Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, яким просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO]. Призначити позивачів опікунами дітей та стягнути з відповідача на користь позивачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що дочка позивачів - [PERSON] має двох дітей [PERSON] та [PERSON]. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року. Батько [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Мати дітей з початку 2016 року не займається вихованням та утриманням дітей, ніде не працює, зловживає спиртними напоями. З серпня 2016 року по листопад 2016 року проходила стаціонарний курс соціальної реабілітації та адаптації в центрі закритого типу «Крок в нове життя», де лікувалась від алкогольної залежності, однак відповідач продовжує вести асоціальний спосіб життя. На даний час діти проживають разом з позивачами. Відповідач не цікавиться здоров'ям, розвитком, навчанням дітей, матеріально дітей не забезпечує, у зв'язку з чим просили позбавити відповідача батьківських прав щодо її дітей. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківськіх прав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані в підтвердження позовних вимог, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, [INFO] року народилася [PERSON], батьком записано - [PERSON], матір'ю - [PERSON], про що зроблено актовий запис № 3762 (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 10 грудня 2002 року). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [INFO] року народилася [PERSON], батьком записано - [PERSON], матір'ю - [PERSON], про що зроблено актовий запис № 659 (свідоцтво про народження (повторне) серія [NUMBER] від 02 серпня 2016 року). Як вбачається Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [NUMBER] від 23.03.2016 року відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2016 року - [INFO] року помер [PERSON], яки записаний батьком у свідоцтвах про народження дітей. Відповідно до характеристики [PERSON], [INFO], зробленої директором Харківської гімназії №172 Харківської міської ради - є ученицею 8-В класу, навчається у вказаній гімназії з 1-го класу. За час навчання зарекомендувала себе як учениця з середнім рівнем навчальних досягнень. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] у цьому навчальному році навчально-виховним процесом не цікавилась, батьківські збори не відвідувала. 15.12.2016 року мати відвідала практичного психолога закладу, на його прохання. Зв'язок з класним керівником підтримує бабуся дівчинки - [PERSON], відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини. Як вбачається з довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №410 «Сонечко» комбінованого типу Харківської міської ради», [PERSON], [INFO], виховується у дошкільному закладі з 12.11.2015 року. З лютого 2016 року і по теперішній час приводять до закладу, забирають дитину, відвідують батьківські збори та спілкуються з виховатилем щодо виховання дитини бабуся - [PERSON] та дідусь - [PERSON]. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №23» з лютого 2016 року у бабусі, за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON] та [PERSON]. Вихованням та доглядом за дітьми займається саме вона. Діти на диспансерному обліку не перебувають. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей додатково розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до висновку №479 від 16.08.2017 року, враховуючи рекомендацію комісії, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до подання Управління служб у справах дітей №483 від 19.08.2017 року на обліку Служби у справах дітей по Київському району Управління служб у справах Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради перебувають неповнолітня [PERSON], [INFO] року народження, та малолітня [PERSON], [INFO], як діти, які опинились у складних життєвих обставинах, оскільки мати дітей - [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається. Діти мешкають разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], за адресою: [ADDRESS], які створили для дітей необхідні умови для всебічного розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання. [PERSON] та [PERSON] надали повний пакет документів, відповідно до якого вони можуть виконувати обов'язки опікунів. Останні протипоказань для призначення їх опікунами не мають. Діти надали згоду про призначення бабусі та дідуся своїми опікунами. Питання щодо доцільності встановлення опіки над дітьми та призначення [PERSON] та [PERSON] їх опікунами, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи викладене Управління як представник органу опіки та піклування, у разі позбавлення батьківських прав [PERSON], вважає за доцільне встановити опіку на [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та призначити [PERSON] та [PERSON] їх опікунами. Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач по справі ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, суд вважає за можливе позбавити її батьківських прав відносного дцтей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],. Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 182 СК України при визначенні судом розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем не надано суду даних про наявність на її утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Приписами ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При таких обставинах, враховуючи викладене, суд вважає можливим визначити аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved