Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивують тим, що 29.09.2010 між [PERSON] та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким він передав їй грошові кошти у сумі 89034,00 грн., що еквівалентно 8360,00 євро, з нарахуванням відсотків на суму позики у розмірі 11,5% річних, які оплачуються один раз в рік 29 вересня кожного року до повного повернення суми позики. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцями після його смерті являються позивачі [PERSON], який є його сином, та [PERSON], яка є дружиною спадкодавця. З моменту укладення договору позики відповідач не здійснила жодної сплати процентів, не повернула борг, чим порушила свої договірні зобов'язання. Станом на 29.09.2016 заборгованість за договором позики складає 333362,94 грн., з яких: 235752,00 грн. - предмет позики, 97610,94 грн. - проценти за користування коштами. З цих підстав просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] відшкодування в розмірі 250022,21 грн., що відповідає 3/4 частини грошового зобов'язання, та на користь [PERSON] відшкодування у сумі 83340,74 грн., що становить 1/4 частину грошового зобов'язання. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третіх осіб було залучено [PERSON] та [PERSON], оскільки встановлено, що рішення суду може вплинути на їх права та обов'язки. У березні 2019 року представник позивачів [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] відшкодування в розмірі 113565,50 грн., що становить 1/3 частину грошового зобов'язання, та на користь позивача [PERSON] відшкодування в розмірі 113565,50 грн., що становить 1/3 частину грошового зобов'язання. Поряд з цим, розгляд справи просила проводити у відсутність позивачів та їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації. Поштова кореспонденція, яка направлялася на її адресу, повернулася до суду з відміткою про причину повернення «за закінченням встановленого строку зберігання». Станом на 05.03.2019 заяв, відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність по наявним у справі доказам та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступних висновків. 29.09.2010 між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 89034,00 грн., що еквівалентно станом на дату укладення договору 8360,00 євро, які остання зобов'язалась повернути в повному обсязі до 29.09.2015. Згідно з п.п. 3,4 договору позики за користування позикою позичальник сплачує проценти у розмірі 11,5% річних. Нарахування процентів по позиці проводиться з 29.09.2010. Оплата процентів позичальником проводиться один раз в рік 29 вересня кожного року і до повного повернення суми позики. Договір позики укладений у письмовій формі та посвідчений 29.09.2010 державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Яворською Н.В., реєстровий № 7-1107. [INFO] позичальник [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 04.01.2013 (а.с. 12). Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну (ч. 1,5 ст. 1266 ЦК України). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON], син - позивач [PERSON] та онуки - треті особи [PERSON] та [PERSON], які у встановленому порядку прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Зобов'язання за договором позики не припиняються внаслідок смерті позикодавця, оскільки не є нерозривно пов'язаними з його особою (ст. 608, 1219 ЦК України). Частиною 1 статті 1230 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. Таким чином, судом встановлено, що право вимоги боргу за договором позики від 29.09.2010 перейшло до позивачів [PERSON], [PERSON] та до третіх осіб [PERSON], [PERSON], як спадкоємців за законом після смерті [PERSON] У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, у встановлений в договорі позики строк та по теперішній час відповідач не виконала своїх зобов'язань та грошових коштів позивачам, як спадкоємцям після смерті [PERSON], не повернула. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Укладений між спадкодавцем та відповідачем договір позики передбачає право позикодавця на отримання процентів в розмірі 11,5% від суми позики в рік. Також сторонами договору визначено грошовий еквівалент суми позики в іноземній валюті (євро). За підрахунком позивачів станом на 29.09.2016 заборгованість за договором позики складає 333362,94 грн., з яких: 235752,00 грн. - основна сума боргу та 97610,94 грн. - проценти за користування коштами. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], кожен з них має право на стягнення 1/3 частки від боргу за договором позики. Інша 1/3 частка боргу має бути поділена між третіми особами [PERSON] та [PERSON], які є онуками спадкодавця. Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи та підлягають задоволенню, з відповідача підлягають стягненню грошові кошти по 111120,98 грн. на користь кожного з позивачів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 2222,42 грн. судових витрат. Окрім іншого, позивачі просили стягнути на їх користь понесені ними витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., яка надавалася позивачам на підставі договору про надання правової допомоги № 23/02-1 від 06.06.2016, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Еліта охорона», та довіреності від 27.06.2016, виданої ТОВ «Еліта охорона» на ім'я [PERSON] Так, у відповідності до ст. 84 ЦПК України, в редакції чинній на момент пред'явлення позову, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже, законодавством передбачено можливість відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Документів, що підтверджують право [PERSON] на зайняття адвокатською діяльністю або, що остання є фахівцем в галузі права, матеріали справи не містять, а тому витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають. З викладеного,

Outcome: approved