Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивачка 16.05.2019 року звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2 500 грн. щомісячно з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюб між сторонами було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.04.2019 р. Позивачка зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Вказує, що добровільно про сплату аліментів домовитися з [PERSON] не вдається, тому змушена звертатися до суду з позовом. Зазначає, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має, на його утриманні батьки не перебувають. Обгрунтовуючи позовні вимоги у заявленому розмірі вказує, що щомісячно на оплату комунальних послуг вона витрачає 800 грн.; на харчування дитини, одяг, взуття, засоби гігієни, побутову хімію витрачає близько 1500 грн.; з вересня дитина відвідуватиме дитсадок, оплата за який 1000 грн., а також відвідуватиме гурток танців та іноземної мови вартістю 800 грн. Ухвалою суду від 24.05.2019 р. позовна заява [PERSON] була залишена без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків не більше семи днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 12). Ухвалою суду від 01.07.2019 р. відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 22, 23). Відзив на позов відповідач не подав. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що на даний час вона не має можливості працювати, так як доглядає за дитиною до трьох років, отримує соціальну допомогу у розмірі 860 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1 000 грн. щомісячно, пояснив, що він не має житла, доходи його непостійні, офіційно не працевлаштований, працює по оголошеннях на будівництві. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи та пояснень сторін, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.03.2015 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 7, 7 зв.). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано, що дитина постійно мешкає з матір`ю [PERSON] Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина перебуває на утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги для забезпечення потреб доньки та її розвитку позивачці не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень відповідача, він має неофіційні непостійні доходи. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на потреби дитини у розмірі по 2 500 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, її стан здоров`я, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», який на час розгляду справи для дітей віком до 6 років становить 1 699 грн., а також те, що відповідач є особою працездатного віку, інші неповнолітні діти та непрацездатні особи на утриманні [PERSON] не перебувають, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини та сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2019 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, з урахуванням тих обставин, що позивачка не працює, так як займається доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років. У решті позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачкою та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial