Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11 листопада 2020 року звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що під час спільного з відповідачем проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Дитина наразі потребує суттєвої матеріальної допомоги, оскільки народилася на 32 тижні вагітності, однак відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, уникає спілкування та не надає допомогу на її утримання та утримання дитини. В зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утриманні дитини в розмірі ј частини від усіх видів заробітку та на її утримання по досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 50 відсотків від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня народження дитини - з 29 серпня 2020 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 08 лютого 2021 року на 08-45 год. в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 05 лютого 2021 року відповідач надіслав відзив на позов, в якому зазначив, що добровільно надавав допомогу на утримання дитини, має бажання спілкуватись та приймати участь у вихованні дитини. Зазначив, що зазначений у позові розмір аліментів у ј частині від доходу на утримання дитини є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку та відповідно не буде погіршувати його матеріальне становище. Натомість, просив відмовити у задоволенні позову в частині вимог позивача про стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків від його доходу на її утримання, мотивуючи тим, що на даний час він працює в ТОВ «Еко Енерджі Систем» та отримує мінімальну заробітну плату, нерухомого майна у власності не має, орендує житло, на що витрачає більшу частину доходу, тому стягнення аліментів на утримання матері дитини призведе до його скрутного матеріального положення. 19 лютого 2021 року позивачем [PERSON] скеровано відповідь на відзив, в обґрунтування якого позивач зазначила, що та матеріальна допомога, на яку посилається відповідач, не давало їй змоги утримувати дитину на належному рівні, який би відповідав її потребам, враховуючи те, що з моменту народження доньки, відповідач мав повну інформацію щодо її стану здоров`я та необхідності значних матеріальних затрат та її утримання, лікування та догляд. Щодо скрутного матеріального становища, який не дає змоги відповідачу сплачувати аліменти на дружину у зв`язку з отриманням мінімальної заробітної плати та сплатою значних коштів на оренду квартири, в якій проживає, вважає надуманими та безпідставними. Зазначила, що відповідачем на надано даказів понесених витрат на оренду квартири. Просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. 22 лютого 2021 року відповідач скерував свої заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що він отримує заробітну плату в розмірі 6000 грн, що підтверджується довідкою про його доходи. Іншого джерела доходу він не має. Враховуючи даний факт, стягнення з нього 50 відсотків доходу значно погіршить його матеріальний стан. Посилання позивача, що він зареєстрований в квартирі, в якій на даний час проживають сторонні люди не відповідає дійсності, доказів на підтвердження даного факту позивачем не надано. У судовому засіданні позивач позов підтримала із викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача - адвокат Крушельницька М.Р. в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини. В частині стягнення аліментів на утримання матері дитини просила відмовити, посилаючись на скрутне матеріальне становище відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, приходить до наступного. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 16.09.2020. В судовому засіданні також встановлено і даний факт не заперечувався відповідачем, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами, враховувати матеріальне становище сторін, а також має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року -2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Батько дитини є працездатним, бажає приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини. Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.ч.2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Згідно ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач, як батько дитини, яка не досягла трьох років, кошти на утримання позивача не надає, є фізично здоровим і не має інших утриманців, то суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів також на її утримання. Заслухавши заперечення відповідача проти позову в цій частині, врахувавши відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів стосовно [PERSON] в період з 01.01.1998 року по 31.12.2020, суд дійшов висновку про можливість визначення та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 11.11.2020 і до досягнення дитиною трирічного віку, який суд вважає достатньо обґрунтованим. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, аліменти на утримання дитини до її повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку підлягають стягненню з 11 листопада 2020 року щомісячно. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial