Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що 16 січня 2017 року померла [PERSON] після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 3,015 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території с.Лисець Дунаєвецького району Хмельницької області, на яку позивачка є спадкоємцем за заповітом, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у заповіті не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, а також не вказано документ, на підставі якого земельна ділянка належала померлій, а тому і звертається до суду. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі та без участі позивачки. Представник відповідача [PERSON] міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 16 січня 2017 року померла [PERSON], що видно із копії свідоцтва про смерть серії І-БВ №289692, після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею площею 3,015 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №785590, виданим Лисецькою сільською радою 03 січня 2004 року на підставі рішення сесії Лисецької сільської ради №19 від 21 листопада 2001 року. Також встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на вказане майно [PERSON], Спадщину прийняла належним чином, подавши заяву про прийняття спадщини нотаріусу, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №66-2017, яка була заведена після смертіПетрової М.І. Відповідно до постанови приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] від 18 липня 2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишилась після смерті [PERSON] відмовлено, оскільки у заповіті не конкретизовано відомості про спадкову земельну ділянку, а саме не зазначено її кадастровий номер, а також не вказано документ, на підставі якого земельна ділянка належить померлій. Із довідки [PERSON] міської ради №371 від 18.07.2017 року видно, що за померлою [PERSON] в с.Лисець рахується земельна ділянка розміром 3,015 га згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №785590 від 03 січня 2004 року. Також те, що померлій [PERSON] належала вказана земельна ділянка підтверджується копією рішення дев'ятнадцятої сесії Лисецької сільської ради від 21.11.2001 року та повідомленням Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.07.2017 року. Згідно із ст.16 ЦК України способом захистом свого права є визнання права. Відповідно до ст.81 ЗК України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку, як на спадкове майно після смерті [PERSON]

Outcome: approved