Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.11.2013 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.07.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Комсомольського РУЮ у місті Херсон, актовий запис №166. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалась, причиною розпаду, якої є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, в результаті чого виникали постійні сварки. Вони не зберегли почуття взаємної любові та поваги. Тривалий час разом не проживають. Шлюб існує формально. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» та залишити дитину проживати з нею. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Згоден на розірвання шлюбу. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача, так як це передбачено чинним законодавством. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову та ті обставини, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сім'я зруйнувалася остаточно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України, п.п. 3-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, ст. 51 Конституції України відповідно до яких, сім'я охороняється державою та при ухваленні рішення про розірвання шлюбу суд з'ясовує всі обставини справи та приймає заходи до примирення подружжя. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сім'я зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки стосунки між подружжям суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини, тому вони проживають окремо один від одного. Збереження сім'ї стало недоцільним. Отже, слід розірвати шлюб. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачка довела обставини, на які вона посилалася, а саме факт недоцільності спільного проживання з відповідачем та факт неможливості збереження сім'ї. Таким чином позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову і розірвання шлюбу. Оскільки позов задоволений в повному обсязі, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне сплачені судові витрати в розмірі 229,50 гривень судового збору, віднести на рахунок відповідача і стягнути на користь позивача. На підставі зазначеного, ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України; п.п. 3-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11; ст. 51 Конституції України і

Outcome: approved