Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідача, згідно якої прохали суд ухвалити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з розпорядженням Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 09 січня 1998 року №15480/1, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачці [PERSON] , її батькам: позивачу [PERSON] та позивачці [PERSON] та її братові по материнській лінії відповідачу [PERSON] , яке зареєстроване в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записано у реєстрову книгу №М-1 за реєстровим №58. Вказана квартира була приватизована на чотирьох, згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». У вказаній трьохкімнатній квартирі, загальною площею 57,67 кв.м. на даний час мешкає позивачка [PERSON] разом зі своїм сином - [PERSON] , [INFO] та повністю оплачує комунальні платежі. З 2012 року відповідач [PERSON] перестав мешкати в спільній квартирі сторін по справі, та 15.11.2018 року був знятий з реєстрації свого місця проживання у спірній квартирі і на даний час його зареєстроване місце проживання невідоме та зв`язок з останнім втрачений. Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивачки [PERSON] є батько позивач [PERSON] та матір позивачка [PERSON] , виданого відділом ЗАГСу Крюківського райвиконкому м. Кременчука 14.10.1981 року. 20 березня 2009 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з [PERSON] зареєструвала шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено актовий запис № 131 та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 20 березня 2009 року. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2012 року шлюб між ними розірвано та після розлучення її прізвище залишилося « [PERSON] » та місце проживання сина [PERSON] встановлено з нею. Позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] по теперішній час перебувають в зареєстрованому шлюбі, але мешкають за різними адресами, та мають намір також розпорядитись належною їм на праві спільної сумісної власності часткою в спільній квартирі, що без визначення розміру ідеальних часток у спільній власності є неможливим. У зв`язку із тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності не виділені, позивачі позбавлені права розпорядження своєю власністю. Відповідач [PERSON] відмовляється укладати договір про визначення часток співвласників, з позивачами по справі, які не заперечують, однак без згоди співвласника [PERSON] укласти договір про визначення часток співвласників у належній їм квартирі [ADDRESS] є не можливим. В судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити, судові витрати покласти на позивачів. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча викликався належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, та направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та з урахуванням клопотань позивачів та їх представника, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з розпорядженням Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 09 січня 1998 року №15480/1, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] Захарівні та [PERSON] , яке зареєстроване в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записано у реєстрову книгу №М-1 за реєстровим №58. Вказана квартира була приватизована на чотирьох, згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГСу Крюківського райвиконкому м. Кременчука 14.10.1981 року, актовий запис № 681. 20 березня 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено актовий запис № 131 та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 20 березня 2009 року серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище після розірвання шлюбу залишено « [PERSON] », місце проживання сина [PERSON] визначено з матір`ю. Наразі у квартирі [ADDRESS] мешкає [PERSON] разом зі своїм сином - [PERSON] , [INFO] та повністю оплачує комунальні платежі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перестав мешкати у квартирі [ADDRESS] з 2012 року. Згідно довідки наданої Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 27.11.2019 року за вих. № 8977/01-27 за даними Реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації місця проживання з адреси: [ADDRESS] з 15.11.2018 року. Вибув в с. Садки Кременчуцького району. У зв`язку із тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності не виділені, позивачі позбавлені права розпорядження своєю власністю. Договору про визначення часток співвласників у квартирі [ADDRESS] позивачі з відповідачем [PERSON] не укладали. Відповідно до ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.\~41\~Конституції України та ч.1, ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За умовами ч.1 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст. 368 ЦК України). Згідно положень ч.ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням\~суду частка\~співвласника може\~бути збільшена\~або зменшена\~з урахуванням\~обставин,\~які мають\~істотне значення.\~ У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. 3\~роз`яснень\~постанови Пленум\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності» \~вбачається,\~що при\~відсутності доказів\~про те,\~що участь\~когось з\~учасників спільної\~сумісної власності\~(крім\~сумісної власності\~подружжя)\~у надбанні\~майна була\~більшою або\~меншою - частки визначаються рівними. Наявності будь-яких домовленостей про розмір частки у спільній сумісній власності між власниками судом під час судового розгляду не встановлено, а тому відповідно до положень ст.. 372 ЦК України, суд приходить до висновку, що частки кожного співвласника квартири [ADDRESS] рівні у праві спільної власності та становлять по 1/4 частці кожному. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, та слід визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] за кожним, припинивши їх право спільної сумісної власності на вказану квартиру. Враховуючи наявність клопотання, судові витрати слід залишити на позивачах.

Outcome: approved