Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому з урахуванням доповнень, прийнятих судом до розгляду, просили суд: - встановити факт родинних відносин, визнати, що [PERSON], [INFO], є рідною матірю [PERSON], [INFO]; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом [PERSON], яка померла 23.05.1992 року, на 5/16 частку житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, № 97, на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ. Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ. К; огорожа №№ 1-2; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом [PERSON], який помер 20.01.2004 року, на 7/16 частку житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, № 97, на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ.Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ.К; огорожа №№ 1-2. В обґрунтування позову посилається на те, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків вул. Немишлянська № 97, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований на праві спільної часткової власності за: [PERSON] - 1/2 частка на підставі дублікату свідоцтва про право власності р № 2-3213 від 07.10.1964 року 3-ї Харківської державної нотаріальної контори (далі 3-ї ХДНК), виданого Харківським обласним державним нотаріальним архівом (далі - ХОДНА) 24.10.2003 року р. № 1-470, державну реєстрацію проведено 14.06.2004 року, та 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, р. № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року; [PERSON] - 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину реєстраційний № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року; [PERSON] - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 1- 458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року; [PERSON] - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 1-458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року; [PERSON] - 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 296 від 26.07.2011 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію здійснено 22.08.2011 року. Фактично домоволодіння № 97 по вул. Немишлянська в м. Харкові, належало на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 06.11.1935 року. Після його смерті в домоволодінні залишились проживати, дружина [PERSON] з дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які успадкували його 1/2 частку в рівних частках по 1/8 кожен, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину р. № 2-3215 3-ї ХДНК від 07.10.1964 року. 08 жовтня 1973 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала за вищевказаною адресою. Заповіту [PERSON] не залишила, спадкоємцями першої черги за законом були її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно [PERSON], яке складалось з 5/8 (1/2 частка дружини у спільному майні + 1/8 частка спадкового майна) часток житлового будинку з надвірними будівлями, фактично прийняли її діти [PERSON] та [PERSON], які проживали за вказаною адресою, та вступили в управління та володіння майном. Однак свої спадкові права останні нотаріально не оформили. [PERSON] спадщину не прийняв, на дату смерті спадкодавця проживав окремо за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, буд. 97-А. Таким чином, позивачі наголосили, що частки вказаного домоволодіння розподілилися наступним чином: (5/8:2 = 5/16; 5/16 + 2/16(1/8) = 7/16), частка [PERSON] - 7/16; частка [PERSON] - 7/16; частка [PERSON] - 2/16 (1/8). 23 травня 1992 року померла [PERSON], яка за життя залишила заповіт, посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 13.05.1992 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-3998, яким заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON] (1 позивач), яка після відкриття спадщини звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та 26 липня 2011 року їй було видано Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер 1-296 на 1/8 частки житлового будинку № 97 з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, вул. Немишлянська. 27 липня 1999 року помер [PERSON]. Його майно (1/8 частку домоволодіння) успадкували його діти [PERSON] 1/16 частку, та [PERSON] -1/16 частку. 20 січня 2004 року помер [PERSON], який за життя заповів все своє майно [PERSON] (2 позивачу), яка після відкриття спадщини подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, тобто прийняла спадщину. За таких обставин, позивачі вважають, що частки вказаного домоволодіння розподілилися наступним чином: [PERSON] - 7/16; [PERSON] - 7/16; [PERSON] -1/16; [PERSON] -1/16. 14 липня 2015 року позивачі звернулись до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявами: про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері [PERSON] померлої 23.05.1992 року на 5/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою; про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], який помер 20.01.2004 року, на 7/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам відмовлено, у зв'язку з відсутністю (втратою) оригіналу правовстановлюючого документа на 1/2 частку домоволодіння за [PERSON] - дубліката свідоцтва про право власності реєстраційний № 2-3213 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, який виданий 24.10.2003 року ХОДНА, реєстраційний № 1-470, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 40564954 від 14.07.2015 року. Посилаючись на те, що втрата оригіналу документа на право власності спадкодавця, позбавляє позивачів можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог закону, тобто право власності на спадкове майно - офіційно не визнається, вони звернулись до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON], який діє на підставі довіреностей, в судовому засіданні підтримали уточнений позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Перший відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала в повному обсязі позов [PERSON] та [PERSON], та не заперечувала проти його задоволення. Другий відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення першого позивача, представника позивачів, першого відповідача, допитавши свідка, суд встановив наступне. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 40564954 від 14.07.2015 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Немишлянська, 97 у м. Харкові, зареєстровано за наступними особами: - [PERSON] - 1/2 частка на підставі дублікату свідоцтва про право власності р № 2-3213 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого ХОДНА 24.10.2003 року р. № 1-470, державну реєстрацію проведено 14.06.2004 року, та 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, р. № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року; - [PERSON] - 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину реєстраційний № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року; - [PERSON] - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 1- 458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року; - [PERSON] - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 1-458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року; [PERSON] - 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 296 від 26.07.2011 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію здійснено 22.08.2011 року. Відповідно до вказаної інформаційної довідки та технічного паспорту, вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ. Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ. К; огорожа №№ 1-2. Домоволодіння № 97 по вул. Немишлянська в м. Харкові, належало на праві спільної часткової власності подружжю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом на право власності на домоволодіння від 01.03.1955 року № 16, виданим Житлоуправлінням виконавчого комітету Сталінської районної ради депутатів трудящихся, та Свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя р № 2-3213, 3-ї ХДНК від 07.10.1964 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 47, 48). [PERSON] помер 06.11.1935 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/2 частка домоволодіння по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові. Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину № 2-3215, виданого 3-ю ХДНК від 07.10.1964 року, копія якого міститься у матеріалах справи, вказане майно успадкували в рівних частках (по 1/8) кожний: дружина спадкодавця [PERSON], та діти спадкодавця [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49). 08 жовтня 1973 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] ІІ-ВЛ № 411989, виданим Харківським міським відділом ЗАЦС 06.05.1982 року, актовий запис N2 7634 від 08.10.1973 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 50). Після її смерті відкрилась спадщина на 5/8 (1/2 у праві спільної власності майна подружжя та 1/8 спадкового майна) часток житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не залишила. Згідно з пунктами 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу 2004 року», положення зазначеного кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. За змістом пункту 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК Української РСР). За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК Української РСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. За ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] її діти [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину після померлої, оскільки вступили в управління та володіння майном, фактично проживаючи у домоволодінні по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові, що підтверджується записами в будинковій книзі (а.с. 155-163). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спадкові права після смерті [PERSON] нотаріально не оформили. Згідно з листом Харківського обласного державного нотаріального архіву (вих.. № 1153/2-03 від 21.10.2003 року, після смерті [PERSON], померлої 08.10.1973 року, яка постійно мешкала в м. Харкові, вул. Немишлянська, буд. 97, спадкова справа не заводилась, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право а спадщину до Третьої, Одинадцятої, Дванадцятої Харківських державних нотаріальних контор не звертався (а.с. 115). Син спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняв, оскільки на дату смерті [PERSON] проживав окремо за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, буд. 97- А, що підтверджується записами в будинковій книзі. Отже, частки домоволодіння по вул. Немишлянській, буд. 97 у м. Харкові, після смерті [PERSON] розподілилися наступним чином: (5/8:2 = 5/16; 5/16 + 2/16(1/8) = 7/16), тобто частка [PERSON] складала 7/16; частка [PERSON] - 7/16; частка [PERSON] - 2/16 (1/8). 23 травня 1992 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] ІV-ВЛ № 333734, виданим Харківським міським відділом РАЦС 23.05.1992 року, актовий запис 7327 від 23.05.1992 року (а.с. 98). [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 13.05.1992 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-3998, яким заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON] (а.с. 103). Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджені Свідоцтвом про народження [PERSON] [PERSON] 1-ВЛ № 123526, актовий запис № 915, в якому матірю вказана [PERSON], а також Записом акту укладення шлюбу № 79 від 17.08.1985 року, згідно з яким [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 104, 106). Судом встановлено, що після відкриття спадщини [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто прийняла спадкове майно відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР. 26 липня 2011 року Дванадцятою ХДНК видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер 1-296, відповідно до якого спадкове майно складається з 1/8 частки житлового будинку № 97 з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, вул. Немишлянська (а.с. 122). Проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері позивача [PERSON] - [PERSON], померлої 23.05.1992 року, на 5/16 частини житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, їй було відмовлено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії завідувача Дванадцятої ХДНК [PERSON] від 14.07.2015 року вих. № 2177/02-31 з посиланням на те, що [PERSON] не надано усіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 10). 27 липня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ВЛ № 193708, виданим Харківським міським відділом РАЦС 27 липня 1999 року, актовий запис N 2050, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 126). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, у тому числі, входила 1/8 частка житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові. Його майно (1/8 частку домоволодіння) успадкували його діти [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/16 кожній, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 13.06.2004 року Дванадцятою ХДНК, реєстраційний номер 1-458, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 137). 20 січня 2004 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ВЛ № 437770, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції 21.01.2004 року, актовий запис № 747 від 21.01.2004 року (а.с. 46). За життя [PERSON] заповів все своє майно [PERSON]. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК [PERSON] 24.01.2003 року реєстраційний № 5-14 (а.с. 144). Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 15 березня 2004 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], тобто прийняла спадщину відповідно до ст.ст. 1269,1270 ЦК України. Судом встановлено, що 14 липня 2015 року позивачі звернулись до Дванадцятої ХДНК із заявами: [PERSON] - про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері [PERSON] померлої 23.05.1992 року на 5/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою, та [PERSON] - про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], який помер 20.01.2004 року, на 7/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії завідувача Дванадцятої ХДНК [PERSON] від 14.07.2015 року вих. № 2178/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі на її імя Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], померлого 20.01.2004 року, на 7/16 частини житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97 (а.с. 11). Зі змісту вищевказаної Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної від 14.07.2015 року за вих. № 2178/02-31, вбачається, що 1/8 частина житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97 належить особисто [PERSON], померлому 20.01.2014 року, а 5/8 частин - [PERSON], яка померла 08.10.1973 року (1/2 частина та 1/8 частина на підставі різних правовстановлюючих документів), спадщину після якої фактично прийняли її діти (вступили в управління та володіння спадковим майном згідно ст. 549 ЦК України від 1963 року): [PERSON], яка померла 23.05.1992 року та [PERSON], який помер 20.01.2004 року. Таким чином, [PERSON], померлому 20.01.2004 року, належить право власності на 7/16 частину вищевказаного житлового будинку (1/8+5/16). Проте, у звязку з тим, що [PERSON] не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії та розяснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, зі змісту Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної завідувача Дванадцятої ХДНК [PERSON] від 14.07.2015 року за вих. № 2177/02-31, про відмову [PERSON] у видачі на її імя Свідоцтва про право на спадщину за заповітом її матері [PERSON], померлої 23.05.1992 року, на 5/16 частину житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, вбачається, що 5/8 частин житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97 належить [PERSON], яка померла 08.10.1973 року (1/2 частина та 1/8 частина на підставі різних правовстановлюючих документів). Спадщину після неї фактично прийняли її діти (вступили в управління та володіння спадковим майном згідно ст. 549 ЦК України від 1963 року): [PERSON], яка померла 23.05.1992 року та [PERSON], який помер 20.01.2004 року. У звязку з тим, що [PERSON] не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії та розяснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України 2003 року, та ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину на нерухоме майно в органах, які здійснюють державну реєстрації такого майна. Право власності на таке майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2177/02-31 від 14 липня 2015 року 12-ї Харківської державної нотаріальної контори, відмовлено у видачі на імя спадкоємця [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за заповітом її матері [PERSON], померлої 23.05.1992 року, на 5/16 частину житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, оскільки вона не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2178/02-31 від 14.07.2015 року 12-ї Харківської державної нотаріальної контори, відмовлено у видачі на імя спадкоємця [PERSON]А Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], померлого 20.01.2004 року, на 7/16 частини житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, оскільки вона не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, відповідно до запису акта про народження № 187 від 10 лютого 1925 року [PERSON], [INFO], її батьками вказані: [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 112). Невідповідність прізвища [PERSON] (матері позивача [PERSON]Я.) і [PERSON], власниці 1/2 частини спадкового майна також є перешкодою для визнання права власності в порядку спадкування, та потребує встановлення факту родинних відносин між вказаними особами (дочкою та матір'ю). Родинні відносини підтверджуються наступними доказами. Вищевказаним актом про народження № 187 від 10 лютого 1925 року, відповідно до якого імена та по батькові батьків [PERSON] та власників будинку повністю збігаються, а відмінність лише у прізвищі у буквах «о» та «а». Відповідно до ухвали Народного суду 2 дільниці Сталінської м. Харкова від 22 квітня 1955 року у справі № 2-307 встановлено, що у свідоцтві про смерть за № 4395 від 12 листопада 1935 року [PERSON], який помер 6 листопада 1935 року, вірним прізвищем є [PERSON] (а.с. 164). Вказане судове рішення було ухвалене за зверненням його дружини [PERSON], у зв'язку з необхідністю оформлення спадщини, оскільки у свідоцтві про смерть [PERSON] було вказано прізвище [PERSON]. Тобто на час народження [PERSON], та оформлення відповідних документів про її народження, її батько мав документи з прізвищем [PERSON], а пізніше судовим рішенням було встановлено, що його прізвище - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 7 жовтня 1964 року, що видано Третьою ХДНК р. № 2-3215, спадкоємцями після померлого 06 листопада 1935 року [PERSON] є в рівних частинах кожний: його дружина [PERSON], та діти його [PERSON], [PERSON], [PERSON], що проживають в [INFO]. До складу спадкового майна входить половина домоволодіння, що знаходиться в м. Харкові, по вул. Немишлянській № 97. Тобто відповідно до вказаного документа, [PERSON], [PERSON] були подружжям а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - їх діти. Вказана родина проживала за адресою: [INFO]. Відповідно до будинкової книги, в будинку за адресою: м. Харків вул. Немишлянська № 97, у тому числі, проживала та була зареєстрована [PERSON], [INFO]. При цьому до книги внесено записи в різні дати та роки, відповідно до яких її прізвище записані по різному [PERSON] і [PERSON]. Допитана у судовому засіданні за її згодою в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що її матір [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], яка була бабусею [PERSON]. Крім того, свідок зазначила, що протиріччя в написанні прізвища її матері в документах викликані помилкою при оформленні свідоцтва про народження в написанні її прізвища. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] необхідно позивачці для отримання спадщини після померлої її матері [PERSON]. За таких обставин судом встановлено, що [PERSON] є рідною матірю [PERSON]. З урахуванням наведеного, та враховуючи, що позивачі прийняли спадщину від спадкодавців у встановленому законом порядку, однак позбавлені права її оформити, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачами на підставі їх усних заяв. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved