Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2012 року. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому рішенням суду шлюб між ними розірвано. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні, відповідач не цікавиться життям сина та жодним чином не допомагає їй. Син [PERSON] страждає на вроджену хворобу серця та є дитиною-інвалідом з народження, тому потребує особливого догляду та більших витрат у порівнянні з іншими здоровими дітьми. Їй самій важко утримувати дитину, забезпечити їй необхідний рівень життя для її нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки є здоровою працездатною особою, працює та отримує стабільні доходи, а тому має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. У зв`язку з цим, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду в якій зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання свого сина, проте в меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме по 2500 гривень щомісячно. Розгляд справи просив проводити без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе, розгляд справи провести без участі сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.01.2014 (а.с.5). Син сторін [PERSON] , [INFO] являється інвалідом дитинства, у зв`язку з чим отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 6). Позивачка доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований та має відповідні доходи, як зазначено у позовній заяві, суду не надала та у матеріалах справи такі відсутні. Разом з тим, за змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2020 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини у визначеному законом розмірі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка має на утриманні малолітнього сина, який являється інвалідом дитинства, потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток, витрати на її лікування, а також суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, може працювати та надавати матеріальне утримання, інших утриманців крім сина [PERSON] немає, часткове визнання відповідачем позову, а тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж заявлено позивачкою, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. не надано. Враховуючи вище наведене суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved