Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові зазначили, що їхня мати, [PERSON], [INFO], померла по вул. Горіхова, буд.50 в с. Приютне Гуляйпільського району Запорізької області 26.05.2016 року. Далі в позові позивачі вказали, що після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 12,92 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області. Як слідує з тексту позовної заяви, позивачами було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки вони кожний в свою чергу знаходилися на лікуванні в КУ «Гуляйпільська центральна районна лікарня», на підтвердження чого надали довідки. Просять суд визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини за законом після померлої 26.05.2016 року [PERSON] поважною та визначити додатковий тримісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом. У судове засідання позивачі та їхній представник не з'явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають (а.с.32-34). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивачів. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій прохає справу розглянути за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 26). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Справа розглянута без участі сторін, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які позивачі посилається як на підставу своїх вимог, розглянувши надані ним докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 26 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 357833, виданим Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області від 28.05.2016 року, актовий запис № 122 (а.с.18). В свідоцтвах про народження позивачів у графі «мати» зазначена спадкодавець [PERSON] ( а.с.7,11,13). Після смерті матері позивачів відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 11,26 га, згідно сертифікату на право на земельну ділянку (пай), серії РП № 212451, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією Гуляйпільського району Запорізької області від 27.05.2009 року на підставі рішення Гуляйпільської райдержадміністрації від 24.10.1996 року № 387, розташованої на території [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.22). Згідно довідки [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 411 від 31.10.2016 року зазначено, що [PERSON], з 1970 року і по день смерті 26 травня 2016 року постійно проживала за адресою: [INFO]. Спадкоємцями за ст. 1261 ЦК України є: син [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]; син [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]; син [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]; донька [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]; донька [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] (а.с.19). Позивачі [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] (а.с.6), [PERSON], [INFO], уродженка с. Новодарівка Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.9), [PERSON], [INFO], уродженка с. Новодарівка Гуляйпільського району, Запорізької області, зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.12). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46228148 від 20.12.2016 року, виданим приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відомості щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла 26.05.2016 року, відсутні (а.с.21). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2016 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 26 травня 2016 року [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], так як останні не подали заяви про прийняття спадщини в строк, який встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с.20). Відповідно до довідок № б/н позивач [PERSON], перебував на амбулаторному лікуванні в КУ «Гуляйпільська центральна районна лікарня» з 18.11.2016 року по 29.11.2016 року із діагнозом стрептодермія, [PERSON], перебувала на лікарняні в КУ «Гуляйпільська центральна районна лікарня» з 09.11.2016 року по 30.11.2016 року із діагнозом гнійна атерома спини, [PERSON], перебувала на лікарняні в КУ «Гуляйпільська центральна районна лікарня» з 23.11.2016 року по 13.12.2016 року із діагнозом пошкодження зв'язок правого колінного суглобу, сіновііт правого колінного суглобу (а.с.15-17). Задовольняючи позовну заяву частково суд виходить з такого. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Обставин щодо прийняття кимось спадщини та заведення спадкової справи судом не встановлено. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємці пропустили шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає їм право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи, свої вимоги щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачі повідомили, що вони своєчасно не звернулися до нотаріальної контори чи уповноваженої посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування з питання оформлення спадщини, в зв'язку з тим, що хворіли, на підтвердження чого надали відповідні медичні документи, які досліджені судом. Оскільки в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи позивачів про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, що у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України є підставою для задоволення позову в частині визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, визнання представником відповідача [PERSON] сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачами не доведено надання їм саме тримісячного строку для подання ними відповідних заяв, тому вважає, що визначення більш короткого строку буде доцільним. А тому позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Outcome: partial