Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якій просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом по 1/2 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Борщовичі, вул. Підгайкова, буд. 17, Пустомитівського району Львівської області, який складається з коридору, житло, кухня, житло та кладова, загальною площею 46,9 кв. м., з яких 31,9 кв. м. житлової площі та 15,0 кв. м. допоміжної площі, який належав [PERSON], яка померла 08.12.2016 року. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.08.2017 року відкрито провадження по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач мотивує тим, що 08 грудня 2016 року померла тітка позивачів [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Борщовичі, вул. Підгайкова, буд. 17, Пустомитівського району Львівської області. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 23, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла в рівних частках (по 1/2) [PERSON] та [PERSON], а саме: житловий будинок та господарські будівлі по вулиці Підгайковій № 17 в селі Борщовичі, земельні ділянки, які їй виділені для обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, пай, грошові вклади. Позивачі вказують, що спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON] вони прийняли, так як 06 квітня 2017 року звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні частки (паї), що належали спадкодавцю. Однак, у позивачів виникли труднощі з оформленням права власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний житловий будинок померлої [PERSON]. Труднощі полягають в тому, що спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, унеможливлює оформлення спадкових прав позивачів у нотаріальній конторі. У зв'язку з цим, вони змушені захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку. На підставі наведеного позивачі у позовній заяві просять суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак через канцелярію суду ними було подано заяву, в якій просять суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просить їх задоволити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області не зявився, однак від сільського голови надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу без участі представника [PERSON] сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликаються позивачі у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Судом встановлено, що 08 грудня 2016 року померла тітка позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 443924, видане 09 грудня 2016 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 21. Спадкодавець за час свого життя, з підстав, що не заборонені законом, а отже у відповідності до ст. 328 ЦК України правомірно, набув право власності на житловий будинок за адресою: с. Борщовичі, вул.. Підгайкова, буд. 17, Пустомитівського району, Львівської області, що підтверджується витяг виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 345 від 07.04.2017 року, відповідно до якого в погосподарській книзі № 4 за 2017 2020 роки, стор. 44-45, що зберігається в [PERSON] сільській раді, за гр.. [PERSON], яка померла 08 грудня 2016 року рахується житловий будинок, господарські будівлі і споруди за адресою: с. Борщовичі, вул. Підгайкова, буд. 17, Пустомитівського району, Львівської області. Технічні характеристики підтверджуються технічним паспортом від 24.11.2016 року. Відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Борщовичі, вул.. Підгайкова, буд. 17, Пустомитівського району, Львівської області складається з коридору, житло, кухня, житло та кладова, загальною площею 46,9 кв. м., з яких 31,9 кв. м. житлової площі та 15,0 кв. м. допоміжної площі. Рік побудови будинку 1917. Встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] на випадок смерті своїм майном розпорядився на власний розсуд, склавши заповіт секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 23. Відповідно до цього заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла в рівних частках (по 1/2) [PERSON] та [PERSON], а саме: житловий будинок та господарські будівлі по вулиці Підгайковій № 17 в селі Борщовичі, земельні ділянки, які їй виділені для обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, пай, грошові вклади. Спадкоємців, які мали б право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту судом не встановлено. Судом встановлено, що 06 квітня 2017 року позивачами, відповідно до ст. 1269 ЦК України, до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON] були подані заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 05 грудня 2017 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 0,6892 га, яка належали спадкодавцю, що підтверджується копією відповідних свідоцтв серія НМХ № 338079 та НМХ № 338078 відповідно. Однак, у позивачів виникли труднощі з оформленням права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Борщовичі, вул.. Підгайкова, буд. 17, Пустомитівського району, Львівської області. Труднощі в оформленні права власності на вказане майно у нотаріальній конторі полягають у тому, що спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Зазначені обставини, обєктивно свідчать, що позивачка, в силу вимог ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Приписами ст. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При ухваленні рішення суд керувався тим, що згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивачі, як спадкоємці за заповітом вчинили дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що ухвалення рішення в користь позивачів не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачами підставні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та ст.10,12,13,64,76-83,258-268 ЦПК України, ст.ст. 328, 1218, ст. 1225, ст. ст. 1233-1235, ст. 1268, ЦК України суд, -

Outcome: approved