Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] , який 23 січня 2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельних ділянок площами 2,7921 га, кадастровий номер 7423883500:02:001:1085, та 3,6923 га, кадастровий номер 7423883500:02:001:1086, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Єдиним спадкоємцем [PERSON] була його дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила свої спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] . Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на 1/2 частину зазначених земельних ділянок у зв`язку із тим, що ними (позивачами) не надано документів, які б посвідчували право власності [PERSON] на це спадкове майно. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах (по 1/6 частині за кожним) право на завершення приватизації 1/2 частини земельних ділянок площами 2,7921 га, кадастровий номер 7423883500:02:001:1085, та 3,6923 га, кадастровий номер 7423883500:02:001:1086, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на своє ім`я. У судове засідання позивач та його представник - адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2009 року на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 6,48 (2,7921+3,6923) га, кадастрові номера 7423883500:02:001:1085 та 7423883500:02:001:1086, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 20). З матеріалів справи (а.с. 23-28) вбачається, що [PERSON] у встановленому законом порядку не здійснив державну реєстрацію права власності на ці земельні ділянки на своє ім`я. Таким чином, за життя [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процес приватизації вказаних земельних ділянок, але не зареєстрував за собою право власності на них. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON] , але у встановленому законом порядку свої спадкових прав не оформила, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2999/07-31 від 6 квітня 2019 року (а.с. 22). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, на їх ім`я нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 483/2011 до майна померлої [PERSON] (а.с. 39-97). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлим [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved