Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивачка 08.01.2020 звернулася до суду з даним позовом, просила суд скасувати наказ генерального директора Українсько-польського спільного підприємства «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА» № 78 від 28.11.2019 про звільнення з роботи [PERSON] у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді охоронника Департаменту охорони в Українсько-польському спільному підприємстві «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА»; стягнути з Українсько-польського спільного підприємства «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.02.2021 позов задоволено частково, скасовано наказ генерального директора Українсько-польського спільного підприємства «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА» № 78 від 28.11.2019 про звільнення з роботи [PERSON] у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, поновлено [PERSON] на посаді охоронника Департаменту фізичної охорони в Українсько-польському спільному підприємстві «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА». Не погоджуючись з рішенням суду, 09.04.2021 Українсько-польське спільне підприємство «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА» оскаржило його в апеляційному порядку. Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.04.2021 справу повернуто до суду для усунення недоліків у її оформленні (ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат). Додатковим рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11.05.2021 стягнуто з Українсько-польського спільного підприємства «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА» на користь держави судовий збір у розмірі 840,810 грн, стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.05.2021 апеляційну скаргу залишено без руху. Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення. Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.06.2021 справу призначено до розгляду. Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на додаткове рішення. Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.06.2021 справу за апеляційною скаргою на додаткове рішення призначено до розгляду. Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.07.2021 справу повернуто до Таращанського районного суду Київської області для усунення недоліків у її оформленні (вирішення питання про ухвалення додаткового рішення). 09.08.2021 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.08.2021, передана головуючому - судді Зінкіну В.І. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак в силу ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.02.2021 позов [PERSON] до Українсько-польського спільного підприємства «МАКРОХЕМ-УКРАЇНА» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково. В мотивувальній частині рішення, судом обґрунтовано підстави відмови у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак, судом в резолютивній частині рішення, не зазначено висновок суду про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне. За змістом частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Аналіз системних приписів статті 235 КЗпП України, дає підстави дійти висновку про те, що скасування наказу про звільнення працівника автоматично тягне за собою поновлення його на роботі та вирішення питання щодо відшкодування останньому середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 року у справі № 501/2316/15-ц. Проте, суду не надано табель обліку робочого часу, відомостей про зарплату за останні два місяці до звільнення, отже неможливо визначити середньоденний заробіток. При цьому, позивачці неодноразово роз`яснювалося право на отримання правової допомоги, у тому числі, безоплатної, предмет доказування, а також право заявляти клопотання про витребування доказів та наслідки. Однак, після роз`яснення, позивачкою неодноразово було зазначено про відсутність будь-яких клопотань. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому вважає за необхідне у задоволенні позову у цій частині - відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі єдиний унікальний номер 379/47/20 провадження 2/379/36/21. На підстави викладеного,

Outcome: dismissed