Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, посилаючись на те, що 16 лютого 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарських споруд за адресою с. Новопетрівка вул. Центральна,72, Запорізького району Запорізької області. Позивачі, як спадкоємці за заповітом, складеним [PERSON] за життя, а саме, 07.07.2003 року, в якому він вищевказаний житловий будинок заповідав в рівних частках позивачам, своєчасно та належним чином прийняли спадщину, відкриту після його смерті, звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформлені спадкових прав зясувалось, що право власності на спадковий житловий будинок не було зареєстроване за спадкодавцем за життя належним чином, у звязку з чим нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, що змусило позивачів звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивачі не зявились, від їх представника надійшла до суду заява, у якій вона підтримала позов в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач по справі - представник територіальної громади Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надав суду заяву, в якій позов визнав, просив суд розглянути справу за відсутності представника. Третя особа - представник Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу за їхньої відсутності. Суд за вказаних обставин вважає за можливе розгляд справи за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявились. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт смерті 16 лютого 2015 року [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17.02.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №169. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок його смерті. Згідно зі ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд встановив, що за свого життя, а саме, 07.07.2003 року, [PERSON] склав заповіт, в якому житловий будинок в с. Новопетрівка по вул. Центральна,72 Запорізького району Запорізької області, заповідав в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], позивачі звернулися до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи №262/2015, відкритої 24.07.2015 року. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2017 року, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, позивачам було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №72 по вул. Центральна с. Новопетрівка Запорізького району Запорізької області у звязку з відсутністю належним чином оформленої реєстрації права власності на цей будинок за спадкодавцем. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Суд встановив, що на час укладання договору купівлі-продажу [PERSON], а саме, 19.09.1987 року, діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Факт того, що за життя [PERSON] належав житловий будинок №72 по вул. Центральна с. Новопетрівка Запорізького району Запорізької області, підтверджується копією технічного паспорту ЗМБТІ, складеного 19.06.1990 р. Відповідно до ст. 128 ЦК 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. До передачі речей прирівнюється передача розпорядчого документу на речі. При цьому ч. 2 ст. 227 УРСР передбачала реєстрацію жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради, але не визначала, що власник набуває право власності виключно після реєстрації договору в виконавчому комітеті сільської ради. Право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами набуто спадкодавцем на підставі нотаріально посвідченого секретарем Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області договору купівлі-продажу, який зареєстрований в книзі записів нотаріальних дій за №43 від 19.09.1987 року, що відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР (1963 р.). Даний договір складено згідно п.62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УССР» від 31.10.1975 року і п. 45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконкомами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих» від 19.01.1976 року, ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат», де зазначено, що у населених пунктах, де немає нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють нотаріальні дії, крім іншого, посвідчують угоди (договори, довіреності та інше). Згідно з п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом МЮ УРСР 191.01.1976 року №1/5 нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських , селищних, міських рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету. Згідно п. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Отже, [PERSON], [PERSON] мають, відповідно до заповіту, право на спадкове майно з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved