Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка 19.12.2013 року звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В своєму позові вона зазначила, що її чоловік - [PERSON] ще за життя збудував житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]. Також в позові вказала, що [INFO] її чоловік помер, не встигши за життя звернутися до органів БТІ для реєстрації отримання документу про право власності на вказаний будинок, а тому, через ці обставини вона не має можливості нотаріально оформити та вступити в свої спадкові права після його смерті. Посилаючись на ці обставини та на своє бажання вступити в свої спадкові права після смерті чоловіка та на відсутність правовстановлюючого документу на право власності на вказаний житловий будинок, позивачка просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на спірний будинок, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивачки з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від представника відповідача, з визнанням позовних вимог позивачки і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява представника відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Згідно ст.. 169 ЦПК України, справа, у відповідності до заяв сторін, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, позивач являється дружиною [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про смерть так копією свідоцтва про шлюб. За життя [PERSON] збудував в с.. Баловне, Новоодеського району житлове домоволодіння, з господарськими будівлями, яке складається з: А-1 житлового будинку загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м., Б-1 літньої кухні, В-1 гаражу, Г-1 сараю, Д-1 вбиральні, №1-3 огорожі, №4 споруди. Рішенням №84 від 15.11.1995 року виконкому Баловненської сільської ради Новоодеського району було затверджено списки належності житлових будинків і присвоєні відповідні номери. Житловому будинку [PERSON] було присвоєно [ADDRESS]. Згідно вищевказаного рішення виконкому Баловненської сільської ради, було дано доручення Вознесенському МБТІ оформити відповідні документи на право власності на житлові будинки зазначеним в цьому рішенні громадянам с. Баловне. Рішенням №3 виконкому Баловненської сільської ради від 17.01.1997 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку з наступною видачею державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,11 га для будівництва та обслуговування вищевказаного будинку. П. 62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР» підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у по господарських книгах. Згідно довідки Баловненської сільради Новоодеського району від 17.10.2013 року за вих.. №1604, власником житлового будинку по [ADDRESS], згідно даних по господарської книги №4, був [PERSON] В 2000 році [PERSON] помер, так і не звернувшись до БТІ для отримання правовстановлюючого документу на право власності на спірний будинок. Статтею 331 ч.2 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Поскільки житловий будинок по [ADDRESS] був побудований [PERSON] і був прийнятий до експлуатації, то [PERSON], як створювач майна, мав право оформити право власності на це домоволодіння на підставі вищевказаної статті ЦК України. Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, як [PERSON], на момент його смерті, належало право створювача майна і воно не припинилося внаслідок його смерті, то позивачка успадкувала це право створювача. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За відсутності оригіналу правовстановлюючого документу позивач позбавлена можливості нотаріального оформлення своїх спадкових прав. Тому, враховуючи, що будинок прийнятий до експлуатації, але відсутній тільки правовстановлюючий документ, що підтверджує факт права власності спадкодавця на це нерухоме майно, тому, відповідно до ст. ст. 331, 392, 1218, 1268 ЦК України, суд, з урахуванням вищевикладеного, також враховуючи те, що представник відповідача визнав позов, приходить до висновку, що позивачка успадкувала право на створене нерухоме майно після смерті [PERSON], а тому це її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок. Згідно ст..88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 1233,36 гривень.

Outcome: approved