Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», [PERSON] (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що 17 січня 2014 року приблизно о 18 годині 00 хвилин відповідач [PERSON], керуючи технічно справним, належним йому на праві власності автомобілем «ВАЗ-2110», реєстраційний номер [NUMBER] ВО, здійснюючи рух по вулиці Леніна, зі сторони Володарського шосе в напрямку вулиці Червоноармійської в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, діючи в порушення пунктів 12.3, 12.4 та 12.9-6 Правил дорожнього руху, проявивши неуважність, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни та в населеному пункті перевищивши швидкість понад 60 км/год., здійснив наїзд на позивачку. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритого оскольчатого перелому обох гомілок із зсувом, закритого оскольчатого перелому правої стегнової кістки в нижній третині із зсувом, закритого перелому лонної і сідничної кісток зліва, зачеревна гематома з розривом очеревини в лівій клубовій області з проривом в черевну порожнину (у черевній порожнині близько 0.7 л. крові); забою м'яких тканин, садна, підшкірні гематоми волосистої частини голови, обширного садна лобової області зліва, забитої рани лоба, гематоми вік з двох сторін, забитої рани лівого стегна, закритого перелому 3-го ребра зліва, що ускладнилася травматичним шоком 3-го ступеня, ЗЧМТ, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, епідуральної підгостра гематоми лобової області зліва, переломів лобової, скроневої кісток зліва з переходом на крилоподібну, ґратчасту кісці, переломів кісток лицьового скелета. 23 травня 2014р. позивачкою була оформлена пенсія: 2 група інвалідності загальне захворювання патологія опорно-рухового апарату. Ці обставини встановлено судом та вироком від 09.12.2014 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання за ст.ст. 286 ч.2, 75, 76 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік з випробуванням на 1 рік. На підставі п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнено від відбування основного та додаткового покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 09.12.2014 року. Позивачка зазнала значних матеріальних збитків, які полягають у витратах, понесених нею на лікування (тобто, придбання необхідних медичних препаратів, проведення медичних обстежень, проведення операцій та медичних маніпуляцій) від травм,отриманих під час ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у [PERSON] «Гарантія». Згідно пункту 24.1 статті 24 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2004р. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно пункту 12.2 статті 12 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004р. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Отже, відповідач, страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» має відшкодувати позивачці шкоду, заподіяну її здоров'ю з вини [PERSON], в межах встановленого ліміту відповідальності. Розмір матеріальної шкоди становить 18158 гривень 69 копійок. Крім того, злочинними діями відповідача [PERSON] їй також завдано і значної моральної шкоди, яка виражається в перенесених нею душевних переживаннях, пов'язаних з сильним стресом, побоюваннями за своє життя і здоров'я, які їй довелося перенести в момент дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, вона отримала тяжкі тілесні пошкодження, які створювали реальну небезпеку життю. Утворення цих тілесних ушкоджень, супроводжувалося дуже сильним фізичним болем. Протягом дуже тривалого часу, більш ніж десять місяців вона змушена лікуватися від отриманих травм, тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах. В теперішній час позивачка продовжую лікування амбулаторно, весь цей час прикута до ліжка. Від цього, протягом більш ніж десять місяців вона постійно переживає дуже сильний стрес. Окрім того, наявні у позивачці тілесні пошкодження та викликаний ними тяжкий стан здоров'я стали підставою для того, що їй присвоїли другу групу інвалідності. Через відповідача вона фактично стала інвалідом, і це також викликає дуже тяжкі моральні переживання. Все це призвело до порушення нормального укладу життя. Їй належить ще досить тривалий період лікування і реабілітації, вона позбавлена можливості вести звичний спосіб життя. Моральну шкоду вона оцінює у 100000 грн. Просила суд стягнути з [PERSON] «Гарантія» на її користь в якості компенсації матеріальної шкоди, повязаної з лікуванням грошову суму в розмірі 18985,10 грн., в якості компенсації моральної шкоди грошову суму в розмірі 949,25 грн., стягнути з [PERSON] на її користь в якості компенсації заподіяної моральної шкоди грошову суму в розмірі 99050,75 грн. В подальшому позивачкою були уточнені позовні вимоги , відповідно до яких [PERSON] просила стягнути з [PERSON] «Гарантія» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 17985,10 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., стягнути з [PERSON] на її користь франшизу в сумі 1000 грн., моральну шкоду в сумі 95000 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги [PERSON] вважає необгрутованими з наступних підстав. Позовні вимоги [PERSON] полягають в тому, що остання хоче отримати відшкодування завданого збитку за шкоду здоровю, що завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.01.2014 року в м.Маріуполі із участю автомобіля ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] Отже в дорожньо-транспортній пригоді має нести відповідальністю саме винна особа [PERSON] Як встановлено матеріалами справи цивільно-правова [PERSON], як володільця транспортного засобу, на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у [PERSON] товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія». Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Отже відповідно до чинного законодавства, [PERSON] «Гарантія» взяло на себе відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої позивачці в ДТП винною особою [PERSON] Дане відшкодування шкоди має бути здійснене [PERSON] «Гарантія» шляхом виплати страхового відшкодування в межах ліміту за полісом. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст..57 ЦК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін , третіх осіб , їхніх представників , допитаних як свідків , показань свідків , письмових доказів , речових доказів , зокрема , звуко- і відеозаписів , висновків експертиз. В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2014 року приблизно о 18 годині 00 хвилин відповідач [PERSON], керуючи технічно справним, належним йому на праві власності автомобілем «ВАЗ-2110», реєстраційний номер [NUMBER] ВО, здійснюючи рух по вулиці Леніна, зі сторони Володарського шосе в напрямку вулиці Червоноармійської в Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, діючи в порушення пунктів 12.3, 12.4 та 12.9-6 Правил дорожнього руху, проявивши неуважність, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни та в населеному пункті перевищивши швидкість понад 60 км/год., здійснив наїзд на позивачку [PERSON] В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закритого оскольчатого перелому обох гомілок із зсувом, закритого оскольчатого перелому правої стегнової кістки в нижній третині із зсувом, закритого перелому лонної і сідничної кісток зліва, зачеревна гематома з розривом очеревини в лівій клубовій області з проривом в черевну порожнину (у черевній порожнині близько 0.7 л. крові); забою м'яких тканин, садна, підшкірні гематоми волосистої частини голови, обширного садна лобової області зліва, забитої рани лоба, гематоми вік з двох сторін, забитої рани лівого стегна, закритого перелому 3-го ребра зліва, що ускладнилася травматичним шоком 3-го ступеня, ЗЧМТ, забою головного мозку середнього ступеню тяжкості, епідуральної підгостра гематоми лобової області зліва, переломів лобової, скроневої кісток зліва з переходом на крилоподібну, ґратчасту кісці, переломів кісток лицьового скелета. 23 травня 2014р. позивачкою була оформлена пенсія: 2 група інвалідності загальне захворювання патологія опорно-рухового апарату. Ці обставини встановлено судом та вироком від 09.12.2014 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання за ст.ст. 286 ч.2, 75, 76 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік з випробуванням на 1 рік. На підставі п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнено від відбування основного та додаткового покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 09.12.2014 року. Згідно із випискою з історії хвороби №41,70, виданою Маріупольською міською лікарнею №9 [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні МЛ №9 м.Маріуполя з 17.01.2014 року по 13.02.2014 року. Відповідно до довідки, виданої Комунальним закладом Міська лікарня №5 м.Маріуполя [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Міської лікарні №5 м.Маріуполя з 13.02.2014 року по 28.02.2014 року з діагнозом : поєднана важка ЧИТ, ушиб головного мозку середнього ступеня тяжкості, перелом костей зводу, основи черепу, лицьового скелету. Епідуральна гематома лобової частини. Переломи кісток обох гомілок, правої стегнової кістки, кісток тазу, ІІІ ребра зліва. Заочеревинна гематома з проривом в черевну порожнину. Згідно із виписним епікризом №1019 [PERSON] знаходилась на лікуванні у відділенні денного стаціонару МЛ №5 з 02.10.2014 року по 10.10.2014 року з діагнозом: хронічна лівостороння тугоухость посттравматична. За довідкою Міської травматології МСЕК м.Маріуполь до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №447805 [PERSON] має другу групу інвалідності з 07.05.2014 року (ДТП) загального захворювання (патологія опорно-рухомого апарату). В матеріалах справи мається поліс №АС/ 3630692, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в [PERSON] товаристві з обмеженлю відповідальністю «Гарантія»». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю і здоровю становить 100 000 грн., розмір франшизи 1000 грн. Таким чином, у судовому засіданні встановлено , що 17.01.2014 року о 18-00 годині [PERSON] керуючи технічно-справним автомобілем належним йому на праві власності ВАЗ-2110, реєстраційний номер [NUMBER], здійснюючи рух по вул..Леніна, зі сторони Володарського шосе в напрямку вул..Червноармійської в Іллічівському районі м.Маріуполя діючи у порушення п.12.3, п.12.4, п.12.9 (б) ПДР України, будучи неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни та в населеному пункті перевищивши швидкість по над 60 км/год., діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, при виявленні пішохода [PERSON], яку водій [PERSON], обєктивно спроможний був виявити, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, але не зробив цього, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], заподіявши потерпілій тяжкі тілесні ушкодження. Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст.ст.1166, 1167 ЦК України обов'язок по відшкодуванню майнової та моральної шкоди завданої неправомірними діями особи покладається на особу, яка цю шкоду завдала. Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В матеріалах справи маються квитанції , відповідно до яких позивачка на своє лікування затратила 18985,10 грн. Згідно ст.4. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст..988 ЦК України, страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Підставою для виплат страхового відшкодування є страховий випадок. Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Отже, відповідно до чинного законодавства, саме [PERSON] «Гарантія» взяло на себе відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої позивачці в ДТП винною особою, [PERSON] Відповідно до ст..6 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів « страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Абз.2 ст.8 Закону України «Про страхування» - страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми / страхового відшкодування / страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Суд вважає , якщо відповідно до законодавства, підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, а страховим випадком є подія із настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми , то саме «подія» є підставою для виплати страхового відшкодування. Потерпілого закон визначає як субєкта, якому повинна відшкодовуватись шкода у разі настання. Із матеріалів справи вбачається , що поліс ОСЦПВВНТЗ № АС /3630692 є договором 1 типу, за яким, відповідно до п. 15.1. ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застраховано відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Відповідно до поліс ОСЦПВВНТЗ № АС /3630692 ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю і здоровю становить 100 000 грн., розмір франшизи 1000 грн. П. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» говорить, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, відповідно до абз. 2 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Вичерпний перелік підстав, для проведення регламентних виплат МТСБУ зазначається в ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно вказаної статті, відсутні підстави для регламентної виплати МТСБУ позивачці в даному випадку. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, щоб МТСБУ мало підстави для здійснення регламентної виплати позивачці в цьому випадку, страхова компанія в якій застрахована відповідальність винуватця ДТП (в нашому випадку це [PERSON] «Гарантія») має бути визнана банкрутом, чи ліквідована. Станом на сьогоднішній день, відсутні будь які докази того, що [PERSON] «Гарантія» визнана банкрутом чи ліквідована. Також, згідно інформації сайту ДП «Інформаційно-ресурсний центр», [PERSON] «Гарантія» не перебуває в процесі припинення. Враховуючи сказане вище, МТСБУ не має підстав для відшкодування шкоди, завданої здоров'ю позивачці та проведення регламентної виплати на користь позивачки за пошкодження її майна, а саме, за шкоду, завдану здоров'ю позивачки в ДТП. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» у рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 17985,10 грн., та які підтверджуються наданими до суду чеками та квитанціями , копії яких маються в матеріалах справи , знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в сумі 17985,10 грн. Враховуючи вимоги ч.2 ст.12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи , яка відповідно до договору становить 1000 грн., то суд дійшов до висновку про те , що [PERSON] «Гарантія» має сплатити страхове відшкодування з відрахуванням суми франшизи позивачці [PERSON] як потерпілій від ДТП, яке сталося 17 січня 2014 року у розмірі 17985,10 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 1000 грн. Крім того, судом встановлено, що позивачці спричинена моральна шкода, оскільки вона пережила сильні душевні та моральні страждання через втрату працездатності, отримала другу групу інвалідності, після дорожньо-транспортної пригоди погіршився її стан здоровя, вона потребує постійного лікування. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані, доведені в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню в сумі 20000 грн. , а саме: з відповідача [PERSON] підлягає стягненню , спричинена моральна шкода в розмірі 15 000 грн., з [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 5 000 грн. з наступних підстав. Моральна шкода заподіяна одній особі з вини іншої особи також відшкодовується винною особою відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України. Відповідно до пункту 22.3 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону (в даному випадку не більше ніж 5 відсотків ліміту визначеного п. 2 Полісу ОСЦПВВНТЗ № ВЕ/5689334 ). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка мас бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини 2 пункту 1 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до частини 2 пункту 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. В даному випадку позивачка зазнала шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї, а саме сина. Суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, виходить з характеру завданих позивачці моральних страждань, глибини психологічних страждань, ступеня вини відповідача [PERSON], матеріального становища сторін, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яку позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] та [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» суд вважає, що підлягає задоволенню частково в сумі 20000 грн. та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в сумі - 15 000 грн., з відповідача [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» - 5000 грн. , оскільки страховик сплачує моральну шкоду в межах 5 відсотків ліміту та при цьому сума страхового відшкодування потерпілій особі за моральну шкоду , яка може бути стягнена зі Страховика в будь-якому випадку не може перевищувати 5 000,00 грн. та при таких обставинах , суд вважає , що з [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» підлягають стягненню 5000 грн. на користь позивачки у рахунок відшкодування , спричиненої моральної шкоди. Оскільки при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] «Гарантія», [PERSON] на користь держави з кожного підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial