Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2310 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 8 серпня 2017 року близько 12 години 35 хвилин собаки, що належать відповідачам по справі, будучи не на повідках та без намордників, напали та поїли належні їй 7 індиків. Вказані обставини підтверджуються копією постанови Богуславського районного суду від 15.09.2017 року, якою її чоловіка [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він застрелив собаку, належну [PERSON], а також листом від 26.09.2017 року, з якого вбачається, що адміністративна комісія при виконкомі Саварської сільської ради притягнула відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП. Відповідно ст.19 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Однак відповідачі порушили вказані норми законодавства, внаслідок чого їй було завдано матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає в тому, що неправомірними діями відповідачів, а саме в неналежному утриманні домашньої собаки було знищено належні їй індики в кількості 7 штук. На той час вага одного індика становила 3 кг. Відповідно до довідки № 6 від 28 березня 2018 року виданої Богуславським ринком Київської регіонспоживспілки вартість одного кілограма м'яса індика становить 110 (сто десять) гривень. Вартість матеріального збитку спричиненого внаслідок знищення індиків становить 2310 (дві тисячі триста десять) гривень. Моральна шкода полягає в тому, що позивачка зазнала сильного негативного душевного переживання внаслідок заподіяння шкоди її майну, а саме - знищення індиків, яких вона тривалий час відгодовувала і вже не зможе забезпечити себе та своїх рідних необхідною кількістю корисного м'яса індика, чи отримати прибуток від їх продажу. В наслідок раптового хвилювання вона змушена була звертатись за медичною допомогою, що підтверджується довідкою № 283. За таких обставин оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Посилаючись на положення ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1190 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що 08 серпня 2017 року близько 10.00 години він разом із своєю дружиною [PERSON] прийшли в гості до своєї дочки [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], де відзначали річницю сватання. З ними прибігла їх собака, яку вони прив'язали в дворі. В той день їх дочку прийшли привітати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які бачили за яких обставин [PERSON] застрелив їх собаку. Відповідач стверджує, що його собака не забігав у двір до [PERSON] та не знищував її індиків, оскільки спочатку був прив'язаний у дворі, а потім коли всі вийшли на вулицю близько 12.00 годин, то він відв'язав собаку, яка потім гралася з дітьми. Через деякий час всі побачили, як до двору позивачки побігла зграя собак, а потім було чутно гавкіт та крик птиці. Його собака була поряд і в двір до [PERSON] не забігала. В послідуючому всі зайшли в будинок до його дочки, де продовжили відпочивати. Вже через декілька хвилин через вікно побачили, як у двір зайшов [PERSON] з мисливською рушницею, а потім вигнав із двору його собаку та застрелив її. На місце події прибули працівники поліції, які задокументували факт стрільби з рушниці в населеному пункті, але при цьому не було встановлено кількість знищеної птиці та її вага. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та повністю підтвердила пояснення відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, для відшкодування як майнової так і моральної шкоди позивачка повинна довести належними та допустимими доказами, як наявність заподіяної шкоди, так і вину заподіювачів шкоди. Натомість, під час судового розгляду справи позивачка не довела той факт, що саме собаки, які належали відповідачам, знищили її індиків, а також не довела розмір заподіяних збитків. Зокрема, даний факт не доводиться копією постанови Богуславського районного суду від 15.09.2017 року, якою її чоловіка [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він застрелив собаку, належну [PERSON]. В цій постанові відсутні відомості про те, що саме собаки відповідачів [PERSON] і [PERSON] знищили індиків, які належали [PERSON] Згадується про собаку, яка належала [PERSON], яка не є відповідачем по справі. Із протоколу про адміністративне правопорушення від 02.09.2017 року та з рішення адміністративної комісії Саварської сільської ради Богуславського району Київської області від 26.09.2017 року вбачається, що відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП, а саме за те, що він 08 серпня 2017 року близько 11.00 години вигулював свою незареєстровану собаку без поводка та намордника. Тобто, письмові докази, на які посилається позивачка, не містять жодної інформації щодо заподіяння їй шкоди саме собаками, які належали відповідачам по справі. На підтвердження пояснень позивачки свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які є близькими родичами позивачки, підтвердили факт знищення собаками семи індиків, які з їх слів належали відповідачам. Зокрема, свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони не бачили сам напад собак на індиків, але коли вийшли на вулицю, то побачили знищених індиків та бачили чотири собаки. Стверджують, що цих собак бачили у [PERSON]. Суд, оцінюючи показання вказаних свідків щодо їх допустимості, звертає увагу на те, що в показаннях свідків є суттєві розбіжності щодо повідомлення про собак, яких вони побачили на вулиці після нападу на індиків. А саме свідок [PERSON] стверджувала, що серед зграї собак вона бачили велику білу собаку, а свідок [PERSON] про цю собаку нічого не повідомляв, стверджував, що бачив чотири собаки, серед яких білої не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він 08 серпня 2017 року близько 12.30 годин прийшов додому та побачив напад собак на індиків в його дворі. Відразу пішов в будинок, де взяв рушницю та зайшовши в двір [PERSON] і знаходячись в цьому дворі застрелив собаку, яка була поза межами двору. Стверджує, що вбив собаку, яка здійснила напад на індиків в його дворі. Також свідок запевнює суд, що собаки які напали на індиків позивачки, належали відповідачам. Свідки зі сторони відповідачів, а семе: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили показання відповідачів та пояснили суду, що 08 серпня 2017 року близько 10.00 години вони прийшли в гості до [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], де відзначали річницю сватання. [PERSON] привів із собою собаку, яку прив'язав у дворі. Потім через годину вони вийшли на вулицю. В цей час [PERSON] відв'язав собаку та погуляв з нею на вулиці і знову прив'язав. Приблизно через годину вони знову вийшли на вулицю. В цей час побачили, як по дорозі бігла зграя собак, одна біла і троє коричневих. Потім через декілька хвилин було чутно гавкіт та крик птиці у дворі [PERSON] Собака [PERSON] була поряд і в двір до [PERSON] не забігала. Після цього всі зайшли в будинок, де продовжили відпочивати, а [PERSON] залишив свою собаку біля дітей, які гралися в піску. Вже через декілька хвилин через вікно побачили, як у двір зайшов [PERSON] з мисливською рушницею. [PERSON] вибігла на вулицю і спитала [PERSON], що він робить. Той сказав, що побачиш, а потім вигнав із двору собаку та через ворота здійснив постріл із рушниці та вбив собаку, яку привів із собою [PERSON] Після цього на місце події прибули працівники поліції. Таким чином, оцінюючи показання сторін та свідків, суд приходить до переконання, що позивачка не довела в судовому засіданні достатніми та допустимими доказами факт знищення належних їй семи індиків собакою, яка належала [PERSON], а також не довела в судовому засіданні, що серед зграї собак, які напали на її індиків, була собака яка могла належати [PERSON] Відповідачка [PERSON] взагалі заперечувала факт тримання собак в її господарстві. Пояснення позивачки та її близьких родичів про те, що серед вищевказаної зграї собак були собаки, які належали [PERSON], не підтвердженні будь-якими іншими об'єктивними доказами, в тому числі відомостями від Саварської сільської ради, яка могла вести облік тварин в господарствах жителів села Саварка та підтвердити факт утримання відповідачкою собак в своєму господарстві. Тому, за вказаних обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] Згідно положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] кожному по 3000 (три тисячі) гривень судових витрат понесених на оплату правничої допомоги. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed