Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до Білокуракинського районного суду Луганської області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить їм на праві спільної часткової власності. Однак вказане свідоцтво про право власності було викрадене. Оскільки у позивачів відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно, позивачі позбавлені можливості в подальшому вільно розпоряджатися зазначеним майном. За таких обставин позивачі просять суд визнати право спільної часткової власності в рівних частках по 1/4 частині за кожним позивачем на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] житловою площею 41,0 кв.м. та загальною площею 73,8 кв.м. Позивачі в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача Луганської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 10.05.2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки відповідач не зявився до суду, не надіслав заперечень по справі жодних документів, суд вважає за можливе розглянути справу та винести судове рішення за наявними доказами в справі. Суд, проаналізувавши наявні докази в справі, приходить до такого. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Луганської міської ради по приватизації житла, обліку та розподілу житлової площі, виданого 21.07.2004 року, позивачам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], на праві спільної часткової власності в рівних частках. (а.с. 23.) Відповідно до наданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майно від 19.03.2015 року за індексним № 35176743 обєкт нерухомого майна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить в рівних частках по ? кожному [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21.07.2004 року, виданого Управлінням Луганської міської ради по приватизації житла, обліку та розподілу житлової площі. На підставі свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 127909 від 11.06.2011 року прізвище позивачки [PERSON] змінено на прізвище «Панасенко». (а.с. 13). Однак свідоцтво, що підтверджує право власності на квартиру було викрадене. З зазначеного приводу [PERSON] звернулася до Білопільського ВП УНП України в Сумській області, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 12015200130000148 від 19.03.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України. (а.с. 14). Відповідно до ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв. Під час прийняття заяви в паперовій формі обовязково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення державної реєстрації прав. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування оригіналів та копій документів, що предявляються заявником для проведення державної реєстрації прав з подальшим розміщенням їх у Державному реєстрі прав. Крім того, відповідно до п. 1.2 [PERSON] 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: свідоцтвом про право власності; рішенням суду тощо. Оскільки правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на квартиру є необхідним для укладення правочинів щодо розпорядження нерухомим майном, було викрадено, позивачі не можуть в повній мірі реалізувати свої майнові права на нерухоме майно, зокрема розпорядитися їм вільно та на власний розсуд. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає доводи позивачів, зазначені в позовній заяві, в судовому засіданні повністю знайшли своє підтвердження, а тому суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved