Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, посилаючись на те, що [PERSON] 18.05.2001 року на підставі договору купівлі продажу придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS] у спільну власність з відповідачкою, яка на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] Після переобладнання квартири під магазин промислових товарів на підставі рішення Черкаської міської ради № 1298 від 28.11.2003 року власникам було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 3.12.2003 року, зміст якого свідчив про спільну власність на цю нежитлову нерухомість. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3.12.2012 року було визначено частки співвласників магазину, розташованого в будинку [ADDRESS] , згідно якою за [PERSON] було визнано право власності на Ѕ частину магазину, відповідно за відповідачкою - залишено право власності на Ѕ частину цього магазину. Позивач [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням суду від 10 червня 2010 року розірвано. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2012 року за [PERSON] було визнано право власності на ј частину магазину, розташованого в [ADDRESS] , а за відповідачкою - залишено право власності на ј частину цієї нерухомості. Зазначили, що з відповідачкою у них склались не добрі стосунки. Відповідачка повністю зайняла приміщення магазину і продовжує там торгівлю промисловими товарами пор теперішній час. Позивачам стало недоступним користування своїм нерухомим майном, яке перебуває у спільній частковій власності. Оскільки добровільно вирішити спір відповідачка відмовляється, тому звернулись з даним позовом до суду. У відзиві на позов відповідач позов не визнала, вказуючи те, що вона не перешкоджала [PERSON] використовувати її частку в розмірі Ѕ магазину. [PERSON] має можливість, без будь-яких перешкод із сторони відповідачки, здійснювати своє право на належну їй частку в розмірі Ѕ магазину. Вона несе витрати по утриманню даного приміщення, у зв`язку з чим неодноразово зверталась до позивачів відшкодувати на її користь вартість понесених витрат на утримання нерухомого майна в розмірі сплачених грошових коштів на утримання часток кожного із співвласників. Магазин використовується фактично всіма власниками, оскільки позивач зберігає там в розібраному вигляді меблі. Просила у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07 лютого 2018 року на 09-00 год. в порядку загального провадження. 13 квітня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 травня 2018 року. Ухвалою суду від 03 березня 2018 року задоволено клопотання позивача та її представника та призначено судову будівельно-технічну експертизу у зв`язку з чим провадження у справі зупинено. Ухвалою від 02 квітня 2019 року провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд припинити право власності [PERSON] на ј частину магазину, розташованого в [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину магазину, розташованого в [ADDRESS] та [PERSON] право власності на 1/8 частину магазину, розташованого в [ADDRESS] ; сплатити [PERSON] вартість ј частини приміщення магазину, розташованого в [ADDRESS] з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, внесені [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, як грошову компенсацію за вартість ј частини приміщення магазину, розташованого в [ADDRESS] . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності з договором купівлі-продажу квартири від 18 травня 2001 року, [PERSON] та [PERSON] придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] в рівних частках. Після переобладнання квартири під магазин промислових товарів на підставі рішення Черкаської міської ради № 1298 від 28.11.2003 року власникам [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.12.2003 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2012 року визначено частки співвласників магазину, розташованого в будинку [ADDRESS] , згідно якого за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину магазину, за відповідачкою залишено право власності на Ѕ частину вказаного магазину. Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2010 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 жовтня 2012 року за [PERSON] було визнано право власності на ј частину магазину, розташованого в [ADDRESS] ., за [PERSON] - право власності на ј частину вказаного магазину. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.09.2017 року на [PERSON] належить на праві власності Ѕ частка спірного магазину, позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] по ј частки магазину. Правовою підставою звернення до суду позивачі зазначають статтю 365 ЦК України, а саме те, що частка відповідача у майні є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки відповідач зайняла все приміщення магазину та здійснює підприємницьку діяльність, таке припинення не задасть шкоди відповідача, оскільки остання має у власності іншу нерухомість. Згідно ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Компенсація співвласників може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за чотирьох умов, передбачених статтею 365 ЦК України. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Окрім цього, право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників і при цьому суд постановляє рішення при припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. На підтвердження позовних вимог, а саме - неподільності об`єкта нерухомого майна та визначення вартості часток у ньому, судом за клопотанням позивачів та їх представника було призначено будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта № 32/18 від 13.02.2019 року відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва та архітектури розділити нежитлові приміщення магазину розташовані на першому поверсі 5-ти поверхового житлового будинку за адресою по [ADDRESS] відповідно до часток співвласників Ѕ, ј та ј в натурі на частки, які функціонально не залежать одна від іншої (три окремих магазинів промислових товарів), так як при цьому будуть порушені вимоги Державних будівельних норм України ДБН В.2.2.-2362009 «підприємства торгівлі». Суд критично оцінює як доказ вказаний висновок експерта, оскільки на вирішення експерта судом ставилось питання про можливість розподілу нежитлового приміщення (магазину) у відповідності до часток співвласників у даному нерухомому майні. Проте, експерт, даючи відповідь на поставлене питання вказує про неможливість розподілу вказаного нежитлового приміщення на три окремі магазини. Крім цього, серед підстав для припинення частки у майні відповідача, позивачі зазначають те, що її частка у майні є незначною. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, частки у спірному майні позивача [PERSON] та [PERSON] (колишнє подружжя) є рівними та складають по ј, а частка позивача [PERSON] - Ѕ, а тому частку відповідача [PERSON] ј не можна вважати незначною. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і доводи позивачів про неможливість спільного користування майном, оскільки належних та допустимих доказів вказаного суду не надано, як не надано і доказів належності на праві власності іншого нерухомого майна, яке на праві власності належить відповідачу і яке остання використовує для здійснення підприємницької діяльності. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача, тому судові витрати пов`язані з розглядом цивільної справи несе позивач.

Outcome: dismissed