Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, відділу Держземагенства у Тарутинському районі Одеської області, з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом про визнання за ними права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, на тих підставах, що 26 липня 2016 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,74 га, розташованої на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 480965. При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачам було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку. В судове засідання позивачі не зявилися. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі. Представник Виноградівської сільської ради в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнав повністю. Представник відділу Держземагенства у Тарутинському районі та третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явились, викликалась належним чином. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 480965 виданого 22.07.2002 року на підставі рішення 20 сесії ХХІІІ скликання Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 06.09.2001 № 20 належала земельна ділянка площею 7,74 га, розташованої на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 15, 16). 14 січня 2008 року [PERSON] залишила на імя позивачів заповіт, яким заповідала земельну ділянку [PERSON] площею 4,06 га та земельну ділянку [PERSON] площею 3,68 га. Заповіт на день смерті спадкодавця не змінювався та не виправлявся (а.с. 14). 26 липня 2016 року [PERSON] померла (а.с. 13). Постановою державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 27.01.2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 21). З невідомих позивачам причин оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 480965 виданий на імя [PERSON] втрачено, що й стало підставої для позивачів із зверненням до суду з вказаним позовом (а.с. 17). Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивачів на отримання в спадщину за заповітом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно - земельну ділянку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved