Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка 29.07.2014 року звернулася з позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму 20000,00 грн., що підлягає поверненню відповідно до п.6.3 Договору №08/08-01 про надання консультаційних та представницьких послуг з отримання дозвільної документації від 08.08.2012 року, витрати від інфляції у сумі 2320,00 грн., проценти за користування коштами у сумі 371,51 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 557,26 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що 08.08.2012 року між нею та відповідачем ТОВ «Синергія консалтинг» було укладено договір №08/08-01 про надання консультаційних та представницьких послуг з отримання дозвільної документації щодо будівництва садового будинку за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов вказаного договору нею було передано відповідачу всю первинну документацію, необхідну для виконання завдань, покладених на відповідача, та перераховано грошові кошти на загальну суму 20000,00 грн., однак відповідач взятих на себе зобов'язань за договором не виконав, в добровільному порядку отримані від позивачки грошові кошти повернути відмовився. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини нявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 08.08.2012 року між позивачкою та відповідачем ТОВ «Синергія консалтинг» було укладено договір №08/08-01 про надання консультаційних та представницьких послуг. Згідно з п.1.1 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати консультаційні та представницькі послуги з отримання дозвільної документації щодо будівництва садового будинку за адресою: [ADDRESS] у відповідності з технічним завданням, який є невід'ємною частиною договору та яким встановлений сумарний строк надання послуг в три етапи за 120 робочих днів. Тобто, розпочатись роботи повинні були 09.08.2012 року та завершитись 04.02.2013 року. Встановлено, що позивачка виконала свої зобов'язання за Договором в повному обсязі та передала відповідачу 08.08.2012 року грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. та 30.10.2013 року у розмірі - 12000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 30.10.2013 року, а також 08.08.2012 року надала всю первинну документацію, необхідну для виконання завдань покладених на відповідача. Однак відповідач свої зобов'язання за договором у встановлені строки не виконав. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Так, відповідно до п.6.3 Договору у випадку невиконання договору з вини виконавця виконавець повертає замовнику суму попередньої оплати. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки у передбачені строки відповідач зобов'язання за Договором належним чином не виконав та грошові кошти за умовами договору не повернув, тому суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки: 20000,00 грн. - оплата, внесеної позивачкою за умовами договору; 2320,00 грн. - витрати від інфляції за період з 13.12.2013 року по 30.06.2014 року; 371,51 грн. - 3% річних за період з13.12.2013 року по 27.07.2014 року. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Постановою Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Однак в судове засідання представник відповідача не з'явився і заперечень та доказів в спростування вимог позивачки не надав. Разом з тим, щодо нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, то відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і, якщо виконавець, зокрема, своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, вимагати відшкодування збитків, до якого можна віднести відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми, яке полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У разі ж, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. При цьому сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Між тим, оскільки позивачка звернулась з вимогами про поверненням сплаченої грошової суми та відшкодування збитків, відмовившись від подальшого виконання договору, то відповідно до вимог Закону вона не може одночасно вимагати стягнення неустойки за затримку виконання зобов'язання, від прийняття виконання якого в натурі відмовилась, тому суд приходиться до висновку, що позовні вимоги позивачки в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial