Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачка 30.12.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, вказуючи що на підставі рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 24.12.2002 року у справі № 2-474/2002 за позовом [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) Г.В. до [PERSON] про поділ майна, спільне майно подружжя, зокрема житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область Білгород Дністровський район, с. Удобне, вул. Кочубинського, 13-а було поділено в натурі, виділивши позивачу 51/100 частини, а саме: житловий будинок літ. «А» у складі приміщень: 1-4 житлова, площею 12,4 кв.м.; 1-5 вбиральня, площею 2,1 кв.м.; 1-6 ванна, площею 4,1 кв.м.; 1-7 кухня, площею 10,8 кв.м.; 1-8 коридор, площею 6,2 кв.м.; 1-9 житлова, площею 5,6 кв.м.; 1-10 житлова, площею 17,8 кв.м; загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; з верандою літ. «а1» у складі приміщення ІІ та підвалом літ. «а2» в складі приміщень:ІІІ- підвал, VІ підвал; сарай літ. «Б»; навіс літ. «В»; вбиральню літ. «Г», доля воріт загального користування №2. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на 51/100 частину зазначеного майна на підставі рішення від 24.12.2002 року у справі №2-474/2002. Згідно рішення виконкому Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району №16 від 29.01.2016 року належній позивачу частині будинку надано нову адресу: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне, вул. Кочубинського, 13-б. Оскільки право власності на зазначене вище майно зареєстровано 09.08.2006 року, то до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України 2003 року, тож позивач посилаючись на ч.2 ст.367 та ст.392 ЦК України просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А» у складі приміщень: 1-4 житлова, площею 12,4 кв.м.; 1-5 вбиральня, площею 2,1 кв.м.; 1-6 ванна, площею 4,1 кв.м.; 1-7 кухня, площею 10,8 кв.м.; 1-8 коридор, площею 6,2 кв.м.; 1-9 житлова, площею 5,6 кв.м.; 1-10 житлова, площею 17,8 кв.м; загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.; з верандою літ. «а1» у складі приміщення ІІ та підвалом літ. «а2» в складі приміщень:ІІІ- підвал, VІ підвал; сарай літ. «Б»; навіс літ. «В»; вбиральню літ. «Г» за адресою: Одеська область Білгород Дністровський район, с. Удобне, вул. Кочубинського, 13-б та припинити право спільної часткової власності на це майно. Представник позивача в ході судового розгляду справи позовні вимоги позивачки підтримала та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погодився, вказуючи, що заперечень проти позову та клопотань у нього не має. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивачки, відповідача, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-474/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ майна, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 24.12.2002 року по справі № 2-474/2002 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, здійснено розподіл домобудівництва №13 «а» по вул. Кочубинського в с. Удобне Білгород-Дністровського району Одеської області, виділивши позивачу [PERSON] житловий будинок літ. «А» у складі приміщень: 1-4 житлова, площею 12,4 кв.м.; 1-5 вбиральня, площею 2,1 кв.м.; 1-6 ванна, площею 4,1 кв.м.; 1-7 кухня, площею 10,8 кв.м.; 1-8 коридор, площею 6,2 кв.м.; 1-9 житлова, площею 17,8 кв.м.; 1-10 житлова, площею 17,8 кв.м; з верандою літ. «а1» у складі приміщення ІІ та підвалом літ. «а2» в складі приміщень:ІІІ- підвал, VІ підвал; сарай літ. «Б»; навіс літ. «В»; вбиральню літ. «Г», доля воріт загального користування №2,загальною площею 59 кв.м., що складає 51 % чи 51/100 реальних долей, визнавши за [PERSON] право власності на вказані приміщення /л.с.5/. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у звязку з укладанням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /л.с.4/ Як вбачається з матеріалів справи, позивач 09.08.2006 року зареєструвала своє право власності на 51/100 частину будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Удобне, вул. Кочубинського, буд.13-а на підставі рішення суду №2-474 від 24.12.2002 року /л.с.6/. Рішенням виконавчого комітету Удобненської сільської ради №16 від 29.01.2016 року надано зі згоди [PERSON] нову юридичну адресу житлового будинку, а саме: вул. Кочубинського, №13 «б», в с. Удобне Білгород-Дністровського району. /л.с.10/ Представник позивача в обґрунтування позовних вимог щодо наявності спору надала до матеріалів справи копію листа від 24.12.2016 року за №71 ФОП [PERSON] інженера-землевпорядника, з якого вбачається, що у звязку із тим, що нерухоме майно, яке належить [PERSON] виділено в натурі , але в правовстановлюючих документах на це нерухоме майно зазначено, що воно не становить одиницю, то неможливо розробити землевпорядні документи, які б відповідали приписам Земельного кодексу України, Закону України «Про державний земельний кадастр». Для захисту порушених прав позивачу рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, оскільки право власності на 51\\100 частини будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, с. Удобне, вул. Кочубинського, буд.13-а на підставі рішення суду №2-474 від 24.12.2002 року позивачем було оформлено 09.08.2006 року, то до вказаних правовідносин необхідно застосувати положення статей Цивільного Кодексу України, в редакції 2003 року та чинних на теперішній час із змінами та доповненнями. Ч.1 ст. 317 ЦК України, встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.ст. 358, 361 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування належної йому частини спільного майна в натурі, а також має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної власності. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та пп.6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», поділ будинку в натурі, що є спільною частковою власністю можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що рішенням суду від 24.12.2002 року кожній зі сторін виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом та за технічної можливості переобладнати приміщення, які відповідають розміру їх часток у приватній власності, що позивач навіть отримала нову юридичну адресу на належну їй частину житлового будинку, проте існують перешкоди у розроблені землевпорядних документів, які б відповідали приписам Земельного Кодексу України, Закону України «Про державний земельний кадастр», про що свідчить лист інженера-землевпорядника, іншого способу захистити права позивача, ніж в судовому порядку не надається можливим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved