Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] надали суду первісну позовну заяву до [PERSON] про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння. В позові зазначили, що згідно договору позики від 01.03.2013 року [PERSON] отримав від відповідача позику 53 500 доларів США еквівалент 627027,00 грн. [PERSON] не зміг повернути гроші готівкою і відповідач з цих причин запропонував йому повернення боргу здійснити бартером, а саме - отримати автомобіль як часткове погашення боргу по договору позики. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 26.03.2011 року [PERSON] є власником легкового автомобіля CITROEN № [NUMBER] 2010 р нажитого сумісно з [PERSON] у шлюбі. Вони з відповідачем оцінили автомобіль і згідно довідки від 21.07.2014 № 382 ринкова вартість автомобіля становить 253134,94 грн. Відповідач отримав автомобіль вказаної вартості 253134,94 грн. в рахунок часткового погашення боргу по договору позики. Згідно із усним договором доручення, а саме зарахувати вартість автомобіля в погашення боргу по договору позики вона [PERSON] уповноважила відповідача [PERSON] нотаріальною довіреністю від 15.05.2013 р на повне розпорядження автомобілем ( в тому числі і продажу). Строк дії довіреності закінчився 15.05.2014 року , проте відповідач не виконав зарахування вартості автомобіля у погашення боргу по договору позики. Їй стало відомо про те що відповідач продав автомобіль. По цей час коштів від відповідача за своє майно вона не отримала. Просять суд стягнути з відповідача вартість автомобіля в розмірі 253 134,94 грн. Надалі позивачі збільшили суму позивних вимог, просять стягнути з відповідача вартість легкового автомобіля згідно довідки ринкової вартості в сумі 492749,48 грн. 21.09.2015 року позивачі надали позовну заяву в якій збільшили коло відповідачів , вказав відповідачами [PERSON], ТОВ « Автохаус-2011» , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в позові зазначили, що стало відомо, що відповідач [PERSON] передовірив автомобіль [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також вони встановили, що їх автомобіль знаходиться у [PERSON] [PERSON] пояснив їм, що автомобіль він придбав у [PERSON] через ТОВ « Автохаус-2011» в особі [PERSON], та сплатив кошти . По цей час [PERSON] від відповідачів кошти за совє майно не отримала, просять стягнути солідарно з відповідачів вартість автомобіля 492749,48 грн. Надалі представник позивачів надав уточнюючу позовну заяву, в якій зазначив, що 31.08.2013 року відповідач [PERSON] обрав замісників щодо виконання доручення, видавши в порядку передоручення довіреність відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] , діючи як замісник повіреного уклав договір комісії з відповідачем ТОВ « Автохаус-2011» , який в свою чергу, діючи як комісіонер продав автомобіль відповідачеві [PERSON]. Кошти від цього продажу в сумі 204000 грн належні позивачці, отримав відповідач [PERSON], але не передав негайно кошти позивачці. Відповідач [PERSON] також не забезпечив передання грошей позивачці, а рівно не здійснив залік суми в рахунок боргу перед ним позивача [PERSON] згідно умов договору доручення. Вважає,. що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1005 ЦК України повірений не відповідає за вибір замісника та за вчинені ним дії лише у випадку замісник повіреного був указаний у договорі доручення. , а тому за відсутності належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] передав належні позивачці гроші відповідачеві [PERSON], то вони повинні відповідати , як солідарні відповідачі. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором доручення 204 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 125 052 грн, 3% річних в сумі 14541,12 грн, та відсотки за користування коштами в сумі 81504,99 грн., а всього 425 098,11 грн, а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, суду надані заперечення. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує, суду надані заперечення. Представник відповідача ТОВ « Автохаус -2011» в судове засідання не з'явився , повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи , надані суду докази, заслухавши як свідка [PERSON] , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума заборгованості підлягає стягненню з [PERSON] Судом встановлено , що 15.05.2013 року [PERSON] уповноважила відповідача [PERSON] нотаріальною довіреністю від 15.05.2013 р на повне розпорядження автомобілем CITROEN № [NUMBER] 2010 р ( в тому числі і продажу). Строк дії довіреності закінчився 15.05.2014 року. 15.05.2015 року була видана довіреність у порядку передоручення відповідачем [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно наданої розписки , яку написав [PERSON] 29.06.2013 року судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 21000 доларів США за проданий автомобіль CITROEN № [NUMBER] 2010 р. Доказами того, що [PERSON] передав грошові кошти за автомобіль CITROEN № [NUMBER] 2010 р [PERSON] є розписка і відеозапис факту передачі [PERSON] грошових коштів. Будучи допитаним судом [PERSON] за правилами допиту свідка, надав суду об'єктивні пояснення щодо обставин, за яких він передав [PERSON] грошові кошти, а той залишив йому автомобіль. На теперішній час власником автомобіля є [PERSON] На підставі договору [PERSON] було видано довідку - рахунок № 481328 серії ААВ на підставі якої відбулася постановка на облік автомобіля в МРЄО. [PERSON] у повному обсязі виконав свій обов'язок зі сплати грошових коштів за вищезазначений автомобіль. Суд вважає, що свої зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] , як особою , яка діяла на підставі довіреності від [PERSON] - повністю виконав, тоб то передав грошові кошти ., а тому [PERSON] повинен був передати грошові кошти позивачці [PERSON]. Доказів того , що [PERSON] передав грошові кошти [PERSON] суду не надано. Таким чином , суд вважає, що [PERSON] відповідно до ст.. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми . Кім того відповідач [PERSON] протягом всього часу , який пройшов з моменту вчинення угоди продажу автомобіля користується належними позивачці коштами, а тому відповідно до ст.. 536,1048 ЦК України повинен сплатити позивачці відсотки в розмірі облікової ставки НБУ. Таким чином , суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму заборгованості за договором доручення 204 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 125 052 грн, 3% річних в сумі 14541,12 грн, та відсотки за користування коштами в сумі 81504,99 грн., а всього 425 098,11 грн, а також судовий збір в розмірі 2531,34 грн. відповідно до ст.. 88 ЦПК України. Суд, не може задовольнити вимоги відповідача [PERSON] про компенсацію витрат на правову допомогу, тому , що представником [PERSON] в судових засіданнях був [PERSON] і виступав як представник відповідача, а представник особи, яка бере участь у справі має процесуальний статус саме представника цієї особи що передбачено ст.. 26 ЦПК України і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу. У зв'язку з наведеним ЦПК не відносить до судових витрат, витрати за послуги представника в суді а тому вимоги відповідача з цього приводу не можуть бути задоволені.

Outcome: partial