Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з уточненою позовною заявою до [PERSON], про поділ спільної сумісної власності подружжя. Позивачка та її представник у судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд визнати за [PERSON] в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2060 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки зазначена земельна ділянка не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та за таких обставин вона не може бути предметом поділу в порядку ст. 69 Сімейного Кодексу України. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 1997 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 27 грудня 1997 року Стрілківською сільською радою Генічеського району Херсонської області, актовий запис №8 (а.с. 5). У шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 12 березня 2001 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №13) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 02 червня 2004 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №39) (а.с. 6-7). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 22 лютого 2001 року, та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за №762, відповідач [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,2060 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с. 19). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). Частино 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що спірна земельна ділянка була придбана у період шлюбу, що також підтверджено сторонами у судовому засіданні, то відповідно до ст. 60 ч.1 ст. 70 СК України вона являється об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представника проти позову на тій підставі, що фактично 22 лютого 2001 року було укладено не договір купівлі-продажу земельної ділянки, а договір дарування, оскільки відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа: [PERSON], про визнання договору удавним, - відмовлено у повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності. Також, при винесенні вказаного рішення Апеляційний суд Дніпропетровської області не вдавався в оцінку наданих сторонами доказів. Таким чином, станом на день винесення судового рішення, договір купівлі-продажу, укладений 22 лютого 2001 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №762, - є дійсним. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи той факт, що відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість уточненого позову та необхідність його задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачкою при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved