Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

позивачізвернулися в суд із позовом до відповідачів у якому просять визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] із зняттям з реєстрації місця проживання; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачі є співвласниками зазначеної квартири. У спірній у квартирі окрім позивачів [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані також відповідачі, які з 2015 року не проживають у спірному приміщенні. Реєстрація відповідачів за зазначеною адресою створює перешкоди у належному здійсненні ними права користування своєю власністю. У відповідності до ст. 316, 317, 321, 405 Цивільного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. Відповідачами не подано відзив, який містив би заперечення на позов. 21 листопада 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 03 березня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 03 березня 2020 року представником позивачів подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки відповідачів, просить розглянути справу у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи, не подали відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи думку представника позивача з цього питання, яка викладена ку поданій заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджено відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно /арк. спр. 6, 7/. У цій квартирі, окрім власників, зареєстровані відповідачі [PERSON] (дочка співвласника), [PERSON] (внук співвласника), [PERSON] (внук співвласника), що підтверджено довідкою ЛКП «Старий Сихів» від 23.10.2019 № 1174 та копією будинкової книги на спірну квартиру /арк. спр. 8, 13-21/. Відтак, між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом, яке регулюється статтею 405 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Суд установив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають у спірній квартирі, що підтверджено актами ЛКП «Старий Сихів» від 05.07.2018, 09.10.2018, 11.12.2018, 30.08.2019 /арк. спр. 10-12/. Жодних поважних причин відсутності відповідачів за вказаною адресою суд не встановив, а відтак приходить переконання, що такі не проживають у квартирі без поважних причин понад встановлені строки. Із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном. Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону. Суд застосовує спеціальну норму права, передбачену частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на яку вірно покликався позивач у позовній заяві. Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що відповідачі добровільно залишили спірну квартиру, без поважних причин не проживають у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено. Тому, суд прийшов висновку, що відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , а вимогу позовної заяви у цій частині задовольнити. Щодо частини позовної вимог про зняття відповідачів з реєстрації, суд прийшов наступного. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання є похідною вимогою від основної та може бути здійснено на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, а його відсутність унеможливлює таке зняття, суд приходить до висновку про відмову у даній позовній вимозі за безпідставністю. Відтак, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову частково. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача у розмірі по 256,13 грн з кожного.

Outcome: partial