Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка 11 серпня 2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями та зневажливо ставиться до неї. На її неодноразові звернення відповідач не реагує, а зловживання спиртними напоями призводить до постійних суперечок і сварок між ними. Через такі відносини дійшла висновку, що спільне проживання з відповідачем та подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просила суд його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте до суду надійшла заява про проведення судового розгляду справи без її участі, також зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Також не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень зі сторони позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 травня 2006 року виконавчим комітетом Великобудської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом № 09. З позовної заяви встановлено, що на неодноразові звернення позивача щодо зловживання спиртних напоїв відповідачем, останній не реагує, а зловживання спиртними напоями призводить до постійних суперечок і сварок між ними. Через такі відносини подальше збереження шлюбу неможливе, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved