Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 06.11.2013 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття. У травні 2015р. їх неповнолітній син [PERSON] захворів тяжкою формою цукрового діабету І типу, що підтверджується відповідними медичними документами. На підставі зазначеного просить змінити розмір стягуваних аліментів з 1/4 до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, або визначити розмір додаткових витрат на придбання медичних препаратів в сумі 1000 гривень, щомісячно. Позивачка до судового засідання не з'явилась, уповноважила, на підставі нотаріально посвідченої довіреності, бути її представником в суді, з усіма правами передбаченими ст.27, 31 ЦПК Ук Представник позивачки [PERSON], позовні вимоги підтримала, пояснила, що у звязку з погіршенням стану здоровя дитини, а також тим фактом, що дитина почала навчання у школі, виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Просила позов задовольнити. В ході розгляду справи надала суду заяву про уточненні позовних вимог, в яких просила змінити розмір стягуваних аліментів з 1/4 до 1/3 частини, з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Не заперечувала, що відповідач несе додаткові витрати на утримання сина. В останнє судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що син дійсно захворів цукровим діабетом, але діють програми, які повністю забезпечують лікування таких захворювань, як на території України, так і на території м. Сімферополя, де вперше син проходив лікування. Витрати на транспортування дитини з м. Сімферополя до України були сплачені його батьками. Лікарі не призначали сину додаткового лікування, а всі медикаменти надає держава згідно державної програми підтримки. Крім того, зазначив, що купує для дитини необхідний одяг та взуття. На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити. В останнє судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 237557, виданого 3 грудня 2008 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 9643, [PERSON] народився 25 листопада 2008 року, в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.11.2013р. з [PERSON] стягнені аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно медичного висновку № 2/247 від 25.06.2015р. [PERSON], [INFO], має захворювання цукровий діабет тяжка форма І типу, виявлений вперше. Відповідно до витягу № 1237 від 10.06.2015р. з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ендокринному відділенні ГБУЗ РК «Сімферопольська міська дитяча клінічна лікарня» у період з 30.05.2015р. по 10.06.2015 року, з цукровий діабет тяжка форма І типу, виявлений вперше. Згідно довідки від 28.10.2015р., виданої Центральною районною лікарнею Володарського району [PERSON], згідно державної програми «Цукровий діабет» дитина знаходиться під наглядом у Володарській ЦМЛ з червня 2015р. з діагнозом цукровий діабет І типу, повністю за рахунок держбюджету забезпечений інсуліном, глюнаметром та тест полосками на 2015-2016р.р. Таким чином, судом встановлено що, стан здоровя дитини позивачки з 30 травня 2015 року дійсно погіршився, лікування дитини здійснюється повністю за рахунок державного бюджету України. Проте, згідно зі ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Позивачка ж звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на неповнолітнього сина, посилаючись на погіршення стану здоровя дитини, що не може бути підставою для збільшення розміру аліментів в розумінні ст.192 Сімейного Кодексу України. Разом з тим, частина 1 ст. 185 Сімейного кодексу України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, зокрема страждає на тяжку хворобу. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і не може бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника. Вимоги ж, про визначення додаткових витрат, що викликані хворобою сина, позивачкою в уточненій позовній заяві, не заявлені. Згідно з ч.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог. З наведених обставин суд не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів та в задоволенні позову відмовляє. У звязку з тим, що при відкритті провадження за клопотанням позивачки сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення по справі, а в задоволенні її вимог суд відмовляє, то з позивачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved