Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до своєї, відповідно, онуки та дочки - [PERSON] з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просили позбавити відповідача права користування квартирою № 7 будинку № 18 по вул. Верстатобудівельній у м. Харкові та зняти відповідача з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою. В обґрунтування вимог позивачі посилалися на те, що їм та відповідачу [PERSON] на праві спільної приватної власності належить спірна квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 квітня 1998 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський підшипниковий завод». Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, але більше трьох років у ній не проживає, витрат по утриманню квартири, оплаті комунальних послуг та проведення поточного ремонту, не здійснює. Позивачі [PERSON], її представник [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали і пояснили, що відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні без поважних причин більше строків, встановлених ст. 71 ЖК України, є підставою для позбавлення її права користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать оголошення у пресі та конверти із судовими повістками, які були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернулися до суду по закінченню терміну зберігання, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди позивачів та представника позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачів, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка на праві спільної часткової і сумісної власності належить сторонам, а саме: [PERSON] належить ? частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 квітня 1998 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський підшипниковий завод», та ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 червня 2015 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-913; [PERSON] та відповідачу [PERSON] по ? частині квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 квітня 1998 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський підшипниковий завод», зареєстрованого у КП «Харківське МБТІ» 16.04.1998 року за реєстровим № В-35889 (а.с. 9, 12). Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 321 від 31 січня 2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], остання - з 2005 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинку (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Приймаючи до уваги, що доказів наявності між сторонами будь-якої домовленості щодо встановлення порядку користування спірним майном, суду не надано, відповідач є власником ? частини спірної квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своєю часткою у спільному майні сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, і відсутність законних підстав для позбавлення відповідача права користування спірною квартирою та зняття відповідача з реєстрації місця проживання за її адресою. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 71, 72, 155 ЖК України, ст. ст. 317, 319 ЦК України, суд -

Outcome: dismissed