Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати незаконним рішення пятнадцятої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області від 23 грудня 2016 року №77-15-VІІ, про розгляд заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га за адресою вул. Садова,12 в селі Синиця Богуславського району Київської області та зобовязати відповідача розглянути на черговій сесії заяву [PERSON] від 21 грудня 2016 року, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,38 га, яка розташована по вул. Садова, 12 в селі Синиця Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 11 березня 2007 року померла її баба [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Синиця по вулиці Садова під номером 8 (вісім) Богуславського району Київської області. Даний будинок успадкувала мати позивачки [PERSON] у вересні 2007 року. Згідно записів погосподарської книги за 2006-2010 роки (особовий рахунок №143), до вищевказаного домогосподарства станом на 1 січня 2006 року була відведена земельна ділянка розміром 0,48 га, у тому числі: 0,05 га земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,43 га для ведення особистого селянського господарства. У 2008 році згідно записів погосподарської книги за 2006-2010 роки (особовий рахунок №143), площа земельних ділянок змінилася на: 0,10 га земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,38 га для ведення особистого селянського господарства. Після того, як мати позивачки успадкувала даний будинок, постало питання приватизації земельної ділянки біля будинку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, але оскільки [PERSON] використала своє Конституційне право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, позивачка вирішила приватизувати земельну ділянку площею 0,38 га для ведення особистого селянського господарства на своє імя. Для цього, вона 06 грудня 2016 року звернулася до [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області з відповідною заявою. 12 грудня 2016 року [PERSON] сільською радою Богуславського району Київської області, заява була відхилена в звязку з не набранням відповідної кількості голосів, що суперечить закону, оскільки не містить мотивованої відмови у наданні такого дозволу. Після цього, 21 грудня 2016 року вона звернулася до [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області повторно з відповідним пакетом документів. 23 грудня 2016 року [PERSON] сільською радою Богуславського району Київської області, було прийнято рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах села Синиця Богуславського району Київської області по вул.Садова, 12, для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га. Позивачка вважає таке рішення незаконним та таким що порушує її право на безоплатну передачу земельної ділянки за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,38 га, оскільки постановлено з порушенням ст. 118 Земельного Кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування». Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Богуславського району Київської області подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, а також зазначила, що позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 грудня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області з відповідною заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в межах села Синиця Богуславського району Київської області по вул. Садова, 12, для ведення особистого селянського господарства площею 0,38 га. Рішенням пятнадцятої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області від 23 грудня 2016 року №77-15-VІІ, надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га за адресою вул. Садова,12 в селі Синиця Богуславського району Київської області. Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні має здійснюватися на принципах законності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЗК України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Принципами земельного законодавства, в тому числі є: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (ст. 5 ЗК України). Відповідно до вимог ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Натомість, при винесенні оскаржуваного рішення [PERSON] сільська рада порушила принципи земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, забезпечення гарантій прав на землю та не врахувала необхідності обґрунтування свого рішення з посиланням на ті підстави, які передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України. Крім того, рішення пятнадцятої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області від 23 грудня 2016 року №77-15-VІІ є немотивованим, оскільки у ньому не зазначено підстави, з яких орган місцевого самоврядування визначив розмір земельної ділянки 0,15 га, а не розмір, який просила позивачка. Згідно п.б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ч.1). Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч.2). Відповідно до вимог п.10 ч. 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для захисту прав позивачки необхідно визнати незаконним рішення пятнадцятої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Богуславського району Київської області від 23 грудня 2016 року №77-15-VІІ, про розгляд заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га за адресою вул. Садова,12 в селі Синиця Богуславського району Київської області та зобовязати відповідача розглянути на черговій сесії заяву [PERSON] від 21 грудня 2016 року, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,38 га, яка розташована по вул. Садова, 12 в селі Синиця Богуславського району Київської області. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved