Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цивільним позовом до відповідачів про визнання недійсним прийняття спадщини та усунення від права на спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами не надавалася допомога спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані (а.с.3-5) В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні з підстав викладених в цивільному позові та просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачів категорично не визнав заявлені позовні вимоги, з викладених у письмових запереченнях обставин і підстав, просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа не забезпечила явку свого представника у судове засідання, завчасно надіславши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що дійсно стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством. Проте, незважаючи на специфіку спірних правовідносин, суд позбавлений права відступати від процесуальних вимог щодо оцінки доказів. Так, з наявних в матеріалах справи доказів, правових підстав для усунення відповідачів від права на спадкування не вбачається, оскільки факт саме умисного ухилення останніх від надання спадкодавцеві допомоги, з огляду на недопустимість доказування на припущеннях, не встановлено. Зазначені обставини, а саме недоведеність умисного ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги та перебування останньої в безпорадному стані, є вочевидь переконливими та є ґрунтовною підставою для відмови в позовних вимогах. Наявність або ж відсутність інших обставин, визначених в ст.1224 ЦК України, жодним чином не впливає на вирішення цивільного спору по суті. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed