Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивачка 11.02.2016 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 28.08.2005 року. У них з відповідачем є спільні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з нею. Також зазначаєщо з позивачем разом не проживає з квітня 2014 року. Впродовж сумісного життя з'ясувалося, що у них різне розуміння поняття шлюбу, різні характери, постійно виникали сварки та непорозуміння.. В судове засідання з'явилася представник позивачки - [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання з'явились відповідач та його [PERSON] які частково визнали позов в частині розірвання шлюбу та просили стягути 10 відсотків від прожиткового мінімуму. Вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення позивачки суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується наявним у матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб [NUMBER], актовий запис № 1363 (а.с.7). Від шлюбу у сторін є спільні діти - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Нижньосірогозького районного управління юстиції , актовий запис № 08, (а.с.9), який проживає з матір'ю та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 598 (а.с.10), який проживає разом із матір'ю. Сторони з квітня 2014 року не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. З пояснень сторін суд встановив, що позивачка разом із дітьми проживає в Криму, а відповідач в Одесі та є офіцером Збройних Сил України. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред'явлені. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Неповнолітні діти, проживають з позивачкою тобто її матір'ю та відповідно перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Згідно договору оренди квартири від 20.01.2016 року [PERSON] орендує квартиру та сплачує 5000 гривень щомісячно. Згідно довідки ВЧ А0800 від 15.12.2016 року №350/174/35/207, вбачається, що [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі 11587,20 гривень. Згідно повідомлення командира ВЧ А0800, вбачається, що [PERSON] відмовлено у надані допуску до державної таємниці. Відомості щодо утримання відповідачем інших осіб у суду відсутні. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітніх дітей, аліменти в розмірі ? частини усіх видів доходу на дітей. Суд не погоджується з обґрунтуваннями відповідача, що він не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, що просить позивачка, що він вимушений наймати житло та хворіє,оскільки позивачка також залишилась проживати в найманому житлі та сама піклується за їх стан здоров'я. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved