overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачі звернувшись до суду з позовом, просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], до трьох місяців, тобто до 14.02.2017 року, посилаючись на те, що 24.09.2015 року помер [PERSON] Спадкодавець [PERSON] залишив заповіт в якому спадкоємцями зазначив їх. У шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони не звернулися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не орієнтуються у цивільному законодавстві та не знали, що протягом шести місяців необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву. Сторони будучи повідомленими про день та час попереднього слухання справи в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, якими позивачі свій позов підтримують в повному обсязі, а відповідач визнає та просять суд справу заслухати у їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 24.09.2015 року в с. Житні Гори Рокитнянського району Київської області помер [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина. Згідно розяснення № 5400/01-16 від 12.11.2016 року наданого державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори вбачається, що позивачі зверталися до державного нотаріуса по питанню прийняття спадщини, але їм було відмовлено, у звязку з пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Зважаючи на нетривалий пропущений строк для прийняття спадщини та те, що відповідачем визнаються вимоги позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачі звернувшись до суду з позовом, просять визнати за ними право власності у порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 59,5 м.кв. з господарськими спорудами, загальною інвентаризаційною вартістю 139069 грн. В обгрунтування свого позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON]. Спадщину вони прийняли вчасно, що доводиться свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Незважаючи на те, що вони своєчасно прийняли спадщину, однак не можуть в нотаріальному порядку оформити права спадщини на цей будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Сторони, будучи викликаними в попереднє судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивачі свої вимоги підтримують повністю, відповідач визнає та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO] в рівних частках є позивачі [PERSON] та [PERSON] З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 59,50 кв.м. 1960 року побудови з господарськими спорудами. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1233 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачі звернувшись до суду з позовом, просять визнати за ними право власності у порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], по 1/3 частині кожному, посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт в якому визнав їх спадкоємцями. Спадщину після померлого вони прийняли подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON] написала заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак вони не можуть в нотаріальному порядку оформити права спадщини на цей будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Сторони, будучи викликаними в попереднє судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивачі свої позовні вимоги підтримують повністю, відповідач визнає та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 71,50 кв.м. 1961 року побудови з господарськими спорудами. З копії спадкової справи № 110/2014 вбачається, що дружина померлого [PERSON] відмовивлася від прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачі звернувшись до суду з позовом, просять визнати за ними право власності у порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому визначив їх спадкоємцями. Незважаючи на те, що вони прийняли спадщину подавши до нотаріальної контори відповідні заяви, однак не можуть в нотаріальному порядку оформити права спадщини на цей будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Сторони, будучи викликаними в попереднє судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивачі свої позовні вимоги підтримали повністю, а відповідач визнав та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 102,30 кв.м. 1960 року побудови з господарськими спорудами. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1233 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачі звернувшись до суду з позовом, просять визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], до трьох місяців, тобто до 29.02.2016 року, посилаючись на те, що 30.01.2015 року померла їх мати [PERSON] У шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони не змогли звернутися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини за законом, оскільки вони не орієнтуються у цивільному законодавстві та не знали, що протягом шести місяців необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву. Сторони будучи повідомленими про слухання справи в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, якими позивачі свій позов підтримали, відповідач при вирішенні справи покладається на розсуд суду та просять суд справу заслухати у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 30.01.2015 року в с. Насташка Рокитнянського району Київської області померла [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина. Згідно розяснення № 3608/02-14 від 23.11.2015 року наданого державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори вбачається, що позивачі зверталися до державного нотаріуса по питанню прийняття спадщини, але їм було відмовлено, у звязку з пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Зважаючи на нетривалий пропущений строк для прийняття спадщини та те, що відповідач не заперечує проти позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачі, звернувшись з позовом до суду, просять визнати за ними право власності по 1/5 частини квартири №1 в житловому будинку №39 по вул. Богуславка в м. Богуславі Київської області, посилаючись на те, що вони являються співвласниками вказаної квартири без визначення конкретних часток, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1994 року. На даний час виникла потреба у визначенні часток, оскільки вони не можуть досягти згоди щодо розпорядження своїми частками, тому вони і змушені звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивачів [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, без застосування технічних засобів, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Богуславської міської ради Київської області в попереднє судове засідання не зявився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, без застосування технічних засобів, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] являються співвласниками квартири №1 в житловому будинку №39 по вул. Богуславка в м. Богуславі Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1994 року. Із ст.368 ЦК України вбачається, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.368, 370, 372 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачі, звернувшись з позовом до суду, просять визнати за ними та відповідачем право власності по 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що вони з відповідачем являються співвласниками вказаного житлового будинку без визначення конкретних часток, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. На даний час виникла потреба у визначенні часток, оскільки вони не можуть досягти згоди щодо розпорядження своїми частками, тому вони і змушені звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, без застосування технічних засобів, позовні вимоги [PERSON] підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, але письмово повідомили суд про розгляд справи без їх участі, без застосування технічних засобів, свої позовні вимоги підтримали та не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча був повідомлений про час розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] являються співвласниками житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло. Із ст.368 ЦК України вбачається, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що є підстави для визначення часток у спільному майні сторін, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.368, 370, 372 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивачі звернулась в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. У належній їм квартирі зареєстрований відповідач по справі.Відповідач з грудня 2015 року в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає. У звязку з цим, позивачі просять визнати відповідача таким, що втрати право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти позову, посилалась на той факт, що на теперішній час відповідач знаходиться за кордоном, тому не може добровільно знятись з реєстрації. Представник третьої особи, в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представників сторін дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS]., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.07.1995 року, №245п-58, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. У даній квартирі зареєстрований відповідач по справі, який в квартирі наколи не проживав та не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає, що визнається сторонами, тому не підлягає доказуванню відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України Згідно ч.2 ст.. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, а тому повинні бути задоволенні. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачів судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з вказаним позовом, яким просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] від імені [PERSON], [INFO], та [PERSON] на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості, зареєстрований у журналі Реєстрації біржових угод, реєстраційний номер № 98.12-1321 від 28.12.1998, а також визнати за позивачами в рівних частках право власності на вказану квартиру. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на даний час не можуть нотаріально завірити вказаний договір через відсутність інформації щодо місцезнаходження відповідача. При цьому позивачі зазначають, що при укладенні договору сторони домовились відносно всіх істотних умов та відбулось його повне виконання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про підтримку позовних вимоги та розгляд справи без їх участі. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання сповіщений в порядку ст.ст. 74, 77 ЦПК України. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.1998 на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості між [PERSON], [PERSON] від імені [PERSON], [INFO], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № № 98.12-1321, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] діюча від імені [PERSON], [INFO], купили квартиру за адресою: [ADDRESS]. В подальшому, право власності позивачів було зареєстровано за позивачами в КП «ОМБТІ та РОН» під № 600-стр. 106 - кн. 310пр від 02.02.1999. На даний час позивачі позбавлені можливості нотаріально завірити договір через відсутність інформації щодо місцезнаходження відповідача. У зв'язку з тим, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року суд керується Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 227 ЦК України (1963 року) для укладення договору купівлі-продажу жилого будинку (квартири) передбачена нотаріальна форма, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Невиконання цієї вимоги тягне за собою недійсність угоди (ст. 47 ч. 1 ЦК України 1963 року). В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963 року), якщо одна із сторін повністю чи частково виконала угоду, яка потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення цієї угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала таку угоду визнати її дійсною. Під час судового розгляду встановлено, що сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору, а від так наявні всі обставини для визнання його дійсним та визнання за позивачами право власності на вказане нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON]. Спадщина складається із житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] позивачі є спадкоємцями на все її майно згідно нотаріально посвідченого заповіту Пропуск строку для прийняття спадщини позивачі обґрунтовують тим, що спадкодавиця під час бойових дій виїхала до м. Алчевська Луганської області, де [INFO] померла. Територія, де знаходиться м. Алчевськ є територією, що тимчасово непідконтрольна українській владі, тому з метою в майбутньому отримання свідоцтва про смерть [PERSON] родичці позивачів довелось звертатись до Новопсковського районного суду Луганської області, щоб встановити факт смерті [PERSON]. Саме тому свідоцтво про смерть померлої було отримано тільки 19 січня 2016 року, вже після спливу строку для прийняття спадщини. До початку судового засідання від позивачів та їх представника надійшли заяви, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутністю, позов підтримали. Від відповідача також надійшла заява, в якій селищна рада просила розглянути справу за відсутності їхнього представника, рішення прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини У відповідності до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви для прийняття спадщини. Копією свідоцтва про смерть [PERSON] підтверджується, що вона померла [INFO]. Дане свідоцтво спадкоємці дійсно отримали тільки 19 січня 2016 року. Із нотаріально посвідченого заповіту від 20 червня 2012 року вбачається, що все своє майно , де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй би належало на день смерті [PERSON] заповідала позивачам. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області підтверджується, що факт смерті [PERSON] з метою отримання її свідоцтва про смерть судом було встановлено лише 02 грудня 2015 року, вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру йдеться, що після смерті [PERSON] ніхто з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не звертався. Наведене переконало суд, що зазначена позивачами причина пропуску строку (неможливість вчасно оформити свідоцтво про смерть спадкодавці) для прийняття спадщини є поважною, тому їм слід визначити додатковий строк для цього, задовольнивши їх позов.

Outcome: approved