Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

позивачі просять суд визнати за ними в порядку спадкування після [PERSON] право власності кожному на 1/8 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], право власності кожному на 1/8 земельної ділянки площею 0,0722 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], право власності кожному на 1/8 земельної ділянки площею 0,1292 га для введення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Леонівка, кадастровий номер [NUMBER], право власності кожному на 1/8 земельної ділянки площею 0,1286 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Леонівка, кадастровий номер [NUMBER], посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. За життя [PERSON] належало право власності на 1/4 частину наступних земельних ділянок: ●згідно свідоцтва про право власності індексний номер 9044596 від 06.09.2013 р. земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; ●згідно свідоцтва про право власності індексний номер 9009705 від 05.09.2013 р. земельна ділянка площею 0,0722 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; ●згідно свідоцтва про право власності індексний номер 8463895 від 26.08.2013 р. земелька ділянка площею 0,1292 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Леонівка, кадастровий номер [NUMBER]; ●згідно свідоцтва про право власності індексний номер 8463895 від 26.08.2013 р. земельна ділянка площею 0,1286 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Леонівка, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті При житті [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначені частини земельних ділянок, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкуванні за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після [PERSON] із спадкоємців першої черги залишились вони його дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги не залишилось. Враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги не залишилось, вони успадковують всю спадщину [PERSON], в тому числі і на вищезазначені частини земельних ділянок. Вони у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулись до державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини [PERSON], що підтверджується постановою державного нотаріуса. Для отримання свідоцтва про право на спадщину вони звернулись до державного нотаріуса, який попросив їх надати оригінал правовстановлюючих документів на земельні ділянки на ім'я [PERSON] Ними було надано оригінал свідоцтв про право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON], однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини земельних ділянок, оскільки згідно свідоцтв про право власності земельні ділянки належать співвласникам на праві спільної сумісної власності, а [PERSON] за життя не перереєстрував за собою право часткової власності на 1/4 частину земельних ділянок. В зв'язку з чим, їм було запропоновано звернутись до суду щодо визнання за ними в порядку спадкування права власності на частини земельних ділянок. Таким чином, у зв'язку з тим, що згідно свідоцтв про право власності земельні ділянки належать співвласникам на праві спільної сумісної власності, а [PERSON] за життя не перереєстрував за собою право часткової власності на 1/4 частину земельних ділянок, вони не можуть прийняти у спадщину та оформити через нотаріальну контору 1/4 частину земельних ділянок, які залишились після [PERSON] Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника сільської ради. Позовні вимоги приймають. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини не явки не повідомив, тому суд вважає, що представник третьої особи не з'явився без поважних причин. Вислухавши позивачів та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [INFO] помер [PERSON]. За життя [PERSON] належало право власності на 1/4 частину наступних земельних ділянок: ●згідно свідоцтва про право власності індексний номер 9044596 від 06.09.2013 р. земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; ●згідно свідоцтва про право власності індексний номер 9009705 від 05.09.2013 р. земельна ділянка площею 0,0722 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; ●згідно свідоцтва про право власності індексний номер 8463895 від 26.08.2013 р. земелька ділянка площею 0,1292 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Леонівка, кадастровий номер [NUMBER]; згідно свідоцтва про право власності індексний номер 8463895 від 26.08.2013 р. земельна ділянка площею 0,1286 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Леонівка, кадастровий номер [NUMBER]. При житті [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі і на вищезазначені земельні ділянки, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 того Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги залишилася його дочка - [PERSON] та його дружина - [PERSON]. У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] позивачі у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На вимогу нотаріуса позивачі не змогли надати правовстановлюючий документ на 1/4 частину земельних ділянок на ім'я [PERSON], оскільки такий документ за життя ним не отриманий. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати документу, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Відповідно до ст. 1217 ч. 1 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачів в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved