Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивачі у вересні 2019 року звернулися до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням, в якому просили визнати право користування квартирою [ADDRESS] , загальною площею 40,7 кв. м, житловою площею 18,3 кв. м сім`єю з трьох осіб: [PERSON] - з 30.12.1986 року, [PERSON] - з 05.08.1988 року, [PERSON] - з 10.10.1988 року. В обґрунтування вимог позивачі вказали, що 16.06.1969 року [PERSON] , який є батьком позивача, виданий ордер №123 на право зайняття окремої квартири [ADDRESS] . В 1988 році [PERSON] одружився з [PERSON] та в них народилась донька [PERSON] , тому склад їхньої сім`ї змінився. В зв`язку з цим відбулось розширення житлової площі. Згідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 01.09.1992 року №326 «Про переоформлення особових рахунків на житлову площу» був розділений особовий рахунок квартири [ADDRESS] та відкрито два особові рахунки. Проте, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] відбулося подвоєння нумерації квартир. Тому, 28.05.2019 року рішенням №128 виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради квартирі позивачів присвоєно номер квартири [ADDRESS] . Штампи в паспортах позивачів містять відмітку про реєстрацію в квартирі [ADDRESS] з вищезазначеною адресою, де відбулось подвоєння нумерації квартир, проте фактично вони проживають в квартирі [ADDRESS] . Отже, з огляду на те, що позивачі позбавлені законного права на реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] , вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 28.09.2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно заяви представника Управління майном комунальної власності міста, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до клопотань представника виконавчого комітету Полтавської міської ради та Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, представник просив розглядати справу у його відсутність, заперечень проти вимог не надіслав. Представник Шевченківської районної у м.Полтаві ради та її виконавчого комітету надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, при вирішенні всіх процесуальних питань покладався на розсуд суду. Представники третіх осіб комунальне підприємство «Житлово - експлуатаційна дільниця №2» та Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань не подавали. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, прохали задовольнити повністю. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 16.06.1969 року [PERSON] , який є батьком позивача [PERSON] , виданий ордер №695 на право зайняття окремої квартири [ADDRESS] складом сім`ї три особи (а.с. 30). 30.04.1988 році [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 11). [INFO] в них народилась донька [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки «ЖЕО №2» від 18.02.2020 №318/02 в 1989 році сім`я [PERSON] отримала під розширення житлової площі дві кімнати площею 31,1 кв.м. На той час склад сім`ї змінився і склав шість осіб в зв`язку з поповненням (а.с . 22). Згідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 01.09.1992 року №326 «Про переоформлення особових рахунків на житлову площу» був розділений особовий рахунок квартири [ADDRESS] та відкрито два особові рахунки (а.с. 32). Згідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради №90 від 09.04.2013 року погоджено виконане перепланування та дозволено [PERSON] , користувачу квартири [ADDRESS] зареєструвати як об`єкт нерухомості квартири [ADDRESS] в складі приміщень : кімната 18,3 кв.м., кухня - 8,6 кв.м., передпокій - 7,2 кв.м., санвузол - 3,9 кв.м., коридор - 2,4 кв.м. (а.с. 23). Позивачі зареєстровані та постійно проживають в неприватизованій квартирі [ADDRESS] та сплачують всі необхідні комунальні послуги. В житловому будинку за адресою: [ADDRESS] відбулося подвоєння нумерації квартир, тому 28.05.2019 року рішенням №128 виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради квартирі позивачів №3 присвоєно номер квартири [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з ч.1. ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення . Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 вищевказаного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Пункт 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 зі змінами внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 114 від 10.05.2018 року передбачено подання до органу приватизації цілий ряд документів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 16 ЦК України визначає, що одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Отже, на підставі оцінки встановлених фактичних обставин та аналізу наведених норм матеріального права суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про визнання за позивачами права користування житловим приміщенням. Без визнання права користування жилим приміщенням позивачі не можуть зареєструвати своє місце проживання та реалізувати право на приватизацію житла. Виходячи з принципів верховенства права, змагальності сторін, а також всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд дійшов до висновку, що вимоги позивачів є законними, обґрунтованими, та такими що не порушують прав та інтересів відповідачів та інших осіб, а тому позов про визнання права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved