Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, в якій зазначили що є власниками житлового приміщення, в якому зареєстрований відповідач, але не проживає у ньому більше ніж п`ять років. Факт реєстрації місця проживання відповідача у згаданому житловому приміщенні обмежує позивачів у здійсненні права користування та права розпоряджання цим майном. У зв`язку з наведеним, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням. У судове засідання сторони або їхні представники не з`явились. Представник позивачів подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності та зазначив про відсутність заперечень стосовно ухвалення заочного рішення (а.с. 58). Належним чином сповіщений (а.с. 30-31, 52-53 повідомлення повернулися без вручення), про час і місце розгляду справи відповідач у судове засідання також не з`явився, причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі є власниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-14, 42-43), в якому зареєстрований [PERSON] (а.с. 18). 18 листопада 2019 року комісія у складі начальника відділу соціального захисту Барановської І. В., діловода Цьомох Н. І. , депутата сільської ради Шульського О. М. в присутності сусідів було здійснено обстеження місця реєстрації відповідача, за наслідками якого його речей не виявлено; зі слів сусідів останній більше ніж п`ять років в будинку не проживає (а.с. 15). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Можливість встановлення права користування чужим майном (сервітут) щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, передбачена також ч. 1 ст. 401 ЦК України. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку (ч.ч. 1, 2 ст. 403 ЦК України). Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що непроживання відповідача, який не пов`язаний спільним побутом з позивачами, у належному останнім житловому приміщенні понад п`ять років має істотне значення, оскільки здійснює перешкоди позивачам у здійсненні ними права користування та розпоряджання майном, у зв`язку з чим вважає за потрібне, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved