Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. У позові посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвали на підставі рішення Хустського районного суду від 18 березня 2014 року. Від шлюбу у них 14 грудня 2011 року народилася донька [PERSON]. Рішенням Хустського районного суду від 08 липня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, на теперішній час 700 гривень аліментів на утримання дитини не відповідають її потребам у звязку з темпом інфляційних процесів і подорожчання рівня життя в Україні. Подорожчали комунальні послуги, дитячий одяг, продукти харчування, фрукти і овочі, ліки та інше. Тому сума стягуваних з відповідача аліментів стала замалою для створення нормальних умов життя для дитини. Відповідач є працездатним молодим чоловіком, який здатний працювати і надавати матеріальну допомогу для створення нормальних умов для виховання та фізичного розвитку дочки. Оскільки відповідач працює у бізнесі свого батька, має мінливий дохід, позивачка вважає за можливе змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини та стягувати з нього аліменти у розмірі 2000 гривень, про що й просить суд. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задовольнити, посилаючись на наведені в заяві обставини. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не доводяться жодними доказами, а тому не підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2014 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Як вбачається з свідоцтва про народження 1-ФМ № 210042 від 03.01.2012 року від шлюбу у них 14 грудня 2011 року народилася одна дитина донька [PERSON]. Рішенням Хустського районного суду від 08 липня 2014 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обовязок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачкою не подано, а судом не здобуто достатньо доказів, які підтверджують наявність передбачених законом обставин, які є підставами для зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки, зокрема, не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, погіршився стан здоровя дитини, змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивачки, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і є підставою для збільшення розміру аліментів. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed