Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу для виїзду дитини за кордон їхньому неповнолітньому сину [PERSON]. Посилається на те, що вони з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2010 року, який між ними зареєстровано виконавчим комітетом Драгівської сільської ради Хустського району за а/з №8. Від шлюбу у них народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO] Близько двох років вони з відповідачем проживають окремо, відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі в його вихованні не бере. Дитина знаходиться на її повному вихованні та утриманні, а тому вона змушена періодично виїжджати за кордон на заробітки. Влітку, під час шкільних канікул, позивачка має бажання забрати дитину до себе в Чехію на відпочинок та оздоровлення, оскільки бажає забезпечити сину повноцінний відпочинок, задля підвищення рівня його світогляду, покращення стану здоров'я, фізичного та духовного розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. При цьому батько дитини не хоче надавати згоду для виїзду дитини за кордон і на даний час відсутній за місцем свого постійного проживання. Просила суд задовольнити її вимоги та надати її неповнолітньому сину - [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон у Чеську Республіку з метою оздоровлення та туристичного відвідування у червні-серпні 2018 року у її супроводі, за відсутності згоди батька [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просила розглядати справу у її відсутності та відсутності позивачки. Вимоги позовної заяви підтримують та просять її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, хоч належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, тощо) судом не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач проживали в шлюбі, який між ними зареєстровано 01.03.2010 року, виконавчим комітетом Драгівської сільської ради Хустського району про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 8 (а.с. 9). Від шлюбу у них народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO] (а.с. 10). На даний час сторони проживають окремо, неповнолітня дитина сторін - [PERSON] [INFO] проживає разом з матір'ю (а.с.11). Як встановлено з матеріалів справи, позивачка має намір на поїздку разом з дитиною до Чехії для відпочинку та оздоровлення. При цьому, судом в ході розгляду справи отримано висновок органу опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації за №0206 від 19.02.2018 р., яким, визнано за доцільне в інтересах дитини надати дозвіл на виїзд [PERSON],[INFO], за кордон, в Чеську Республіку з метою оздоровлення та туристичного відвідування країни у червні-серпні 2018 року у супроводі матері. За змістом положень ст.ст. 141, 150-152, 155, 157 СК України, батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, зобов'язані забезпечити її належні виховання, розвиток, матеріальне забезпечення, за загальним правилом питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно, в інтересах малолітніх, неповнолітніх фізичних осіб, які за віком не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють, зокрема, батьки (ст.272 ч.1 ЦК України). Із указаними нормами кореспондуються положення ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч.1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними ч.3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч.4); аналогічні положення ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Законодавством передбачена необхідність подання у пункті пропуску через державний кордон України належно оформленого доказу надання згоди тим з батьків, який не супроводжує дитину, на виїзд дитини за кордон у конкретну країну та в конкретний проміжок часу, а у випадку відсутності такої згоди подання відповідного рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Законодавчих підстав для обмеження права дитини та матері, яка діє в інтересах дитини, на оформлення відповідних документів немає, таке право підлягає захисту судом, зокрема, і від безпідставних та необґрунтованих заборон щодо цього одним з батьків дитини (ст.ст. 274, 275 ЦК України). Реалізація дитиною права на отримання вищевказаного паспорта сама по собі не може розглядатися як порушення прав відповідного з батьків, оскільки щодо перетинання дитиною державного кордону України встановлена інша процедура, яка передбачає дотримання сімейних прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, а за наявності відповідних підстав вирішення спору судом. Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.91 р.) передбачено в пункті 1 статті 3, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З врахуванням обставин справи та встановлених доказів, а також враховуючи інтереси неповнолітньої дитини та забезпечення умов для відпочинку та розвитку, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому даний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved