Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] у березні 2018 року звернулись до суду з позовом до Святошинської районної у м. Києві ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантжилсервіс 2003, [PERSON] », [PERSON] , Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бродюк Ірини Юріївни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гунько Ірини Іванівни, треті особи без самостійних вимог: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Генерала Наумова», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сабор», Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, яким просять визнати недійсним інвестиційний договір від 04.08.2010 р. на перепланування житлового будинку з комплексом вбудованих приміщень соціально-побутового призначення в технічному поверсі під художні майстерні та в осях 1/1-2 та А-Д під офіс по [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та № 4366689, видане ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» 04.06.2013 р.; визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та № 4371085, видане ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» 04.06.2013 р.; визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та № 4406712, видане ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» 05.06.2013 р.; визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та № 4404345, видане ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» 05.06.2013 р.; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. за індексним номером 2870932 від 05.06.2013 р. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» на нежитлове приміщення 379 площею 214,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. за індексним номером 2869288 від 05.06.2013 р. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» на нежитлове приміщення 380 площею 199,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. за індексним номером 2847043 від 04.06.2013 р. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» на нежитлове приміщення 381 площею 206,1 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. за індексним номером 2849570 від 04.06.2013 р. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» на нежитлове приміщення 382 площею 194,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальними умовами серія та № 2496, укладений 22.12.2014 р. між ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гунько І.І.; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальними умовами серія та № 2498, укладений 22.12.2014 р. між ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гунько І.І.; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальними умовами серія та № 2495, укладений 22.12.2014 р. між ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гунько І.І.; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальними умовами серія та № 2497, укладений 22.12.2014 р. між ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гунько І.І.; скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. за індексним номером 2849570 від 04.06.2013 р. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» на нежитлове приміщення 382 площею 194,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Гунько І.І. індексний номер 19456725 від 19.02.2015 р. про реєстрацію права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Гунько І.І. індексний номер 19463568 від 19.02.2015 р. про реєстрацію права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Гунько І.І. індексний номер 19462482 від 19.02.2015 р. про реєстрацію права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Гунько І.І. індексний номер 19458182 від 19.02.2015 р. про реєстрацію права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON] ; відновити становище, що існувало до порушення, усунути перешкоди у користуванні технічним поверхом будинку [ADDRESS] шляхом зобов`язання ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» привести самовільно перепланований (реконструйований) технічний поверх будинку [ADDRESS] до попереднього стану, який існував на момент введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що є власниками квартири [ADDRESS] . Восени 2017 р. [PERSON] від голови правління ОСББ «Генерала Наумова» Коробенка В. про те, що технічний поверх будинку [ADDRESS] бу протиправно захоплений сторонніми особами, при цьому жодних рішень щодо розпорядження технічним поверхом власниками квартир та нежитлових приміщень будинку ними не приймалось. Зазначили, що ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» не мав права укладати інвестиційний договір, оскільки не був власником приміщень, а тому вони позбавлені права розпоряджатись майном, що є спільною власністю квартир будинку [ADDRESS] . Інвестиційний договір укладений неуповноваженими особами, Київська міська рада не надавала Святошинській районній в м. Києві раді повноважень на укладення такого договору, не було проведено інвестиційного конкурсу по залученню інвестора до перепланування будинку, що є обов`язковою умовою при укладанні такого виду договору. Вказані дії привели до незаконного відчуження нерухомого майна, незаконного укладення договорів про задоволення вимог іпотекодержателя з [PERSON] та [PERSON] та внесення останнім даного майна до статутного капіталу заснованого ним юридичної особи. Недійсність інвестиційного договору є наслідком визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухомість та договору про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальними умовами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» Руденко Ф.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість з огляду на те, що ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» рішенням Київської міської ради від 23.12.2004 року № 1000/2410 було передано земельну ділянку для будівництва житлового будинку [ADDRESS] та відповідно до п. 3.1 даного рішення уповноважила Святошинську районну у м. Києві раду виконувати обов`язки землекористувача та здійснення функцій замовника будівництва. Крім того, зазначив, що відповідно до інвестиційного договору на будівництво житлових будинків з комплексом вбудованих приміщень соціально-побутового призначення у Святошинському районі м. Києва від 06.02.2006 р. № 24 укладеного між Святошинською районною у м. Києві радою та ТОВ «Атланта Інвест енд Девелопммент» саме Святошинська районна у м. Києві рада виступила замовником будівництва будинку [ADDRESS] , і даний договір та повноваження замовника по розпорядженню приміщеннями будинку позивачами не оспорюються. Також вказав, що ст. 7 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. До прийняття будинку в експлуатацію, саме інвестор має право розпоряджатись об`єктом своїх інвестицій. Оскільки спірний інвестиційний договір жодним чином не зачіпав права інвесторів, які уклали договори купівлі-продажу облігацій та договори резервування об`єкту розпоряджатись майновими правами на об`єкти своїх інвестицій, а з інвестором-підрядником ТОВ «Атланта Інвест енд Девелопмент» у власність якого переходили всі нежитлові приміщення відповідно до умов інвестиційного договору від 06.02.2006 р. укладення спірного інвестиційного договору було узгоджене, ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» з моменту укладення спірного інвестиційного договору та передачі йому визначених проектною документацією приміщень ставав рівноправним інвестором, що мав право розпоряджатись правами на об`єкти своїх інвестицій. Зазначив, що оскільки спірний будинок ще не був зданий в експлуатацію, укладаючи спірний інвестиційний договір ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» мав всі права на його укладення, що повністю відповідає абзацу 5 п. 28 загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМУ від 01.08.2005 р. № 668. Вказав, що в зв`язку з тим, що Святошинська районна у м. Києві рада як замовник будівництва мала необхідний обсяг цивільної дієздатності укладати спірний інвестиційний договір, підстави для визнання вказаного договору недійсним відсутні, оскільки на момент укладення спірного договору були дотримані всі вимоги. Представник третьої особи ОСББ «Генерала Наумова» Коробенко В.А. в судовому засіданні просив позов задовольнити, посилаючись на те, що ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» незаконно відчужило права власності на частину технічного поверху, що суперечить чинному законодавству. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, направив до суду пояснення, яким проти позовних вимог заперечував з підстав необґрунтованості та недоведеності, в письмових запереченнях зазначив, що державним реєстратором дотримано усіх вимог, встановлених законодавством щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, подані документи відповідають заявленому праву. Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. В процесі розгляду справи, судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 23.12.2004, було вирішено передати Святошинській районній у м. Києві раді земельну ділянку площею 0,44 га для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також, встановлено, що 01.08.2008 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано дозвіл на виконання будівельних робіт за вказаною адресою. 15.07.2010 р. було видано акт готовності об`єкта до експлуатації. Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією 11.11.2010 р. було видано розпорядження про затвердження акту готовності закінченого будівництвом житлового будинку, передачу будинку на баланс ТОВ «Атлантжилсервіс 2003». 04.08.2010 між Святошинською районною у м. Києві радою та ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» укладено договір про перепланування житлового будинку з комплексом вбудованих приміщень соціально-побутового призначення в технічному поверсі під художні майстерні та в осях 1/1-2 та А-Д під офіс по [ADDRESS] , предметом якого в силу п. 1 якого є спільна діяльність замовника та експлуатуючої організації у проектуванні та здійсненні перепланування житлового будинку з комплексом вбудованих приміщень. 04.08.2010 р. Святошинська районна у м. Києві рада та ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» було укладено акт прийому-передачі нежитлових приміщень, отриманих в результаті перепланування, а саме, приміщення № 379, загальною площею 214,6 кв.м., № 380 загальною площею 199,6 кв.м., № 381 загальною площею206,1 кв.м., № 382 загальною площею 194,6 кв.м., а всього на загальну площу 814,9 кв.м. 04.06.2013 та 05.06.2013 ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» отримав свідоцтво про право приватної власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , приміщення 382, загальною площею 194,6 кв.м., приміщення 381, загальною площею 206,1 кв.м., приміщення 379, загальною площею 214,6 кв.м., приміщення 380, загальною площею 199,6 кв.м. (т. 1 а.с. 65-68). 22.12.2014 ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» та [PERSON] уклали два договори про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальними умовами, відповідно до п. 1.1 якого іпотекодавець зобов`язується передати, а іпотекодержатель зобов`язується прийняти у власність за вартістю і на умовах, визначених договором, нежитлове приміщення № 379, загальною площею 214,6 кв.м. та нежитлове приміщення№ 382, загальною площею 194,6 кв.м. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І., зареєстровані в реєстрі за № 2496 та за № 2497 відповідно (т. 3 а.с. 84-85, 9091). Також 22.12.2014 ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» та [PERSON] уклали два аналогічні договори. Відповідно до п. 1.1. якого останній зобов`язується прийняти у власність за вартістю і на умовах, визначених договором, нежитлове приміщення № 381, загальною площею 206,1 кв.м. та нежитлове приміщення № 380, загальною площею 199,6 кв.м. Договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І., зареєстровані в реєстрі за № 2495 та № 2498 (т. 3 а.с. 86-89). 19.02.2015 приватним нотаріусом здійснено реєстрацію права приватної власності за [PERSON] , [PERSON] на відповідні об`єкти нежитлового приміщення, відповідно до договорів про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальними умовами (т.1 а.с. 86-89). 03.12.2014 ОСББ «Генерала Наумова» проведено державну реєстрацію (т. 1 а.с. 40-53). Відповідно до статуту співвласників, ОСББ «Генерала Наумова» створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] з метою забезпечення захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів (т. 3 а.с. 232-242). 20.03.2015 ОСББ «Генерала Наумова» та ТОВ «Атлантжилсервіс 2003» уклали акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею будинку 29596,10 кв.м., загальною площею допоміжних приміщень 10000,2 кв.м., площа допоміжного приміщення на технічному поверсі 1 та 2 секції-209,7 кв.м. ( т. 1 а.с. 56-61). Як зазначають позивачі, інвестиційний договір укладено не уповноваженими особами, без проведення інвестиційного конкурсу та з порушенням ст. 203 ЦК України, технічні поверхи є спільною власністю власників квартир. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлено, що суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України (ч. 5 ст. 7 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про інвестиційну діяльність», за рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Відповідно до ч. 5 ст. 7 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватись і розпоряджатись об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавства України. Пунктом 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №534 від 20.05.2009 (чинного на момент введення будинку в експлуатацію) визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі свідоцтва про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1,ч. 2 ст. 319 ЦК України). У силу ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 15 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 визначено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території. Вищевикладені норми матеріального права свідчать про те, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і органу місцевого самоврядування і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 вирішено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає у особи з моменту його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що станом на день укладення спірного інвестиційного договору, ніхто з тих хто придбав майнові права, уклавши договори резервування об`єктів та договори купівлі-продажу облігацій, не зареєстрував своє право власності на квартири, та не міг розпочати процес реєстрації документів про право власності на квартири з огляду на вимоги п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом МЮУ від 07.02.2002 р. № 7/5, яке діяло на момент оформлення права власності на нерухоме майно. Крім того, хибним є твердження позивачів про те, що перед укладенням спірного інвестиційного договору необхідно було проводити інвестиційний конкурс, за результатами якого укладати договір з переможцем, оскільки відповідно до Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об`єктів житлового на нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва затвердженого рішенням КМР від 24.05.2007 р. № 528/1189, перепланування частини багатоповерхового будинку не підпадає під жодну з категорій об`єктів визначену в положенні. Вказане свідчить про те, що Святошинська районна у м. Києві рада, як замовник будівництва мала необхідний обсяг цивільної дієздатності укладати спірний інвестиційний договір, перепланування частини будинку згідно спірного інвестиційного договору відбулось до введення будинку в експлуатацію, а вимоги проведення інвестиційного конкурсу для здійснення перепланування частини будинку чинне законодавство не містить, а тому і підстав для визнання спірного інвестиційного договору відсутні. Враховуючи наведене, договір про перепланування житлового будинку від 04.08.2010 укладено уповноваженими особами, дотримано необхідних вимог для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України. При переплануванні частини новозбудованого багатоповерхового будинку не потребує проведення інвестиційного конкурсу, оскільки не відноситься до переліку об`єкту конкурсу, визначеного в Положенні 528/1189. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки право позивача не порушено, а тому позовні вимоги в частині визнання інвестиційного договору від 04.08.2010 р. не підлягають задоволенню. Оскільки інші позовні вимоги є похідними від вимог про визнання договору недійсним, тому ці вимоги також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed