Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 18.09.2004 року. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось, оскільки відповідач протягом останніх двох років вчиняє безпричинні сварки, під час яких ображає її в присутності дітей, чим принижує її честь і гідність та впливає на її авторитет в сімї. Під час сварок, відповідач будучи в нетверезому стані, займався рукоприкладством, допускав фізичні образи стосовно неї. Крім того, він за вказаний період часу неодноразово по декілька днів не ночував вдома, а з жовтня 2014 року по травень 2015 року проживав у своїх батьків. [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, у звязку з чим рішенням Шепетівського міськрайсуду з нього стягнуто аліменти на утримання дітей. Разом з тим, своїми діями він створює неможливі умови для нормального розвитку дітей та подальшого спільного проживання. На її неодноразові прохання припинити таку негідну поведінку, не реагує. Вважає, що примирення між ними неможливе, а тому, просить суд шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Крім того, суду пояснила, що за строк, наданий судом, примирення між ними не відбулось, відповідач не вживав до того ніяких заходів. Просила строк на примирення більше не надавати, а шлюб укладений між ними розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення судової повістки. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON] та [PERSON] одружились 18 вересня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 238. Прізвище після одруження чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО №254769, виданим 18 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськуправління юстиції Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії 1-БВ № 038923 від 05.12.2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії 1-БВ № 217668 від 21.01.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт окремого проживання позивача та відповідача та відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, протягом наданого судом терміну для примирення тривалістю один місяць, сторони примирення не досягли. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. \~\~ Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved