Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 2014 року звернулися в суд з позовом до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, як на окремий об'єкт права власності. В поданій до суду позовній заяві позивачі посилалися на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 липня 2013 року на праві приватної спільної часткової власності їм належать нежитлові приміщення в житловому будинку по [ADDRESS]. Вказували, що відповідно до висновку ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» зазначене нерухоме майно за технічними можливостями має окремий вихід і може бути виділено в натурі. В своїй позовній заяві позивачі просили суд визнати право спільної часткової власності, як на самостійний об'єкт, на нерухоме майно - нежитлові приміщення (магазин продовольчих товарів та кафе) за адресою [ADDRESS], загальною площею 861 кв.м., літер А1-5, за фізичними особами [PERSON], частка власності складає 1/4, [PERSON], частка власності складає 1/4, [PERSON], частка власності складає 1/2. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Інші особи в судове засідання своїх представників не направили, подавши заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 липня 2013 року є власниками на праві приватної спільної часткової власності нежитлових приміщень в житловому будинку (магазин продовольчих товарів та кафе) в [ADDRESS], загальною площею 861 кв.м. При цьому згідно виданого свідоцтва про право власності розміри часток складають: [PERSON] - 3/100 частки, [PERSON] - 3/100 частки, [PERSON] - 3/50 частки. Позивачі в поданій до суду заяві просять суд виділити в натурі як самостійний об'єкт права власності нежитлові приміщення в житловому будинку по [ADDRESS]. Загальна частка позивачів як співвласників в праві спільної часткової власності складає 3/25 ([PERSON] - 3/100 частки, [PERSON] - 3/100 частки, [PERSON] - 3/50 частки). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нормами ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачі, звертаючись з позовними вимогами до відповідача - виконавчого комітету Полтавської міської ради, просять визнати за ними право спільної часткової власності , як на самостійний об'єкт права власності. При цьому дослідженими в справі доказами не встановлено наявність порушення, оспорювання чи невизнання їх прав відповідачем. Виконавчий комітет Полтавської міської ради не є співвласником житлового будинку по [ADDRESS], жодні підстави вважати, що відповідач порушує та/чи оспорює права позивачів, відсутні. Більш того, як встановлено судом, житловий будинок по [ADDRESS] належить до власності територіальної громади міста Полтави та знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2». Саме територіальна громада в особі Полтавської міської ради, а не виконавчий комітет, є органом місцевого самоврядування. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з вимогами про поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки), позивачі не зазначають інших співвласників в праві спільної часткової власності та не звертаються до них з відповідними вимогами. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги до виконавчого комітету є безпідставними. Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна, наданий позивачами на обґрунтування своїх позовних вимог, може бути оцінений як підстава для виділу в натурі частки з об'єкта лише в сукупності з даними про дотриманням чинних будівельних норм та надання кожному об'єкту поштової адреси. Відповідні докази на підтвердження позовних вимог позивачами суду надані також не були. На підставі викладеного, враховуючи встановлені судом обставини та відповідні правовідносини, вирішуючи справу в межах заявлених позивачами вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до виконавчого комітету Полтавської міської ради є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачами судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed