Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить суд встановити недобросовісність при здійсненні відповідачкою свого права на спадкування та припинити правовідношення спадкування відповідачкою спадщини, відкритої після смерті [PERSON] як безпідставне. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 08 червня 2011 року померла її двоюрідна сестра - [PERSON], яка проживала за адресою: 67666, Одеська область, Біляївський район, село Великий Дальник, вул. Калініна, буд.98. Після її смерті залишилось спадкове майно - будинок за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Великий Дальник, вул. Калініна, буд.98 та земельна ділянка сільськогосподарського призначення (колишній пай) площею 4,7 га на території Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області. 05 вересня 2011 року вона подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] Спадкова справа зареєстрована в реєстрі 05.09.2011 року за №51658270. Вона є спадкоємцем третьої черги (за правом представлення), тобто успадковує ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові - [PERSON] (дядько спадкодавця). Пізніше їй стало відомо, що заяву про прийняття спадщини подала також племінниця спадкодавця, яка проживала в Російській Федерації і з якою вона знайома не була. Оскільки племінниця за правом представлення має другу чергу спадкування, то вона і не вчиняла ніяких дій щодо отримання спадщини. Приблизно через рік (влітку 2012 року) вона дізналась, що нерухоме майно (будинок і земельна ділянка) так і залишаються неоформленими на ім'я племінниці. Шестимісячний строк з дня відкриття спадщини (08 червня 2011 року) закінчився 08 грудня 2011 року. З 08 грудня 2011 року по теперішній час, тобто протягом більше року, племінницею спадкодавця - [PERSON] не було надано документів, що підтверджують її родинні зв'язки зі спадкодавцем. Таким чином і відповідачка не оформлює право власності на спадкове нерухоме майно, і позивачка не має можливості набути право власності на спадкове майно, через надання нотаріусу заяви про прийняття спадщини особою, яка не надає документів, що підтверджують її родинні зв'язки зі спадкодавцем, і яка, згідно поданої нею заявою, має вищу (другу) чергу спадкування, ніж позивачка. Позивачка зазначає в своєму позові, що законодавством не встановлений строк для надання спадкоємцем документів, що підтверджують родинні зв'язки із спадкодавцем, також не встановлений строк отримання свідоцтва про право на спадщину, що чітко зазначено в п.4.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Але така ситуація надає особам, які не є спадкоємцями, можливість зловживати правом на подання заяви про прийняття спадщини. Фактично, така особа, яка насправді не є спадкоємцем, може подати заяву про прийняття спадщини, в якій зазначити, що вона є спадкоємцем першої черги, але в подальшому не надавати документи, що підтверджують родинні зв'язки із спадкодавцем, і таким чином унеможливити набуття права власності на спадкове майно і оформлення відповідних документів іншими спадкоємцями, які мають на це право і надали всі необхідні документи, що підтверджують родинні зв'язки. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на ч.5 ст.12, ч.2 та ч.6 ст.13, ст.16, ч.1 ст.1297 ЦК України. В судове засідання позивачка не зявилась, судом про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, судом про час та день слухання справи була повідомлена належним чином (а.с.14, 25), про причини неявки суд не повідомила, тому суд, у відповідності до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, в якій зазначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі. Як встановлено судом, 08 червня 2011 року померла - [PERSON], яка проживала за адресою: 67666, Одеська область, Біляївський район, село Великий Дальник, вул. Калініна, буд.98. Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 270257 на імя [PERSON], виданого виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області 15 червня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 59 (а.с.35). Після її смерті залишилось спадкове майно - будинок за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Великий Дальник, вул. Калініна, буд.98 та земельна ділянка сільськогосподарського призначення (колишній пай) площею 4,7 га на території Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області. 05 вересня 2011 року позивачка подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 08 червня 2011 року до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.33). Спадкова справа зареєстрована у спадковому реєстрі 05.09.2011 року за №51658270 (а.с.41). Позивачка є двоюрідною сестрою померлої [PERSON], що встановлено рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 19.10.2012 року, яке набрало законної сили 29.10.2012 року (а.с.4). Вона є спадкоємцем третьої черги (за правом представлення), тобто успадковує ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові - [PERSON] (дядько спадкодавця). 03 жовтня 2011 року заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 08 червня 2011 року подала також - [PERSON], яка проживає в Російській Федерації, яка в своїй заяві зазначила, що померла є її тіткою (а.с.42). Як вбачається із листа від 27.12.2012 року № 569/02-14 приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.52), ним було повідомлено відповідачку, що вона станом на час складання листа не надала документів, що підтверджують родинні відносини між її батьком [PERSON], померлим 06 лютого 2011 року та [PERSON], померлою 08 червня 2011 року. Також нотаріусом було повідомлено, що іншою спадкоємецею [PERSON], яка є двоюрідною сестрою померлої [PERSON], що подала заяву про прийняття спадщини за законом, надані документи, що підтверджують родинні відносини з померлою. Нотаріус запропонував відповідачці в строк не пізніше 01 березня 2012 року направити в його адресу належним чином завірені копії документів, що підтверджують родинні відносини між її батьком [PERSON] та [PERSON] Однак, як вбачається з протоколу судового засідання, складеного Новочебоксарським міським судом Чувашської республіки на виконання судового доручення Біляївського районного суду Одеської області (а.с.24-25), відповідачкою не було надано нотаріусу із усіх необхідних документів лише свідоцтво про народження її батька [PERSON] Як зазначає відповідачка, вказаного документу у неї не має, в звязку з чим був зроблений відповідний запит в м.Шанкой, однак відповідь надана не була. Вона в своїх діях не вбачає зловживання правом, так як не могла отримати документ з іншої держави. Заявлений [PERSON] позов відповідачка не визнає. Відповідно до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Аналіз вказаної норми ЦК дає можливість суду дійти висновку, що, по-перше, ніхто не може бути примушений до здійснення своїх цивільних прав; по-друге, не передбачено як підставу для припинення цивільних прав їх нездійснення, крім випадків, встановлених законом; по-третє, встановлена презумпція добросовісності та розумності поведінки особи, навіть у разі, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, за винятком випадку, якщо інше не встановлено судом. На підставі цього суд вважає, що відповідачка [PERSON] не може будь-ким бути примушена до здійснення своїх цивільних прав а саме до подання нотаріусу документів, необхідних для оформлення спадщини. Закон не передбачає як підставу для припинення цивільних прав відповідачки як спадкоємця, на оформлення нею спадщини їх нездійснення, яке полягає в ненаданні необхідних документів нотаріусу. Суд вважає поведінку відповідачки, повязану з ненаданням нотаріусу необхідного документу (свідоцтва про народження батька) добросовісною, так як вказане ненадання документа відбулось не внаслідок небажання нею це зробити, а внаслідок обєктивної неможливості, повязаної з його відсутністю. До того ж відповідачкою були здійснені усі можливі дії, направлені на отримання вказаного документу. Окрім цього, норми спадкового права не встановлюють правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права на оформлення спадщини. В звязку з зазначеним, у задоволенні позовної вимоги [PERSON] стосовно встановлення, що здійснення відповідачкою [PERSON] свого права на спадкування спадщини після смерті [PERSON] є недобросовісним, внаслідок не надання документів, що підтверджують її родинні стосунки з спадкодавцем, суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Аналіз вказаної норми ЦК України дозволяє суду дійти висновку, що дії відповідачки по оформленню нею спадщини, а також неможливість надання нею необхідних документів ніяким чином не порушують права інших спадкоємців, а саме позивачки. В зазначених діях відповідачки суд не вбачає таких дій, що вчиняються нею з наміром завдати шкоди позивачці, а також які б можливо було вважати зловживанням правом. В звязку з цим суд не вбачає підстав для застосування до відповідачки наслідків, передбачених ч.6 ст.13 ЦК України. Позивачка в обґрунтування своєї правової позиції посилається у тому числі на ч.1 ст.1297 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому зазначає, що вказаний обовязок не виконується відповідачкою [PERSON] Суд не погоджується з вказаним висновком позивачки, так як, зазначена норма ЦК України встановлює тільки обовязок по зверненню, але не встановлює строк, на протязі якого спадкоємець повинен здійснити це звернення. В звязку з цим, відповідачка може звернутися до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, з урахуванням також положень ч.1 ст.1298 ЦК України у будь-який час після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Закон не передбачає будь-якого механізму щодо примушення спадкоємця у будь-який спосіб до звернення до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у конкретно визначений строк. Враховуючи вищезазначені обставини та норми права, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин ч.1 та п.7 ч.2 ст.16 ЦК України, а саме як способу захисту цивільних прав та інтересів позивачки припинення правовідношення спадкування [PERSON] спадщини, відкритої після смерті [PERSON], як безпідставного, в звязку з чим, у задоволенні вказаної вимоги суд вважає за необхідне також відмовити. На підставі вищевказаного та

Outcome: dismissed