Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

позивачі звернулися в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за ними права власності за набувальною давністю на 7/32 часток житлового будинку [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Зокрема, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам належать по Ѕ частці спадщини, яка відкрилась після смерті їх матері [PERSON] , що становить 9/16 часток вказаного житлового будинку. Станом на момент звернення з позовом до суду право власності на 7/16 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] залишається не зареєстрованим, і які складаються з 5/32 часток, що належали матері [PERSON] [PERSON] та вказана частка після смерті останньої залишена відкритою для [PERSON] , яка не оформила свої спадкові права, а також 9/32 часток, що належали братові [PERSON] [PERSON] . Зазначають, що [PERSON] являлась матір`ю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які померли протягом 1976-2015 років. [PERSON] та [PERSON] дітей чи інших спадкоємців першої черги не мали. Водночас, спадкоємцями [PERSON] є її діти, позивачі по справі, яким на праві власності належить 9/16 часток житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] у 1944 році виїхала до Канади та наскільки відомо позивачам померла у 2010 році. Інформація щодо наявності у неї спадкоємців відсутня. Водночас, [PERSON] заповів свою частину спірного будинку своїй сестрі [PERSON] , яка володіла та користувалася будинком з 1992 року до моменту смерті у 2015 році. Вона періодично навідувалась до будинку, оплачувала комунальні послуги та здійснювала господарські роботи на присадибній земельній ділянці. Позивачі після смерті матері у 2015 році постійно користуються будинком. Загальний строк володіння будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 23 роки. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст.344 ЦК України позивачі просять позов задовольнити та визнати за ними право власності за набувальною давністю на 7/16 часток вказаного житлового будинку. Справа поступила до суду 26.11.2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що спірний будинок належав їх бабці [PERSON] та матері [PERSON] , які померли. Позивач разом з братом [PERSON] та батьками проживав за адресою: [ADDRESS] до 1960 року. Після смерті матері [PERSON] , єдиними спадкоємцями є він з братом [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] дав пояснення аналогічні зазначеним вище. Пояснив, що після смерті матері разом із братом доглядають за спірним будинком, зокрема, з 2015 року оплачують комунальні послуги за утримання майна, де ніхто не проживає. До смерті матері позивачів [PERSON] там проживала її матір [PERSON] . Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених вище. Зазначив, що позивачі набули у порядку спадкування право власності на 9/16 частин будинку [ADDRESS] . Інших спадкоємців не має та на даний час 7/16 часток вказаного будинку належать померлим [PERSON] та [PERSON] . Пред`явлення позову про визнання права власності за позивачами на вказану частку нерухомого майна на підставі набувальної давності є єдиним способом захисту їх прав. Представник відповідача Львівської міської ради у судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи те, що позивачі не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності представника відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1614, позивачу [PERSON] належить на праві власності 9/32 часток житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що підтверджується номером запису про права власності № 32451999 у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім цього, [PERSON] також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1616, належить на праві власності 9/32 часток житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що підтверджується номером запису про права власності № 32452062 у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Рудої Л.Я. (а.с.12), не можуть бути видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 7/16 часток житлового будинку [ADDRESS] , які складаються з 5/32 часток житлового будинку, що належать [PERSON] , а також 9/32 часток вказаного будинку, що належать [PERSON] , братові [PERSON] , який помер [INFO] . Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] та відповідно мають право приєднати до володіння ними майном, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок з відповідними частками господарських будівель та споруд, час протягом якого їхня мати добросовісно та відкрито користувалась зазначеним вище майном, включаючи 7/16 часток спірного будинку. Слід зазначити, що факт користування та володіння спірним майном померлою [PERSON] підтверджується представленими суду доказами, а також допитаними в ході судового розгляду свідками. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що позивачі протягом тривалого часу дбають за будинком [ADDRESS] , який належав їх матері та бабці, та такий повністю перебуває на їх утриманні. Вона постійно проживає по сусідству, зокрема, з 2010 року по даний час місцем її проживання значиться адреса: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що у будинку [ADDRESS] жила мати позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , яка доглядала за будинком у період з 2004-2015 років. Після її смерті будинок повністю знаходиться на утриманні позивачів. Крім цього, як вбачається із страхового свідоцтва, виданого страхувальнику [PERSON] , майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] , остання застрахувала майно яке належить їй на праві особистої власності (а.с.13). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спору має значення факт добросовісності позивачів саме на момент отримання ними майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном та відкрито ним володіти. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що для нерухомого майна складає десять років. Частиною четвертою ст.344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що позивачі, які є єдиними спадкоємцями після смерті матері та остання, більше 20 років безперервно, відкрито та добросовісно володіли 7/16 частками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим факт користування даним будинком належить встановити в судовому порядку. Встановлені в ході судового розгляду обставини в сукупності свідчать про добросовісність володіння позивачами вказаним будинком, оскільки через відсутність чітко визначеного власника 7/16 часток будинку, не давали і не могли давати сумніву щодо правомірності володіння позивачами та їх померлою матір`ю цим будинком. Щодо відкритості володіння, давність володіння та його безперервності, у суду також не виникає жодного сумніву щодо цієї обставини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що за позивачами слід визнати право власності на 7/16 часток зазначеного будинку за набувальною давністю, відповідно до ст.344 ЦК України, оскільки добросовісність володіння, його відкритість, давність та безперервність знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Право власності на вказану частку у спірному будинку були зареєстровані за померлими [PERSON] та [PERSON] , які померли та спадщину після їх смерті ніхто не прийняв. Починаючи з 1992 року та по даний час, тобто більше десяти років, позивачі, будучи синами померлої [PERSON] , достеменно знаючи, що ніхто на спірну частку у житловому будинку не претендує, відкрито, безперервно та добросовісно користувалися нерухомим майном, відтак заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved