Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що вона є власницею житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого по [ADDRESS] . У вказаному будинку, крім неї, зареєстрований також відповідач [PERSON] , який протягом тривалого часу, а саме з грудня 2018 року в ньому не проживає. Вона, як власниця будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили її задовольнити. Позивачка суду пояснила, що відповідач це її зять. Останній, перебував в зареєстрованому шлюбі з її донькою та всі разом вони зареєстровані та проживали в будинку, належному позивачці. В грудні 2018 [PERSON] сім`ю покинув, в жовтні 2019 року шлюб [PERSON] та [PERSON] розірваний та з того часу відповідач в будинку позивачки не проживає, проте зареєстрований. Вказує, що через реєстрацію відповідача в будинку позивачки остання не може в повній мірі розпоряджатись своєю власністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою за адресою вказаною у відповіді на запит щодо місця її реєстрації, проте до суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За змістом ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Враховуючи викладене, справу спрощеного позовного провадження, зі згоди позивачки розглянуто, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки та її представника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] , що вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 13.08.2004, копії витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №4444307 від 13.08.2004 (а.с. 19-20). У вказаному будинку крім позивачки, зареєстрований також відповідач по справі [PERSON] вказане вбачається із довідки Кадубовецької сільської ради №226 від 07.02.2020 (а.с.7). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. З актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.07.2019, 01.10.2019, 07.02.2020 (а.с. 12-14) видно, що відповідач [PERSON] у будинку позивачки не проживає з 2018 року. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що відповідач це колишній зять позивачки. З 2018 року він в будинку позивачки не проживає, його шлюб із донькою позивачки [PERSON] . Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З вищевикладеного вбачається, що відповідач у належному позивачці будинку протягом тривалого часу не проживає. Позивачка [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні. Враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу в спірному будинку не проживає, не відносяться до членів сім`ї позивачки, спільного господарства з позивачкою не веде, то суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим будинком, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 316, 318, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 3 СК України,

Outcome: approved