Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначили, що з 2002 року вони разом із [PERSON], який є їх чоловіком та батьком відповідно, мешкали в будинку [ADDRESS], який на праві власності належить відповідачу по справі. Під час проживання в будинку вони мешкали однією сім'єю із відповідачем. Ними з чоловіком неодноразово здійснювались ремонти в будинку, в тому числі здійснювалась заміна опалення, був придбаний новий газовий котел, замінені пластикові вікна, сплачувалась вартість комунальних послуг. [INFO] року [PERSON] помер, після чого стосунки між нею та [PERSON] погіршились, а згодом останній змінив замки на вхідних дверях будинку та хвіртці, з огляду на що, не зважаючи на те, що в будинку знаходяться належні їм речі, вони позбавлені потрапити до будинку та проживати в ньому. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять усунути перешкоди в користуванні ними приміщенням жилого будинку [ADDRESS] та вселити їх в зазначений будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка також є законним представником неповнолітньої [PERSON], не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі і пояснила, що відповідач [PERSON] є її свекром. Після укладення шлюбу із [PERSON], 05 грудня 2002 року вони разом із чоловіком та дитиною - [PERSON] переїхали до будинку [ADDRESS], належного її свекру. В 2006 році її та [PERSON] [PERSON] зареєстрував в зазначеному будинку як членів своєї родини - невістку та онуку. Зазначила, що вони мешкали однією сім'єю із батьками чоловіка - мали спільний побут та сімейний бюджет, вели спільне господарство, обов'язки відносно один одного, з огляду на похилий вік батьків чоловіка, здійснювали догляд за ними та надавали необхідну допомогу. Будь-яких угод чи домовленостей про порядок користування жилим будинком між ними не було. [INFO] року помер її чоловік - [PERSON] Після смерті чоловіка вони з донькою продовжували деякий час мешкати в будинку свекра, але відносини між ними та останнім почали погіршуватись через вплив його доньки. Тиждень вони із дитиною були відсутні за місцем проживання у зв'язку із поїздкою в гості, а коли повернулись 02 липня 2018 року виявили, що відповідач змінив замки на хвіртці та вхідних дверях будинку, у зв'язку з чим вони до теперішнього часу позбавлені можливості потрапити до будинку та проживати в ньому. Неповнолітня позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідок [PERSON], яка є племінницею відповідача [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що мешкає неподалік від відповідача по справі - в будинку [ADDRESS]. З 2002 року [PERSON] після укладення шлюбу із [PERSON] стала мешкати в будинку батьків чоловіка за адресою: [ADDRESS]. В цьому ж будинку з народження мешкала і дитина [PERSON] - [PERSON], яка є онукою відповідача по справі. До 2018 року позивачка із чоловіком мешкали однією родиною із батьками, мали спільний побут, вели спільне господарство. Після смерті чоловіка [PERSON] ще деякий час із дитиною мешкали в будинку [ADDRESS], але з часом стосунки між нею та свекром стали погіршуватись через те, що останнього стала налаштовувати проти невістки донька [PERSON], яка до того ж висловлювала погрози на адресу [PERSON] В той час, коли [PERSON] з дитиною їздила в гості, відповідач змінив замки на хвіртці та вхідних дверях будинку, після чого позивачка вже більше не могла потрапити до його приміщення. Бачила, як [PERSON] прийшла привітати бабусю із днем народження, але дитину вигнали із будинку [ADDRESS]. В теперішній час в зазначеному будинку мешкають сторонні люди, оскільки відповідач виїхав до доньки, яка мешкає в Російській Федерації. Свідок [PERSON] пояснив, що мешкає неподалік від відповідача по справі і йому відомо про те, що [PERSON] разом із дитиною - [PERSON] та чоловіком [PERSON] з 2002 року мешкали в будинку [ADDRESS] разом із батьками останнього однією сім'єю. Після того, як [PERSON] помер, приїхала донька відповідача, яка стала погрожувати позивачці по справі та її дитині, а згодом їх речі викинули на вулицю та змінили замки. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], яка також є законним представником неповнолітньої [PERSON], допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.104-107). В зазначеному будинку з 07 жовтня 2006 року зареєстрована відповідачка - [PERSON], яка є невісткою відповідача [PERSON], що підтверджується позначкою про реєстрацію місця проживання в паспорті (а.с.6-9). В будинку [ADDRESS] з 07 жовтня 2006 року по теперішній час зареєстрована онука відповідача по справі - неповнолітня [PERSON], що підтверджується адресною карткою (а.с.14) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 555 від 20 січня 2017 року (а.с.16). Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] року є позивачка по справі - [PERSON] та [PERSON].(а.с.13). [PERSON], який є чоловіком [PERSON] та батьком неповнолітньої [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.11). Після смерті чоловіка між позивачкою по справі та свекром - [PERSON] склались конфліктні, неприязні відносини на грунті перешкод з боку останнього невістці та онучці проживати в [ADDRESS], з приводу чого [PERSON] зверталась із відповідними заявами до Служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, ЖЕК-№4, КП «Служба єдиного замовника, Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області», сектору реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання (а.с.17-18). На підтвердження того, що вони мешкали із свекром однією родиною, ремонтували та облаштовували з чоловіком будинок [ADDRESS], позивачкою надано копії товарних чеків, які досліджені судом (а.с.3-34). Відповідно до висновку від 14 січня 2019 року № 63/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням та вселити неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] за місцем реєстрації - в будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.94). Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1,4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав стверджувати про існування будь-якої угоди між сторонами по справі стосовно порядку користування відповідачами [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] жилим будинком [ADDRESS]. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частинами 2, 3 ст.64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Частиною 1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки ґрунтуються на законі - перешкоди в користуванні [PERSON] та [PERSON] будинком [ADDRESS] підлягають усуненню шляхом вселення позивачів до вказаного будинку, в якому вони зареєстровані з 07 жовтня 2006 року. На підставі ст.141 ЦПК України витрати, пов'язані зі сплатою позивачкою [PERSON] судового збору слід покласти на відповідача [PERSON] На підставі ст.47 Конституції України, ст. ст.9, 64, 150, 156 ЖК України, ч.1 ст.405 ЦК України

Outcome: approved