Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому зазначають, що відповідач добровільно покинув місце проживання у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], не приймає участь в її утриманні, оплаті житлово-комунальних послуг, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зобовязати Обухівський районний відділ УДМС зняти [PERSON] із реєстрації у цій квартирі. В судове засідання позивачі не зявились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Позивачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності, договором дарування, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, судовими рішеннями. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі в якості членів сімї власника, що підтверджується судовими рішеннями, іншими матеріалами справи.Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується судовим рішенням. Відповідач у спірній квартирі не проживає з 30 грудня 2010 року, що підтверджується актом. Позивачам відмовлено у знятті з реєстрації відповідача у спірному житловому приміщенні у позасудовому порядку, що підтверджується листом Обухівського РВ УДМС України в Київській області. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.ч.2,5 ст. 319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрований у спірному житловому приміщенні, але його реєстрація породжує наслідки у виді додаткових витрат на утримання житла без згоди власника, це обмежує позивачів у здійсненні належного їм права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації однієї із складових права власності права розпорядження, а неможливість оформлення державної допомоги та додаткові витрати власника через відмову відповідача знятися із реєстраційного обліку у позасудовому порядку порушує права власника на належне користування майном. Суд вважає можливим захистити право власності позивачів шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а обраний позивачами спосіб захисту їх інтересів грунтується на законі. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власників доведений належними і допустимими доказами, а відповідачі всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не подали заперечень на позов та їх не довели. Таким чином, позовні вимоги грунтуються на законі та зібраних у справі доказах, судом встановлено достатність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням шляхом позбавлення такого права у судовому порядку, тому позов слід задовольнити повністю. Судові витрати слід стягнути з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved