Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 гривень; зобовязання ПАТ «Львівобленерго» скасувати акт про порушення № 05129 від 16.04.2014 року та договір поруки, укладений між ПАТ «Львівобленерго» та ЛКП «Господар» від 10.02.2015 року № 112/112/15-62; зобовязання ПАТ «Львівобленерго» укласти з [PERSON] власницею квартири № 10 на вул.Личаківській,54, договір про енергопостачання. Крім цього, просять зобовязати ПАТ «Львівобленерго» видалити із договору вимогу відповідальності споживача за збереження квартирного приладу обліку, встановленого на сходовій клітці, як таку, що не відповідає Правилам користування електричною енергією для населення; а також видалити із договору вимогу відповідальності споживача за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, як таку, що не відповідає ст.62 Конституції України, та змінити її на тезу «розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення споживачем до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку». Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони проживаючи в квартирі № 10 на вул.Личаківській,54 в м.Львові, власником якої є [PERSON], та з моменту придбання квартири у липні 2012 року користувалися електроенергією, що подавалася у квартиру без приладу обліку електроенергії від загально-будинкової мережі, сплачуючи належним чином рахунки, що надавалися ЛКП «Господар». Маючи намір оплачувати послуги електропостачання згідно показників приладу обліку, вони стали звертатися в другій половині 2013 року за відповідними розясненнями. Однак, 16.04.2014 року працівниками ПАТ «Львівобленерго», без жодних обґрунтувань було припинено подачу у квартиру електроенергії. В подальшому, їм надано акт про порушення від 16.04.2014 року, з якого вбачалося, що квартирна електропроводка була підключена до електромереж електропостачальника без виконання ТУ і оформлення особового рахунку. 16.05.2016 року на комісії ПАТ «Львівобленерго» їм розяснено про необхідність оплати 8807,88 гривень в якості вартості недооблікованої електричної енергії внаслідок самовільного поза облікового підключення до електромережі, як передумову подальшого розгляду питання про відкриття особового рахунку, встановлення лічильника та подачу у квартиру електричної енергії. Після цього, з приводу цих обставин ними тривалий час велася переписка з відповідачами, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими установами, однак на даний час їх квартира відключена від електромережі, договір про енергопостачання із ними не укладено. Вважають, що в процесі зазначених правовідносин, відповідачами вчинено ряд неправомірних дій спрямованих на порушення їх прав та інтересів, та які виразилися у наступному. Зазначили, що складений акт про порушення від 16.04.2014 року ПАТ «Львівобленерго» є сфальсифікованим, оскільки містить відомості про те, що складався у присутності [PERSON] в той час, як такий складався без їх відома, і такий для ознайомлення власнику квартири на час підписання не надавався. До того ж ним встановлені обставини самовільного підключення мешканцями квартири № 10 до електромережі, в той час як місце підключення та приміщення самої квартири розділено пятьма поверхами та приміщеннями загального користування, відповідальність за які несе безпосередньо балансоутримувач будинку ЛКП «Господар». А тому переконані, що такий у судовому порядку повинен бути скасований. В той же час в порушення п.33 Правил користування електричною енергією представника ЛКП «Господар» не запрошено до участі в проведенні перевірки, а враховуючи той факт, що в порушення п.7.6 Правил на даний час не має жодного юридичного легітимного акту про порушення, вважають дії ПАТ «Львівобленерго» по встановленню факту самовільного підключення до електромережі неправомірними. Крім цього вважають, що комісією ПАТ «Львівобленерго» неправомірно визнано їх винними у самовільному підключенні, без встановлення належних обставин винуватості ЛКП «Господар». Дано оцінку їх діям упереджено, оскільки ще за місяць до розгляду цього питання комісією, безпідставно листом вимагалося сплатити 8807,88 гривень. Нарахування самої суми здійснено незаконно та необґрунтовано, із порушенням Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, що підтверджується листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. До того ж засідання комісії з розгляду даного питання відбувалося з грубим порушенням їхніх прав у грубій та упередженій формі, члени комісії постійно їх звинувачували у вчиненні протиправних дій, їхніх доводів до уваги не приймали, за наслідками розгляду питання відповідей на усі поставлені під час розгляду питання надано не було. Зокрема, зазначили, ніхто не взяв до уваги того факту, що існуюче підключення до квартири існувало давно, а зокрема на момент придбання ними квартири. Про таке підключення ЛКП «Господар» було добре відомо, оскільки ним регулярно виставлялися рахунки на оплату послуг електропостачання, що ними своєчасно оплачувалися. Тому переконані, що в їх діях не могло бути жодних порушень, а новий електричний кабель було прокладено ремонтною бригадою замість старого з метою усунення аварійно-небезпечної ситуації щодо загоряння газової труби від іскріння попереднього електричного кабелю. У свою чергу переконані, що в даному випадку має місце неправомірність дій щодо них і зі сторони ЛКП «Господар», оскільки підприємство достовірно знаючи про спосіб заживлення від електромережі квартири № 10, незважаючи на те, що Правила користування електричною енергією були затверджені ще у 1999 році, коли квартира була не приватизована, як балансоутримувач будинку та на той час квартири, не забезпечило подання електроенергії у квартиру на підставі безпосереднього договору із ліцензованим постачальником, а продовжувало надавати послуги електропостачання до квартири від загально будинкової мережі. Більш того вважають, що відповідач будучи зобовязаний відповідно до Правил за власний кошт облаштувати прилад обліку електроенергії до їх квартири, протиправно ігнорував їх звернення у вересні 2013 року щодо встановлення приладу обліку електроенергії для їх квартири, а директор підприємства незаконно вимагав від них встановити такий лічильника за їх кошт. Крім цього, ЛКП «Господар» ігнорувало і інші свої обовязки щодо укладення із ними договору про надання послуг. Таким чином вважають, що ЛКП «Господар» діяло узгоджено з ПАТ «Львівобленерго», внаслідок чого позбавлено їх належних умов проживання. Крім цього, ці ж відповідачі уклали між собою договір поруки від 10.02.2015 року № 112/112/15-62, який вважають незаконним, та таким, що порушує їх честь, гідність та ділову репутацію, оскільки цим договором їх фактично оголошено боржниками на суму 8807,88 гривень, хоча таке зобовязання вони на себе не брали, і таке у них не випливало із жодного юридичного акту. А тому на їх думку такий договір підлягає скасуванню. Крім цього, вважають неправомірними дії [PERSON] міської ради, оскільки вони неодноразово зверталися із скаргами та заявами щодо здійснення контролю за діями ЛКП «Господар» до різних структурних підрозділів [PERSON] міської ради та до міського голови, однак реальних та результативних дій вчинено не було, ні до директора ЛКП «Господар», ні до самого підприємства належних заходів вжито не було, а у всіх розглядах їхніх звернень вбачалася тяганина посадових осіб міської ради та її структурних підрозділів. Також навели обставини неправомірності дій ПАТ «Львівобленерго» щодо не укладення із ними договору електропостачання, оскільки на їх думку відповідач умисно тривалий час їх вводив в оману, надаючи неправдиву інформацію про порядок встановлення лічильника, займалось формальною відпискою. Згодом, лише після їх звернення в Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, відповідачем було сформовано вимогу від 16.07.2014 року про те, що в даному випадку укладенню відповідного договору повинно передувати звернення із заявою ЛКП «Господар» про розділ параметрів обліку. Внаслідок цього, лише 28.01.2015 року на замовлення ЛКП відповідачем було встановлено в підїзді будинку лічильник до квартири № 10 та здійснено підключення електроенергії до квартири. В подальшому відповідач став вимагати від них укласти договір електропостачання в запропонованому ним варіанті без можливості внесення своїх поправок іншою стороною договору. При цьому примірник такого договору їм було вручено в підвалі будинку без представлення належних документів, що уповноважують іншу сторону договору на укладення такого. В той же час наведені ними пункти договору не відповідають існуючим вимогам Правил користування електричною енергією, а тому повинні бути приведені у відповідність з чинним нормами законодавства. А тому в цій частині також вважають позовні вимоги підставними щодо покладення обовязку на відповідача укласти договір, від укладення якого він не може ухилятися. А вимоги про внесення відповідних поправок вважають підставними, оскільки такі не відповідають чинним нормам законодавства. Внаслідок названих неправомірних дій вважають, що відповідачами їм заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях, приниженні честі та гідності, розпачі та почутті безвихідності внаслідок раптового позбавлення їх родини життєво необхідних умов проживання відключення в квартирі електроенергії на період 8 місяців, що супроводжувалося обманними та цинічними діями представників ПАТ «Львівобленерго», безпідставного звинувачення у крадіжці світла, виставлянні необґрунтованих та безпідставних сум до оплати, тривалого позбавлення комфортних умов побуту та можливості нормального святкування свят та проведення часу відпочинку. При цьому вони продовжували платити за квитанціями ЛКП «Господар», яке цинічно брало кошти та продовжувало вчиняти бездіяльність з приводу усунення порушення їх прав. Крім цього, вони були змушені витрачати додаткові зусилля спрямовані на відновлення свого порушеного права, звертаючись у різні інстанції, де їм здебільшого або відмовляли, або затягували розгляд питання, що спричиняло у них підрив до авторитету інституцій державної влади. Також між відповідачами укладено договір поруки, яким безпідставно їх визнано боржниками на визначену суму та фактично названо крадіями електроенергії. Розмір моральної шкоди вони оцінюють в сумі 100 000 гривень, яку просять солідарно стягнути із відповідачів. У звязку із цим позов просять задоволити в цілому. В судовому засіданні позивач [PERSON] та одночасно представник позивачів [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав, просить їх задоволити у повному обємі. Представник ПАТ «Львівобленерго» [PERSON] в судовому засіданні в частині позовних вимог до його довірителя заперечив повністю, суду пояснив, що порядок надання населенню та обліку електричної енергії регулюється Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Відповідно до положень вказаної постанови не допускається поза облікове споживання громадян електричної енергії, в тому числі і самовільне підключення до мережі в обхід приладу обліку електричної енергії. При цьому, Правилами визначено процедуру встановлення факту самовільного підключення та розгляду цього питання на засіданні комісії з розгляду актів. Таким чином вважає, що оскільки представниками ПАТ «Львівоблнерго» було виявлено факт підключення квартири № 10 в будинку № 54 на вул.Личаківській в м.Львові поза приладом обліку електроенергії, відтак цілком на законних підставах було складено акт про виявлене порушення від 16.04.2014 року, який в подальшому був скерований та розглядався відповідною комісією. При цьому вважає, що підстав для визнання недійсності акту немає, оскільки такий складений у відповідності до вимог зазначених Правил, якими дозволяється його підписання трьома представниками енергопостачальника у випадку відмови споживача цей акт підписати. Одночасно на його думку безпосередньо акт не може в судовому порядку скасовуватися, оскільки сам по собі не породжує для позивачів жодних обовязків, а є лише способом оформлення претензій енергопостачальника до споживача-порушника, які відповідно в подальшому можуть оформлятися чи не оформлятися у відповідні процесуальні рішення чи вимоги про сплату коштів, в процесі розгляду яких і може даватися оцінка цьому акту. Оскільки вимог про стягнення на підставі акту до позивача не заявлялося, тому позовні вимоги про скасування акту є безпідставними. Одночасно переконаний, що жодними діями відповідача шкода правам чи інтересам позивачів не завдана, оскільки станом на 16.04.2014 року представники енергопостачальника виявивши факт самовільного підключення зобовязані були вжити заходів для припинення цього порушення, шляхом припинення подачі електроенергії у квартиру. Переконаний, що такі дії відповідають положенням Правил, і не могли призвести до порушення прав позивачів, поза як між ними будь які договірні відносини про постачання електроенергії були відсутні. Крім цього зазначив, що жодними доказами не встановлено іншого факту, ніж самовільне підключення квартири № 10 до електромережі станом на 16.04.2014 року, а тому рішенням комісії ПАТ «Львівобленерго» від 16.05.2014 року підтверджено цей факт та у відповідності до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не врахованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року за № 562, визначено вартість облікованої спожитої електроенергії мешканцями квартири № 10 в сумі 8807,88 гривень. Одночасно вважає, що лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості 26.06.2014 року не може братися до уваги, оскільки за своєю правовою природою не є нормативним актом та не передбачений Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а відтак не має юридичної сили і не може свідчити про факт наявності чи відсутності порушень зі сторони ПАТ «Львівобленерго» або неправомірності дій підприємства. Крім цього вважає, що такий лист базується на неповних даних, містить у собі суперечливі відомості. До того ж за дорученням цього ж Міністерства у встановленому порядку проводилася перевірка даних обставин та за наслідками розгляду яких на засіданні Інформаційно-консультативного центру ПАТ «Львівобленерго» з участю уповноважених осіб Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області та відділу Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики у Львівській області, а також представника ЛКП «Господар» і [PERSON] було складено протокол, підписаний усіма членами комісії, яким підтверджено викладені факти у акті порушення. Також вважає, що не можна приймати до уваги і рішення адміністративної колегії [PERSON] обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.06.2015 року № 50 р/к, оскільки таке ґрунтується на помилкових висновках, викладених у листі Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 26.06.2014 року. Таким чином вважає, що сума в розмірі 8807,88 гривень була обґрунтована та на законних підставах виставлена до оплати позивачами. В той же час зазначив, що на даний час спір з приводу цих сум відсутній, оскільки згідно з укладеного договору поруки від 10.02.2015 року за № 112/112/15-62 між ПАТ «Львівобленерго» та ЛКП «Господар» у звязку із невиконанням свого обовязку [PERSON] по сплаті коштів в сумі 8807,88 гривень, сплатило цю суму замість неї, а своїх регресних вимог до позивача не заявляло. Одночасно із цим вважає, вимогу позивачів про покладення на них обовязку скасувати договір поруки то вважає, що позивачами застосовано неналежний спосіб захисту, оскільки вони не є стороною цього договору та не можуть його оспорювати. Крім цього, на даний час договір є виконаним, за цим договором права кредитора перейшли до ЛКП «Господар», і у випадку заявлення регресного позову до [PERSON] позивач вправі захищати свої права у спосіб заперечення вимог нового кредитора. А тому в цій частині позовні вимоги також вважає безпідставними. Крім цього переконаний, що і іншими діями права позивачів відповідачем не порушено, оскільки на усі звернення позивачів жодного разу ПАТ «Львівобленерго» їм не відмовляло в укладенні договору постачання електричної енергії, однак укладенню такого договору передбачена певна законна процедура на необхідність дотримання якої відповідач і зазначав позивачам у своїх відповідях на їх звернення. Так зазначив, що обовязковою передумовою розгляду питання про укладення договору була сплата грошових коштів за поза облікове використання електроенергії. Крім цього враховуючи, що споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, а в квартирі такий прилад обліку був відсутній і раніше заживлення квартири відбувалося від загально будинкової мережі загальна потужність якої була заслабка для виділення із неї окремої потужності для квартири, тому відповідно до п.8 Правил необхідною передумовою для укладення договору було проведення розділу обліку електричної енергії із збільшенням потужностей та встановленням окремого приладу обліку для квартири № 10 за рахунок ЛКП «Господар». Тому після звернення зазначеного підприємства із відповідною заявою, укладення відповідної угоди та оплати визначеної вартості, ПАТ «Львівобленерго» провело відповідні роботи із збільшення потужностей та розділу обліку електричної енергії та встановленням окремого приладу обліку для квартири № 10. Проведення таких робіт було завершено проведенням допуску електроустановок та складанням акту про проведення технічного огляду змонтованих електроустановок, актом збереження приладу обліку та пломб від 31.01.2015 року, після чого в цей же день позивачам вручено примірник договору про користування електричною енергією. Таким чином переконаний, що ПАТ «Львівобленерго» діяло законно не порушуючи права та законні інтереси позивачів, в межах наданих їм повноважень, жодної немайнової шкоди позивачам не заподіювало, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. При цьому просить врахувати, що чинними нормами цивільного права не передбачено можливості солідарної відповідальності за заподіяну моральну шкоду. Щодо вимог про зобовязання їх укласти договір про користування електричною енергією та виключення із нього певних пунктів, зазначив, що ПАТ «Львівобленерго» від укладення такого договору ніколи не ухилялося та підписаний з їх сторони примірник договору надало позивачам в момент підключення електроустановок 31.01.2015 року. В той же час вказав, що позивачі зі свого боку такий договір відмовлялися підписувати, надсилали їм численні звернення в яких серед іншого висловлювали свою незгоду з тими чи іншими положеннями договору. З приводу усіх звернень позивачів відповідачем надавалися своєчасні відповіді, якими пропонувалося розглянути пропозиції ПАТ «Львівобленерго», з врахуванням зауважень заявника щодо умов проекту Договору про користування електричною енергією, а також пропонувалося ознайомити із умовами договору для остаточного узгодження його редакції безпосередньо у відділенні ПАТ «Львівобленерго». Однак по даний час відповідачі не виявили волевиявлення на укладення зі свого боку такого договору. В той же час зазначив, що спірний договір є різновидом публічного договору, умови якого зобовязані бути однаковими для всіх споживачів. Тому ПАТ «Львівобленерго» не вправі встановлювати у договорі умови, які б надавали перевагу одним споживачам над іншими, а тому будь-які зміни в проект Договору про користування електричною енергією, який є типовим та затверджений постановою Кабінету Міністрів України не допускаються. Одночасно зазначив, до відповідно до п.11 Правил позивачі не несуть відповідальності за збереження приладів обліку розташованих на сходовій клітці багатоповерхового будинку, відповідальною організацією за його збереження являється ЛКП «Господар», в той же час цей же пункт передбачає можливість перенесення приладу обліку в межах квартири, тому в цьому випадку на споживача буде поширюватися положення п.20 Типового договору щодо відповідальності за збереження приладу обліку. Одночасно зазначив, що з врахуванням поданих пропозицій позивачами вказаного пункту в договорі, що пропонується для підписання споживачу немає. В частині внесення змін у договір щодо відповідальності споживача за розкрадання електроенергії, то такий пункт договору дослівно відповідає за змістом п.48 Правил і його спотворення на вимогу позивачів не допускається. А тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в цілому з їх безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні відносно позову в частині позовних вимог заявлених до [PERSON] міської ради заперечив, оскільки вважає, що жодними діями чи бездіяльністю [PERSON] міської ради шкоди правам та інтересам позивачів не заподіяно. Зазначив, що позивачі зверталися безпосередньо не до міської ради а до її відокремлених структурних підрозділів, які мають статус юридичних осіб та несуть самостійну відповідальність за вчинені діяння при здійсненні наданих законом повноважень. В той же час йому відомо, що усі звернення позивачів підлягали ретельному вивченню та розгляду, за результатами розгляду яких органами вживалися відповідні реагування. А тому просить в цій частині у задоволенні позову відмовити. Відповідач ЛКП «Господар» в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки свого представника суду не повідомив. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє з наступних підстав. Як встановлено безспірно в судовому засіданні, власником квартири № 10 в будинку № 54 на вул.Личаківська в м.Львові являється [PERSON] Разом з нею в квартирі проживають позивачі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту про порушення від 16.04.2014 року (т.1 а.с.171-173), представниками ПАТ «Львівобленерго» було виявлено порушення ПКЕЕН, шляхом підключення квартири електропроводки до електромереж енергопостачальника без виконання ТУ і оформлення особового рахунку. За наслідками виявленого порушення безоблікове підключення демонтовано. Згідно з протоколом засідання комісії ВРПС ЛМЕМ від 16.05.2014 року (т.1 а.с.174-175), за результатами розгляду акту про порушення від 16.04.2014 року було прийнято рішення про допущення порушень п.42, 48 Правил користування електричною енергією для населення (надалі Правил) споживачем за адресою: м.Львів, вул.Личаіквська,54/10, а також рішення про визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил на підставі п.п.37, 42, 48, 53 Правил за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, в сумі 8807,88 гривень. Згідно з розрахунком (т.1 а.с.176) період нарахування за без облікове споживання електричної енергії склав за рік часу з 16.04.2013 року по 16.04.2014 року 8807,88 гривень. В подальшому, в порядку адміністративної процедури оскарження позивачами прийнятого рішення, на підставі доручення Міненерговугілля України від 27.06.014 року № 99/1281 по вказівці Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії і теплової енергії від 12.06.2014 року (т.1 а.с.180) дане питання розглядалося на засіданні Комісії інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Львівобленерго» в складі представників начальника ІКЦ, уповноважених представників - відділу НКРЕ у Л/о, Держенергонагляду у Л/о та ПАТ «Львівобленерго» та за участю заявника [PERSON], представника ЛКП «Господар». За результатами здійсненого розгляду, з врахуванням встановлених обставин про те, що підключення квартири № 10 на вул.Личаківській,54 в м.Львові було здійснено поза електролічильником ЛКП «Господар», який обліковує електричну енергію, спожиту в даному будинку в місцях загального користування та з врахуванням того, що з [PERSON] відсутній договірні відносини безпосередньо з ПАТ «Львівобленерго», комісія прийняла рішення від 18-19.06.2014 року (т.1 а.с.184), яким підтвердила правомірність складеного акту про порушення від 16.04.2014 року № 05129 вимогам п.53 Правил користування електричною енергією для населення та проведеного на підставі акту розрахунку вартості не облікованої електроенергії, спожитої власниками квартири № 10 на вул.Личаківській,54 в м.Львові. Як встановлено судом в послідуючому ПАТ «Львівобленерго» зверталося з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування вартості електричної енергії в сумі 8807,88 гривень, однак ухвалою суду від 12.02.2015 року справу за позовом ПАТ «Львівобленерго» залишено без розгляду у звязку із поданням такої заяви позивачем. Крім цього, в ході судового розгляду встановлено, що вказані кошти в сумі 8807,88 гривень сплачено ЛКП «Господар» на користь ПАТ «Львівобленерго», на виконання договору поруки від 10.02.2015 року за № 112/112/15-62, за яким ЛКП «Господар» взяло на себе зобовязання відповідати перед ПАТ «Львівобленерго» за покладене на [PERSON] зобовязання по сплаті 8807,88 гривень. В подальшому на підставі заяви ЛКП «Господар» від 24.10.2014 року про приєднання електроустановки певної потужності, договору про приєднання до електричних мереж від 14.11.2014 року (т.1 а.с.207-210), ПАТ «Львівобленерго» було розроблено технічні умови приєднання, яке не є стандартним та проект, виконано роботи в будинку № 54 на вул.Личаківській в м.Львові із збільшення потужностей та розділу обліку електричної енергії та встановленням окремого приладу обліку для квартири № 10. Завершення зазначених робіт оформлено актами від 31.01.2015 року про проведення технічного огляду змонтованих електроустановок від межі балансової належності до обєкту (ВРП) замовника (т.1 а.с.216) та про збереження приладу обліку та пломб (т.1 а.с.217-218). Крім цього, в цей же день 31.01.2015 року позивачам надано для ознайомлення та підписання примірник договору про користування електричною енергією підписаний зі сторони ПАТ «Львівобленерго», однак даний договір стороною споживачів не підписано по даний час через неузгодженість певних положень договору. Позивачі вважають, що в процесі тривання зазначених правовідносин відповідачами неодноразово порушувались їхні права та інтереси, що полягало у складанні ПАТ «Львівобленерго» сфальсифікованого та неправомірного акту про порушення, необєктивного встановлення обставин заживлення їх квартири від електромережі та порушення їх прав на неупереджений розгляд цього питання колегіальним органом, безпідставним виставленням необґрунтованих сум до оплати, протиправним зволіканням в укладенні договору користування електричною енергією з незаконною відмовою у приведенні положень договору з чинними нормами законодавства; зі сторони ЛКП «Господар» порушення полягало у незабезпеченні на час затвердження Правил у 1999 році надання електроенергії у квартиру на підставі безпосереднього договору із ліцензованим постачальником, ігноруванні їх звернень у вересні 2013 року з приводу встановлення лічильника, створення неналежних умов проживання у квартирі. Крім цього, в діях як ПАТ «Львівобленерго» так і ЛКП «Господар» щодо укладення договору поруки вбачають порушення їх прав, що полягало у незаконному, на їхню думку, визначенні за ними грошового зобовязання згоди на яке вони не давали, що принижує їх честь та гідність. Також вважають, що додатково їх права порушувалися діями [PERSON] міської ради в частині неналежного та несвоєчасного реагування на їхні звернення з приводу порушення їх прав ЛКП «Господар». Внаслідок порушення таких прав та інтересів вважають, що їм заподіяно моральну шкоду, що виразилася на їх думку у сильних моральних стражданнях, переживаннях та розпачі, приниженні честі та гідності та почутті безвихідності (викладених у 71 пунктах позовної заяви), які узагальнено, полягали у раптовому позбавленні їх родини життєво необхідних умов проживання відключення в квартирі електроенергії на період 8 місяців, що супроводжувалося обманними та цинічними діями представників ПАТ «Львівобленерго», безпідставного звинувачення у крадіжці світла, виставлянні необґрунтованих та безпідставних сум до оплати, тривалого позбавлення комфортних умов побуту та можливості нормального святкування свят та проведення часу відпочинку, витрачанні додаткових зусиль спрямованих на відновлення свого порушеного права звертаючись у різні інстанції, де їм здебільшого або відмовляли, або затягували розгляд питання, що спричиняло у них підрив до авторитету інституцій державної влади. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окрім того, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсно, у відповідності до ч.ч.1, 2, 4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. При цьому суд враховує, що правовідносини між позивачами та ЛКП «Господар», [PERSON] міською радою регулюються положеннями ст.1173 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, для наявності умов, що зумовлюють відшкодування моральної шкоди позивачам необхідно довести факт заподіяння їм моральної шкоди внаслідок винних дій відповідача ПАТ «Львівобленерго», а зі сторони ЛКП «Господар» та [PERSON] міської ради достатнім є встановлення в ході судового розгляду самого факту заподіяння такої шкоди в ході здійснення дій органом місцевого самоврядування. Проте, в ході судового розгляду таких фактів на переконання суду не здобуто, виходячи з наступного. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім цього, ст.68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно з п.1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, вказані Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. При цьому, посилання позивачів на положення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики в Україні від 31.07.1996 № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 року за № 417/1442, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до п.1.1 цих Правил, дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Таким чином як ПАТ «Львівобленерго», так і позивачі, як побутові споживачі, зобовязані неухильно дотримуватися Правил користування електричною енергією для населення, який є спеціальним підзаконним нормативним актом для спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі. Відповідно до п.53 Правил, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником обєкта або має право користуватися цим обєктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. У разі виявлення фактів розкрадання електричної енергії електропостачальник має право відключити лише безоблікове приєднання до електричних мереж. Якщо неможливо усунути безоблікове приєднання під час оформлення акта, відключенню підлягає обєкт споживача в цілому, про що зазначається в акті. У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Як встановлено безспірно в ході судового розгляду, до моменту відключення квартири № 10 в будинку № 54 на вул.Личаківській в м.Львові, її мешканці позивачі, споживали електроенергію, що туди постачалася безобліково, без встановлення відповідного приладу обліку на вході в квартиру, та без відповідного укладення договору про надання електричної енергії. Відтак, на переконання суду представниками ПАТ «Львівобленерго», після виявлення факту безоблікового підключення квартири позивачів до мережі енергопостачання, на законних підставах було складено акт про порушення та здійснено відключення безоблікове приєднання до електричних мереж. А тому внаслідок таких дій жодної немайнової шкоди правам та інтересам позивачів зі сторони ПАТ «Львівобленерго» заподіяно не могло бути. Крім цього, суд вважає, безпідставними посилання позивачів і на обставини заподіяння їм моральної шкоди внаслідок прийняття комісією ВРПС ЛМЕМ від 16.05.2014 року рішення про допущення порушень п.42, 48 Правил користування електричною енергією для населення (надалі Правил) споживачем за адресою: м.Львів, вул.Личаіквська,54/10, та про визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, в сумі 8807,88 гривень, а також рішення Комісії інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Львівобленерго», прийнятого 18-19.06.2014 року, оскільки такі рішення є чинними, у встановленому законом порядку через суд позивачами не оскаржувалися, такими рішеннями підтверджувався лише факт безоблікового використання електричної енергії в квартирі № 10 будинку № 54 на вул.Личаківській в м.Львові, а відтак суд не вбачає підстав вважати, що внаслідок їх прийняття було заподіяно позивачам будь яку немайнову шкоду. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що позивачами суду не представлено жодних доказів про те, що під час розгляду спірних питань комісією ВРПС ЛМЕМ 16.05.2014 року та інформаційно-консультаційним центром ПАТ «Львівобленерго» 18-19.06.2014 року щодо них вчинялися будь-які протиправні дії, в тому числі і психологічний тиск та примушування до понесення якихось витрат чи вчинення дій, а відтак в цій частині позовні вимоги також є безпідставними. Також суд не вбачає обставин заподіяння позивачам моральної шкоди відповідачем ПАТ «Львівобленерго» внаслідок виставлення їм рахунку за річний період безоблікового споживання електричної енергії в розмірі 8807,88 гривень, оскільки як встановлено в судовому засіданні таких майнових претензій до позивачів не заявлено, вказана сума в примусовому порядку із позивачів не стягувалася, і на даний час вказану суму сплачено ЛКП «Господар» на користь ПАТ «Львівобленерго». В частині обґрунтованості нарахування зазначеної суми, а також посилань обох сторін на лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості 26.06.2014 року, рішення адміністративної колегії [PERSON] обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.06.2015 року № 50 р/к суд заявлені обставини не розглядає, оскільки такі лежать поза межами заявленого предмету позовних вимог. Крім цього, суд вважає, що позивачами не доведено перед судом факту протиправного зволікання зі сторони ПАТ «Львівобленерго» в укладенні договору постачання електричної енергії, оскільки як встановлено судом після припинення безоблікового підключення квартири № 10 в будинку № 54 на вул.Личаківській в м.Львові для відновлення подачі електроенергії, у відповідності до Правил необхідно було провести комплекс робіт із збільшення потужностей та розділу обліку електричної енергії та встановленням окремого приладу обліку для квартири № 10 за рахунок ЛКП «Господар». Такі роботи були завершені лише 31.01.2015 року, після чого в цей же день позивачам був вручений примірник договору про постачання електричної енергії підписаний зі сторони ПАТ «Львівобленерго». При цьому позивачі визнали, що саме з їх ініціативи тривалий час договір не укладався, оскільки вони не погоджуються із певними пунктами договору, які вимагають змінити. В той же час, як вбачається із наявної в матеріалах справи переписки між сторонами протягом 2015 року, щоразу на будь-які звернення позивачів ПАТ «Львівобленерго» реагувало відповідними розясненнями щодо можливості чи неможливості внесення змін у ті чи інші пункти договору та пропонувало зявитися у відділення підприємства для узгодження остаточної редакції договору та його підписання. Однак, саме зі сторони позивачів жодних кроків для реальної реалізації волевиявлення на укладення цього договору вчинено не було, а тому в цій частині також суд вважає, що діями відповідача правам та інтересам позивачів жодної немайнової шкоди заподіяно не могло бути. Також суд вважає безпідставні посилання позивачів, що внаслідок укладення між ПАТ «Львівобленерго» та ЛКП «Господар» спірного договору поруки від 10.02.2015 року (т.2 а.с.33) принижено їх честь та гідність внаслідок чого їм заподіяно моральну шкоду, виходячи із наступного. Відповідно до розяснень у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Однак, позивачами не доведено перед судом, що вказаним договором у будь який спосіб принижено унікальні біопсихосоціальної цінності позивачів, або їх позитивну соціальну оцінку в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. В той же час їх посилання на ті обставини, що внаслідок визнання цим договором їх боржниками на суму зобовязань 8807,88 гривень суд оцінює критично, так як уже встановлено судом вказану суму сплачено ЛКП «Господар» на користь ПАТ «Львівобленерго», а жодних майнових вимог зі сторони ЛКП «Господар» до позивачів на даний час не заявлено. Крім цього, суд не вбачає підстав вважати, що рішеннями, діями, чи бездіяльністю ЛКП «Господар» позивачам заподіяно моральну шкоду, оскільки їх посилання на заподіяння немайнової шкоди внаслідок протиправного не вжиття заходів у 1999 році щодо здійснення розділу обліку електричної енергії та встановлення приладу обліку електричної енергії є необґрунтованими, так як в даній квартирі вони проживають та набули у власність лише в 2012 році. Також є безпідставними посилання і на ті обставини, що ЛКП «Господар» ігнорувало звернення позивача у вересні 2013 року, а також діяло узгоджено із ПАТ «Львівобленерго» з метою позбавлення їх належних умов проживання, оскільки як встановлено судом, саме ЛКП «Господар» після припинення безоблікового споживання електричної енергії споживачами мешканцями квартири № 10 понесло витрати по оплаті вартості проведення комплексу робіт із збільшення потужностей та розділу обліку електричної енергії та встановленням окремого приладу обліку для квартири № 10, а також сплатило вартість річного періоду безоблікового споживання електричної енергії. А посилання позивачів на ті обставини, що ЛКП «Господар» узагалі їм відмовляє в укладенні інших угод про надання житлово-комунальних послуг суд не приймає до уваги, як такі, що не обґрунтовані жодними доказами, та такі, що лежать поза межами заявленого предмета позову. Таким чином, суд переконаний, що жодних доказів протиправності діянь ЛКП «Господар», які б заподіяли шкоди законним правам чи інтересам позивачів, в ході судового розгляду не здобуто, а тому в цій частині позовні вимоги є також безпідставними. На переконання суду є безпідставними вимоги позивачів і до [PERSON] міської ради, оскільки жодних доказів того, що в ході тривання спірних правовідносин [PERSON] міська рада проявила будь яку тяганину з розгляду звернень позивачів, чи безпідставно відмовляла у розгляді таких або покривала діяльність ЛКП «Господар», в ході судового розгляду не здобуто. В той же час посилання позивачів на ту обставину, що різні структурні підрозділи [PERSON] міської ради проявляли таку бездіяльність, чи неправомірні дії судом до уваги не приймаються, оскільки як зазначив в судовому засіданні представник [PERSON] міської ради, такі структурні підрозділи є самостійними юридичними особами, а відтак несуть самостійну відповідальність у встановленому законом порядку. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог до відповідачів про стягнення моральної шкоди в цілому, оскільки жодними із оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності законним правам та інтересам позивачів шкоди заподіяно не було, а понесені позивачами моральні страждання, переживання та розпач, внаслідок правомірних дій спрямованих на припинення протиправного споживання електричної енергії та подальшого розгляду і вирішення цього питання, не можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди. А відтак в цій частині позовні вимоги слід відхилити. Одночасно суд зазначає про безпідставність позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди, так як у відповідності до положень ст.541 ЦК України солідарний обовязок виникає лише у випадку встановлення такого зобовязання договором або законом, що для заявлених правовідносин не передбачене жодним нормативно-правовим актом. Даючи правову оцінку позовним вимогам позивачів щодо покладення обовязку на ПАТ «Львівобленерго» скасувати акт про порушення від 16.04.2014 року та договір поруки від 10.02.2015 року, укладений із ЛКП «Господар» суд виходить із правових положень ст.16 ЦК України, та приходить до переконання, що позивачами при заявленні вказаних позовних вимог обрано неналежний спосіб захисту, оскільки на думку суду такі вимоги повинні могли полягати у безпосередньому скасуванні судом акту та визнання договору поруки недійсним, однак таких вимог не заявлено. Одночасно необхідно зазначити, що підстав для скасування зазначеного акту суд не вбачає, оскільки, як уже встановлено в ході судового розгляду, такий складено представниками ПАТ «Львівобленерго» у відповідності з п.53 Правил. При цьому в судовому засіданні позивачі визнавали, що в момент складання акту та відключення квартири від електромережі вони були присутні, однак не мали можливості ознайомитися із актом. Більш того, навіть якби вказаний акт був складений з певними порушеннями, сам по собі вказаний акт не породжує для позивачів будь-яких правових наслідків, не встановлює прав чи обовязків, і є лише одним з доказів при подальшому розгляді встановлених ним обставин. А тому, виходячи із завдань цивільного судочинства визначених ст.1 ЦПК України, такий акт безпосередньо не підлягає скасуванню в судовому порядку. Що стосується заявленої вимоги про скасування договору поруки, то чинним цивільним законодавством України взагалі не передбачено жодної юридичної норми, яка б давала можливість скасовувати укладений сторонами правочин з будь яких підстав. Таким чином, в цій частині у задоволенні позовних вимог слід також відмовити за їх безпідставністю. В частині заявлених позовних вимог щодо покладення обовязку на ПАТ «Львівобленерго» укласти із позивачами договір про надання електричної енергії та виключити із договору пункти щодо відповідальності споживача за збереження квартирного приладу обліку, встановленого на сходовій клітці, а також про відповідальність споживача за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, суд вважає позовні вимоги також безпідставними, оскільки як уже зазначалося судом, жодної протиправної бездіяльності ПАТ «Львівобленерго» з приводу укладення даного договору не проявив, вчиняв усі необхідні та передбачені Правилами дії спрямовані на укладення із позивачами договору, і такий не укладений внаслідок незгоди позивачів із частиною умов договору. Крім цього, на пропозицію позивачів відповідачем вносилися зміни у проект договору та неодноразово запрошувалося їх для остаточного його погодження та укладення. Однак саме з зі сторони позивачів жодних дій спрямованих для погодження остаточної редакції договору не вчинялося, і такий по тих чи інших причинах з їх ініціативи не укладено. Одночасно, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Тому сторони договору повинні досягти згоди щодо усіх істотних умов договору та укласти такий договір на добровільних засадах. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачі заявляючи вимоги про покладення обовязку на ПАТ «Львівобленерго» виключити той чи інший пункт із договору обрали не належний спосіб захисту свого права, оскільки суд не вправі в будь який спосіб впливати на вільне волевиявлення одного із учасників правочину на користь іншого. У звязку із наведеним у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, як такі, що заявлені безпідставно та необґрунтовано. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, понесені позивачами судові витрати у справі з відповідачів не стягувати.

Outcome: dismissed