Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. В обгрунтування позову вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвала в судовому порядку. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач більше 3-х років участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд їхнього малолітнього сина за кордон для оздоровлення. Водночас, їхній син часто хворіє ОРЗ та бронхитами, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, її батько - [PERSON], мешкає у м. Геленджик, Краснодарського краю Російської Федерації, бажає бачити онука та запрошує їх до себе на море на повне забезпечення вже не перше літо, але її колишній чоловік безпідставно не надає згоди на виїзд сина за межі України. Вважає, що така позиція [PERSON] шкодить інтересам дитини та не сприяє її гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та всебічний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. В судовому засіданні позивачка - [PERSON] позов підтримала і підтвердила обставини викладені в ньому. Крім того, додала, що даний позов викликаний ще тією обставиною, що в разі, якщо вона захоче оздоровити дитину або відправити її на відпочинок за кордон, вона не хоче залежати від волі батька дитини, дасть він свою згоду на виїзд, чи ні. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав і суду пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачкою, остання у будь-який спосіб намагається обмежувати його від участі у вихованні дитини. Він сплачує на сина аліменти, однак, певний час була затримка із-за того, що він зламав ногу і довгий час хворів. Позивачка не зверталась до нього жодного разу з приводу дачі дозволу на виїзд дитини за кордон для оздоровлення чи відпочинку, а тому, для нього є дивним цей позов, оскільки при такому зверненні позивачки до нього, він би вирішував дане питання в кожному випадку окремо в нотаріальному порядку з урахування інтересів дитини. Представник відповідача - [PERSON], який також, був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, в порядку ст. 184 ЦПК України в судовому засіданні дав аналогічні пояснення, що і його довіритель, крім того, вказав, що є хрещеним батьком дитини сторін. Між колишнім подружжям довгий час триває конфлікт, а тому, позивачка у всякий спосіб хоче позбавити відповідача батьківських прав, навіть у таких спосіб, щоб вивезти дитину за кордон. Всі обставини, що позивачка виклала у своїй позовній заяві, вона не підтвердила жодними доказами, а тому, підстав для задоволення її позову не має. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Дніпровського районного суду в м. Києві від 05.04.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON], відповідно до рішення Дніпровського районного суду в м. Києві від 01.03.2014 року сплачує аліменти на користь позивачки на утримання сина, в розмірі - ? частини зі всіх видів свого заробітку, що підтверджується наданими суду квитанціями. Твердження позивачки про те, що відповідач безпідставно відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд їхнього малолітнього сина за кордон для оздоровлення (лікування та профілактики) на морі за рекомендаціями лікарів, оскільки останній часто хворіє ОРЗ та бронхитами, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачка не надала жодного належного та допустимого доказу про стан здоров?я дитини, довідок щодо рекомендацій лікарів, а також, доказів того, що вона зверталась до відповідача з такою пропозицією щодо дачі дозволу на виїзд дитини за кордон, а той безпідставно відмовив його надати в нотаріальному порядку. Крім того, як з?ясовано в судовому засіданні, позивачка звернувшись з даним позовом до суду, в такий спосіб намагається не залежати на майбутнє від волі батька дитини, дасть він свою згоду на виїзд за кордон, чи ні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень…, однак, жодних належних та допустимих доказів позивачка на підтвердження викладених нею обставин суду не надала.

Outcome: dismissed