Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивачі заявили позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за даною адресою, проте з липня 2018 року року в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачам, як власникам квартири, перешкоди у користуванні. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 03.05.2019 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Увалою суду від 27.04.2020 року цивільну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив не направив, заяв про перехід до розгляду в іншому порядку до суду не надходило. За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. З огляду на матеріали справи, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.07.2018 року, що посвічений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопець Н.Ф. за реєстровим №1293 та договору про виділ частки з спільної сумістної власності подружжя №9-330 від 02.03.2015 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.07.2018 року, що посвічений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопець Н.Ф. за реєстровим №1434, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.08.2018 року, що посвічений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопець Н.Ф. за реєстровим №1613, являються власниками квартири [ADDRESS] . Право власності на картиру [ADDRESS] зареєстрували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстєстрацію права власності, що підтверджується витягом з реєстру. Крім того, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , та після розірвання шлюбу з [PERSON] з липня 2018 року не проживає за вказаною адресою. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач з 2018р. не проживає у спірній квартирі, комунальні послуги не сплачує, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачів, які мають бути задоволені. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved