Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачі, рідні брати, [PERSON] , [PERSON] звернулися з зазначеним позовом до Сєвєродонецького міського суду, в обґрунтування якого зазначили, що в 1963 р. їх батьки, батько [PERSON] , відповідач за позовом, та мати [PERSON] , перебуваючи у шлюбі, побудували та ввели в експлуатацію домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , про що одноособово на ім`я їх батька було оформлено та видане Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння. 22.12.2011 р. їх мати [PERSON] померла, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на 1/2 частку спірного домоволодіння, що належала їх матері. За життя їх мати не склала заповіту, а тому успадкування її частки спірного домоволодіння відбувалося за законом. Вони, як спадкоемці першої черги, у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Їх батько, оскільки він станом на день смерті спадкодавця, постійно проживав з їх матір`ю (своєю дружиною), то він (батько) вважається таким, що прийняв спадщину. Їх рідна сестра, відповідачка за позовом [PERSON] , на час відкриття спадщини постійно не проживала разом із спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, отже вона\~ спадщину не прийняла. Таким чином, позивачі вважають, що, оскільки спадщина відкрилася на 1/2 частку спірного домоволодіння, яку прийняли три спадкоємця першої черги (вони, позивачі, та їх батько), то кожен із них окремо в порядку спадкування набув право власності на 1/6 частку спірного домоволодіння. Разом з тим, оскільки постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про відмову здійснення нотаріальної дії від 14.05.2013 р. у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, то позивачі звернулися з зазначеним позовом до суду в якому просять: Визначити, що частка їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у спільному майні подружжя, яке складається з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ,\~ -\~ складає 1/2 частку. Визнати за [PERSON] : - право власності на 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - право користування 1/6 часткою земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування 1/6 частки цього домоволодіння. Визнати за [PERSON] : - право власності на 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - право користування 1/6 часткою земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування 1/6 частки цього домоволодіння. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги, доводи, викладені в позові, підтвердили та просили позов задовольнити\~ повністю, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове\~ засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи були належно повідомлені. З огляду на зазначене суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач за позовом [PERSON] є рідним батьком позивачів [PERSON] , [PERSON] та відповідачки [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 10, 13, 16). 28.05.1954 р. Сиротинською селищною радою було зареєстровано шлюб між батьками позивачів: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою, наданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького МУЮ (а.с. 52). В 1963 році батьки позивачів батько [PERSON] та мати [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, побудували та ввели в експлуатацію домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 04.10.1963 р. (а.с. 18), яке оформлено одноособово на ім`я відповідача [PERSON] на підставі рішення виконкому Сиротинської селищної ради депутатів трудящих від 27.09.1963 р. №12 взамін договору будівництва будинку.\~ Рішенням виконавчого комітету Сиротинської селищної ради від 29.12.1977 р. вул. «Радянська» [ADDRESS] . [ADDRESS] на [ADDRESS] . імені Н [ADDRESS] [PERSON] [PERSON] (а.с. 46), отже спірним за даним позовом є домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] імені [ADDRESS] [PERSON] [PERSON] 22.12.2011 р. мати позивачів та відповідачки [PERSON] - [PERSON] - померла (а.с. 8). Рішенням апеляційного суду Луганської області від 18.02.2014 р. рішення Сєвєродонецького міського суду від 22.08.2013 р., яким [PERSON] визначено додатковий строк терміном у три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , скасовано і у задоволені її позову відмовлено (а.с. 47). Таким чином, з урахуванням зазначеного рішення апеляційного суду Луганської області та фактичних обставин справи, відповідачка [PERSON] вважається такою особою, що не прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] ч.1 ст.1272 ЦК України. Оскільки спірне домоволодіння було набуто подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, то відповідно до приписів Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР 1926 р., який був чинними станом на день набуття подружжям [PERSON] та [PERSON] спірного домоволодіння, ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 р., п.4 Указу Президії Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» від 29.12.1969 р. (стосовно поширення дії Кодексу щодо прав подружжя на майно та його розділу у відношенні всього майна, в тому числі й набутого ним до 1 січня 1970 року), то суд вважає, що спірне домоволодіння до смерті [PERSON] мало правовий режим спільної сумісної власності зазначеного подружжя батьків позивачів, при цьому частки подружжя у спірному домоволодінні були рівними, а саме кожному із подружжя належало по ? частки спірного домоволодіння. Зазначений висновок узгоджується з вказаним рішенням апеляційного суду Луганської області від 18.02.2014 р., яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позову з підстав недоведеності нею існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини, тобто у задоволені позову відмовлено у зв`язку з тим, що існуюче право на прийняття спадщини не підлягає захисту з огляду на пропущення без поважних причин строку для прийняття спадщині, а не за відсутності об`єктивного права на прийняття спадщини. Оскільки за життя мати позивачів - [PERSON] - не склала заповіту, то успадкування її майна повинно вібдуватися за законом. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивачі та їх батько, перший відповідач [PERSON] , - є спадкоємцями першої черги за законом на успадкування майна, що належало померлій [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася на 1/2 частку спірного домоволодіння, приймаючи до уваги, що цю спадщину фактично прийняло три спадкоємця першої черги, а саме позивачі та їх батько, виходячи з приписів ст.1278 ЦК України, якою передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, то суд приходить до висновку про те, що кожен з трьох спадкоємців за законом померлої [PERSON] є такою особою, яка прийняла спадщину на 1/6 частку домоволодіння (1/2 : 3=1/6). Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. А згідно зі ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, відповідно до приписів ст.1297 ЦК України позивачі, як спадкоємці, які фактично прийняли спадщину, зобов`язані отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на набуте в порядку спадкування нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі зверталися до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм зазначеного свідоцтва, але постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про відмову здійснення нотаріальної дії від 14.05.2013 р. (а.с. 9) у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено з підстав відсутності у них правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння. Таким чином, позивачі фактично позбавлені можливості у встановленому чинним законодавством порядку юридично оформити своє право власності на прийняте у спадщину нерухоме майно, що і обумовило їх звернення до суду з зазначеним позовом. Згідно з роз`ясненням, яке міститься в п.2 та в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного\~ провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на зазначене роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, приймаючи до уваги, що постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про відмову здійснення нотаріальної дії від 14.05.2013 р. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на фактично прийняте у спадщину нерухоме майно, суд погоджується з доводами позивачів про те, що їх право власності може бути захищено шляхом звернення до суду з відповідним позовом за правилами позовного провадження. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не\~ випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом - ч.2\~ ст.328 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства, суд вважає, що кожен позивач правомірно, в порядку спадкування, набув право власності на 1/6 частку спірного домоволодіння, а тому позовні вимоги щодо визнання за позивачами (кожним окремо) права власності на 1/6 частку спірного домоволодіння підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ст.377 ЦК України та ч.1 ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені або право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Також, згідно з ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. З даного питання Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 роз`яснив: Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною\~ ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом. У разі коли спадкодавець заповів всю земельну ділянку або її частину іншим особам, які не успадковували нерухоме майно, то спадкоємці мають право на земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме\~ майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно від змісту заповіту. За такими правилами здійснюється й перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна, а якщо був установлений порядок користування ним - то з урахуванням цього порядку. Таким чином, у зв`язку з тим, що до позивачів перейшло право власності на 1/6 частку спірного домоволодіння, то суд вважає, що кожен з позивачів відповідно до вимог ст.ст.377, 1225 ЦК України та ст.120 ЗК України також набув право користування 1/6 часткою земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок, та земельною ділянкою, яка необхідна для його обслуговування, з огляду на що позовні вимоги щодо визнання за позивачами права користування земельною ділянкою також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved