Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] в особі адвоката Неговської І.В., [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом і мотивують свої вимоги тим, що їм та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 червня 2003 року на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані позивачі та відповідач, проте, фактично у вказаній квартирі проживає лише відповідач, який систематично чинить позивачам перешкоди у користуванні майном, що змусило останніх звернутись до суду. Рішенням Зарічного районного суду міста Суми по справі № 591/1223/18 від 31 серпня 2018 року зобов`язано відповідача не чинити перешкоди у користуванні спільною власністю, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , а також визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: позивачам виділено в користування кімнату площею 17,9 кв.м., а відповідачу [PERSON] надано у користування кімнату площею 10,6 кв.м., кухню, ванну, вбиральню, коридор залишено у спільному користуванні. Проте, відповідачем рішення не виконується та надалі чиняться перешкоди у користуванні спільним сумісним майном. Оскільки тривалий час між позивачами та відповідачем виникають суперечки з приводу володіння, користування та розпорядження квартирою, для забезпечення можливого поділу квартири у майбутньому, бажають визначити частки співвласників квартири у розмірі ј частки кожному, а також припинити право спільної сумісної власності на квартиру. Посилаючись на вказані обставини, просять постановити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та визначити за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] частку у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в розмірі по ј частини кожному. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29 березня 2021 року о 13 год. 00 хв. 29 березня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 15 липня 2021 року, 13 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про його належне сповіщення про дату та час підготовчого засідання. Ухвалою Зарічного районного суду від 15 липня 2021 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу для розгляду по суті на 27 жовтня 2021 року на 13год 30 хв. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином, від представника позивача [PERSON] - адвоката Неговської І.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 19 червня 2003 року, серії [NUMBER] , квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням управління комунального майна та приватизації житла від 11 червня 2003 року №173 (а.с. 9). Факт належності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] та Довідки про показники об`єкта нерухомого майна № 435663 від 08 жовтня 2020 року, виданої Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради, загальна площа квартири за адресою: [ADDRESS] становить - 47,8 кв.м, житлова площа - 29,5 кв.м. (а.с. 11-12, 13). З копії довідки Управління «Центр з надання адміністративних послуг м. Суми» Сумської міської ради №14.03-08/68835 від 29 жовтня 2020 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1958 року народження, [PERSON] , 1963 року народження, [PERSON] , 1981 року народження, [PERSON] , 1993 року народження (а.с.14). Рішенням Зарічного районного суду міста Суми по справі № 591/1223/18 від 31 серпня 2018 року, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою, задоволено. Зобов`язано відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні спільною власністю, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділено в користування кімнату площею 17,9 кв.м., [PERSON] надано у користування кімнату площею 10,6 кв.м., кухню, ванну, вбиральню, коридор залишено у спільному користуванні (а.с.15-16). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Згідно ст. 317 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. При цьому на зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормами ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Цивільним кодексом України передбачено можливість виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, та поділу майна, що є у спільній сумісній власності Так, згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до вимог статті 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як встановлено судом квартира з адресою: [ADDRESS] , набута учасниками спільної власності в порядку приватизації за їхньою спільною заявою у спільну сумісну власність, при відсутності доказів більшої чи меншої участі когось із них у надбанні майна, частки усіх співвласників є рівними, Також, матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому суд приходить до висновку, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] рівні та складають по 1/4 частці за кожним співвласником. Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] задовольнити, визначити їх частку зі спільної сумісної власності з [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , припинивши право спільної сумісної власності на вказану квартиру. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів також понесені ними та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved