Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою вказуючи, що вона є власницею домоволодіння № 67, розташованого по вул. Підгірній в смт. Володарське Володарського району Донецької області. На даний час в вищевказаному домоволодінні проживає відповідачка [PERSON], яка самовільно зайняла жиле приміщення, в будинку не зареєстрована та добровільно виселятися не бажає. Насправді відповідачка зареєстрована в домоволодінні № 69 по вул. Артема в м. Маріуполі Донецької області, яке належить їй на праві власності та перешкод для проживання в даному володінні відповідачці ніхто не чинив. Також зазначає, що договір найму жилого приміщення вона з відповідачкою не укладала, сумісного господарства з нею не ведуть. На сьогоднішній день вона бажає продати належний їй будинок, але відповідачка перешкоджає їй в праві розпорядження даним домоволодінням. В звязку з чим просить виселити відповідачку [PERSON] з жилого приміщення будинку № 67 по вул. Підгірній в смт. Володарське без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідачки на свою коритись понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати повязані з розглядом справи повязаних з оплатою правової допомоги в розмірі 2500 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі за участю її представника за довіреністю [PERSON] Представник позивачки за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суду пояснила, що дійсно власницею будинку № 67 по вул. Підгірній в смт. Володарське Володарського району Донецької області за заповітом є позивачка [PERSON], яка є її рідною донькою. В даному будинку вона проживає разом зі своїм чоловіком все своє життя, хоча і зареєстрована в [INFO]. Позивачка в спірному будинку не мешкає та не зареєстрована. Також пояснила, що позивачка бажає продати будинок, але вона не дає їй це зробити, оскільки приймала участь в його будівництві тощо. Проте, з заповітом, за яким позивачка успадкувала будинок, вона згідна. Крім того, вона заперечує про стягнення з неї на користь позивачки витрат на оплату правової допомоги, оскільки їх сплачувала не позивачка, а її чоловік. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся позивачки та її представника. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення відповідачки, розглянувши письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2006 року позивачка [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], яка померла 26 січня 2006 року, домоволодіння з належними до нього будівлями подвіря, розташованого в смт. Володарське Володарського району Донецької області по вул. Підгірна під № 67, на земельній ділянці Володарської селищної ради. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське БТІ» від 16.09.2006 року [PERSON] є власницею домоволодіння № 67 по вул. Підгірній в смт. Володарське Володарського району Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.09.2006 року. Згідно п.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. В судовому засіданні не підтвердилося, що між позивачкою та відповідачкою виникли будь-які договірні правовідносини щодо оренди, найму житлового приміщення з визначенням порядку, строків, умов проживання відповідачки в зазначеному будинку, але відповідачка дійсно мешкає в будинку належному позивачки, що не заперечується сторонами. Таким чином, враховуючи, що позивачка на законних підставах є власником нерухомого майна, а саме будинку № 67 по вул. Підгірній в смт. Володарське Володарського району Донецької області і має право на власний розсуд розпоряджатися належним їй нерухомим майном, то її вимоги, щодо виселення з належного їй житлового приміщення особи, яка без законних на те підстав займає її житлове приміщення є повністю законними та обґрунтованими, а тому порушене право позивачки підлягає захисту, а позов в цій частині задоволенню. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідачки на її користь судових витрат у виді судового збору та витрат повязаних з розглядом справи у виді витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Так, згідно із ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України\~визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати повязані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз. Пунктом 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 розяснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~42,\~56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, з матеріалів справи вбачається, що 30.04.2015 року між адвокатом, фізичною особою [PERSON] і позивачкою [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. ФОП адвокат [PERSON] надавав позивачці по справі правову допомогу, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до вказаного договору про надання правової допомоги, а саме: провів юридичну консультацію та розяснення по справі, підготовив правову позицію по справі, склав та сформував позовну заяву, доказів по справі та підготовив пакет документів для звернення до суду. Понесені витрати позивачки на правову допомогу підтверджуються квитанцією по сплаті правової допомоги від 30.04.2015 року, яка міститься в матеріалах справи. З огляду на вищевказане, враховуючи загальний обсяг наданої правової допомоги, обсяг проведених необхідних дій, рівень складності справи, виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, суд вважає за необхідне частково відшкодувати позивачці понесені нею витрати на правову допомогу в загальному розмірі 1218 грн. (2 год. 30 хв. (1год. = 487,20 грн.) = 1218 грн.) Крім того, враховуючи, що вимоги позивачки про виселення відповідачки без надання іншого жилого приміщення задоволені, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial