Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак від її представника адвоката Шевчука В.О. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просить задоволити. З позовної заяви вбачається, що 29 грудня 2019 року [PERSON] надала у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 45 000,00 гривень, які відповідач зобов`язався повернути позивачці в строк до 20 січня 2020 року, що підтверджується оригіналом розписки. Позивачка належним чином виконала свої зобов`язання, шляхом передачі грошових коштів в сумі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень відповідачу. Відповідач не виконав своїх зобов`язань у відносинах позики і не повернув грошових коштів в сумі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень у визначений розпискою строк - до 20 січня 2020 року. Відтак у відповідача виник основний борг перед позивачкою на зазначену суму. Окрім неповернутої суми позики (основнoгo боргу) в розмірі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень, відповідач, відповідно до положень статті 625 ЦК України, як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимог кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому, позивачка вправі вимагати від відповідача, окрім сплати суми боргу, інфляційні втрати в розмірі 675,00 гривень та три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 1 014, 34 гривень, обраховані відповідно до розрахунку інфляційних втрат доданого до матеріалів справи. В позовній заяві позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , жительки [ADDRESS] , заборгованість в сумі 46 689,34 гривень, яка складається із 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень неповернутої позики, 675,00 (шістсот сімдесят п`ять) гривень інфляційних втрат та 1014, 34 гривень 3% річних. Крім того, стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме - витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000.00 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 29 січня 2021 року суд постановив перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. З розписки від 29 грудня 2019 року вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] в борг кошти в розмірі 45 000.00 гривень в чому і розписався. Зобов`язався повернути борг до 20 січня 2020 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 545 ЦК України, визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами відбувся договір позики. За договором позики від 29 грудня 2019 року відповідач [PERSON] борг позивачці у встановлений термін, а саме до 20 січня 2020 року не повернув. Будь-яких доказів на виконання боргового зобов`язання відповідачем не представлено. За вказаних обставин суд вважає, що права позивачки порушенні та з відповідача слід стягнути суму боргу, інфляційні втрати та 3% річних, у відповідності до статті 625 ЦК України. Сума боргу за договором позики становить - 45 000.00 гривень, 3% річних від простроченої суми заборгованості становить - 1014.34 гривень (розрахунок: 3% х 275(кількість днів прострочення)/365 х 45000.00 = 1014.34 гривень, інфляційні втрати становлять - 675.00 гривень. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивачки відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконав умови договору, щодо повернення позики, тому права позивачки підлягають захисту. Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивачкою здійснено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 74 від 23.11.2020 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 830, ордером Серії ВК № 1013366, квитанцією до прибуткового касового ордера від 23 листопада 2020 року. Окрім цього, позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень. За таких обставин потрібно стягнути з відповідача в користь позивачки судовий збір в розмірі 840,80 гривень. Окрім цього, з відповідача в користь позивачки потрібно стягнути 4000.00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved