Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивачка 01.12.2016 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує наступним. З 18.07.2015 року по 02.03.2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син після розірвання шлюбу з відповідачем залишився проживати разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Також з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], однак відповідач аліменти не сплачує, матеріальної допомоги на його утримання не надає та участі у його вихованні не приймає. Зазначає, що на теперішній час вона має бажання та можливість разом з сином виїздити за кордон для підвищення рівня його світогляду, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Крім того, вона тривалий час працювала у Туреччині у сфері торгівлі та має велику кількість знайомих у цій країні, які часто її запрошують до себе гостювати. Однак відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України для оздоровлення та відпочинку. Вважає, що виїзд дитини за кордон також сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності та вивченню язиків. На підставі викладеного просить надати їй дозвіл на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду [PERSON], [INFO]за межі України без згоди батька - [PERSON]; надати дозвіл малолітньому [PERSON], [INFO], на виїзд за межі України разом (у супроводі) з нею, без згоди батька [PERSON] до досягнення дитиною шістнадцяти років; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти прийняття по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.07.2015 року по 02.03.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Малолітній [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], однак відповідач аліменти не сплачує, матеріальної допомоги на його утримання не надає та участі у його вихованні не приймає. Позивач самостійно піклується про дитину, про стан її здоров'я, іі фізичний, духовний та моральний розвиток та теперішній час вона має бажання та можливість разом з сином виїздити за кордон для підвищення рівня його світогляду, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Крім того, позивач тривалий час працювала у Туреччині у сфері торгівлі та має велику кількість знайомих у цій країні, які часто її запрошують до себе гостювати. Однак відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України для оздоровлення та відпочинку. Позивач вважає, що виїзд дитини за кордон також сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності та вивченню язиків. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: -якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; -якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: -свідоцтва про смерть другого з батьків; -рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; -рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; -рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; -рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; -довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Суд вважає, що в даному випадку виїзд дитини з матір'ю за межі України не суперечить їх інтересам і не порушує прав відповідача як батька дитини. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача. Також на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved