Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] кошти витрачені на будівельні матеріали, вартість проведених будівельних робіт, а також газифікації житлового будинку, пуско - налагоджувальних робіт і виготовлення технічної документації в тому числі: отримання витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в сумі 26870 гривень 56 копійок та судові витрати. Відповідач [PERSON] визнав позов частково. Позивач [PERSON] пояснив, що в 2011 році вони хотіли придбати будинок в селі Ленківці. Відповідач їм запропонував свій будинок. Так як будинок був не придатний для проживання, то відповідач дав їм згоду проводити будівельно - ремонтні роботи в будинку, дозволив його газифікувати та дозволив викопати криницю. Він дав згоду їм з дружиною проживати в будинку, а вони за це здійснювали його догляд. Договір довічного утримання вони не могли укласти, так як не було оформлено право власності на земельну ділянку під будинком. Тому відповідач склав на них заповіт. Вони здійснювали ремонт, газифікацію будинку за згодою відповідача, але в подальшому між ними склалися неприязні стосунки і їх виселено з будинку за рішенням суду. Всього на будівельні матеріали та роботи вони витратили 26870,56 грн. Він є інвалідом ІІ групи, тому ця сума для нього істотна. Позивачка [PERSON] пояснила, що повністю підтримує позов та підтримує пояснення позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] пояснив суду, що він є власником житлового будинку та господарських будівель та споруд, які розташовані в [ADDRESS]. Він є інвалідом ІІ групи. В 2011 році він дозволив позивачам здійснювати за ним догляд, а він їм за це дозволив проживати в його житловому будинку. Він також дав усну згоду позивачам на проведення ремонту його будинку і не заперечував проти ремонтних робіт. Він готовий їм компенсувати частково затрати на ремонтні роботи. Але міжкімнатні двері та вікно вони можуть забрати, можуть забрати ленолеум. Тому він згідний їм компенсувати витрати на газифікацію будинку, крім вартості газового котла та батарей, компенсувати вартість бетонної підлоги, та витрати на копання криниці. Він не згідний компенсувати витрати на будівництво прибудови. Позивачі дійсно вкладали кошти в ремонт, але вони це робили для себе, тобто для їх нормального проживання. Він не згідний з витратами на оплату робіт [PERSON] в сумі 2500 гривень, [PERSON] в сумі 2700 гривень, [PERSON] в сумі 4000 гривень, так як ціну за роботу, виконану даними особами позивачі з ними не погоджували. З показів свідка [PERSON] вбачається, що він проводив ремонтні роботи в будинку відповідача на прохання позивачів, а саме він бетонував підлогу. За дану роботу позивачі йому заплатили 2700 гривень. Судом досліджено такі інші докази: копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2006 року №10569345, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2013 року № 10576738, претензія на ім.'я [PERSON], копія рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29.08.2014 року по справі № 717/1367/14-ц, копія свідоцтва про шлюб серії І- МИ № 076160, копія довіреності [PERSON] на ім'я [PERSON] від 21.06.2013 року, копія квитанції про оплату послуг пуску від 10.11.2011 року, копія квитанції про оплату послуг газифікації від 27.07.2011 року, копія розписки [PERSON], копія трудового договору між [PERSON] та [PERSON], копія трудового договору між [PERSON] та [PERSON], копія накладної № 5 від 19.06.2011 року на суму 3089 грн., копія накладної № 10 від 20.09.2011 року на суму 2745 грн., копія накладної від 14.10.2011 року на суму 2732 грн., копія товарного чеку від 10.08.2012 року на суму 1559 грн., копії квитанцій від 28.06.2011 року № 57 на суму 458 грн. та № 758 на суму 450 грон., копія квитанції від 09.08.2013 року на суму 470 грн., копія квитанції від25.06.2013 року на суму 120 грн. Судом встановлено, що згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2006 року №10569345 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2013 року № 10576738 відповідач [PERSON] є власником житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Право власності відповідача на даний житловий будинок та споруди зареєстровано 09.09.2011 року. Таким чином, з 09.09.2011 року відповідач [PERSON] є власником житлового будинку та споруд в [ADDRESS]. В даному будинку з 2011 року проживали позивачі [PERSON] та [PERSON], які не були та не є членами сім'ї позивача. Протягом строку проживання в даному будинку позивачі [PERSON] та [PERSON], за згодою відповідача [PERSON] здійснили поліпшення даного будинку, здійснивши поточний ремонт будинку. Для здійснення ремонту вказаного вище будинку позивачі придбали будівельні матеріали на суму 11033 гривні, дана обставина стверджується відповідними товарними чеками та накладними, наявними в матеріалах справи, а також дану обставину в судовому засіданні визнав відповідач [PERSON] Крім того, відповідач [PERSON] визнав ту обставину, що позивачі витратили на послуги по газифікації будинку 2547,56 грн., на оформлення земельної ділянки під будинком 590 гривень, а також на оплату вартості виконаних будівельних робіт громадянином [PERSON] в сумі 1500 гривень та [PERSON] в сумі 2000 гривень. Таким чином, позивачі витратили на поліпшення житлового будинку позивача за його згодою 17670,56 грн. Отже, між сторонами склалися правовідносини з приводу права власності на житло та права користування житлом. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що між позивачами та відповідачем існувала домовленість про користування належним відповідачу житловим будинком, проте договір найму сторони не укладали. Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що до правовідносин, які склалися між сторонами слід застосувати аналогію закону та слід застосувати ст. 778 ЦК України, якою передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON], мають право на відшкодування вартості необхідних витрат на ремонт будинку відповідача [PERSON], зроблених за згодою відповідача в сумі 17670,56 грн. В порушення ст.60 ЦПК України позивачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що вони здійснили оплату ремонтних робіт громадянам [PERSON] в сумі 2500 гривень, [PERSON] в сумі 2700 гривень, [PERSON] в сумі 4000 гривень за згодою відповідача [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував дачу ним згоди на витрати на оплату робіт [PERSON] в сумі 2500 гривень, [PERSON] в сумі 2700 гривень, [PERSON] в сумі 4000 гривень, а позивачі не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували об'єм робіт, виконаних [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та обґрунтування вартості виконаних ними робіт. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] 17670,56 грн. в рахунок відшкодування вартості необхідних витрат на поліпшення будинку відповідача [PERSON] Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29.08.2014 року по справі № 717/1367/14-ц встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Тому суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. Викладене узгоджується з п. 35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якою передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст. 778 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial