Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 28 грудня 2012 року [PERSON], було придбано у власність нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (в літері А), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], корпус 1, а саме: групи приміщень, загальною площею - 107,10 кв.м., що складають 24/200 частин від нежитлових приміщень в літері А від загальної площі 862,30 кв.м., яким за даними інвентаризаційної справи присвоєно № 72. Вищезазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Наталією Юріївною.Згідно технічного паспорту на нежитловий будинок (приміщення) групи приміщень № 72, [ADDRESS], корпус 1, літера А, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 22486, реєстровий № 33283, виготовлений 05.11.2012 року, приміщення має окремий вхід-вихід та функціонує незалежно від інших приміщень. Також приміщення № 72, що знаходиться за адресою [ADDRESS], корпус 1, літера А є ізольованим від приміщень всіх інших співвласників, які мають самостійні входи (виходи), забезпечені необхідними системами інженерного обладнання (електропостачання та водопостачання), використовуються співвласниками незалежно один від одного; витрати по утриманню, експлуатації, а також безпосередньо експлуатація та обслуговування приміщення здійснюються співвласниками окремо та незалежно один від одного. Таким чином, групу самостійних нежитлових приміщень будинку слід кваліфікувати як подільну річ, зокрема, приміщення [PERSON] № 72 в літері А, площею 107,10 кв.м. може бути виділено в натурі без шкоди для інших співвласників. 17 квітня 2013 року [PERSON], було придбано у власність нерухоме майно, а саме: 2066/10000 частин від нежитлових приміщень (в літ. А), загальною площею 556,70 кв.м.: група приміщень №70 першого поверху (в літ. А), площею 115,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], корпус 1. Вищезазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д..Згідно технічного паспорту на приміщення № 70, в будинку за адресою: [ADDRESS], корпус 1, літера А, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 22486/33283, виготовлений 06.11.2013 року, приміщення має окремий вхід-вихід та функціонує незалежно від інших приміщень. Також приміщення № 70, що знаходиться за адресою [ADDRESS], корпус 1, літера А є ізольованим від приміщень всіх інших співвласників, які мають самостійні входи (виходи), забезпечені необхідними системами інженерного обладнання (електропостачання та водопостачання), використовуються співвласниками незалежно один від одного; витрати по утриманню, експлуатації, а також безпосередньо експлуатація та обслуговування приміщення здійснюються співвласниками окремо та незалежно один від одного. Таким чином, групу самостійних нежитлових приміщень будинку слід кваліфікувати як подільну річ, зокрема, приміщення № 70, [PERSON] в літері А, площею 115,00 кв.м. може бути виділено в натурі без шкоди для інших співвласників. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, співвласниками нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS], корпус 1, літера А, є: [PERSON], розмір частки 2473/10000, частина групи приміщень № 71 першого поверху в літері А, площею 137,7 кв.м.; [PERSON], розмір частки 1710/10000; [PERSON], розмір частки 2066/10000; Товариство з обмеженою відповідальністю «Стоік-плюс», код ЄДРПОУ: 31724698, розмір частки 3751/10000; [PERSON], нежитлові приміщення № 72 в літері А, площею 107,10 кв.м. від загальної площі 862,30 кв.м., розмір частки 24/200. У зв'язку з тим, що досягти згоди з усіма співвласниками, щодо виділення в натурі належної кожному із співвласників його частки доволі складно, позивачі вимушені звернутися до суду за вирішенням цього питання.Чинне законодавство України та роз»яснення Пленуму Верховного суду України № 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» свідчить про те, що при виділенні в натурі частки [PERSON] та частки [PERSON], право спільної часткової власності на визначені приміщення має бути припинено. За таких обставин позивачі просять суд: виділити [PERSON] у натурі майно, що перебуває у спільній частковій власності, а саме нежитлові приміщення № 72, загальною площею - 107,10 кв.м., за адресою: [ADDRESS], корпус 1, літера А, що становить 24/200 частин від нежилих приміщень площею 862,30 кв.м.; припинити право спільної часткової власності на групу приміщень № 72 за адресою: [ADDRESS], корпус 1, літера А, загальною площею - 107,10 кв.м., що складають 24/200 частини від нежитлових приміщень від загальної площі 862,30 кв.м., що належать [PERSON]; визнати за [PERSON] право приватної власності, як на окремий об'єкт права власності на групу нежитлових приміщень №72, загальною площею 107,10 кв.м. за адресою: [ADDRESS], корпус 1, літера А; виділити [PERSON] у натурі майно, що перебуває у спільній частковій власності, а саме нежитлові приміщення № 70, 2066/10000 частин від нежитлових приміщень (в літ. А), загальною площею 556,70 кв.м.: група приміщень №70 першого поверху (в літ. А), площею 115,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], корпус 1; припинити право спільної часткової власності на нежитлові приміщення № 70, 2066/10000 частин від нежитлових приміщень (в літ. А), загальною площею 556,70 кв.м.: група приміщень №70 першого поверху (в літ. А), площею 115,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], корпус 1., що належать [PERSON]; визнати за [PERSON] право приватної власності, як на окремий об'єкт права власності на нежитлові приміщення № 70, 2066/10000 частин від нежитлових приміщень (в літ. А), загальною площею 556,70 кв.м.: група приміщень №70 першого поверху (в літ. А), площею 115,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], корпус 1. В судовому засіданні позивачі, їх представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] визнали позовні вимоги в повному обсязі та покласти на них судові витрати. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоік-плюс» не заперечував щодо задоволення позову у разі відповідності заявлених вимог чинному законодавству України. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 28 грудня 2012 року [PERSON], було придбано у власність нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (в літері А), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], корпус 1, а саме: групи приміщень, загальною площею - 107,10 кв.м., що складають 24/200 частин від нежитлових приміщень в літері А від загальної площі 862,30 кв.м., яким за даними інвентаризаційної справи присвоєно № 72. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.12.2012 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Н.Ю., копія якого долучена до матеріалів справи. 17 квітня 2013 року [PERSON], було придбано у власність нерухоме майно, а саме: 2066/10000 частин від нежитлових приміщень (в літ. А), загальною площею 556,70 кв.м.: група приміщень №70 першого поверху (в літ. А), площею 115,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], корпус 1. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.04.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., копія якого долучена до матеріалів справи. Дані обставини визнано у судовому засіданні відповідачами. Також встановлено, що іншими співвласниками нежитлових приміщень, групи приміщень в буд. [ADDRESS] є відповідачі: [PERSON], розмір частки 2473/10000, частина групи приміщень № 71 першого поверху в літері А, площею 137,7 кв.м.; [PERSON], розмір частки 1710/10000; Товариство з обмеженою відповідальністю «Стоік-плюс», код ЄДРПОУ: 31724698, розмір частки 3751/10000. Зазначене також було визнано відповідачами у судовому засіданні і підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Приписами ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачі, їх представник зазначають, що не досягти згоди з усіма співвласниками, щодо виділення в натурі належної кожному із співвласників його частки, а тому звернулися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. 4 ст. 355 Цивільного кодексу України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] визнали заявлені вимоги не заперечували щодо їх задоволення. Представник ТОВ «Стоїк-плюс» також не заперечував щодо задоволення вимог позивачів, якщо вони відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч. 1 ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи ж з приписів ч. 2 ст. 183 Цивільного кодексу України, у разі неподільності речі, вимоги про виділ у натурі частки (поділ) не можуть бути задоволені. Як свідчить висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 1-28/10 від 28.10.2016 р., складений судовим експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» на замовлення позивачів, з технічної точки зору виділ в натурі нежитлового громадського приміщення № 70, загальною площею 115,0 кв.м. (частка 2066/10000) та нежитлового громадського приміщення № 72, загальною площею107,1 кв. м. (частка 24/200) по [ADDRESS] можливий. Згідно технічного паспорту на нежитловий будинок (приміщення) групи приміщень № 72, [ADDRESS], корпус 1, літера А, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 22486, реєстровий № 33283, виготовлений 05.11.2012 року, приміщення має окремий вхід-вихід та функціонує незалежно від інших приміщень. Згідно технічного паспорту на приміщення № 70, в будинку за адресою: [ADDRESS], корпус 1, літера А, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 22486/33283, виготовлений 06.11.2013 року, приміщення має окремий вхід-вихід та функціонує незалежно від інших приміщень. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», з виділом учаснику спільної власності на будинок його частки в натурі спільна власність на неї припиняється. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 року визначає, що укладення договору про виділ частки в натурі припиняє спільну часткову власність для особи (осіб), частка якої виділяється за цим договором, а укладення договору про поділ спільного майна припиняє спільну власність для усіх співвласників (пункт 6.10). Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, відтак підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивачів покласти останні на них. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved