Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким просили стягнути із відповідачів матеріальну та моральну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою, яку мотивували тим, що 06 липня 2013 року поблизу м. Мішкольц (Угорщина) сталась дорожньо-транспортна подія внаслідок якої загинула [PERSON], [INFO]. Вироком Тісауйвароського районного суду (Угорщина) від 26.02.2014 року, було встановлено, що [PERSON], керуючи легковим транспортним засобом марки ОреІ Vіvаго, номерний знак [NUMBER], власником якого є його дружина - [PERSON], вчинив ДТП внаслідок якої загинула [PERSON], цим же вироком [PERSON] було визнано винним у скоєнні цієї ДТП та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з відбуттям покарання у колонії-поселенні, а також трьох років заборони керувати автотранспортними засобами, вирок набрав законної сили. [PERSON] відбував покарання в Угорщині, на даний час він умовно-достроково звільнений від відбуття покарання та проживає в Україні. Позивачі вказують, що після смерті [PERSON], вони понесли значні витрати пов'язані з перевезенням тіла з Угорщини в Україну та похованням. Смертю [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася з вини [PERSON], її чоловіку - [PERSON] завдана матеріальна (майнова) шкода: вартість ритуальних послуг, труни, перевезення тіла дружини з Угорщини в Україну становить 1004 (одна тисяча чотири) Євро, що становить 25100,00 (двадцять пять тисяч сто) гривень, згідно курсу НБУ на день подання позову; вартість перекладів документів в Генеральному консульстві України в Ніредьгазі для організації перевезення тіла в Україну, проживання в готелі м. Ніредьгаза становить 83.000 (вісімдесят три тисячі) форинтів, що становить 6889,0 (шість тисяч вісімсот вісімдесят девять) гривень, згідно курсу НБУ на ' день подання позову; вартість організації похорон та поминок становить 9500 (дев'ять тисяч п'ятсот) гривень; вартість виготовлення, перевезення та встановлення надгробного пам'ятника становить 2000 (дві тисячі) Євро, що становить 50000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень, згідно курсу НБУ на день подання. Під час поїздки [PERSON] мала при собі грошові кошти, які були втрачені під час ДТП та не повернуті позивачам, у розмірі 2000 (двох тисяч) Євро, що становить 50000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень, згідно курсу НБУ на день подання позову. Також, [PERSON] перевозила з собою одяг, придбаний для родини, який був втрачений під час ДТП, позивачам не повернутий, за нього їм не виплачена компенсація, загальною вартістю 700 (сімсот) Євро, що становить 17500,00 (сімнадцять тисяч п'ятсот) гривень, згідно курсу НБУ на день подання позову. Внаслідок винних дій [PERSON], що встановлено вироком суду, та [PERSON], чоловіку та дітям [PERSON] завдана моральна шкода. Втрата дружини, матері спричинила сильний стрес та психоемоційну травму позивачам та призвело до значного погіршення їх життєвої ситуації, що виявляється у втраті опори та допомоги в різноманітних життєвих обставинах та у втраті шансу на допомогу у майбутньому. З часу скоєння ДТП Відповідачі не спромоглися навіть принести позивачам свої співчуття, не намагалися залагодити наслідки свого злочину, жодної матеріальної компенсації або іншої допомоги вони не надали. А тому позивачі, завдану їм моральну шкоду оцінюють у 1000000 (один мільйон) гривень кожен. На підставі наведеного позивачі просять: солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] вартість ритуальних послуг, труни, перевезення тіла дружини з Угорщини в Україну у розмірі 25100,00 (двадцять п'ять тисяч сто) гривень; вартість перекладів документів в Генеральному консульстві України в Ніредьгазі для організації перевезення тіла [PERSON] в Україну, проживання в готелі м. Ніредьгаза у розмірі 6889,00 (шість тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) гривень; вартість організації похорону та поминок [PERSON] у розмірі 9500 (дев'ять тисяч п'ятсот) гривень; вартість виготовлення, перевезення та встановлення надгробного пам'ятника у розмірі 50.000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень, що разом становить 91489, 00 (дев'яносто одна тисяча чотириста вісімдесят дев'ять) гривень заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди; солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] втрачені [PERSON] внаслідок ДТП грошові кошти у розмірі 50000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень; вартість втраченого [PERSON] внаслідок ДТП одягу у розмірі 17500,00 (сімнадцять тисяч п'ятсот) гривень, що разом становить 67500,00 (шістдесят сім тисяч п'ятсот) гривень заподіяної [PERSON], [PERSON], [PERSON] матеріальної шкоди; солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 1000000 (один мільйон) гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди; солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 1000000 (один мільйон) гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди; солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 1000000 (один мільйон) гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Позивачі та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задоволити, та стягнути із відповідачів, завдану їм матеріальну та моральну шкоду. Представники відповідачки [PERSON] частково заперечили проти позову, мотивувавши тим, що у ДТП внаслідок якого загинула [PERSON], згідно вироку Тісауйвароського районного суду (Угорщина) від 26.02.2014 року був визнаний [PERSON], який є співвласником автомобіля, як другий з подружжя в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.03.2011 року зазначений як особа, що має право керувати даним транспортним засобом, тобто [PERSON] користувався ним на відповідній правовій підставі, а з боку [PERSON] як власника транспортного засобу яким було спричинено шкоду не було вчинено жодних винних дій, а якраз навпаки у вироку Тісауватського районного суду говориться про те, що перед аварією транспортний засіб знаходився в задовільному стані, тобто в тому, що сталося ДТП, технічні несправності автомобіля жодної ролі не відігравали, причиною ДТП визнано людський фактор, а саме неуважність водія транспортного засобу. Відповідно [PERSON], хоч і є співвласником автомобіля, відповідальності за скоєння ДТП, в якому загинула [PERSON] не несе. Також відповідачка вказує, що вона на даний час розлучена із [PERSON], із ним стосунків не підтримує і не знає про його місцезнаходження, та вважає, що він зобов'язаний відшкодувати потерпілим від ДТП, позивачам у справі, понесені ними матеріальні та моральні збитки. Все наведене викладене у письмових запереченнях проти позову. Відповідачка [PERSON] та її представник просили у позові щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП із [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, поважних причин його неявки судом не встановлено. Суд заслухавши сторін, повно та всебічно дослідивши письмові матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задоволити частково: стягнути із [PERSON] у користь позивачів по 10663,00 грн. матеріальної шкоди (разом 31989,00 грн.), та стягнути із [PERSON] у користь позивачів по 30000,00 грн. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовити. До такого висновку суд прийшов із слідуючих міркувань: - із Вироку Тісауйвароського районного суду (Угорщина) від 26.02.2014 р. (а.с. 12-14, 17, 18-22) вбачається,що [PERSON] 06 липня 2013 року поблизу м. Мішкольц (Угорщина), керуючи легковим транспортним засобом марки ОреІ Vіvаго, номерний знак [NUMBER], вчинив ДТП, внаслідок якої загинула [PERSON], [INFO], даним вироком [PERSON] призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з відбуттям покарання у колонії-поселенні, а також трьох років заборони керувати автотранспортними засобами, вирок набрав законної сили, отже [PERSON] несе відповідальність по відшкодуванню потерпілим матеріальних та моральних збитків, а [PERSON] відповідальності не несе, оскільки хоч і являється співвласником автомобіля, не є винною у скоєнні злочину; Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 визначено, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Суд вважає, що в позові до [PERSON] слід відмовити, так як остання будучи власником даного автомобіля надала право на керування ним своєму чоловікові [PERSON], як це вбачається із копії техпаспорта на даний автомобіль, що дає підставу суду вважати, що [PERSON] на відповідній правовій підставі володів даним автомобілем та використовував його і внаслідок його винних дій була спричинена шкода позивачам, а тому тільки він повинен нести відповідальність за спричинену шкоду, так як дії [PERSON] не знаходяться в причинному зв'язку із спричиненням шкоди позивачам. - із квитанцій про оплату ритуальних послуг, перекладу документів та витрат із організації перевезення тіла (а.с. 23-32, 48-52, 54) слідує, що позивачі в загальному затратили 31989,00 грн., отже вказані витрати підлягають відшкодування збоку відповідача [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Суд вважає, що не підлягають відшкодуванню витрати по встановленню пам'ятника, оскільки у матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував дійсну вартість надгробного пам'ятника, не підлягають відшкодуванню і затрати на поминальний обід, оскільки такі затрати не відносяться до необхідних витрат на поховання, а також не підлягають відшкодуванню речі та гроші які були біля потерпілої на час ДТП, так як позивачами не представлено жодного доказу наявності у потерпілої цих речей та грошей. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сума моральної шкоди завданої злочином в 1000000,00 грн. кожному із позивачів (разом 3000000,00 грн.) є занадто високою, а тому суд вважає, що її слід зменшити до 30000,00 грн. кожному із позивачів (разом 90000,00 грн.) У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. На підставі ст.ст. 1187, 1166, 1201 ЦК України та

Outcome: approved