Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визначити місце проживання її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON]. В позові зазначила, що 13.10.2006 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2012 року у цивільній справі №0814/2833/2012 шлюб між сторонами розірвано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2013 року по справі №334/3657/13-ц затверджено мирову угоду між сторонами та з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За зверненням відповідача, розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 20р від 17.01.2018 року, був визначений [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], а саме: кожний вівторок та четвер тижня з 15.00 до 18.00 та кожну неділю місяця з 9.00 до 18.00, за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS], з можливістю вільного пересування по місту та за його межами без присутності матері, при умові, що батько повертає дитину за місцем проживання матері. На даний час донька з матір'ю проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно розрахунку головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Вербицької Л.Г. від 05.02.2018 року, станом на 01.02.2018 року заборгованість по аліментам складає 4273,64 грн. Добровільно відповідач ніколи не сплачував аліменти та не бажав виконувати рішення суду в повному обсязі. Лише після неодноразових звернень позивачки до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя, коли 14.09.2017 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Москаленко Є.А. було вилучено транспортний засіб боржника - Hyundai-Sonata, 2011 р.в., [PERSON] сплатив відразу заборгованість по аліментам, яка складала 1,5 роки та у розмірі 17 843,99 грн. Щоб повернути машину, у [PERSON] знайшлися кошти у розмірі майже 18000 грн., а на утримання доньки їх не було. Для того, щоб не відібрали транспортний засіб, відповідач [PERSON] розпочав сплачувати іноді аліменти у розмірі 300-400 грн. щомісяця з передбаченого мінімуму відповідно розрахунку державного виконавця - 1243,00 грн. Після винесення Розпорядження Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 17.01.2018 року, батько дитини [PERSON] лише раз виявив бажання прийти до дитини 21.01.2018 року. В інші, визначенні розпорядженням дні, [PERSON] не з'являвся та не з'являється, з днем народження доньку, яке відбулося 20.02.2018 року та 20.02.2019 року, не привітав, при цьому позивачка не створює перешкоди батькові у спілкуванні та вихованні дитини. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що дитина до теперішнього часу ніде не зареєстрована. Після народження дитини, батьки зобов'язані зареєструвати її місце проживання, чого не можливо здійснити без згоди батька. Позивачка зі свого боку неодноразово особисто та через сторонніх осіб просила відповідача зареєструвати доньку за його місцем реєстрації або надати письмову згоду на реєстрацію місця проживання дитини, але відповідач відмовлявся надати таку згоду або зареєструвати доньку у себе. Як було роз'яснено позивачці, що можливо здійснити реєстрацію місця проживання дитини у разі надання рішення суду про визначення місця проживання дитини разом із матір'ю. Окрім реєстрації місця проживання дитини, у позивачки виникло ряд інших питань, які не можливо було вирішити без надання рішення суду про визначення місця проживання дитини. Позивачка та її представник адвокат Дьякова Т.В. в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник 3-ї особи по справі - відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР в судовому засіданні проти позову не заперечувала, надала суду Акт обстеження умов проживання неповнолітньої дитини та висновок опікунської ради. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, її представника та представника відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 13 жовтня 2006 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №328. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 22.08.2013 року повторно, актовий запис №235. (а.с. 8) Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2012 року у цивільній справі №0814/2833/2012 шлюб між сторонами розірвано.(а.с. 9) Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2013 року по справі №334/3657/13-ц затверджено мирову угоду між сторонами та з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с. 10) Розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 20р від 17.01.2018 року, був визначений відповідачу [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], а саме: кожний вівторок та четвер тижня з 15.00 до 18.00 та кожну неділю місяця з 9.00 до 18.00, за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS], з можливістю вільного пересування по місту та за його межами без присутності матері, при умові, що батько повертає дитину за місцем проживання матері. (а.с. 11) На даний час дитина проживає з матір'ю в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позивачка є суб'єктом підприємницької діяльності, працює майстром манікюру, має постійний дохід, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (а.с. 50-55) Згідно характеристики голови ОСББ «Хортиця-64» Ломейко Т.В. від 20.12.2017 року, скарг від сусідів та мешканців будинку на [PERSON] не надходило, характеризується з позитивного боку, проживає у квартирі разом з донькою [PERSON], сусіди батька дівчинки не бачили понад рік. (а.с. 15) Згідно розрахунку головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Вербицької Л.Г. від 05.02.2018 року, станом на 01.02.2018 року заборгованість [PERSON] по аліментам складає 4273,64 грн. (а.с. 12) Також було встановлено, що дитина [PERSON] теперішнього часу ніде не зареєстрована, оскільки відповідачвідмовляється надати письмову згоду на реєстрацію місця проживання дитини. Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 02/01-27/0061 від 18.01.2019 року орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом з матір'ю, [PERSON], [INFO] (а.с.72-73) Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч.1ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення ст..160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. На підставі ст..89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищезазначене та інтереси малолітньої [PERSON], приймаючи до уваги вік дитини та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час донька проживає разом із матір'ю, за місцем проживання дитини створені належні умови, мати виховує та утримує дитину, суд приходить до висновку, що необхідно визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved