Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між сторонами, укладений 10 вересня 2011 року та зареєстрований Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 212; після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що після укладення шлюбу сімейні відносини були гармонійними. З 2014 року відносини почали погіршуватись, у звязку із тим, що чоловік почав погано ставиться до неї, застосовувати фізичну силу, не приділяв уваги дітям. З 2016 року сторони почали проживати окремо. Шлюб існує лише формально. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін двоє дітей. Просить позов задовольнити у відповідності до ст. ст. 105, 110 СК України. 17 вересня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 01 березня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 10 квітня 2019 року позивачем подано заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такий задовольнити. У судове засідання відповідач не зявився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 10 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за№\~212, що підтверджено оригіналом повторно свідоцтва про шлюб від 27.09.2011 серії 1-СГ № 172571. У звязку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім'ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились. Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], 12 липня 2012 року та [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтв про народження. При цьому, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачкою у позові, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України, поряд із загальними нормами на які позивач у поданому позові. Згідно з ч. 1. ст. 113 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.\~

Outcome: approved