Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.05.2015р. помер їх син [PERSON], який був співвласником квартири №260, розташованої у м. Херсоні, по вул. Шенгелія 4. На день його смерті відкрилась спадщина, яка складалась із частки у вищевказаній квартирі. Але у встановлений законом строк позивачі не змогли звернутись до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Просять визначити їм додатковий строк, достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини. Позивачі в судове засідання не зявились, представник подала заяву про слухання справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 03.08.2004 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона на підставі розпорядження № 15988-ж від 03.08.2004 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належить квартира № 260, розташована з адресою: м. Херсон, вул. Шенгелія, 4. 10.05.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим 16.05.2015 року відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину вказаної квартири. Спадкоємцями першої черги в силу ст. 1261 ЦК України є позивачі. Судом також встановлено, що позивач [PERSON], самостійно пересуватися не може та потребує стороннього догляду, що підтверджується випискою з медичної картки №778 від 06.05.2017 року, виданою поліклінікою № 3 КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних». В звязку з чим, останній потребує постійного догляду, у тому числі зі сторони позивача [PERSON] Крім того позивачі зазначили, що вони є юридично неосвіченими особами і їм не було відомо про те, що в шестимісячний строк потрібно звернутися до нотаріуса з питання отримання спадщини. Разом з тим позивачі разом з спадкодавцем мешкали у спірній квартирі, у зв'язку з цим вважали, що фактично вступили у користування спадковим майном, є єдиними спадкоємицями першої черги, відповідно фактично прийняли спадщину. Відмову від спадщини позивачі у встановлений строк не заявляли. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини позивач, який проживав окремо від спадкодавця не вчинив дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій із прийняття спадщини. Саме до цього зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. Згідно з розясненнями, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, суд вважає причину пропуску [PERSON] та [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] поважною.

Outcome: approved