Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, який в подальшому уточнили та в останній його редакції від 18 серпня 2015 року, просять суд визнати за [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на шафу-купе бежевого кольору з дзеркалами з двох секцій, книжкову шафу бежевого кольору, пенал до шафи бежевого кольору, масляний обігрівач Сатурн сірого кольору, шафу бежевого кольору, стіл комп'ютерний бежевого кольору з полицею, вентилятор «Crown» синього кольору, акустичну систему з двома колонками сірого кольору, а за [PERSON]. - право власності на м'який диван світло-сірого кольору. Крім того, виключити з акту опису від 17 червня 2015 року, проведеного державним виконавцем ВДВС Саксаганського КМУЮ Абрамян В.В. та зняти арешт з майна, а саме: шафи-купе бежевого кольору з дзеркалами з двох секцій, книжкової шафи бежевого кольору, пеналу до шафи бежевого кольору, масляного обігрівача Сатурн сірого кольору, шафи бежевого кольору, столу комп'ютерний бежевого кольору з полицею, м'який диван світло-сірого кольору, вентилятор «Crown» синього кольору, акустичну система з двома колонками сірого кольору. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2015 року, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за письмовою розпискою, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 131 760 грн. боргу за договором позики та 1317,60 грн. судових витрат на користь держави. На виконання рішення суду, стягувачу [PERSON] видано виконавчий лист на підставі якого державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС КМУЮ відкрито виконавче провадження. 17.06.2015 р. державним виконавцем Абрамян В.В. проведено опис та арешт майна боржника, в ході якого було описано майно, що не належить боржнику, а належить позивачам, а саме: шафа-купе бежевого кольору з дзеркалами з двох секцій, книжкова шафа бежевого кольору, пенал до шафи бежевого кольору, масляний обігрівач Сатурн сірого кольору, шафа бежевого кольору, стіл комп'ютерний бежевого кольору з полицею, м'який диван світло-сірого кольору, вентилятор «Crown» синього кольору, акустична система з двома колонками сірого кольору. Боржник [PERSON] - є сином позивачів [PERSON] та [PERSON], він також є співвласником квартири [ADDRESS], зареєстрований за цією адресою, однак більше 5 років у квартирі не проживає. Будь-яких його речей у квартирі не залишилось. Під час складання акту опису й арешту майна позивачі неодноразово заявляли державному виконавцю про належність речей їм, і що вони не є стороною виконавчого провадження, та про недопустимість опису та арешту майна, яке їм належить. Факт належності позивачам [PERSON] та [PERSON] вищезазначених речей підтверджується: товарним чеком про придбання у ФОП [PERSON] у 2004 році: шафи-купе бежевого кольору з дзеркалами з двох секцій, книжкової шафи бежевого кольору, пеналу до шафи бежевого кольору, столу комп'ютерного бежевого кольору з полицею. Належність м'якого дивану світло-сірого кольору підтверджується кредитним договором про придбання їх сином [PERSON] у СПД [PERSON] у 2008 році. Належність вентилятору «Crown» синього кольору, акустичної системи з двома колонками сірого кольору та обігрівача «Сатурн» підтверджується товарними чеками про придбання у ФОП [PERSON] у 2012 році. У зв'язку з чим, позивачі вимушені звернутися до суду з зазначеними вище позовними вимогами, оскільки вважають, що вказане майно в акті опису й арешті майна від 17.06.2015 року належить їм, що підтверджується наданими доказами у виді товарних чеків та кредитного договору на придбання товару. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримали свої вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також вказали, що позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях проти позову, а саме, що вказані позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, не доведеними, безпідставними та неправомірними, а отже в позові необхідно відмовити, оскільки позивачами не оскарженні у встановленому законом порядку дії державного виконавця, позивачами не наданого жодного належного та допустимого доказу належного спірного майна іншим особам, а не боржнику. Боржником факт належності йому майна, переліченого в акті опису, не заперечується. При вчиненні відповідних виконавчий дій, щодо опису майна, ніякого підтвердження належності цього майна позивачам, а не боржнику, надано не було, хоча ніяких обмежень надати ці документи у позивачів не було. Також продавці спірного товару не є виробниками цього товару, а протилежне не підтверджено ніякими доказами. Отже, позивачі не мають права власності на спірне майно, якщо вини набули його у осіб, які не мали права його продавати, не маючи статусу власника майна. На думку відповідача, «товарні чеки» надані позивачами, за відсутності підтвердження підстав придбання цих товарів продавцями у виробника, не мають доказового значення в цій справі, оскільки допустимість не підтверджена іншими засобами доказування. Відповідач також вважає, що кредитний договір не має доказового значення в справі, оскільки не надано доказів реального одержання коштів позивачем та доказів що саме за ці кошти було придбане спірне майно. В свою чергу позивачами не надано доказів, що майно придбане за кредитним договором, є саме тим майном включеним в опис за його родовими ознаками. Крім того, позивачі приховують місцезнаходження боржника у вказаному виконавчому провадженні. В подальшому представник відповідача [PERSON] та її довіритель [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак останній надавав суду заяви про відкладення розгляду справи, але враховуючи що причини відсутності відповідача, які викладенні в заяві, не підтверджуються відповідними доказами, суд не знаходить підстав вважати, що причини не явки відповідача є поважними. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачами надано достатніх доказів, що підтверджують обставини викладені в позові. Третя особа державний виконавець Саксаганського ВДВС КМУЮ Абрамян В.В. в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що при здійсненні опису майна, позивачами не було надано доказів, які підтверджують, що описане та арештоване майно є їх власністю. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він є фізичною особою - підприємець та здійснює продаж побутової технік: холодильників, пральних машин, газових та електричних плит, іншої техніки. Має відповідну печатку фізичної особи підприємця. Також він продавав і обігрівачі, втому числі і фірми «Сатурн». Чеки надані для огляду, в яких зазначено вентилятор, акустична система та обігрівач масляний є його товарними чеками старого зразка, на них його печатка. Свою печатку він нікому не дає. Товари зазначені в чеках, є товарами, які він продавав на час зазначений в чеках. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він займається продажем корпусних меблів для дому та офісу з 1998 року. Коли саме він здійснював продаж спірних меблів він точно не пам'ятає, оскільки покупців дуже багато. Він знає [PERSON] через свого брата. Він здійснював поставку меблів в будинок де був паспортний відділ, на кого він виписував чек він не пам'ятає. Це були меблі польського виробництва, які поставлялись з м. Луцька. В квитанції все правильно записано. Комплект меблів, який ві доставляв [PERSON] складався з трьох одиниць. Ольха - це колір світло-рижий, я знаю ці меблі на пам'ять. Номер свого ідентифікаційного коду знає на пам'ять, це його номер на печатці. Вислухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], третю особу державного виконавця Абрамян В.В., заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту ч.3,4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч. 1 ст. 61 ЦПК України слідує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2015 року, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за письмовою розпискою, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 131 760 грн. боргу за договором позики та 1317, 60 грн. судових витрат на користь держави. Також встановлено, що на примусовому виконанні державного виконавця Саксаганського ВДВС КМУЮ Абрамян В.В. знаходиться виконавчий лист №2/214/2645/14, виданий 25.02.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 131 760 грн. 17 червня 2015 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС КМУЮ Абрамян В.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/214/2645/14 від 25.02.2015 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, складено акт опису й арешту майна, переліченого в п.1-9 зазначеного акту, а саме: шафи-купе бежевого кольору з дзеркалами з двох секцій -1 шт.; книжкова шафа бежевого кольору - 1 шт.; пенал до шафи бежевого кольору - 1шт.; масляний обігрівач «Saturn» сірого кольору - 1 шт.; шафа бежевого кольору - 1 шт.; стіл комп'ютерний бежевого кольору з полицею - 1 шт.; м'який диван світло-сірого кольору - 1 шт.; вентилятор «Crown» синього кольору - 1 шт. б/у;, акустичну систему з двома колонками сірого кольору «Ultimate» - 2 шт. (а.с. 5-8). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У пунктах 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що під час розгляду позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність та допустимість доказів. Як роз'яснено у п. 5 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до товарного чеку №010138 від 17.07.2004 року, ФОП [PERSON] було продано [PERSON] наступні товари: вітальня «Олімп», вільха, за ціною 1 450 грн.; Дитяча «Юніор», вільха, за ціною 1050 грн.; шкаф-купе 1,4х2,45 карниз, вільха, за ціною за ціною 2 500 грн., всього на суму 5000 грн.(а.с. 10). Також, відповідно до товарного чеку від 15.05.2012 року ФОП [PERSON] було продано [PERSON] наступні товари: вентилятор «Crown» за ціною 175 грн., а відповідно до товарного чеку 19.12.2015 року було продано: акустична система «Ultimate» за ціною 950 грн., ресивер «YAMAHA» за ціною 1 520 грн, масляний обігрівач Сатурн за ціною 290 грн. (а.с. 11). Крім того, згідно договору №18/37520022/0045/02 від 28 січня 2008 року, укладеного між ВАТ Комерційний банк «Надра» та [PERSON] відповідно до п. 1.3.1 умов якого, останній отримав від банку кредит в сумі 3678 грн. на придбання у суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] дивану «Сенатор-3» вартістю 5 178 грн. (а.с.12-13), який був доставлений та отриманий [PERSON] 07.02.2008 року (с.с. 14). За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] було придбано вказане в товарних чеках від 17.07.2004 року, 15.05.2012 року, 19.12.2015 року майно, яке зазначене в п.1-6 та п. 8-9 акту опису й арешту майна від 17 червня 2015 року, а [PERSON] було придбане вказане в договорі №18/37520022/0045/02 від 28 січня 2008 року майно, яке зазначене в п. 7 акту опису й арешту майна від 17 червня 2015 року. А отже суд, враховуючи вище наведене, вважає, що товарні чеки від 17.07.2004 року, 15.05.2012 року, 19.12.2015 року є належними та допустимими письмовими доказами та підтверджують факт належності [PERSON] на праві власності вищезазначеного відповідного майна, що також в судовому засіданні підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Також встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого 07 березня 1986 року відділом РАГС Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, між [PERSON] та [PERSON] 07 березня 1986 року було укладено шлюб, актовий запис №192, після чого дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 4). Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В свою чергу, враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд також приходить до висновку, що договір №18/37520022/0045/02 від 28 січня 2008 року є належними та допустимим письмовим доказам та підтверджує факт належності [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності майна зазначене у вказаному вище договорі. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, визнання за позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності на належне їм вказане вище майно та виключення з акту опису від 17 червня 2015 року, проведеного державним виконавцем Саксаганського ВДВС КМУЮ Абрамян В.В. та зняття арешту з цього майна. Приймаючи зазначене рішення, суд не приймає посилання відповідача [PERSON] та його представник [PERSON] на неналежність та недопустимість доказів у виді товарних чеків та кредитного споживчого договору, оскільки діючим законодавством передбачено, що підтвердженням вчинення договору купівлі-продажу роздрібного товару є товарний чек або інший розрахунковий документ, яким в даному випадку також є кредитний споживчий договір. А враховуючи вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, якими визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, суд вважає, що вказані посилання відповідача [PERSON] та його представник [PERSON] в своїх заперечення є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: approved