Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги [PERSON], мотивує тим, що у сторін є спільний син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини відмовляється, хоча офіційно працевлаштований. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 25% усіх доходів відповідача за три минулих роки і до повноліття сина. Пізніше на адресу суду від позивачки надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до яких [PERSON] відмовляється від позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів за три минулих роки та просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2018 року і до повноліття [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що в раніше наданій до суду заяві про зміну позовних вимог була допущена описка щодо часу з якого мають стягуватись аліменти - «01 жовтня 2018року», уточнила вимоги позови та просила стягувати з відповідача аліменти з моменту звернення до суду з даним позовом про стягнення аліментів, а саме з 30 жовтня 2018 року і до повноліття [PERSON]. В іншій частині позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні було заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з неявкою в судове засідання його представника [PERSON] Однак, усною ухвалою суду в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, оскільки як вбачається з матеріалів даної цивільної справи за клопотанням відповідача було відкладено судове засідання, призначене на 28.11.2018 року у зв'язку з необхідністю останнього звернутися за правовою допомогою. В судове засідання призначене на 11 лютого 2019 року представник відповідача не з'явилась, надала до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом, а судове засідання відкладено на 11 березня 2019 року. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що відповідач та його представник зловживають наданими їм цивільним процесуальним кодексом правами, останній з невідомих суду причин не з'явився в дане судове засідання, а тому відсутні будь-які правові підстави для відкладення розгляду справи на іншу дату. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що частково визнає вимоги позову та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого старший син сторін - [PERSON] проживає разом з відповідачем та з 01.09.2016 року навчається на денній форма навчання Харківського торгівельно-економічного інституту КНТЕУ за рахунок фізичних осіб, перебуває на повному утриманні відповідача, який сплачує рахунки за навчання та за проживання у гуртожитку [PERSON] Останній є інвалідом з дитинства, а з жовтня 2016 року [PERSON] визнано інвалідом ІІ групи у зв'язку з тяжким захворюванням - сахарним діабетом І типу. Відповідач є інвалідом ІІІ групи. Відповідач не відмовляється від свого обов'язку з надання позивачці коштів на утримання молодшого сина, але враховуючи вищезазначені витрати, відповідач вважає, що стягнення з нього аліментів у розмірі 25% усіх доходів є надмірним, тому згоден сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частки усіх доходів на утримання неповнолітнього сина, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Під час судового засідання з'явилась представник відповідача [PERSON], яка була допущена до участі в розгляді справи. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала думку свого довірителя, зазначила, що вони не заперечують проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07 серпня 1996 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Вугледар Донецької області, між [PERSON] та [PERSON] 07 серпня 1996 року було укладено шлюб (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, від вищезазначеного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20 травня 2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між сторонами було розірвано 20 травня 2008 року (а.с. 7). Згідно Акту №139 від 30 серпня 2018 року та довідки №191 від 22 жовтня 2018 року. Виданих ОСББ «Весна», [PERSON] разом з сином [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, однак фактично там не проживає (а.с. 2, 3). Відповідно до довідки №03-237 від 02 листопада 2018 року, виданої Вугледарським міським центром зайнятості, позивачка зареєстрована як безробітна у Вугледарському міському центрі зайнятості з 27 квітня 2018 року та у період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року дохід останньої становить 00 гривень (а.с. 15). Згідно повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду МСЕК [PERSON] 29.06.2011 року встановлено ІІІ групу інвалідності, яка встановлена на строк до 01 липня 2014 року. Датою чергового переогляду визначено 29 червня 2014 року (а.с. 33). Відповідно довідки про доходи [NUMBER] [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вугледарі Донецької області і отримує пенсію по інвалідності, щомісячний розмір якої становить 1452,00 гривень (а.с. 34). Згідно довідки про доходи №1796 від 06.12.2018 року, виданої Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», [PERSON] працює на зазначеному підприємстві на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання, у період з 01.05.2018 року п 31.10.2018 року отримав дохід загальною сумою 48095,00 гривень (а.с. 35). Згідно довідки №272 від 30.11.2018 року, виданої Харківським торговельно-економічним інститутом Київського національного торговельно-економічного університету, [PERSON] навчається на ІІІ курсі зазначеного навчального закладу, на денній формі навчання з 01.09.2016 року, за рахунок коштів фізичних осіб (а.с. 36). Відповідно до довідки №7818-06/49 від 06.12.2018 року, виданої Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова, [PERSON] не перебуває на обліку у зазначеному управлінні та не одержує пенсію (а.с. 37). Згідно виписки в акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0870047 від 09 листопада 2016 року, [PERSON] 09 листопада 2016 року встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01 грудня 2017 року. Датою чергового переогляду визначено 09 листопада 2017 року (а.с. 38). Відповідно до виписки з амбулаторної карти [PERSON], останній з 2011 року хворіє на сахарний діабет І типу, та приймає інсулін (а.с. 39). Як вбачається з квитанцій № 0.0.747285923.1 від 18.04.2017 року, №0.0.934376610.1 від 09.01.2018 року, №0.0.934377208.1 від 09.01.2018 року [PERSON] самостійно здійснює оплату за навчання та проживання в гуртожитку (а.с. 41). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, відповідач заперечуючи проти задоволення вимог позову посилається на те, що відповідач сплачує рахунки за навчання та за проживання у гуртожитку повнолітнього сина [PERSON], однак зазначена обставина спростовується наданими до суду відповідачем доказами, а саме квитанціями № 0.0.747285923.1 від 18.04.2017 року, №0.0.934376610.1 від 09.01.2018 року, №0.0.934377208.1 від 09.01.2018 року [PERSON] самостійно здійснює оплату за навчання та проживання в гуртожитку. Окрім того, посилання [PERSON] на те що останній є інвалідом ІІІ групи є недоведеним в судовому засіданні, оскільки повідомленням підприємству, установі, організації про результати огляду МСЕК встановлено дату чергового переогляду - 29 червня 2014 року, однак будь-якого іншого доказу щодо проходження відповідачем такого переогляду та повторного встановлення йому ІІІ групи інвалідності суду не надано. При цьому, суд враховує, що згідно довідки про доходи [NUMBER] [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вугледарі Донецької області і отримує пенсію по інвалідності. Посилання відповідача на наявність у повнолітнього сина - [PERSON] ІІ групи інвалідності також є необґрунтованим та недоведеним в судовому засідання, так-як згідно виписки в акту огляду МСЕК серії АВ №0870047 від 09 листопада 2016 року, датою чергового переогляду [PERSON] для встановлення групи інвалідності визначено 09 листопада 2017 року, доказів щодо проходження останнім такого переогляду та повторного встановлення йому групи інвалідності суду не надано. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка виховує неповнолітнього сина, перебуває на обліку у Вугледарському міському центрі зайнятості як безробітна, приймаючи до уваги, майновий стан відповідача, який є офіційно працевлаштований, отримує постійних, регулярний дохід, а також отримує пенсію по інвалідності, приймаючи до уваги, що обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків, суд вважає, що [PERSON] у змозі сплатити аліменти на користь позивачки на утримання сина - [PERSON], [INFO],у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову, а саме з 30 жовтня 2018 року, і до повноліття [PERSON]. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення аліментів, а остання у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved