Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який в подальшому уточнили, і просять суд визнати дійсною та виконаною біржову угоду, укладену 19.12.1997 року між ними та відповідачем [PERSON], що зареєстрована УТБ «Біржа по торгівлі нерухомості та транспортом», встановити факт належності померлій 29.11.2010 року [PERSON] вказаної біржової угоди, та визнати 1/3 частку [ADDRESS] спадковим майном після померлої [PERSON] визнавши за кожною з позивачів право власності на 1/6 частку вказаної квартири після померлої [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що 19.12.1997р. між нею, [PERSON], яка діяла від себе та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] та з іншого боку - [PERSON] була укладена Універсальною товарною біржею «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом» біржова угода, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON], [PERSON] обміняли належну їм [ADDRESS] на належну Палій [ADDRESS], яку зареєстрували на себе в КБТІ. 29.11.2010р. померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру. 05.04.2017р. позивачі звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки біржова угода оформлена неналежним чином, оскільки нотаріально не посвідчувалась та прізвище [PERSON] було зазначено невірно «Птицина». Крім того, [PERSON] була допитана в якості свідка та будучи попередженою про кримінальну відповідальність, надала аналогічні пояснення. Позивач [PERSON] після перерви до суду не з,явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з,явилась, причини неявки не повідомила. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з,явилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явилась, причини неявки невідомі. Представник відповідача [PERSON] громади в особі виконкому Криворізької міської ради в судове засідання не з,явився, надав заперечення проти позову, просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у позові через недодержання нотарільної форми угоди. Представники третіх осіб до суду не з,явились. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 19 грудня 1997 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла від себе та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], з одного боку, та [PERSON] з іншого, була укладена Універсальною товарною біржею «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом» біржова угода, відповідно до якої [PERSON], [PERSON], [PERSON], обміняли належну їм [ADDRESS] на належну [PERSON] [ADDRESS], угода зареєстрована в реєстрі за № 10-21 (а.с.14). Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі вказаного договору обміну від 19.12.1997 року., який зареєстровано в реєстровій книзі № 41 сторінка №389 запис № 13486 (а.с.14-15). Встановлено, що на цей час позивачі не мають можливості реалізувати свої права щодо розпорядження власністю, оскільки вказаний договір не посвідчено нотаріусом. Відповідно до ст.227 ЦК України 1963р., договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст.153 ЦК України 1963р., договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963р., якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З пояснень позивача [PERSON], допитаної в якості свідка встановлено, що угода від 19.12.1997р. була фактично виконана сторонами, сторони обмінялись ключами від квартир, та почали проживати в цих квартирах, зареєструвались там. Таким чином, судом встановлено, що істотні умови угоди виконані, але її нотаріальне посвідчення не відбулось, оскільки сторонам не роз'яснили обов'язковість нотаріального посвідчення, та інша сторона таким чином ухилилась від нотаріального посвідчення угоди. Суд вважає можливим визнати угоду дійсною. Суд критично відноситься до заперечення на позов від представника відповідача Криворізької міської ради, оскільки дійсність угоди знайшла своє підтвердження в судовому засіданні т. як сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах угоди, та угода була виконана, та законодавством, що діяло на момент укладання угоди передбачено за таких обставин визнання угоди дійсною і подальше нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено розбіжності в прізвищі промерлої [PERSON] у вказаній вище біржовій угоді від 19.12.1997р. де вказано прізвище [PERSON] «Птицина», а згідно свідоцтва про смерть «Птіцина», що є помилкою, та не дає позивачам можливості реалізувати свої права в отриманні спадщини. Таким чином суд вважає необхідним встановити факт належності [PERSON] вказаної угоди. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], позивач [PERSON] - матір,ю [PERSON] (а.с.6,8-11). 29.11.2010р. померла [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с.12-13, 18). До нотаріальної контори для отримання спадщини після смерті [PERSON] звернулись позивачі [PERSON], [PERSON] та отримали відмову, оскільки договір міни зареєстрований 19 грудня 1997 року Універсальною товарною біржею «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом», тобто оформлений неналежним чином та наявні розбіжності в прізвищі померлої: в біржовій угоді «Птицина», а згідно свідоцтва про смерть «Птіцина» (а.с.17). Викладеним обставинам відповідають спадкові правовідносини та відносини, що регулюються ст. 370 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 357 ЦК України, передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Позивач [PERSON] допитана в якості свідка повідомила, що частки у праві спільної часткової власності на спірну квартиру є рівними, іншого домовленостями встановлено не було, тобто померлій за життя належала 1/3 частина спірної квартири. Враховуючи, що вказана вище угода визнається судом дійсною, суд вважає можливим визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності по 1/6 частці квартири [ADDRESS], кожній. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved