Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до відповідача про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди, в якому зазначили, що 14.01.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем в особі турагента ФО-П [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування №14/01/15, відповідно до умов якого позивачами було замовлено тур до Таїланду на 12 ночей з 22.02.2015 року по 06.03.2015 року. Загальна вартість туристичних послуг склала 56 452,00 грн. Однак, 16.01.2015 року на офіційному інтернет-сайті відповідача було розміщено повідомлення про призупинення відправки туристів з 17.01.2015 року. Позивач [PERSON] зверталась до відповідача із заявою про повернення невикористаних сплачених коштів за ненадані туристичні послуги, однак сплачена позивачами сума відповідачем повернута не була. На підставі викладеного, позивачі просили суд стягнути з відповідача завдані ним збитки у розмірі 56 388,15 грн., та відшкодувати позивачам завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Позивачі неодноразово звертались до суду із заявою про збільшення позовних вимог та з урахуванням останніх збільшених позовних вимог, просять суд зобов'язати відповідача відшкодувати завдані ним збитки у розмірі 68 013,95 грн., стягнути з відповідача на користь позивачів пеню в розмірі 99 920,04 грн., та зобов'язати відповідача відшкодувати завдану ним позивачам моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Позивачі та третя особа ФО-П [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач [PERSON], яка є одночасно представником позивача [PERSON] та представником третьої особи ФО-П [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вказала, що позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову не надав. Явку представника не забезпечив. Представник третьої особи ПАТ «СК «Вуссо» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення представника, згідно яких представник зазначає, що між ПАТ «СК «Вуссо» та ТОВ «Ньюз Тревел» дійсно був укладений Генеральний договір добровільного страхування відповідальності туристичного оператора №1562735 від 16.10.2014 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать чинному законодавству України та пов'язані з обов'язком страхувальника відшкодувати збитки, завдані третім особам внаслідок настання страхового випадку, передбаченого цим договором. Отже, стягнення страхового відшкодування підлягає лише при настанні страхового випадку, а за вказаним укладеним договором страховий випадок не настав, а тому у ПАТ «СК «Вуссо» відсутні правові підстави для стягнення страхового відшкодування. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2015 року між позивачами [PERSON], [PERSON] та відповідачем в особі турагента ФО-П [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування №14/01/15, відповідно до умов якого позивачами було замовлено тур до Таїланду на 12 ночей з 22.02.2015 року по 06.03.2015 року, та загальна вартість туристичних послуг за яким склала 56 452,00 грн. (а.с.26-32). 15.01.2015 року замовлення на тур було підтверджено відповідачем турагенту та в цей же день, турагентом було сплачено відповідачу повну вартість туру. Згідно роздруківки з інтернет-сайту відповідача вбачається, що з 17.01.2015 року було призупинено відправку туристів, що свідчить про порушення відповідачем умов договору (а.с.33). З матеріалів справи вбачається, що позивачі свої зобо'язання виконали належним чином, вчасно здійснили оплату туристичних послуг, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не надав позивачам оплачений комплекс туристичних послуг. Позивач [PERSON] зверталась до відповідача із листом-претензією №150126 від 26.01.2015 року про повернення позивачам сплачених грошових коштів за ненадані туристичні послуги в сумі 56 452,00 грн., однак кошти повернені позивачам не були (а.с.39-41). У відповідності до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується не території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належну кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов являються неприпустимими, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивачі виконали всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів сплачена сума за ненадані туристичні послуги за договором на туристичне обслуговування №14/01/15 від 14.01.2015 року в розмірі 56 452,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення пені та індексу інфляції, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Посилаючись на зазначене та враховуючи те, що подорож позивачів повинна була розпочатись з 22.02.2015 року, а станом на 22.04.2015 року відповідач прострочив виконання договору на 59 днів, з відповідача підлягає стягненню 99 920,04 грн. в якості 3% пені за 59 днів прострочення ненадання туристичних послуг (1693,56 грн. (3% від вартості ненаданих послуг * 59 календарних днів), та підлягає стягненню сума індексу інфляції за період з січня 2015 року по квітень 2015 року в розмірі 11561,95 грн.. Разом з тим, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із частинами 1, 3 ст.83 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частини 2 статті 22 Закони України «Про захист прав споживачів» і пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року N 5 «Про практику розгляду цивільних справ по позовах про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання відносно відшкодування моральної (немайнового) шкоди. Але задоволення такої вимоги за умови його пред'явлення можливе з урахуванням положень пункту 5 частин 1 статті 4 Закони України «Про захист прав споживачів», що передбачають право, на відшкодування моральної (немайнового) шкоди, заподіяної небезпечній для життя і здоров'я людей продукцією (товаром, роботою або послугою, які робляться, виконуються або надаються для громадських потреб), у випадках, передбачених законом. За таких обставин, враховуючи вищенаведене та те, що позивачу не було завдано шкоди його життю чи здоров'ю, суд вважає за необхідне в задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовити. Суд звертає увагу на те, що висновок спеціаліста від 28.06.2015 року не містить причинно - наслідкового зв'язку із станом здоров'я позивачів та діями відповідача, тому до уваги судом не береться. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial