Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки за кадастровим номером 7423682400:08:000:0489 площею 0,1534 га, та 7423682400:08:000:0038 площею 3,9965 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт згідно якого заповідав позивачам належну йому право на земельну частку (пай), яка розташована на території Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, але з невідомих причин не включив в заповіт право власності на земельні ділянки які посвідчуються державним актом на право власності на земельну ділянку від 27.10.2004 року серія ЧН №108634. Державний акт втрачений, з цього приводу позивачі звертались в ЗМІ. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що у свою чергу позбавляє позивачам оформити їх, тому вони змушені звертатися до суду про визнання її власниками спадкового майна. В судове засідання позивачі не з`явилися, але надали суду заяву в якій, просять позов задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача Вороб`ївської сільської ради у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомленою про час і місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті за заповітом позивачам залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки за кадастровим номером 7423682400:08:000:0489 площею 0,1534 га, та 7423682400:08:000:0038 площею 3,9965 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.(а.с.13-14) Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом державного нотаріуса Семенівської районного державної нотаріальної контори №593 від 07.08.2019 року за заявою [PERSON] , [PERSON] заведена спадкова справа №84/2010, щодо майна померлого [PERSON] (а.с.10) Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №108634 від 27.10.2004 р. загальною площею 4.1499 га, яка знаходиться на території Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, на підставі рішення розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації № 332 від 18.10.2004 року дійсно видавався на ім`я [PERSON] .(а.с.15) Згідно заповіту №10 від 06.05.2000 року [PERSON] заповідав право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії ЧН №011313 від 09.09.1996 року [PERSON] , та [PERSON] в рівних долях кожному.(а.с.9) Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.1953 року [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.11) Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.1947 року [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.12) З приводу втрати державного акту позивачі звертались в ЗМІ (а.с.16) Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивачів ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо питання судових витрат то відповідно до п.9 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд повністю покладає судові витрати на позивачів, що ними і зазначено при поданні позову.

Outcome: approved