Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. В обгрунтування позову зазначила, що із відповідачем подружнє життя не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного, на протязі 2-х останніх років вони не проживають разом, їх сім`я фактично перестала існувати, а перебування у шлюбі носить формальний характер. У судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, подала суду заяву, в якій вказала: «У підготовче та судові засідання по цивільній справі за моїм позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу я з?явитися не можу. Прошу розгляд цивільної справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні, після розірвання шлюбу прізвище прошу змінити на дошлюбне « [PERSON] », понесені мною судові витрати в розмірі 840, 80 грн. прошу залишити за мною і з відповідача не стягувати. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у позові і у цій заяві. Додатково повідомляю суд, що із відповідачем на протязі двох останніх років ми проживаємо окремо, оскільки він поїхав закордон, на даний час ми не спілкуємся, нашою спільною дитиною він не цікавиться, не займається її вихованням та утриманням. Як подружжя ми не підтримуємо будь-яких відносин, відсутнє спільне господарство. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки повністю втратила почуття любові та поваги до відповідача, наш шлюб відновленим бути не може. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім`ї. Щодо доказів в підтвердження вказаних мною обставин, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований....». У вказаній заяві також клопоче про заочний розгляд справи за наявності передбачених законодавством підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомленим належним чином; відзив на позов не подав, як і не подав жодних заяв по суті справи. Ухвалою суду від 17 липня 2020 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено наступне: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 26 листопада 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №180, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. У вказаному шлюбі у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. З врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги судом також встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача і не бажає перебувати у такому шлюбі, а відтак шлюб між ними не має ознак добровільності. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved