Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення предмету заповіту та визнання права на спадщину за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 04.07.2013 року [PERSON] склав заповіт в якому зазначив про те, що на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження: житловий будинок з господарськими будівлями та присадибну земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] та належну йому земельну ділянку розміром 5,4465 гектарів, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Калинівської районної державної адміністрації від 10.09.2004 року за №341 заповідає [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за №56 та посвідчено 04.07.2013 року секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно зазначене в заповіті. Спадщину після смерті [PERSON], вони у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України прийняли, оскільки звернулась з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,4465 га. Крім них, спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які не претендують на спадщину після смерті свого батька. Однак, державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під номером 25, що знаходиться по [ADDRESS] та на земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,2204 га для ведення особистого селянського господарства; площею 0,0416 га для ведення особистого селянського господарства в зв'язку з тим, що в заповіті відсутні повні відомості про розташування заповіданого нерухомого майна та неможливістю визначити склад заповіданого спадкового майна. В даній ситуації яка склалася вважають, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти їм житловий будинок під номером 25, що знаходиться по [ADDRESS] та земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS]; площею 0,2204 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS]; площею 0,0416 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS]. За вказаних обставин, вони вимушені звертатись в суд з даним позовом. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка на підставі довіреності також представляє інтереси [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак в матеріалах справи наявні заяви, кожного зокрема, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, згідно заяви, позовні вимоги визнають, просять справу розглянути за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання з достовірністю встановлено, що 04.07.2013 року [PERSON] склав заповіт в якому зазначив про те, що на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження:житловий будинок з господарськими будівлями та присадибну земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] та належну йому земельну ділянку розміром 5,4465 гектарів, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Калинівської районної державної адміністрації від 10.09.2004 року за №341 заповідає [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному. Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за №56 та посвідчено 04.07.2013 року секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно зазначене в заповіті. Спадщину після смерті [PERSON], позивачі у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України прийняли, оскільки звернулись з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,4465 га. Крім позивачів, спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] є відповідачі по справі-[PERSON] та [PERSON], які не претендують на спадщину після смерті свого батька. Однак, державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під номером 25, що знаходиться по [ADDRESS] та на земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,2204 га для ведення особистого селянського господарства; площею 0,0416 га для ведення особистого селянського господарства, в зв'язку з тим, що в заповіті відсутні повні відомості про розташування заповіданого нерухомого майна та неможливістю визначити склад заповіданого спадкового майна. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини другої статті 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною другою статті 1256 передбачена можливість тлумачення заповіту судом, яке здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до статті 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що позивачі не можуть оформити спадщину по заповіту після смерті [PERSON], оскільки в заповіті відсутні повні відомості про розташування заповіданого нерухомого майна. Отже суд вважає, що з метою захисту права позивачів на оформлення спадщини, слід розтлумачити зміст заповіту, складеного [PERSON] 04.07.2013 року на користь позивачів. При цьому, здійснюючи тлумачення змісту заповіту, суд виходить із такого. Тлумачення судом змісту заповіту не повинно змінювати волі спадкодавця, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права спадкодавця щодо розпоряджання його майном. Тлумачення змісту заповіту є лише інструментом з'ясування волі спадкодавця, а отже, суд, здійснюючи тлумачення змісту заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю спадкодавця. Як зазначалося вище, згідно зі статтями 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, на момент складання заповіту право [PERSON] на: житловий будинок під номером 25, що знаходиться по [ADDRESS] було підтверджене рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24.09.2012 року; земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого головою Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області 03.06.2005 року; площею 0,2204 га для ведення особистого селянського господарства підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого головою Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області 03.06.2005 року; площею 0,0416 га для ведення особистого селянського господарства підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого головою Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області 03.06.2005 року, проте спадкодавцем [PERSON] в заповіті не була визначена адреса заповіданого нерухомого майна-відсутні відомості про населений пункт, в якому розташоване нерухоме майно, що є предметом заповіту. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частини перша та друга статті 1236 ЦК України). Таким чином, оскільки на час складання заповіту на вказане вище спадкове майно [PERSON] був власником житлового будинку під номером 25, що знаходиться по [ADDRESS]; земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована по [ADDRESS]; земельних ділянок площею 0,2204 га та площею 0,0416 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані по [ADDRESS], очевидним є те, що складаючи заповіт на користь позивачів, [PERSON] заповідав їм житловий будинок та земельні ділянки, власником яких він був. Враховуючи, що відповідачі позовні вимоги визнали, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин суд вважає за можливе розтлумачити заповіт та визнати в рівних частках за позивачами, як спадкоємцями за заповітом право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер [INFO] в м.Вінниця. На підставі викладеного та

Outcome: approved