Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом на підставі ст.165 Сімейного кодексу України. Представник позивачів у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та позбавити відповідачку батьківських прав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без їх участі. Прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, вважаючи, що позбавлення батьківських прав відповідачів відповідає інтересам дитини. Представники третіх осіб надали висновки про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, тому не заперечували проти задоволення пред'явленого позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.08.2014 року, актовий запис №910). Так, [PERSON] 11 червня 2014 року покинула власну новонароджену дитину [PERSON] у пологовому будинку, про що у той же день в.о. завідуючої акушеро-обсерваційного відділення КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №9» ДОР» Дубовік Л.В. та начальником відділу кримінальної міліції у справах дітей Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Дудкою І.В. складено акт про покинуту дитину. Відомості про батька дитини [PERSON], внесені до свідоцтва про народження дитини відповідно до ст.133 Сімейного Кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану від 07 серпня 2014 року №0001428595). Проте батько у пологовому будинку дитину не відвідував, її подальшою долею не цікавився і взагалі відмовився забирати дитину із закладу охорони здоров'я та разом з сім'єю не проживає. Після чого, згідно рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську раді від 18.07.2014 р. №171, відділу реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції, дозволено зареєструвати народження малолітньої дитини жіночої статі, присвоїти їй прізвище - «[PERSON]», ім'я - «[PERSON]», по батькові - «[PERSON]», і дату народження записати « [INFO] року». Реєстрацію дитини проведено в.о. начальника служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради Шукало Є.С. та 07 серпня 2014 року, отримано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 07 серпня 2014 року власноруч надала пояснення, у яких зазначила про те, що не має бажання забирати свою дитину з пологового будинку. Того ж дня, [PERSON] також власноруч надав пояснення, у яких зазначив, що не є батьком зазначеної дитини, не проживає із своєю колишньою дружиною більш ніж сім років та не має бажання забирати дитину з пологового будинку. Так, Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську раді №188, від 20.08.2014 року, малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі чого, Розпорядженням Голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 20 серпня 2014 року №Р-495/0/291-14, опікуном над малолітньою [PERSON], призначено [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] та визначено місце мешкання та реєстрації дитини саме за місцем мешкання опікуна. Згідно ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 164 п. 2 Сімейного Кодексу України, підставою позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцятирічного віку. Постановою ПВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснений, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не Забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її формального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позовні вимоги позивачів щодо позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні малолітньої дитини підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження їх факт ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів у солідарному порядку на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved