Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 21.03.2019 року звернулися у суд із позовом, в якому просять провести розподіл земельної ділянки кадастровий номер 4624583300:02:000:0245 , площею 0,2300 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Коростів Сколівського району Львівської області у натурі між ними, як співвласниками та [PERSON] , пропорційно їхніх часток, тобто 2/3 та 1/3 частині, виділивши їм у натурі земельну ділянку у с. Коростів Сколівського району Львівської області загальною площею 0,1533 га, а малолітньому [PERSON] - площею 0,0767 га. Ухвалою судді від 03.04.2019 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого засідання від 21.05.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Позов обґрунтовано тим, що спірна земельна ділянка належать позивачам та малолітньому сину відповідача на праві спільної часткової власності у відповідних ідеальних частинах - 2/3 та 1/3 частини і така обставина підтверджується відповідними правовстановлюючими документами. Спільне володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою є неможливим через неприязні відносини позивачів із відповідачем, який є законним представником малолітнього [PERSON] , а тому є необхідність проведення її реального розподілу і, таким чином, усунення порушень прав позивачів як її співвласників. Позивачі зазначають, що відповідач у добровільному порядку відмовляється провести реальний розподіл спірної земельної ділянки, згоду на такий розподіл не надавав. Відтак, на переконання позивачів, спір може бути вирішено тільки у судовому порядку у межах наданих повноважень. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час розгляду даної справи не здійснювався. Від позивачів у справі на адресу суду надійшли письмові заяви про розгляд справи про реальний розподіл земельної ділянки кадастровий номер 4624583300:02:000:0245 , площею 0,2300 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Коростів Сколівського району Львівської області без їх участі, у котрих кожен із позивачів настоює на позовних вимогах та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Від уповноваженого представника відповідача - адвоката Павкович О.В. надійшла письмова заява про розгляд справи про реальний розподіл земельної ділянки кадастровий номер 4624583300:02:000:0245 , площею 0,2300 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Коростів Сколівського району Львівської області без її участі та без участі відповідача, у котрій вона також проти задоволення позову не заперечувала, однак висловила позицію свого довірителя щодо варіантів розподілу спірної земельної ділянки, на котрому настоює. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивачів цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, позивачам та малолітньому синові відповідача на праві спільної часткової власності - 2/3 частини та 1/3 частини, належить земельна ділянка кадастровий номер 4624583300:02:000:0245 , площею 0,2300 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Коростів Сколівського району Львівської області, що підтверджується належним чином засвідченими копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідченими 13.06.2018 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області, реєстровий № 259. Відтак, виходячи також з існуючої та сталої практики Європейського суду з прав людини, який, при оцінці доказів, керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», та указує, що «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15 листопада 2012 року, заява № 12167/04; п. 93 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 16 січня 2014 року, заява № 6318/03), суд вважає доведеною у повній мірі ту обставину, що ідеальні частки позивачів та малолітнього сина відповідача у земельній ділянці кадастровий номер 4624583300:02:000:0245 , площею 0,2300 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Коростів Сколівського району Львівської області, визначені відповідно до належно зареєстрованого їх права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 та ч. 1 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В силу ч. 1 ст. 86, п. «б» ч. 1 ст. 87 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами. Частинами 1, 3-5 статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. Згідно схеми розподілу спірної земельної ділянки, виконаної ФОП [PERSON] на замовлення позивачів 20.03.2019 року, її поділ є технічно можливим, а на розгляд суду пропонуються два можливі варіанти такого розподілу, згідно якого позивачам у кожному випадку пропонується надати у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,1533 га, а малолітньому синові відповідача пропонується надати у власність земельну ділянку площею 0,0767 га, однак із різним місцем розміщенням (в залежності від сторони спірної земельної ділянки). Таким чином, судом встановлена технічна можливість реального розподілу спірної земельної ділянки, яка визначалась ФОП [PERSON] на основі результатів проведеного на місці обстеження (огляду), без відхилення від ідеальних часток у такій земельній ділянці їх співвласників, 2/3 частини - для позивачів, та 1/3 частина - для малолітнього сина відповідача. За наведених вище та встановлених судом обставин, виходячи у тому числі і з намірів сторін щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про можливість проведення реального розподілу земельної ділянки кадастровий номер 4624583300:02:000:0245 , площею 0,2300 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Коростів Сколівського району Львівської області, за варіантом вказаної вище схеми розподілу цієї земельної ділянки, де виділена малолітньому синові відповідача її частина позначена на схемі унизу, оскільки такий є технічно можливим, а відхилення від ідеальних часток співвласників при цьому відсутнє. Сторона відповідача у ході судового розгляду справи погодилася на такий варіант розподілу. В силу ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 158 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такі земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, вирішуються виключно судом. Враховуючи наявність між позивачами та батьком малолітнього сина відповідача, який є його законним представником, неприязних відносин та спору з приводу володіння, користування і розпорядження належною їм на праві спільної часткової власності земельною ділянкою, суд, у межах наданих повноважень, вважає за необхідне провести розподіл такої земельної ділянки у цілому, у межах заявлених позовних вимог, усунувши, таким чином порушення прав позивачів як співвласників земельної ділянки.

Outcome: approved