Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Вовківецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених державним нотаріусом Шепетівської районної державної нотаріальної контори Хмельницької області Огородник Л.Ю., відповідно до яких [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки земельних ділянок: 1) площею 2,6670 гектарів з кадастровим номером [NUMBER]; 2) площею 2,3725 га з кадастровим номером [NUMBER]; 3) площею 1,8652 га з кадастровим номером [NUMBER], які знаходяться на території Вовківецької сільської ради, а також визнати за ними у порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину цих земельних ділянок за кожною, які належали їхньому брату [PERSON], померлому [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON], який заповів їм та їхньому братові [PERSON] по 1/3 частці кожному вищевказаних земельних ділянок, які належали останньому на підставі Державних актів від 19 грудня 2007 року [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER]. Після смерті батька [PERSON] вони та їх брат [PERSON] прийняли спадщину у встановленому законом порядку шляхом звернення в січні 2016 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку із завантаженістю нотаріуса, нотаріальна дія проведене не була. [INFO] помер їх брат та син [PERSON] - [PERSON], не оформивши своїх спадкових прав. Наприкінці лютого 2016 року позивачами було отримано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку вищезазначених земельних ділянок кожному, в тому числі і [PERSON] Після смерті брата [PERSON] у встановлений законом строк вони звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в оформленні спадкових прав їм відмовлено, в зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано 23 лютого 2016 року та здійсненна реєстрація права власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно після смерті брата [PERSON]. За наведених обставин, позбавлені права в нотаріальному порядку оформити своє право на вказане спадкове майно, в зв'язку з чим просять визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 2016 року [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], посвідчені державним нотаріусом Шепетівської районної державної нотаріальної контори Хмельницької області Огороднік Л.Ю., відповідно до яких [PERSON] видано свідоцтва про спадщину на 1/3 частки вказаних земельних ділянок, а також визнати за кожною з них у порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину цих земельних ділянок. В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, пояснили, що видані на ім'я їх брата [PERSON], після його смерті, свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на частину належних батькові земельних ділянок унеможливлюють успадкування цих частин земельних ділянок ними, тому вважають такі свідоцтва недійсними, так як видані нотаріусом на померлу особу. Їх брат [PERSON] одруженим не був, дітей не мав, проживав з батьком, вони є єдиними спадкоємцями після смерті рідного брата. Їх мати померла раніше батька. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, що передбачено ст. 1262 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Судом встановлено, що 23 лютого 2016 року [PERSON] видані на підставі заповіту [PERSON], померлого [INFO], посвідченого Вовківецькою сільською радою Шепетівського району Хмельницької області 05 листопада 1997 року, зареєстрованого у реєстрі за № 16, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку земельних ділянок: площею 2,6670 гектарів з кадастровим номером [NUMBER]; площею 2,3725 га з кадастровим номером [NUMBER]; площею 1,8652 га з кадастровим номером [NUMBER], які належали померлому на підставі Державних актів від 19 грудня 2007 року [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], що стверджується копіями даних свідоцтв [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] від 23 лютого 2016 року та листом відділу у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.08.2018 року № 29-22-0.35-1134/118-18. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 01 лютого 2018 року. Отже свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 2016 року видані на ім'я [PERSON] після його смерті, що свідчить про те, що вказані документи видані незаконно, оскільки не могли бути видані на померлу особу. В свою чергу [PERSON] прийняв у встановлену законом порядку відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав в одному будинку разом з батьком, однак не оформив свої спадкові права (не отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за життя). 13 липня 2016 року була заведена спадкова справа №210/2016 за заявами [PERSON] та [PERSON]. Видати свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON], неможливо, в зв'язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано 23 лютого 2016 року та здійсненна реєстрація права власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно після смерті [PERSON], що слідує з листа завідувача Шепетівською міською державною нотаріальною конторою від 20.08.2018 року №114/01-16 та інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 лютого 2016 року № 53820804, № 53823404 та № 53817395. Таким чином наявність виданих на ім'я [PERSON] після його смерті свідоцтв про право на спадщину на 1/3 частину належних [PERSON] земельних ділянок унеможливлює успадкування позивачами, як спадкоємцями за законом другої черги після смерті брата цих частин земельних ділянок, в зв'язку з чим такі свідоцтва підлягають визнанню недійсними в судовому порядку. При цьому суд, незважаючи на сформульовані у резолютивній частині позовної заяви вимоги про визнання оспорюваних свідоцтв частково недійсними, виходить зі змісту по суті позову та пояснень позивачів в суді, з яких слідує, що захист їх порушених прав можливий лише шляхом визнання виданих на ім'я [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними в цілому. При цьому суд керується положеннями ч. 1 ст. 2 та ч. 2 ст. 5 ЦК України. Оскільки позивачі у встановленому законом порядку відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, у визначений ч. 1 ст. 1270 цього Кодексу строк подали заяви про прийняття спадщини нотаріусу, вони мають право на належну їх рідному брату [PERSON] прийняту ним спадщину. Взв'язку з викладеним кожна з позивачів має право на 1/6 частину спірних земельних ділянок. За наведених обставин, вимоги позивачів підлягають до задоволення, як такі, що ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами.

Outcome: approved