Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду 19 березня 2018 р. з позовом до [PERSON], третя особа - Територіальна громада в особі Харківської міської ради про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що відповідач [PERSON] залишила місце реєстрації у липні 2007 року, повідомивши, що має намір одружитися з чоловіком з РФ і у подальшому жити за межами України, пообіцяла знятися з реєстраційного обліку, однак цього не здійснила. Як стверджують позивачі, вони нещодавно дізналися, що відповідач продовжує постійно мешкати в Росії, у 2015 році народила там дитину. За минули роки відповідач до місця реєстрації не поверталася, в квартирі без поважних причин не проживала, ніяких перешкод їй у користуванні жилим приміщенням не чинилось. Позивачі посилаються на те, що оскільки відповідач тривалий час за місцем реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, коштів по сплаті за квартиру і комунальні послуги не надає, її особистих речей в квартирі немає, [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. Оголошення про виклик відповідача в судове засідання розміщено на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Представник 3 особи-Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких проти позову заперечував, стверджуючи, що звертаючись до суду позивачі не надали належних, допустимих та достатніх письмових доказів на підтвердження своїх вимог, відсутній акт, складений балансоутримувачем будинку, не додана інформація щодо звернень [PERSON] до закладів охорони здоров'я за час відсутності, поштового відділення, правоохоронних, реєстраційний органів. Крім того, позивачами не надані довідки із закладів соціального захисту населення щодо визнання відповідача непрацездатною , знаходження її на обліку в установі соціальної допомоги , перебування у місцях позбавлення волі ( а.с. 37-41). За клопотанням позивачів, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.09.2018 р. витребувані докази з Новобаварського районного управління праці та соціального захисту населення, КЗОЗ «Міська лікарня № 3», Головного управління Національної поліції в Харківській області ( а.с.58,62). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Спірною є однокімнатна ізольована [ADDRESS] жилою пл. 17,9 кв.м. одноповерхового будинку [ADDRESS], що належить Територіальній громаді м.Харкова. Договір найму жилого приміщення укладений 06.12.1961 р. з [PERSON] ( а.с. 15-18). Довідкою дільниці № 43 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» підтверлжено, що в квартирі зареєстровані наймач [PERSON], її дочка [PERSON], онука [PERSON], [INFO] ( а.с. 12). Як зазначено позивачами в позовній заяві і підтримано представником позивача [PERSON] в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] залишила місце реєстрації у липні 2007 року, повідомивши родину, що має намір одружитися з чоловіком з РФ і переїхати до нього. З того часу до місця реєстрації [PERSON] не поверталася, постійно проживає та зареєстрована у м.Москві, має сім'ю, малолітню дитину. Факт тривалого непроживання [PERSON] за місцем реєстрації у спірній квартирі підтверджується Акт від 05.03.2018 року, складеним за участю сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 20-23). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що знають родину позивачів тривалий час, у тому числі [PERSON], яка більше десяти років тому добровільно залишила місце реєстрації, зареєструвала шлюб та в подальшому з чоловіком переїхала до Росії і з того часу не приїздить, матір і бабусю не відвідує, матеріально не допомагає сплачувати комунальні послуги. З довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради № 02-26/9200 від 25.09.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] на обліку в Управлінні, як одержувач державних соціальних допомог , не перебуває. За відомостями Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 3» Харківської міської ради № 206 від 24.09.2018 р. [PERSON] , [INFO], за медичною допомогою з липня 2007 року не зверталася, медична документація в реєстратурі відсутня. Згідно довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській області, за даними обліків Департаменту інформатизації МВС України відомостей щодо перебування [PERSON] в місцях обмеження або позбавлення волі не виявлено. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] від 05.07.2016 р. про реєстрацію за місцем перебування, [PERSON] зареєстрована в [INFO] за адресою [ADDRESS] на термін з 05.07.2016 року по 04.07.2021 року, має паспорт громадянина РФ серії [NUMBER], виданий 31.07.2015 року відділом УФМС Росії по м. Москва по району Південне Бутово . Суд відхиляє доводи 3 особи про відсутність у позивачів доказів на підтвердження факту непроживання відповідача без поважних причин за місцем реєстрації, оскільки інформація, на яку посилається представник в своїх письмових поясненнях, як на відсутню , витребувана судом за клопотанням позивачів в порядку ст. 84 ЦПК України і долучена до матеріалів справи. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У частині четвертій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом. За приписами статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] з липня 2007 р. в спірній квартирі не проживає без поважних причин , житловою площею не цікавиться, витрат по оплаті комунальних послуг, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих в квартирі, не несе, ніяких дій по збереження за собою житлового приміщення на більш тривалий строк, ніж передбачено законом, не здійснювала , перешкод в користуванні квартирою у неї не було. Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved