Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять звільнити з-під арешту майно належне позивачам на праві приватної власності, а саме, зняти арешт (реєстраційний номер обтяження № 6353408 від 29.12.2007 p., внесений на підставі повідомлення ВДВС Київського району № 4164 від 17.03.2004) з нерухомого майна - житлової квартири за адресою: [ADDRESS], зареєстрованої на праві власності за позивачами, а також зняти арешт (внесений на підставі постанови районного відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Харкова № 23737/18 від 17.03.2004 р.) з рухомого майна - автомобіля: ВАЗ-21043, 1995 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я позивача [PERSON] В обґрунтування позову посилаються на те, що позивачі є подружжям та володіють на праві приватної власності квартирою №60 в будинку №315 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові та автомобілем ВАЗ-21043, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В ході розгляду цивільної справи № 2-687/04 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.11.2003 р. в інтересах [PERSON] було накладено арешт на все майно позивача [PERSON] На виконання зазначеної ухвали суду районним відділом державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Харкова (правонаступник - Київський відділ державної виконавчої служби Харківського Міського управління юстиції) було винесено постанову №23737/18 від 17.03.2004 р. про накладення арешту на все майно [PERSON], зокрема на частину квартири за адресою: [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 21043, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (суддя Глібко О.В.) від 14.07.2004 р. по цивільній справі № 2-687/04 було затверджено мирову угоду та скасовано ухвалу від 12.11.2003 р. про забезпечення позову, яка стала підставою для накладення арешту на майно позивачів. Збереження арешту на сьогоднішній день є безпідставним та таким, що порушує конституційне право позивачів на власність. Проте, в листі Київського ВДВС Харківського МУЮ №29373 від 09.11.2015 р. зазначається, що перевіркою книг вхідної кореспонденції, книг обліку виконавчих документів переданих на виконання державним виконавцям відділу, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та алфавітних покажчиків до виконавчих документів встановлено, що виконавчі документи про стягнення з позивача [PERSON] на виконанні не перебувають. 25.11.2015 р. [PERSON] звернувся до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ХМУЮ з заявою про проведення державної реєстрації припинення обтяження - арешту квартири. За результатом розгляду даної заяви державним реєстратором було прийнято Рішення про відмову №26468469 від 25.11.2015 р. У звязку з цим, [PERSON] звернувся до Київського ВДВС Харківського МУЮ з клопотанням про зняття арешту майна від 29.12.2015 р. За результатом розгляду даного клопотання, Київським ВДВС Харківського МУЮ було направлено листа № 254 від 11.01.2016 р. про відмову в його задоволенні. В зазначеному листі вказується я, що Київський ВДВС Харківського МУЮ не має відомостей щодо накладення арешту на майно позивачів, у звязку з чим, в позасудовому порядку вирішити питання про зняття арешту неможливо. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №48262270 від 24.11.2015 р. вбачається, що на сьогоднішній день арешт з квартири позивачів не знято. З листа Територіального сервісного центру № 6341 (№ 27/20-532 від 21.12.2015 р.) вбачається, що з належного позивачам автомобіля арешт також знято не було. Тому позивачі звертаються до суду з вимогою, що ґрунтується на праві власності на арештоване майно та вважають, що зазначені в позові вимоги розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, а відповідачами в цих справах суд притягує особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити в її відсутність. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував, посилаючись на те, що він своїми діями прав позивачів не порушував. Крім того, зазначає, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.07.2004 р. арешт з майна, що належить позивачам знято, тому другий раз приймати рішення з того ж самого питання судом не потребується. Вважає, що в разі, коли права позивачів порушуються діями Київського ВДВС Харківського МУЮ, який відмовляється скасувати реєстрацію арешту, накладеного державним виконавцем на майно позивачів, вони не позбавлені права оскаржити дії державного виконавця в порядку, встановленому ст.383 ЦПК України та Розділом VІІ ЦПК України. Якщо права позивачі порушуються відділом державної реєстрації речових прав, які відмовляються провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна, позивачі не позбавлені права звернутись по відповідного реєстратора з позовом в порядку адміністративного судочинства. Враховуючи викладене, в задоволенні позову просить відмовити. Представник Київського ВДВС Харківського МУЮ в судове засідання не зявився, повідомлені належним чином про місце і час судового розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили, заяв про відкладення чи неявки до суду з поважної причини не подавали, тому суд розглядає справу у відсутність третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В 2003 -2004 р.р. в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] по стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення окштів та відшкодування моральної шкоди. 12.11.2003 р. Орджонікідзевським районним судом м. Харкова винесено ухвалу про накладення арешту на все майно [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] в межах суми позовних вимог 9609 грн. 87 коп. На виконання цієї ухвали суду ВДВС Київського району винесено постанову №23737/18 від 17.03.2004 р., якою накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження №6353408 від 29.12.2007 p., внесений на підставі повідомлення ВДВС Київського району №4164 від 17.03.2004 р.), а також накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21043, 1995 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я позивача [PERSON] (внесений на підставі постанови районного відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Харкова № 23737/18 від 17.03.2004 р.). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.07.2004 р. затверджено мирову угоду, укладену [PERSON] та [PERSON], провадження по справі закрито та скасовано ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.11.2003 р. про накладення арешту на все майно [PERSON] Таким чином, ухвалою суду від 14.07.2004 р. звільнено з-під арешту належне позивачам майно: квартира за адресою: [ADDRESS], зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON], на яку було накладено арешт підставі повідомлення ВДВС Київського району №4164 від 17.03.2004 р. (реєстраційний номер обтяження №6353408 від 29.12.2007 p.) та автомобіль ВАЗ-21043, 1995 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], на який було накладено арешт на підставі постанови районного відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Харкова №23737/18 від 17.03.2004 р. Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.07.2004 р. набрала законної сили. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, що встановлено ч.1 ст.14 ЦПК України. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що встановлено ч.1 ст.321 ЦК України. У відповідності до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.07.2004 р., яка набрала законної сили, скасована ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.11.2003 р. про накладення арешту на все майно [PERSON] та таким чином, звільнено з-під арешту належне позивачам майно, відсутні підстави додатково ухвалювати рішення про звільнення з-під арешту належного позивачам того ж самого майна, а саме квартири [ADDRESS] та автомобіля ВАЗ-21043, 1995 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Судовий контроль за виконанням судових рішень встановлений Розділом VІІ ЦПК України ст.ст.383 - 389 ЦПК України, якими передбачено право особи на звернення до суду із скаргою, якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи. В разі порушення прав, свободи або інтересів особи рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, в тому числі органом державної реєстрації речових прав, така особа згідно ч.1 ст.6 КАС України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду. У відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. В порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачі не надали доказів порушення діями відповідача [PERSON] їх прав, свобод чи інтересів, оскільки право власності позивачів на квартиру [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ-21043, 1995 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] не оспорюється. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, предявлені до відповідача [PERSON], задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed