Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщення за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після розлучення з [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] в грудні 2013 р. виїхали з [ADDRESS] і до помешкання не повертались. Оскільки [PERSON] виїхала з квартири добровільно, не мешкає в ній більше року, позивачі просять визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Представник позивачів в ході розгляду справи підтримала заявлений позов та просила його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач більше року в спірній квартирі не проживає, залишила її добровільно, будь-яких намірів щодо повернення і вселення до квартири не мала, перешкоди у користування жилим приміщенням їй не створюються з боку позивачів. Оскільки реєстрація відповідача впливає на права позивачів, які вимушені оплачувати нараховані на відповідача комунальні послуги, зазначені обставини призводять до порушення їх права, як власників житла, без позбавлення права користування жилим приміщення. З огляду на викладені обставини, представник позивача просила позов задовольнити і визнати відповідача такою, що втратила право користування [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась за місцем реєстрації та шляхом здійснення публікації оголошення в газеті «Урядовий кур»єр». Вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської райдержадміністрації м.Києва № 25591 від 08.12.1999 р. Судом встановлено, що на момент розгляду справи, згідно з Довідкою форми № 3, в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3, виданою КП «ЖЕО-111».. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] і була вселена до квартири разом зі своїм сином - [PERSON] як член сім»ї власника житла. Підставами звернення позивачів до суду з даним позовом є порушення його права власності без позбавлення права користування і володіння майном. Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україии з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] з грудня 2013 р. не проживає в спірній квартирі і виїхала разом зі своїм сином - [PERSON] Докази, подані позивачем на підтвердження факту не проживання відповідача протягом року в спірному жилому приміщенні, а саме: копія Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], акти про про не проживання, складені комісією КП «ЖЕО-111 Голосіївського району м.Києва» від 20.01.2015 р., 19.03.2015 р., 10.04.2015 р., відповідь Київської міської клінічної лікарні № 10 від 18.11.2015 р. № 900 є належними і допустимими, а тому можуть бути взяті судом до уваги на підтвердження обставин, на які посилаються позивачі. Судом встановлено, що будь-яких перешкод [PERSON] у користуванні [ADDRESS] з боку позивачів не створюється. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved