Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача, який в ході розгляду уточнювали, в якому просять визначити порядок їх спілкування з дитиною [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог зазначають, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2018 по жовтень 2019 року дитина проживала у родині баби [PERSON] у м.Бахмут. У грудні 2019 року відповідач забрала дитину та з того часу чинить перешкоди у побаченнях батька та баби з сином та онуком, не дає можливості бачитися з ним, у зв`язку з тим, що вважає, що батько, який проживає окремо, не має законного права на спілкування з дитиною, а зобов`язаний лише надавати матеріальну допомогу, у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.07.2021.року виключено з числа третьої особи Службу у справах дітей Маріупольської міської ради та залучено до участі у справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.12.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивачі та їх представник адвокат Корольова О.В. надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, також просили врахувати, що на час розгляду справи позивач [PERSON] проживає у с.Бердянське разом із сином-позивачем. Відповідач до судового засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Повідомлялася у встановленому законом порядку, у тому числі через оголошення на Веб-сайті Судової влади України. Під час підготовчого судового засідання надала заперечення на позовну заяву, в яких заначила, що не чинить прешкод у спілкуванні з дитиною, наполягає на зустрічах з диниою лише у її пристуності. Запропонувала встановити свій порядок спілкування позивачів з дитиною. Після призначення судового розгляду у справі до суду в жодне судове засідання не прибула, будь-яких заяв або клопотань щодо розгляду справи за її відсутності суду не надала. Представник орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суду надано висновок, про можливий порядок спілкування дитини з батьком та бабою. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.11.2015 року [PERSON] народився [INFO] , батьками заначені [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки комітету мікрорайону «Цветмет» від 01.03.2021 року [PERSON] проживав разом з бабою [PERSON] у періоди : з листопада 2018 до жовтня 2019 року, з лютого 2020 по червень 2020 року, з серпня 2020 до жовтня 2020 року. До позовної заяви долучена копія довіреності від 20.12.2018 року на представлення інтересів щодо оформлення документів для зарахування [PERSON] до дитячого закладу [PERSON] від імені [PERSON] . З характеристики, віданої виконавчим комітетом Бердянської сільської ради, вбачається, що [PERSON] зарекомендував себе з позитивної строни. З характеристики Дитячого навчального закладу №47 «Оленка» вбачається, що [PERSON] працює на посаді вихователя. За час трудової діяльності показала високий рівень техніки роботи з дітьми, працює старанно та відповідально підходить до виконання поставлених завдань. Також з побутової характеристики квартального комітету №22 м.Бахмут вбачається, що [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України). З наданого суду висновку № 01.1-23-185 від 27.08.2021 року органу опіки та піклування також вбачається, що згідно оцінки потреб, складеної Маріупольським міським центром соціальних служб від 09.07.2021 року стан батька [PERSON] не перешкоджає задоволенню потреб. Згідно акту обстеження умов проживання , складеного спеціалістами управління «Служба у справах дітей» від 17.06.2021 року за адресою: [ADDRESS] маються належні умови для перебування малолітньої дитини з ночівлею. Зазначено можливий порядок спілкування дитини з батьком та бабою. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено СК України. Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, другастатті 155 СК України). Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з частинами першою-третьою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України(стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (статті 12 частини першої Закону). Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Під час судового розгляду встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю , добровільно досягти згоди щодо способу участі у вихованні дитини сторонам не вдалося. Водночас судом не встановлено обставин, які б свідчили про таку поведінку позивачів, яка б могла зашкодити здоров`ю дитини, створити загрозу чи небезпеку для дитини. З метою збереження рівності прав батьків та забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що спілкування позивачів з дитиною має бути визначене не суцільно, а з певною періодичністю. Саме такий графік не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо сина, та бабусі щодо онука. Враховуючи викладене, встановлюючи порядок спілкування з дитиною, суд виходить з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що дитина є фізично здоровою та розвинутою, будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість спілкування її з батьком та бабусею, чи можуть шкодити інтересам дитини, наявності особливих умов при визначенні порядку спілкування, не встановлено, позивачі мають можливість та бажання приймати активну участь у вихованні сина та онука, враховує інтереси дитини, і те, що виховання дітей, участь у піклуванні про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов`язком кожного з батьків, а також висновок щодо доцільності встановлення такого порядку участі позивачів у вихованні дитини, а саме з батьком: два рази на місяць у вихiднi вiд роботи днi з 18-00 п`ятниці до 10-00 неділі, за місцем проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ); проводити разом із дитиною відпустку не менше 2-х тижнів на рік; з бабою: під час відпустки два тижні на рік, за місцем проживання, при цьому суд враховує зауваження позивача [PERSON] , що на час ухвалення рішення судом, остання проживає разом із сином у с.Бердянське. Саме такий порядок участі у вихованні дитини забезпечить рівність прав батьків, що забезпечить гармонійний розвиток та належне виховання дитини. Водночас суд зауважує, що в подальшому, з урахуванням вікових особливостей дитини, її потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved