Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на наступні обставини. 04.03.2021 позивачка дізналась про те, що 25.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 070179 від 15.12.2017, укладеним між нею та ТОВ «Кредитна установа «Кредит Комерц», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», у розмірі 93 937,01 грн, з яких: 92 937,07 грн - заборгованість за кредитним договором; 1 000,00 грн - плата за вчинення цього виконавчого напису. 09.03.2021 їй стало відомо, що 15.02.2021 приватним виконавцем Канцедалом О.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64512366 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Постанова про звернення стягнення на заробітну плату позивачки надійшла за місцем її роботи для виконання. Посилаючись на те, що вона фактично не заповнювала анкет-заяв, не підписувала кредитний договір № 070179 від 15.12.2017 з ТОВ «Кредитна установа «Кредит Комерц», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал»; не отримувала на особисті рахунки жодних грошових коштів, а в кредитному договорі немає її платіжних реквізитів та номера телефону; кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчений; заборгованість на є безспірною; виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги та нею заявлено про застосування позовної давності, - позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5582, вчинений 25.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 070179 від 15.12.2017 у розмірі 92 937,01 грн, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 62-63). Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року задоволено заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №5582, виданого 25 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігорем Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором 070179 від 15.12.2017 року за період з 14.01.2018 по 01.03.2020 в розмірі 92937 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот тридцять сім) грн. 01 коп. до набрання законної сили рішенням суду у даній справі (а.с. 64-67). В судове засідання 17.05.2021 позивачка [PERSON] не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с. 78); надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с 92). Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання двічі - 29.04.2021 та 17.05.2021 - не з`явився; про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно та завчасно відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 72, 84). В матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення представнику ТОВ «Вердикт Капітал» 12.04.2021 (а.с.79) та 05.05.2021 (а.с. 88). До суду не надходило від відповідача відзиву, заяв чи клопотань у даній справі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання двічі - 29.04.2021 та 17.05.2021 - не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с. 73, 85). В матеріалах справи знаходяться повернуті поштові повідомлення з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.77, 90). Крім того, на сайті «Судова влада України» 29 квітня 2021 року було розміщено оголошення про виклик приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. в судове засідання 17.05.2021 (а.с. 87). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. в судове засідання двічі - 29.04.2021 та 17.05.2021 - не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. В матеріалах справи знаходяться рекомендовані повідомлення про вручення йому поштового відправлення особисто 12.04.2021 (а.с.80) та 06.05.2021 (а.с. 89). За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» двічі не з`явився в судове засідання (свого представника до суду не направив); не повідомив суду про поважність причини неявки в судове засідання; відзив не надав; водночас, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 17 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. За загальним правилом, передбаченим ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Крім того, відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 зі змінами, а саме: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка Іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Судом встановлено, що 25.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 070179 від 15.12.2017, укладеним між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Кредит Комерц» (ідентифікаційний код юридичної особи: 39912232), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ідентифікаційний код юридичної оосби: 36799749, місцезнаходження: вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, індекс 04053), у розмірі 93 937,01 грн, з яких: 92 937,07 грн - заборгованість за кредитним договором; 1 000,00 грн - плата за вчинення цього виконавчого напису (а.с.27). Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення з 25.01.2021. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем 15.02.2021 винесено постанову ВП № 64512366 про стягнення з боржника (позивачки) основної винагороди приватного виконавця в сумі 9393,70 грн (а.с.25-26). Про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса позивачці стало відомо 09.03.2021 - після відкриття виконавчого провадження в результаті отримання виконавчого документа її роботодавцем. Позивачка посилається на те, що вона фактично не заповнювала анкет-заяв, не підписувала кредитний договір № 070179 від 15.12.2017 з ТОВ «Кредитна установа «Кредит Комерц», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», не отримувала на особисті рахунки жодних грошових коштів. Разом з тим, згідно умов п. 1.3. кредитного договору №070179 від 15.12.2017 року визначено, що кредит надається строком на 30 (тридцять) днів та підлягає поверненню разом із процентами за користування кредитом не пізніше 13.01.2018 року. Згідно умов п. 4.1. кредитного договору сукупна вартість кредиту складає 148,00% суми кредиту (в процентному значенні) або 3404,00 грн. (в грошовому виразі) та включає в себе: проценти за користування кредитом - 48% від суми кредиту (в процентному значенні ) або 1104,00 грн. ( в грошовому виразі). Відповідно до п. 4.2. Договору реальна річна процентна ставка за кредитом 584,00 % річних. Згідно умов п. 5.2. кредитного договору при порушенні Позичальником своїх зобов`язань Позичальник на вимогу Кредитодавця сплачує на користь Кредитодавця пеню у розмірі 3% від простроченої в оплаті суми за кожен день такого прострочення. Обов`язок Позичальника сплатити пеню у випадках, передбачених цим пунктом Договору, виникає на підставі вимоги Кредитодавця, пред`явленої в порядку, визначеному п. 9.11 цього Договору. Пеня підлягає сплаті Позичальником у термін, вказаний у вимозі кредитодавця. За п. 9.11. кредитного договору сторони дійшли згоди, що вимога про сплату заборгованості за договором, в тому числі про сплату пені, вважаються пред`явленою у випадку, якщо Кредитодавець здійснив будь-яку з таких дій: вручив особисто під підпис або надіслав поштою Позичальнику відповідне повідомлення з вимогою сплатити заборгованість за договором; надіслав Позичальнику текстове або голосове повідомлення з вимгою сплатити заборгованість за договором засобами телефонного, в т.ч. мобільного зв`язку на номер вказаний в ст. 10 Договору або в анкеті-заявці; розмістив інформацію про розмір заборгованості Позичальника за Договором, в тому числі про розмір пені, яка підлягає сплаті Позичальником в особистому кабінеті Позичальника. Зі змісту вчиненого виконавчого напису неможливо перевірити правильність обрахунку заборгованості та її безспірність. Водночас, в ході розгляду справи ані відповідачем, ані третіми особами не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не заперечувались і не спростовувались доводи позивача в цій частині, відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості та дотримання нотаріусом усіх вимог закону при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису. Крім того, судом приймається до уваги посилання позивачки на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано пропуск заявником - відповідачем ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» строку позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Пунктом 1.3. Кредитного договору №070179 від 15.12.20217 передбачено, що кредит за цим Договором надається строком на 30 (тридцять) днів та підлягає поверненню Позичальником разом із процентами за користування кредитом не пізніше 13.01.2018. Зі змісту виконавчого напису від 25.01.2021 вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 14.01.2018 по 01.03.2020. Отже, першим днем прострочення і виникнення заборгованості є 14.01.2018, а останнім днем пред`явлення вимоги по поверненню кредиту є 14.01.2021. З наведеного слідує, що всупереч ст. 87 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис № 5582 був вчинений нотаріусом 25.01.2021 - після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. У постанові від 2 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 916/3006/17, провадження № 12-278гс18) виснувала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). На підставі наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки і наявність правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса №5582 від 25.01.2021 таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19). 05.03.2021 позивачка [PERSON] уклала Договір № 5 про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Драчуком С.В., на виконання якого отримала від останнього правничу допомогу та оплатила її, що вбачається з акту наданих послуг від 10.03.2021 (а.с.18) та квитанції про їх оплату на суму 5 000,00 грн (а.с. 19). Згідно Акту наданих послуг по договору №5 від 10.03.2021 загальна вартість послуг визначена сторонами у розмірі 5400,00 грн.. За умовами Додатку №1 до Договору № 5 про надання правової допомоги від 05.03.2021 авансований платіж становить 5000,00 грн. Отже, суд вважає доведеною, обґрунтованою, реальною, розумною і співмірною, враховуючи складність справи, суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,00 грн, заявлену позивачем до стягнення з відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з урахуванням вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у справі, що підтверджені документально (а.с. 1, 19-23), а саме судовий збір за подання позовної заяви про забезпечення позову у розмірі 908,00 грн та 454,00 грн відповідно, а також витати на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved