Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовують тим, що 22.02.2017 року о 09 год. 30 хв. на проїзній частині дороги біля буд. № 96 по вул. Купріна м. Кривого Рогу сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ВАЗ 210934-20», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Tiguan 2.0 TDi», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Діями [PERSON] автомобіль «Volkswagen Tiguan 2.0 TDi», номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , зазнав значних механічних ушкоджень і став непридатним для подальшої експлуатації. 23.03.2017 року постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу у справі про адміністративне правопорушення № 216/934/17 відповідача було визнано виним у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн на користь держави. Своїми неправомірними діями відповідач спричинив позивачам майнову шкоду, яка згідно з висновку автотоварознавчого дослідження (експертизи) становить 507594,27 грн. Також було встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 210934-20», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, був застрахованим полісом обов`язкового страхування з товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за полісом № АК/2165555 від 17.01.2017. Згідно з трьох платіжних доручень позивачу [PERSON] була виплачена у якості відшкодування шкоди майну сума страхового відшкодування у загальному розмірі 99000,00 грн. Вказана сума не покриває розмір спричинених матеріальних збитків, тому не відшкодованою залишається сума 408594,27 грн. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22 лютого 2017 року, діями відповідача було заподіяно додаткову матеріальну шкоду, яка виражається в наступному: вартість робіт експерта авто-товарознавця: 3000,00 грн, а також поштові витрати з повідомлення відповідача про проведення огляду транспортного засобу на загальну суму: 33,50 грн х 3 шт. = 100,5 грн. Таким чином загальна сума заборгованості 411694,77 грн. Крім спричинення неправомірними діями відповідача майнової шкоди, позивачам також було спричинено немайнову моральну шкоду, яка знаходиться в безперервному причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 22 лютого 2017 року, внаслідок якої власнику автомобіля [PERSON] та його дружині [PERSON] , яка безпосередньо керувала цим транспортним засобом, а також вся їх родина перенесли дуже сильний емоційний стрес, який викликав сильний головний біль у потерпілих та загальний розлад здоров`я, що спричинило за собою фізичні психологічні і душевні страждання. Свою моральну шкоду позивачі оцінюють в суму 30000,00 грн на кожного. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять стягнути з відповідача: -на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: матеріальної шкоди 411694,77 грн, що включає суму матеріальної шкоди в розмірі 408594,27 грн, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 3000,00 грн та поштові витрати\~з повідомлення\~відповідача про\~проведення огляду\~транспортного засобу\~в сумі100,50 грн. моральної шкоди в сумі 30000,00 грн, а також понесені судові витрати у вигляді: витрат на правничу допомогу 8000,00 грн та сплаченого судового збору; -на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн, а також понесені судові витрати у вигляді: витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн та сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивачів [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. 15 червня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який відповідач обгрунтовував тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦК України, яка вимагає щоб у ціні позову було конкретно заявлена сума матеріальної шкоди і окремо сума моральної шкоди і лише після цього вказується загальна ціна позову. Також, згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 1993 року при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди в обов`язковому порядку на місце дорожньо-транспортної пригоди повинна бути присутня дорожня служба. В порушення цієї постанови на місці ДТП дорожньої служби не було, а тому протокол про адміністративне правопорушення є незаконним і винуватцем його визнано не законно. З висновками експертного автотоварознавчого дослідження № 75/17 він також не згоден, оскільки для проведення експертизи його не запрошували, з висновками експертизи не знайомили і копію висновку не вручили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, таким чином не скористався своїм правом брати участь у судовому засіданні. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон № 1961-IV). За ст. 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так,\~судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є власником\~автомобіля\~ «Volkswagen Tiguan 2.0 TDi», номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 51). 22.02.2017 року о 09 год. 30 хв. водій [PERSON] в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл. по вул. Купріна, біля будинку № 96, керуючи автомобілем ВАЗ 210934-20 д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав на полосу зустрічного напрямку, де здійснив зіткнення з автомобілем ГАЗ 2705-434 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , продовжив неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan 2.0 TDi», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , продовжив рух, та здійснив наїзд на паркан будинку [ADDRESS] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року встановлено винність [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн на користь держави (а.с. 8). Постанова не оскаржена та набрала законної сили 04 квітня 2017 року. У силу положень ч. 6\~ст. 82 ЦПК\~наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 22 лютого 2017 року є доведеною та не підлягає доказуванню. У зв`язку з чим, спростовуються доводи, якими відповідач обгрунтовував свій відзив на позовну заяву. Інші підстави, на які посилався відповідач, суд розцінює як бажання ухилитися від відповідальності та наслідків за вчинене ним правопорушення, оскільки жодних доказів на їх підтвердження чи спростування доказів позивачів до суду надано не було. За змістом\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини другої статті 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ч. 1, ч. 5 ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2\~ст.\~1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Частиною 1\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завданні збитки у повному обсязі. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на підставі полісу № АК/2165555 від 17.01.2017. Право особи, якій завдані збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на їх відшкодування є абсолютним, гарантованим законом, і не може бути обмеженим наявністю договірних відносин між винуватцем ДТП та Страховою компанією, де була застрахована його цивільно-правова відповідальність, хоча цей договір і укладений на користь третьої особи. Зазначена позиція також висловлена в постанові Верховного суду України у справі № 6-2808цс15, де було визначено право вимагати відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала таку шкоду і жодного обмеження договором страхування не повинно бути. Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі статтею 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 75/17 складеного 03 травня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 9-49), сума матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen Tiguan 2.0 TDi», номерний знак [NUMBER] , складає 507594,27 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 988 ЦК України, пунктом 3 частини першої\~статті 20 Закону України «Про страхування»\~страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з платіжного доручення № Н09219LCSP від 21.09.2017, платіжного доручення № Н0831VUF8E від 31.08.2017 року (а.с. 53) та платіжного доручення № H1002TK9K3 від 02.10.2017 (а.с. 54) вбачається, що товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на підставі полісу № АК/2165555 від 17.01.2017, сплатило позивачу [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн. Також вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишилися не відшкодованими 408594,27 грн. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що [PERSON] , будучі винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний сплатити відповідачу [PERSON] доведену висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 75/17 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 408594,27 грн. Крім того, відповідно до частин першої - третьої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено,\~що суд\~має врахувати\~характер та\~обсяг заподіяних\~позивачеві моральних\~і фізичних\~страждань,\~ступінь вини\~відповідача у\~кожному конкретному\~випадку,\~а також\~інші обставини,\~зокрема,\~характер і\~тривалість страждань,\~стан здоров`я\~потерпілого,\~тяжкість завданої\~травми,\~наслідки тілесних\~ушкоджень,\~істотність вимушених\~змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, який\~будучи визнаний винним у ДТП, не приніс свої вибачення та не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду. Пошкодження автомобіля дійсно негативно вплинули на спосіб життя позивача [PERSON] , а невирішеність питання викликає в нього моральні страждання. Разом з цим, позивач [PERSON] , яка є дружиною позивача [PERSON] , керувала автомобілем «Volkswagen\~Tiguan\~2.0\~TDi»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~тає також потерпілою стороною в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 22.02.2017 року, оскільки отримала від зіткнення транспортних засобів фізичну біль, перенесла сильний емоційний стрес, психологічні та душевні страждання. Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачам була спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги потерпілих в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивачів кошти в розмірі по 5000,00 грн на кожного, в рахунок відшкодування моральної шкоди, вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача. Частина 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження № 75/17 від 03.05.2017 [PERSON] сплачено 3000,00 грн, що підтверджується квитанцією №ААЯ № 015344 від 24.03.2017 (а.с. 55), тому на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню вказана сума. Крім того, пунктом 5 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини першої\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно частини третьої\~статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження заявлених вимог позивач [PERSON] надала до суду квитанцію № 068879 (а.с. 58), акт приймання-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги (а.с. 59) та договір ДП № 01/04-19 про надання правничої допомоги (а.с. 112), позивач [PERSON] також надав суду квитанцію № 068800 (а.с. 61), акт приймання-передачі виконаних робіт з надання правничої допомоги (а.с. 62) та договір ДП № 01/03-19 про надання правничої допомоги (а.с. 97), а в засвідчення повноважень адвоката [PERSON] у матеріалах справи знаходиться свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 64) та ордер серії ДП № 02/01-18 (а.с. 63). Вказані докази підтверджують витрати позивачів на правничу допомогу адвоката Вірка В.В. в сумі по 8000,00 грн з кожного, у зв`язку з чим вказані суми підлягають стягненню з відповідача на їх користь. У задоволенні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення поштових витрат\~з повідомлення\~відповідача про\~проведення огляду\~транспортного засобу\~в сумі100,50 грн. слід відмовити, оскільки такі витрати не підпадають під визначення збитків, встановлених ст.\~22\~ЦК України та витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачених ст. 133 ЦПК України. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачами заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, а саме: судового збору, сплаченого ними при подачі позову, тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень\~статті 141 ЦПК України,\~вважає можливим відшкодувати позивачам понесені витрати, пропорційно до задоволених вимог, стягнувши їх з відповідача з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014\~№ 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» таким чином. За вимогу майнового характеру, яку задоволено в сумі 408594,27 грн, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 4085,94 грн. За вимогу щодо стягнення моральної шкоди, яку задоволено в сумі 5000,00 грн, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 117,47 грн (5000,00 грн х 704,80 грн / 30000,00 грн). За вимогу щодо стягнення моральної шкоди, яку задоволено в сумі 5000,00 грн, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 117,47 грн (5000,00 грн х 704,80 грн / 30000,00 грн).

Outcome: partial