Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивачі просять суд ухвалити рішення, згідно якому визначити розмір ідеальних часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1150га., цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Покотилівської селищної ради від 10.03.1998р. № 189, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Покотилівської селищної ради № 669 від 12.03.1993р. за [PERSON] та [PERSON], тобто по ? частині за кожним; визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, яка на праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1150га., цільове призначення якої: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Покотилівської селищної ради від 10.03.1998р. № 189, зареєстрованої в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Покотилівської селищної ради № 669 від 12.03.1993р., зареєстрована за [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, яка на праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1150га., цільове призначення якої: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Покотилівської селищної ради від 10.03.1998р. № 189, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Покотилівської селищної ради № 669 від 12.03.1993р., зареєстрована за [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що житловий будинок в [ADDRESS], зареєстрований по праву власності: в ? частині за [PERSON], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 26.05.1989р. № 2-1929, та в ? частині за [PERSON], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 26.05.1989р. № 2-1929. Також, [PERSON] та [PERSON] належала на праві приватної спільної сумісної власності земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1150га., цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Покотилівської селищної ради від 10.03.1998р. № 189, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Покотилівської селищної ради № 669 від 12.03.1993р. [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] стала його дружина - [PERSON], якій стала належати ? частина житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 19.03.2009р., реєстровий № 1561, яка була зареєстрована в бюро технічної інвентаризації 09.04.2009р. Право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримала в зв'язку з тим, що частки в праві спільної сумісної власності перерозподілені не були. Відповідач по справі [PERSON], як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON],на спадщину після смерті батька не претендувала та відмовилася від своєї частки на користь [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року, але при житті остання 25.11.2008р. склала заповіт на користь [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. за реєстровим № 3034. Право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримала в зв'язку з тим, що частки в праві спільної сумісної власності перерозподілені не були. Вищевказані обставини спонукали позивачів звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Позивачі в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви, згідно яких свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять справу розглянути за їх відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутністю та проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав. Суд, дослідивши докази по справі, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS], зареєстрований по праву власності: в ? частині за [PERSON], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 26.05.1989р. № 2-1929, та в ? частині за [PERSON], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 26.05.1989р. № 2-1929 (а.с.12, 25, 26, 48-53). Зміна назва [ADDRESS] відбулася на підставі рішення ІV сесії VІІ скликання Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 18 лютого 2016 року (а.с.56, 57-58). [PERSON] та [PERSON] належала на праві приватної спільної сумісної власності земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1150га., цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Покотилівської селищної ради від 10.03.1998р. № 189, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Покотилівської селищної ради за № 669 від 12.03.1993р. (а.с.41, 42-44). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього (а.с.28). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, ч. 2 даної статті визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла. Згідно ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] стала його дружина - [PERSON] (а.с.9), якій стала належати ? частина житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 19.03.2009р., реєстровий № 1561, яке було зареєстроване в бюро технічної інвентаризації 09.04.2009р. (а.с.11, 12). Відповідач по справі [PERSON], як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON],на спадщину після смерті батька не претендувала та відмовилася від своєї частки на користь [PERSON], що підтверджується відповіддю Першої держнотконтори Харківського району Харківської області від 10.05.2017р. за № 1626/02.14 (а.с.69, 70-82). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої (а.с.27). При житті [PERSON] склала 25.11.2008р. заповіт на користь [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. за реєстровим № 3034 (а.с.23). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право власності на земельну ділянку позивачі не оформили в зв'язку з тим, що частки в праві спільної сумісної власності перерозподілені не були. Позивачі спадщину прийняли, оскільки в встановлений законом шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю Першої держнотконтори Харківського району Харківської області від 21.04.2017р. за № 1372/02.14 (а.с.29). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до вимог ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи вищевикладене, необхідно припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,1150га., цільове призначення якої: для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Покотилівської селищної ради від 10.03.1998р. № 189, зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Покотилівської селищної ради № 669 від 12.03.1993р., визначивши частки [PERSON] та [PERSON]рівними, тобто по ? частині за кожним. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачами по ? частині права власності на спадкову земельну ділянку, оскільки останніми були вчинені всі дії необхідні для прийняття спадщини, а інші спадкоємці відмовилися від спадщини. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved