Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Будьоннівського районного суду м. Донецька із позовом до [PERSON] про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що між ними та відповідачем під впливом ФОП [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири та внесення завдатку № б/н від 26 грудня 2013 року. Позивачі вказують, що за умовами вищевказаного договору його сторони зобов'язувалися передати від відповідача до позивачів суму завдатку розмірі 8200 грн., яка в подальшому була збільшена до 12300 грн. за продаж квартири, яка належить позивачам, а позивачі взяли на себе зобов'язання в строк до 26 січня 2014 року продати свою квартиру відповідачу. Позивачі зазначають, що договір купівлі-продажу квартири було укладено у письмовій формі, однак не було засвідчено нотаріусом, оскільки за словами ФОП [PERSON] цей правочин взагалі не потребував нотаріального посвідчення, що і ввело сторони в оману. У подальшому позивачі передали, а відповідач отримала від них грошовий задаток за договором у сумі 12300 грн., про що відповідачем було написано розписку. Позивачі вказують, що такі дій сторін договору купівлі-продажу квартири свідчать про небажання сторін реального настання наслідків правочину. Оскільки позивачі вважають укладений між ними та відповідачем договір нікчемний, а відповідач не визнає його нікчемності, позивачі просять суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити та визнати попередній договір купівлі-продажу квартири та внесення завдатку № б/н від 26 грудня 2013 року недійсним з моменту укладання. Позивачі [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити , позовні вимоги, та підтримав їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судові засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу квартири та внесення завдатку № б/н, згідно умов якого сторони взяли на себе зобов'язання у строк до 26 січня 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою:м. Донецьк, [ADDRESS], на умовах визначених попереднім договором. Крім того, покупець [PERSON] передала продавцям [PERSON] та [PERSON], а продавці отримали грошові кошти у сумі 8200 гривень, що еквівалентно 1000 доларів США, як завдаток в рахунок забезпечення прав та обов'язків за договором купівлі-продажу вищезазначеної квартири (а.с. 4,5). З матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 29 січня 2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] та [PERSON] було отримано грошову суму у розмірі 12300 гривень, що еквівалентно 1500 доларів США, в рахунок повернення завдатку за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 26 грудня 2013 року № б/н. Також, у розписці зазначено, що [PERSON] претензій до [PERSON] та [PERSON] не має, оскільки вони повернули завдаток (а.с. 6,7). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно із абз. 4 ч.1 ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що попередній договір купівлі-продажу квартири та внесення завдатку № б/н від 26 грудня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема ст. 657 ЦПК України, оскільки не був посвідчений нотаріально, відтак має наслідки, передбачені для договорів, укладених з порушенням обов'язкової передбаченої форми. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Ураховуючи вищенаведене, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визнати попередній договір купівлі-продажу квартири недійсним з моменту укладання. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачами судові витрати у розмірі 243, 60 грн., які підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 05 лютого 2014 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 1).

Outcome: approved