та 2.11. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 передбачають, що за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав. Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав. Як встановлено, підставою для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] дійсно слугувало рішення Придніпровського суду м. Черкаси від 28.12.2012 по справі № 711/10019/12-ц. З витягу з кримінального провадження № 12016251010008509 вбачається, що 26.10.2016 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України, відповідно до яких 25.10.2016 до чергової частини Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали правоохоронних органів за зверненням [PERSON] щодо можливого підроблення документів з боку [PERSON] та приватного нотаріуса Левицької Р.В. (ЄО № 58232 від 25.10.2016). На момент проведення державної реєстрації вказаної квартири, а саме 07.04.2015 діяв «Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 868 від 17.10.2013, який не передбачав перевіряти судові рішення про визнання права власності в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 25.12.2015 був прийнятий новий «Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127. Згодом, 08.09.2016 Уряд прийняв постанову «Про внесення змін до пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 594, Постанова передбачала, що коли документом, поданим для державної реєстрації прав, є рішення суду, державний реєстратор з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що державний реєстратор відповідно до «Порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діяв на момент вчинення реєстраційних дій щодо квартири [ADDRESS] , вчинив всі необхідні дії, тому не вбачає підстав для визнання його дій протиправним. Разом з тим, беручи до уваги той факт, що сторона відповідача видала рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20629118 від 10.04.2015 саме на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/10019/12-ц, яке згідно з наявними у справі письмовими доказами, ймовірно, є підробленим, суд вважає за необхідне скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від № 20629118 від 10 квітня 2015 року на квартиру [ADDRESS] . Скасувати реєстраційний запис № 9347358 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , внесений державним реєстратором Носок Лесею Миколаївною. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, письмові пояснення, надані представником відповідача, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial