Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивачі звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання втрати права користування та зняття з реєстрації місця проживання. Вказані вимоги позивачі мотивували тим, що 19.11.2015 року набули у власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується заочним рішенням Деснянського районного суду м Києва від 19.11.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.12.2015 року, серія ЕКК № 930541. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва від 14.08.2018 року №1695947, наданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Опанасенком К.І. та довідки про склад сім'ї Ф-3 виданої головою ЖБК «ХІМІК-15» №01 від 08.08.2018 року у вищевказаній квартирі з 22.03.2016 року та на даний час зареєстрований родич позивачів [PERSON] Однак, [PERSON] з грудня 2016 року не проживає в житловому приміщенні про що складено Акт обстеження господарства від 08.08.2018 року та підписаний головою ЖБК «ХІМІК-15» та сусідами (свідками) [PERSON] та [PERSON] Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не він не цікавиться. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка у ній не проживає, тягне для позивачів додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території та перешкоди у розпорядженні цим майном тощо. У зв'язку з вищевикладеним позивач просили усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їм на праві приватної власності квартири [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною позивачам на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 13.09.2018 року. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач у наданий в ухвалі час не подав до суду відзиву. Відповідно до ч. 5 статті 279 ЦПК України справа розглядається судом за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі 19.11.2015 року набули у власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується заочним рішенням Деснянського районного суду м Києва від 19.11.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.12.2015 року, серія ЕКК № 930541. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва від 14.08.2018 року №1695947, наданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Опанасенком К.\~І. та довідки про склад сім'ї Ф-3 виданої головою ЖБК «ХІМІК-15» № 01 від 08.08.2018 року у вищевказаній квартирі з 22.03.2016 року та на даний час зареєстрований відповідач - [PERSON] Непроживання відповідача в квартирі з грудня 2016 року підтверджується складеним Актом обстеження господарства від 08.08.2018 року, який підписаний головою ЖБК «ХІМІК-15» та сусідами (свідками) [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Нормами ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивачів на власність та вільного розпорядження нею, а тому суд вважає що позов в частині визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням необхідно задовольнити. Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади. Окрім того визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, оскільки позивачам не було відмовлено у задоволенні вказаної вимоги в позасудовому порядку, вказана вимога є недоведеною. У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідача. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку - задоволенню не підлягають. На підставі зазначеного та

Outcome: partial