Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення дитиною віку повноліття; стягнути з [PERSON] на свою користь та на своє утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 липня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 08.02.2014 року вони припинили проживати однією сім'єю і вести спільне господарство. З того часу вона проживає окремо, дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач обіцяв добровільно допомагати у вихованні дитини і просив не подавати позов до суду про стягнення аліментів. Знаючи, що неповнолітня дочка потребує постійної батьківської уваги і матеріальної допомоги, відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Тому бажає, що з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 500 гривень та на її утримання в розмірі 300 гривень. Також просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.5/. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї /а.с.8/. Позивачка [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, перебуває на обліку в УПСЗН Дніпровського району м. Дніпродзержинська та отримує щомісячну соціальну допомогу, що підтверджується довідкою УПСЗН Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 19.08.2014 року /а.с.7/. В заявленому позові позивачка стверджує, що матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання відповідач не надає. Згідно ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач визнав заявлений позов і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити уточнений позивачкою позов у повному обсязі.

Outcome: approved