Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка 14.12.2016 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує наступним. З 28.05.2015 року по 27.1.2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син після розірвання шлюбу з відповідачем залишився проживати разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Також згідно заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1\\4 частин його заробітку (доходів) до досягнення ним повноліття. Вона самостійно піклується про стан його здоров'я його фізичний, духовний та моральний розвиток. Син потребує оздоровлення, оскільки постійно хворіє, має слабкий імунітет. На теперішній час вона має можливість разом із сім'єю виїжджати за кордон, зараз до Польщі, в майбутньому у інші країни світу та оздоровлювати дитину. Однак відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України для оздоровлення та відпочинку. Вважає, що виїзд дитини за кордон також сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності та вивченню язиків. На підставі викладеного просить надати дозвіл малолітньому [PERSON], [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України у будь-яку країну світу разом з нею, в її супроводі на оздоровчий відпочинок до досягнення [PERSON]шістнадцяти років без дозволу (згоди) батька [PERSON]; надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон [PERSON]без згоди батька [PERSON]до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, а саме до 2022 року. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Від головного спеціаліста служби у справах дітей Нікопольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог та заочного розгляду справи не заперечує. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28.05.2015 року по 27.01.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5-9). Малолітній Данило після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також згідно заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1\\4 частин його заробітку (доходів) до досягнення ним повноліття. (а.с. 6-8). Відповідач участі у вихованні та догляді сина не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Позивач самостійно піклується про дитину, про стан її здоров'я, іі фізичний, духовний та моральний розвиток. Малолітній Данило потребує оздоровлення, оскільки постійно хворіє, має слабкий імунітет. Позивач має намір разом з сім'єю тимчасово виїжджати за кордон, у різні країни світу та оздоровлювати дитину. Відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України для оздоровлення та відпочинку. Позивач вважає, що виїзд дитини за кордон також сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності та вивченню язиків. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: -якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; -якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: -свідоцтва про смерть другого з батьків; -рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; -рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; -рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; -рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; -довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Суд вважає, що в даному випадку виїзд дитини з матір'ю за межі України не суперечить їх інтересам і не порушує прав відповідача як батька дитини. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved