Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті батька позивачів [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: смт. Любимівка Каховський район Херсонська область, вул. Комсомольська, № 14. Позивачі є спадкоємцями померлого за законом, спадщину прийняли шляхом подачі відповідної заяви до державного нотаріуса, однак нотаріус відмовив позивачам, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивачів можливості оформити право на спадщину після смерті батька. За вказаних обставин просили визнати за ними право власності по ? частини на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: смт. Любимівка Каховський район Херсонська область, вул. Комсомольська, б. № 14, що складається з: житлового будинку А, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м.; веранди а; тераси а-1; літньої кухні Б; підвалу під Б; входу до підвалу В; сараю Г; сараю Е; вбиральні Д; воріт № 1; огорожі № 2; водопроводу № 3; вимощення № І. Представник позивачів в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Любимівської селищної ради Каховського району не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що 07 липня 2010 року, помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 07 липня 2010 року зроблено актовий запис за № 101 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] народився 21 листопада 1979 року; [PERSON] народився 09 грудня 1984 року, їхнім батьком є [PERSON] (а.с. 16 17). Відповідно до виданої Любимівською селищною радою Каховського району довідки від 12 листопада 2014 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав по 07 липня 2010 року в смт. Любимівка Каховський район Херсонська область, вул. Комсомольська, б. № 14, разом з синами [PERSON], [PERSON] Заповіт від його імені не реєструвався селищною радою (а.с. 5). Рішенням Любимівської сільської ради народних депутатів від 22 березня 1995 року № 26 визнано право колгоспно-кооперативної власності колгоспу Любимівський споруди, що розташовані в с. Любимівка по вул. Комсомольській, 14 з видачею свідоцтва про право власності колгоспу і реєстрацію в бюро технічної інвентаризації (а.с. 13). Згідно акту складеного 25 березня 1995 року представником правління колгоспу Любимовський [PERSON] в тім, що житловий будинок № 14 по вул. Комсомольській в с. Любимівка Каховського району передано у власність [PERSON] (а.с. 12). Як слідує з виданої колгоспу Любимовський довідки, [PERSON] повністю сплатив вартість житлового будинку в розмірі 7\~ 800 000 карб. (а.с. 11). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 13 листопада 2014 року, обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: смт. Любимівка Каховський район Херсонська область, вул. Комсомольська, б. № 14, складається з: житлового будинку А, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м.; веранди а; тераси а-1; літньої кухні Б; підвалу під Б; входу до підвалу В; сараю Г; сараю Е; вбиральні Д; воріт № 1; огорожі № 2; водопроводу № 3; вимощення № І (а.с. 6 10). Постановами державного нотаріуса [PERSON] від 19 листопада 2014 року [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок № 14, який знаходиться в смт. Любимівка Каховського району Херсонської області, вул. Комсомольська, відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 331/2010. Із заявами про прийняття спадщини 13 грудня 2010 року звернулися діти померлого [PERSON], [PERSON] Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувало те, що заявниками не надано нотаріусу правовстановлюючого документу на житловий будинок щодо належності його спадкодавцю (а.с. 14, 15). Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. За договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року). Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (ст. 227 ЦК України 1963 року). Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди (ст. 153 ЦК України 1963 року). Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що укладений між [PERSON] та колгоспом Любимівський договір купівлі-продажу житлового будинку не суперечить цивільному законодавству і є дійсним. Сторонами умови договору, виконані, але у звзку із ліквідацією колгоспу, відсутністю правонаступників та смертю [PERSON] нотаріально оформити його на теперішній час не можливо. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Суд, дослідивши надані письмові докази, вбачає, що оскільки після ліквідації колгоспу Любимівське та смерті [PERSON] позивачі позбавлені можливості зареєструвати нерухоме майно, а саме придбаний батьком позивачів в радгоспі житловий будинок, чим порушуються їх законні права та інтереси, як спадкоємців за законом, тому право позивачів підлягає судовому захисту шляхом визнання за ними право власності на житловий будинок. Вбачає правомірність набуття права власності [PERSON], [PERSON] на спадкове майно житловий будинок. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачами дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: approved