Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26 березня 2015 року звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Криіорізької міської ради про встановлення факту належності майна на праві власності, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.07.2014 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина за законом на цегляний гараж за адресою: м. Кривий Ріг, по вул. ХХІІ Партзїзду, у дворі будинку під чергою 48. Державним нотаріусом Третьої КДНК відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як договір купівлі-продажу гаражу не був зареєстрований в КП ДОР БТІ. Таким чином вона не має можливості отримати у спадщину гараж та з урахуванням викладеного вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка до судового засідання не з»явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності на позовних вимогах наполягала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу в судове засідання не зявилася, надак надав суду заяіву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що уточнений позов в редакції від 10.08.2015 року, підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 10.06.1996 року отримав у приватну власність цегляний гараж за адресою: м. Кривий Ріг, по вул. ХХІІ Партзїзду, у дворі будинку під чергою 48, договір посвідчено державним нотаріусом Третьої КДНК [PERSON] (а.с.4). 11 липня 2014 року [PERSON] помер, свідоцтво про смерть серії І-КИ № 585240 видане Дзержинським відділом РАЦС КМУЮ від 11.07.2014 року, актовий запис № 609 (а.с.6). На момент вчинення договору купівлі продажу гаражу, його укладення здійснювалося на підставі норм Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Згідно ст. 128 вищевказаного ЦК право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Захист права власності згідно норм вищеназваного Кодексу передбачався ст.ст.144-149 ЦК України, при цьому у ст.150 цього Кодексу було вказано, що права, передбачені вище названими статтями, належать також особі, яка хоч і не є власником, але володіє майном в силу закону або договору. Згідно розясень, які містяться у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 про те, що відповідно до ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи, а отже неможливо всупереч вимогам ст.3 ЦПК України, ст.ст.27-31 ЦПК вирішувати питання про права осіб, які не є сторонами процесу та не мають цивільної правоздатності та дієздатності у звязку із смертю. Крім того, після набуття чинності ЦК України з 01.01.2004 року встановлення факту володіння особою будинком на праві власності в порядку окремого провадження не допускається. Але судам , при вирішенні спадкових спорів необхідно перевіряти: чи належав та на якій правовій підставі обєкт нерухомості спадкодавцеві. Судом було встановлено, що за життя померлий [PERSON] на законній підставі, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу від 10.06.1996 року володів цегляним гаражом, який знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, по вул. ХХІІ Партзїзду, у дворі будинку під чергою 48. Даних про те, що його право власності оспорювалось іншими особами за життя власника або, що після його смерті наявні претензії на спірне майно з боку третіх осіб суду не надано, у зв»язку з чим відсутні правові підстави для встановлення факту, що за життя померлому [PERSON] належав на праві власності цегляний гараж за адресою: м. Кривий Ріг, по вул. ХХІІ Партзїзду, який знаходиться у дворі будинку під чергою 48, в задоволенні цієї частини вимог суд відмовляє. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 28.08.1976 року , виданим Центрально-Міським ВРАЦС, актовий запис № 759 (а.с.7). Як убачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Третьої Криворізької ДНК від 16.01.2015 року , підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформленого свідоцтва про право власність на гараж, т.я. останнє не зареєстровано у БТІ (а.с.8). Із заяви спадкоємця [PERSON] , посвідченої Державним нотаріусом Третьої КДНК , вбачається, що останній відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.28). А також, з листа нотаріуса від 15.04.2015 року вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] так як була зареєстрована разом з померлим на день його смерті (а.с.20). Таким чином, позивачка, як спадкоємиця 1-ої черги, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, має право на спадщину за законом на майно, яке належало за життя спадкодавцю. Приймаючи до уваги ті обставини, що за життя [PERSON] правомірно володів, користувався та розпоряджався на підставі договору купівлі продажу від 10.06.1996 року цегляним гаражем за адресою: м. Кривий Ріг, по вул. ХХІІ Партзїзду, у дворі будинку під чергою 48, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті 14.07.2014 року [PERSON] на цегляний гараж за адресою: м. Кривий Ріг, по вул. ХХІІ Партзїзду, у дворі будинку під чергою 48,та задовольняє їх у цій частині. На стягненні судових витрат з відповідача позивач не наполягає.

Outcome: partial