Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з вищевказаним позовом. Посилаються на те, що їм належить на праві приватної власності житловий будинок № 207 по вул. Центральній, в с. Вільіхівці. У вказаному будинку зареєстровані вони, їхній син [PERSON] та його співмешканка [PERSON] У грудні 2014 р. [PERSON] та [PERSON] переїхіли жити в м. Іршава, де винаймають квартиру та займаються підприємницькою діяльністю. До них вони приїжджали тільки у гості. На протязі останнього року відповідачка перебуває на заробітках у Чеській Республіці. Більше двох років [PERSON] не приїжджала у їхній будинок № 207 по вул. Центральній, в с. Вільхівці. Просять визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком та зняти її з реєстраційного обліку. Позивачі надали суду заяву про розгляд справи в їхній відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Вільховецької сільської ради у судове засідання не зявився та не повідомив суду прични неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Під час розгляду справи суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 291 від 29.05.2008 р. позивачам на праві приватної власності в рівних долях належить житловий будинку № 207 по вул. Центральній, в с. Вільіхівці. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У судовому засідання встановлено, що відповідачка вселилася у будинок позивачів, як член сімї, під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з їхнім сином, [PERSON] У грудні 2014 році вони переїхали проживати в м. Іршава. З акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що в будинку № 207 по вул. Центральній, в с. Вільхівці, який належить [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], [PERSON] більше двох років не проживає. Реєстрація відповідачки у будинку який належить [PERSON] та [PERSON] є перешкодою їм для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд. Таке становище порушує їхні конституційні права. Відповідачка не надала суду ніяких доказів неможливості проживання у будинку через неналежну поведінку позивачів, або про свою відсутність з поважних причин. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. В частині зняття відповідачки з реєстраційного обліку у житловому будинку позов не обґрунтовано правовими підставами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця\~\~проживання в Україні», п. 3.1.\~\~Наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012 року\~\~№ 1077\~«Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації. Тому,

Outcome: partial