Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступне. З 02 грудня 2013 року позивачка працювала в ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» на посаді інженера з охорони праці. 12 березня 2014 року наказом №6-П позивачка була звільнена за п. 1 ст. 36 КЗпП України. При розрахунку їй не було виплачено заробітну плату у загальній сумі 7 030,15 гривень, що підтверджується довідкою №19 від 18 березня 2014 року, наданою відповідачем. До теперішнього часу розрахунок не проведений. Позивачка просила стягнути з ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 7 030,15 гривень, моральну шкоду у сумі 5 000,00 гривень, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати з період з моменту звільнення по дату винесення рішення суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги необхідно частково задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. З 02 грудня 2013 року позивачка працювала в ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» на посаді інженера з охорони праці, що підтверджується відповідним записом в її трудовій книжці (а.с. 7). 12 березня 2014 року наказом №6-П вона була звільнена за п. 1 ст. 36 КЗпП України, запис в трудовій книжці №41 від 12.03.2013 року (а.с. 7). Згідно з вимогами ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строк, зазначений у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, відповідач не провів необхідного розрахунку із позивачкою в день її звільнення. Згідно з довідкою про заборгованість по заробітній платі, виданій ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ», заборгованість відповідача перед позивачкою становить 7 030,15 гривень (а.с. 22). Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у розмірі 7 030,15 гривень. Крім того, статтею 117 КЗпП визначено, що в разу невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньомісячна заробітна плата звільненого робітника визначається у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) [PERSON], середньоденна заробітна плата позивачки становить 88,69 гривень (а.с. 21). Кількість днів затримки виплати заробітної плати становить 64 дні (з 13 березня 2014 року по 17 червня 2014 року). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить: 88,69 гривень х 64 дні = 5 682,56 гривень. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та стягнути з відповідача на користь позивачки 5 682,56 гривень. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення відшкодування моральної шкоди, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У той же час, відповідно до ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Однак, позивачкою не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження завдання їй моральної шкоди з боку відповідача. Таким чином, позовні вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ДАНКО-КОРПОРЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у сумі 7 030,15 гривень, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у сумі 5 682,56 гривень, а всього стягнути 12 712 (дванадцять тисяч сімсот дванадцять) гривень 71 копійку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір з вимог майнового характеру у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial