Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на ? житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], покликаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони і набули вказане майно. Однак право власності на нього було зареєстровано лише за [PERSON] На даний момент шлюб розірвано, а зазначене будинковолодіння є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке слід розподілити між ними в рівних долях. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат [PERSON], позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач вдруге у судове засідання не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень проти позову не подав, надіславши на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи відкласти оскільки хворіє. На підтвердження цього додає копію довідки № 45/2ак від 06 травня 2014 року. Остання визнана судом неспроможною оскільки в ній вказано, що [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 04 травня по 06 травня 2014 року, тоді як судове засідання відбулося 05 червня 2014 року, тобто майже місяць по тому. Відтак, за згоди позивачки, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, в порядку ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. 24 лютого 2001 року сторони уклали шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2013 року було розірвано. Дані обставини, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 11725, 10 жовтня 2005 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль 2» № 68 від 13 лютого 2044 року, житловому будинку [ADDRESS] присвоєно [ADDRESS]. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). (ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (дані СК України) Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом не встановлено жодної домовленості між сторонами, щодо спірного майна чи наявності будь-якого шлюбного договору. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. (ч. 1 ст. 357 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. (ч. 1 ст. 356 ЦК України) Відтак, враховуючи, що будинковолодіння [ADDRESS] набуте під час шлюбу сторін і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за позивачкою слід визнати право власності на ? його частини. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати… (ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) Саме тому з відповідача в користь позивачки слід стягнути 1262,5 грн. (квитанція № 6255017 від 06 грудня 2013 року на суму 298,05 грн. та квитанція № 91 від 27 грудня 2013 року на суму 964,45 грн.) сплачених нею при подачі до суду позову.

Outcome: approved