Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача, третьої особи про визнання за ними права власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, за кожною по 1/3 ідеальної частини земельної ділянки площею 0,0558 га по [ADDRESS] в м. Львові. Свої вимоги мотивують тим, що вони та відповідач будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадщину прийняли, отримавши відповідні свідоцтва про право власності на спадкове майно - кожному по 1/12 частині житлового будинку по [ADDRESS] в м. Львові та по 1/3 частині земельної ділянки закріпленої за будинком. Однак, на даний час виник спір з приводу об'єму спадкового майна - площі земельної ділянки, оскільки згідно державного акту про право власності спадкодавця, йому належало на праві власності земельна ділянка площею 0,0602 га, а той час, як фактично внаслідок проведення відповідних обмірів встановлено, що площа земельної ділянки, закріпленої для обслуговування будинку становить 0,0558 га. Оскільки площа реальної земельної ділянки відрізняється від тієї, яка реально перебуває у їх володінні, а відповідач не дає своєї згоди на погодження змін у Кадастровому плані, просять позов задоволити. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з аналогічних підстав, пояснили, що незважаючи на наявність свідоцтва про право на спадщину вони не можуть оформити технічну документацію та присвоїти кадастровий номер на спірну ділянку, оскільки відповідач не дає згоду та не з'являється для оформлення документації. Тому вважають, що лише в судовому порядку можуть захистити своє право власності. Відповідач в судовому засіданні відносно позову заперечила, вважає, що вона як спадкоємець першої черги за законом у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], є власником 1/3 частини земельної ділянки, яка належала на час смерті спадкодавцю. Позивачі також отримали правовстановлюючі документи про право на спадщину за законом, а відтак підстав для зміни об'єму спадкового майна не вбачає. Її відповідачі не допускають до будинку, постійно влаштовують конфлікти, але вона на їх власність не претендує. Просить у позові відмовити. Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, у судове засідання явку свого представника не забезпечила, причин неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд в задоволенні позовних вимог відмовляє з таких підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В порядку спадкування позивачами та відповідачем було прийнято у власність нерухоме майно, що належало на момент смерті спадкодавцю - по 1/3 частині земельної ділянки, загальною площею 0,0602 га, кадастровий номер [NUMBER], по [ADDRESS] в м. Львові, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину (а.с.15, 17, 31). Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача, вважають що внаслідок того, що зазначена площа земельної ділянки у правовстановлюючих документах є більшою від площі земельної ділянки, яка перебуває у їх реальному володінні, а відповідач не погоджується вносити зміни у кадастровий план, порушуються їхні права власників, у зв'язку із чим просять за ними визнати право власності на земельну ділянку меншої площі 0,0558 га. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст.328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. З копії державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с.11) вбачається, що на час смерті [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 602 м.кв., по [ADDRESS] в м. Львові, яка передана у власність для обслуговування частини будинку, на підставі ухвали Львівської міської ради від 15.02.1996 року №300. З долучених до справи копій свідоцтв про право на спадщину (а.с.15-18,31,32) вбачається, що сторони, як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] набули у власність у встановленому законом порядку по 1/3 земельної ділянки загальною площею 0,0602 га по [ADDRESS] в м. Львові. Таким чином позивачі є власниками земельної ділянки і їх право власності ніким, в тому числі відповідачем не оспорюється. Відсутність згоди відповідача на оформлення технічної документації та внесення змін у розмір земельної ділянки не свідчить про невизнання та оспорювання права власності на земельну ділянку позивачів. Окрім того, позивачі заявивши позовні вимоги про визнання за ними права власності на нерухоме майно, безпідставно посилаються на правову норму щодо внесення змін у свідоцтво про право на спадщину зазначену у ст. 1300 ЦК України, яка встановлює підстави внесення нотаріусом таких змін за згодою усіх спадкоємців, або за рішенням суду при відсутності згоди у випадках, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями, спадщину прийняли інші спадкоємці, що мало своїм наслідком перерозподіл спадкових часток. Зо таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, у зв'язку із чим в їх задоволенні слід відмовити, понесені позивачами судові витрати у справі у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України не стягувати.

Outcome: dismissed