Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в Куп'янський міськрайонний суд Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з посиланням на ті обставини, що відповідач являється батьком позивача [PERSON], [INFO], яка є студентом 1-го курсу Харківського національного педагогічного університету ім.. Г.С. Сковороди. Кошти на навчання та утримання дитини мати заробляє власними силами, однак їх не вистачає, тому дитина потребує матеріальної допомоги з боку батька. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, у зв'язку з чим позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь аліменти, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2020 року. У судовому засідання позивач підтримала позов, наполягала на задоволенні у повному обсязі, також зазначила, що відповідач вводить суд в оману говорячи про те, що йому жодного разу не повідомляли про надання допомоги для виховання та навчання його доньки, крім того, раніше, коли позивач зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідач також намагався ухилитися від виконання свого батьківського обов'язку, звертався в суди апеляційної та касаційної інстанції з заявою про скасування рішення суду першої інстанції про стягнення з нього аліментів, а також різним чином затягував судовий розгляд з даного питання. Стосовно форми навчання [PERSON] то цей факт підтверджує оригінал довідки з місця навчання і відповідач не порушив питання з приводу того, що довідка з місця навчання підробна. З приводу того, що відповідач скаржиться на великі затрати на комунальні послуги, то позивач [PERSON] стверджує, що в даний час надається субсидія на комунальні послуги, яка може забезпечити, щоб розмір його комунальних платежів не перевищував 15% від доходу. Стосовно того, що він потребує лікування та надав суду лікарняні довідки за 1996 рік та виписки з амбулаторного лікування за 2001 рік, то позивач ставиться до них критично, бо відповідач не надав суду доказів того, що в період з 2010 по 2016 роки він перебував на будь-якому лікуванні, тому позивач ставить під сумнів, що відповідач потребує лікування. Також [PERSON] зазначила, що її донька має довічну інвалідність з народження та потребує значних витрат на підтримання здоров'я, а тому посилання позивача на той факт, що він повинен утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання лише до 23 років є неправильним, бо на думку [PERSON] діти з довічною інвалідністю потребують допомоги протягом усього свого життя. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні заперечень [PERSON] у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він не заперечує того факту, що згідно діючого законодавства батьки повинні забезпечувати своїх дітей у період навчання, однак з приводу надання матеріальної допомоги на навчання повнолітньої дитини раніше до нього не зверталися позивачі, і він впевнений, що якби до нього звернулися з проханням допомогти матеріально на навчання дитини, то сторони б змогли домовитися в позасудовому порядку. Також вказав, що у нього є лише одне джерело доходу, це пенсія у розмірі 2060,00 грн., з яких він витрачає 250,00 грн. влітку та 800,00 грн. взимку на комунальні послуги, а також 400,00 грн. на лікування гіпертонічного та іншого захворювання, а після стягнення 1/4 частини його доходу на аліменти у нього може залишитися доходу менше ніж встановлений законом мінімальний прожитковий мінімум. Також вказав, що його донька [PERSON] має медичну освіту та паралельно роботі працює за фахом і отримує за це заробітну плату, а також, позивачі не надали до суду доказів того, що вони сплачують кошти за контрактну форму навчання тому він не впевнений, щодо того, що його донька навчається на контрактній формі навчання. Крім того, відповідач зазначив, що згідно діючого законодавства батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу повнолітнім дітям, які продовжують навчання лише до 23-х річного віку і лише у зв'язку з можливістю надавати таку допомогу. Тому, відповідач просив суд відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що він не має можливості надавати грошової допомоги своїй дитині та сам потребує такої допомоги. Дослідивши матеріали цивільної справи, заперечення відповідача, заперечення позивача на заперечення відповідача, оцінивши надані суду докази у їх сукупності судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] являється рідним батьком повнолітнього позивача [PERSON], що підтверджується копією виписки з рішення Куп'янського міського суду Харківської області від 26 квітня 1999 року (а.с. 8). Повнолітня донька відповідача - [PERSON], продовжує навчання у вищому навчальному закладі та являється студенткою 1-го курсу контрактної форми навчання «Харківського національного педагогічного університету ім.. Г.С. Сковороди» факультету іноземної мови із кінцевим строком навчання 30 червня 2020 року, що підтверджується оригіналом довідки з ВНЗ №461/16 від 25 серпня 2016 року (а.с. 7). Позивач [PERSON] має безстрокову інвалідність з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК від 02 березня 2016 року (а.с. 37). Відповідач [PERSON] надав суду копію аркуша непрацездатності від 21 березня 1996 року, де значиться, що йому було поставлено діагноз - гіпертонічного захворювання ІІ-ІІІ ст., копію довідки про знаходження на денному лікуванні в лікарні з 13 березня по 03 квітня 2001 року, направлення на обстеження від 31 лютого 2015 року, та виписка з амбулаторного лікування з діагнозом гіпертонічне захворювання, а також виписку з медичної картки стаціонарного хворого, згідно якої він знаходився на лікування з 23 листопада 2016 року по 06 грудня 2016 року (а.с. 30-32). 29 листопада 2016 року начальник управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської області надав до суду лист у якому зазначено, що [PERSON] користувався субсидією за адресою: [ADDRESS], по 31 жовтня 2016 року, а в листопаді 2016 року останній особисто звернувся з заявою про перепризначення субсидії на новий термін. На даний час справа про призначення субсидії зареєстрована та знаходиться в розробці (а.с 46). Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. У відповідності з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, сімейного та матеріального стану сторін, їх доходів, як частина заробітку чи доходу відповідача по справі але розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 ч.1 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу ст. 198 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач будучи зобов'язаним утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальної допомоги дитині не надає. Крім того, згідно заперечення не визнає позовні вимоги та просить суд відмовити у їх задоволенні у зв'язку з тим, що він не має матеріальної можливості надавати допомогу своїй повнолітній дитині, скаржився на високі витрати по сплаті комунальних послуг та поганий стан здоров'я. Однак, у своїх запереченнях позивач сам зазначив що отримує пенсію у розмірі 2060,00 грн. Суд бере до уваги, що витрати по сплаті комунальних послуг зачіпають, як відповідача так і позивачів і не можуть стати підставою для того, щоб батько дитини не надавав матеріальної допомоги своїй доньці на навчання, крім того як було встановлено у судовому засіданні - відповідач отримує субсидію, а повнолітня дитина відповідача ще й має безстрокову інвалідність з дитинства. Доводи відповідача стосовно того, що його повнолітня дитина працює та має стабільний дохід не були підтверджені доказами у судовому засіданні, а наявність у відповідача гіпертонічного захворювання суд бере до уваги, однак також приймає до уваги наявність інвалідності у дитини з дитинства. Твердження відповідача стосовно того, що він щомісяця витрачає 400,00 грн. на ліки також не були підтверджені у судовому засіданні відповідними квитанціями. Стосовно наданих до суду копій товарних чеків на придбання ліків то суд критично до них відноситься, оскільки в них не зазначено хто сплачував за дані ліки, а також відсутній аркуш призначення лікарем про те чи потрібні були дані ліки відповідачу, крім того один товарний чек виписаний 08 грудня 2016 року після того, як відповідач був виписаний із лікарні. Разом з тим, контрактна форма навчання його повнолітньої дитини відображена в оригіналі довідки з ВНЗ, достовірність якої не оскаржував відповідач у судовому засіданні. Тому скарги відповідача на погане матеріальне становище через сплату комунальних послуг, витрат на ліки у зв'язку з гіпертонічною хворобою, а також посилання на те, що позивач вводить суд в оману говорячи про те, що дитина навчається на контрактній формі навчання, суд розцінює, як бажання ухилитися від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню повнолітньої дитини. На підставі викладеного, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, оскільки законодавство України передбачає обов'язок батьків утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, лише до 23 років, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення аліментів до 30 червня 2020 року суд вважає такими, що не містяться на вимогах закону, так як хоча згідно довідки №461/17 від 25 серпня 2016 року [PERSON] буде навчатися до 30 червня 2020 року, однак 23 жовтня 2019 року [PERSON] виповниться 23 роки, тому суд стягує аліменти до досягнення останньою саме 23-річного віку, тобто до 23 жовтня 2019 року. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, стосовно стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання після досягнення нею 23-річного віку. Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і вимогам законодавства. В силу ст.ст. 191, 201 СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви, тобто з 05 вересня 2016 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial