Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивачі, уточнивши вимоги позову, просять визнати недійсним договір №1 про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 08.06.2004 р. укладений між [PERSON] в особі представника [PERSON] і [PERSON] та скасувати запис про інше речове право №20468808 від 13.05.2017 р., що зроблений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний № 35249005 від 18.05.2017 р., з подальшою реєстрацією змін до іншого речового права, що вчинений державним реєстратором Конотопської РДА Сумської обл. Гагіною А. О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Вимоги обґрунтовують тим, що їх, відповідно, чоловік і батько [PERSON] був власником земельної ділянки площею 5,8954 га розташованої на території Підлипненської сільради м. Конотоп с. Підлипне на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №026955. 12.03.2005 р. останній помер. Вони успадкували по 1/2 ч. вказаної земельної ділянки. Після оформлення спадкових прав вирішили передати її в оренду. Однак, з`ясувалося, що земельна ділянка згідно договору №1 про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) передана [PERSON] в користування [PERSON] . При цьому державним реєстратором Конотопської РДА Сумської обл. Гагіною А. О. в розділі по номеру запису про інше речове право №20468808 чотири рази проводилася реєстрація змін до іншого речового права, а саме стосувалася вона саме дати вчинення оспорюваного правочину. Остання реєстрація змін до дати вчинення договору відбулася з датою 08.06.2004 р. Тобто, спірний договір емфітевзісу в останній редакції нібито було укладено 08.06.2004 р., а його реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулася 13.05.2017 р. При укладенні спірного правочину [PERSON] діяв на підставі довіреності від 19.05.2004 р., якою не надавалося йому повноважень на укладання саме договору емфітевзісу, що і змусило звернутися до суду. Позивачка [PERSON] , її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, фактично пославшись на вищевикладені обставини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] задоволенню позовних вимог заперечує та пояснила, що у [PERSON] були в наявності всі необхідні повноваження на укладення спірного договору. Представник відповідача Конотопської районної державної адміністраціїї Сумської обл. в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа ПН міського нотаріального округу Антоненко А. Л. в судове засідання не з`явився, надав заяви про розгляд справи в його відсутність, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Згідно ст. 263 ч. 1 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Встановлено судом, що [PERSON] , померлий [INFO] , був власником земельної ділянки площею 5,8954 га на території Підлипненської сільради м. Конотоп с. Підлипне на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №026955 (т. №1 а.с.14-15). Спадкоємцями за законом по 1/2 ч. спадкового майна після смерті останнього є [PERSON] та [PERSON] (т. №1 а.с. 16-21, 120-121). 08.06.2004 р. між [PERSON] на підставі довіреності від 19.05.2004. в особі представника [PERSON] і [PERSON] укладено договір №1 про надання права користування вищевказаною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (т. 2 а.с. 68, 168). 13.05.2017 р. державним реєстратором Конотопської РДА Сумської обл. Гагіною А. О. внесено до ДРРП на нерухоме майно запис про інше речове право за №20468808 відносно спірної земельної ділянки на основі договіру №1 про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 08.06.2004 р. укладеного між [PERSON] в особі представника [PERSON] і [PERSON] (т. №1 а.с.122-123, т. №2 а.с.68). Сторони не заперечують факт укладення довіреності від 19.05.2004 р. та договіру №1 про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 08.06.2004 р., копії яких знаходяться у матеріалах справи, а тому даний факт не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.ч.1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (ч.ч. 1,3 ст. 238 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Звертаючись до суду із даним позовом, позивачі зазначають, що при укладенні оспорюваного договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзису) [PERSON] перевищив свої повноваження, оскільки [PERSON] не уповноважував його на укладання такого договору і не схвалював його в наступному. Відповідно до ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. З довіреності від 19.05.2004 р. вбачається, що відповідно до договору доручення, укладеного між [PERSON] і [PERSON] в усній формі, померлий надав певні повноваження відповідачу (т.2 а.с. 168) Дана довіреність, на підставі якої було вчинено оспорений правочин, не містить визначених повноважень повірених на укладення договору емфітевзису відносно земельної ділянки, власником якої був [PERSON] .. Згідно тексту довіреності від 19.05.2004 р., відповідно до договору доручення, [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] , кожного окремо, на укладання конкретних договорів, а саме: договорів (правочинів) купівлі-продажу, обміну іпотеки, оренди земельної ділянки, однак не уповноважував повірених осіб на укладання від його імені іншого за правовими наслідками - договору емфітевзису. Таким чином, суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним договір №1 про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 08.06.2004 р. укладений між [PERSON] в особі представника [PERSON] і [PERSON] (Правова позиція викладена у постанові ВС від 08.05.2019 р. №229/1722/18). Відповідно підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування запису про інше речове право №20468808 від 13.05.2017 р., що зроблений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний № 35249005 від 18.05.2017 р., з подальшою реєстрацією змін до іншого речового права, що вчинений державним реєстратором Конотопської РДА Сумської обл. Гагіною А. О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна шодо об`єкта нерухомого майна. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах на користь позивачів судові витрати в сумі 1921 грн.

Outcome: approved