Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом, де просять визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,4880 гектарів, яка розташована на території Куколівської сільської ради, та належала [PERSON], який помер [INFO], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.09.2001 року, спадщину якого [PERSON] прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, в порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] [PERSON]. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки (присадибна), площею 0,4880 гектарів, що розташована на території Куколівської сільської ради, яка належала померлому [INFO] її чоловіку - [PERSON], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.09.2001 року. Після смерті їх батька мати спадщину прийняла, але не оформила. Відповідно до ст., ст. 1258, 1261 ЦК України вони є спадкоємцями за заповітом та за законом. 15.10.2010 року їх матір'ю було складено заповіт, що посвідчений секретарем Куколівської сільської ради, згідно якого мати заповідала кожному по земельній ділянці (паї), житловий будинок в рівних частинах кожному, а за присадибну ділянку для обслуговування даного будинку мова у заповіті не йшла. У шестимісячний строк після смерті матері вони звернулись з заявами про прийняття спадщини та одержали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] Олександрійського р-ну Кіровоградської області, кожному по 1/2 частині, але не оформили права на спадщину на присадибну ділянку для обслуговування даного будинку. Нотаріусом 2-ої державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану присадибну земельну ділянку, так як після смерті батька, їх матір - [PERSON] не переоформила дану присадибну земельну ділянку, яку вона прийняла у спадок, у встановленого законом порядку, оскільки на той час був відсутній оригінал державного акту на землю. Зараз їм відмовлено в оформленні спадщини, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю, що підтверджується постановою нотаріуса від 29.03.2014 року. Позивачі позов підтримали, пояснивши, що їх батьки проживали в [ADDRESS]. Батько за життя отримав державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,4880 га, яка призначена для обслуговування вищевказаного жилого будинку. Батько помер [INFO], після його смерті спадщину прийняла матір, яка проживала з ним та яка в подальшому склала заповіт на них. Після її смерті вони подали заяви нотаріусу на прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину, але у зв'язку з втратою державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.09.2001 року, їм відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на дану присадибну земельну ділянку. Голова Куколівської сільської ради не має заперечень щодо задоволення позову, пояснивши, що дійсно на даний час присадибна земельна ділянка зареєстрована за батьком позивачів, який помер, а власниками будинку після смерті матері є позивачі. Представник третьої особи без самостійних вимог подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечують (а.с.99). Суд ухвалив, розглянути справу у відсутність не явившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про смерть, [INFO] померла [PERSON], актовий запис про смерть № 10, зареєстрований Куколівською сільською радою Олександрійського р-ну Кіровоградської області (а.с. 4). З матеріалів спадкової справи вбачається, що після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Олександрійського р-ну Кіровоградської області, що розташований на земельній ділянці площею 0,4880 га. Згідно копії заповіту від 15 жовтня 2010 року, [PERSON], все своє майно заповіла своїм дітям: [PERSON] та [PERSON], які є позивачами по справі, крім присадибної земельної ділянки, що належала її чоловіку [PERSON], який помер [INFO], відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.09.2001 року. (а.с. 44 , 12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2004 року державний нотаріус Другої Олександрійської державної нотаріальної контори, посвідчив, що на підставі статті 1261 ЦК України, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] є дружина - [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] Олександрійського р-ну Кіровоградської області. Дане свідоцтво про право на спадщину вона зареєструвала в Олександрійському МБТІ 22.11.2004 року (а.с.54). Таким чином, [PERSON], прийняла спадщину, після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав лише на вищевказану присадибну земельну ділянку, яка належала її чоловіку [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до п.7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України в редакції 2001 року, який набув чинності з 1 січня 2002 року громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. В силу ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічну норму містить ч.2 ст.120 ЗК України 2001 року. Пунктом 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що згідно статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Заяву до Олександрійської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO], в порядку і у строк, встановлені статтями 1269, 1270 ЦК України, подали її сини : 16 листопада 2013 року - [PERSON] та 15 лютого 2014 року - [PERSON] (а.с. 37, 41). Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1262 ЦК України дружина та діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги. Їх частки у спадщині є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). 29.03.2014 року [PERSON] та [PERSON], кожен, отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого вони спадкують по ? частці спадкового майна кожен. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] Олександрійського р-ну Кіровоградської області (а.с.67, 68). 29 березня 2014 року державний нотаріус Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право спадщину на земельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS], площею 0,4880 га, яка належить [PERSON], померлому [INFO], спадщину якого прийняла його дружина - [PERSON], померла [INFO], у зв'язку з відсутністю у позивачів правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку (а.с.19). Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки матір позивачів [PERSON], яка померла [INFO], набула право на спадкове майна, а саме на вищевказану присадибну земельну ділянку, яка залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], але не оформила його належним чином, то позивачі мають право успадкувати це майно як спадкоємці першої черги після смерті матері та на підставі ст.1261 ЦК України, їх частки у спадщині є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України). Родинність відносин між померлою та спадкоємцями підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с. 10 - 11). Право спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну ділянку підтверджується - свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2004 року, видане державним нотаріусом Другої Олександрійської державної нотаріальної контори, де зазначено, що спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] є дружина - [PERSON] та спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] Олександрійського р-ну Кіровоградської області та це право не припинилося внаслідок її смерті. З урахуванням того, що нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, а у позивачів іншого способу, ніж довести в судовому порядку своє право, не існує, суд дійшов висновку, що інтереси позивачів мають бути захищені шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, тобто на вищевказану земельну ділянку.

Outcome: approved