Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , і стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та понесені нею судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 26 квітня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований Клітицькою сільською радою Камінь-Каширського району, Волинської області, актовий запис № 2. Від шлюбу є дочка [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим шлюбні відносини між ними було припинено і з початку 2017 року вони з дочкою проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам, оскільки вона має намір оформити відносини з іншим чоловіком, з яким вона та її дочка вже тривалий час проживають однією сім`єю. Після розірвання шлюбу дочка продовжуватиме проживати з нею, а чоловік не буде позбавлений можливості вільно спілкуватися з нею та брати участь у вихованні дитини. Разом з тим, для уникнення в майбутньому непорозумінь щодо участі батька дитини в утриманні, вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дочки. Інших осіб на утриманні у відповідача немає, проблеми із здоров`ям у нього також відсутні. У підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю і не заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1200 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін та з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають з 26 квітня 2011 року у шлюбі, що зареєстрований Виконавчим комітетом Клітицької сільської Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис № 2 (а.с. 5). Сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Статтею 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони більше двох років проживають окремо і шлюбні стосунки не підтримують. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, і таке визнання ним позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сторони у справі, як батьки неповнолітньої дитини, зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом також встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо порядку та розміру сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1200 гривень щомісячно визнав повністю, і таке визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги в цій частині також належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду за вимогу про розірвання шлюбу, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені останньою за цією вимогою, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, належить стягнути з відповідача на користь позивачки. Окрім того, відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті і в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Outcome: approved