Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивачі [PERSON]О, [PERSON],[PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про втрату права на житло. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони є співвласниками двокімнатної квартири №[ADDRESS]. Право власності на 1/4 частину даної квартири визнано за [PERSON], 1/4 частина за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності №348, виданого Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради від 08.07.2003 року на підставі розпорядження Ізмаїльського голови від 01.04.2003 року №139 р. Співвласником 1/2 частини двокімнатної квартири №[ADDRESS] є позивач [PERSON], право власності підтверджується свідоцтвом про право власності №348, виданого Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради від 08.07.2003 року на підставі розпорядження Ізмаїльського голови від 01.04.2003 року №139 р та договором купівлі-продажу частки квартири від 16.09.2015 року, відповідно до якого відповідач [PERSON]М.(колишній співвласник квартири) продав належну йому 1/4 частку позивачу [PERSON] Договір купівлі-продажу 1/4 частки квартири №[ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2231. Відповідач [PERSON], її колишній чоловік зареєстрований в [INFO] з 03.03.2003 року, але після розлучення з19.12.2015 року, фактично не проживає в квартирі по теперішній час. Оскільки відповідач зареєстрований за адресою[INFO] тому позивачі не можуть вільно на власний розсуд користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном, яке їм належить на праві власності. Відповідач добровільно звільнив квартиру у лютому 2016 року, забрав всі свої речі, проте з квартири не виписався. Позивачі [PERSON]О, [PERSON], [PERSON]В у судовому засіданні 12.03.2018 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, та просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В останнє судове засідання 10.05.2018 року позивачі [PERSON]О, [PERSON], [PERSON]В не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивачів та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 10.05.2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльської міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер №2231, що підтверджується, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.09.2015 року і технічним паспортом на квартиру №118, виданий Ізмаїльським бюро технічної інвентаризації від 25.06.2015 року зі змінами, позивачам та відповідачу на праві власності належить квартира , яка розташована по вул. Бадаєва, буд.2/1 кв.118 в м. Ізмаїл Одеської області.(а.с 17-25). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]/1 кв.118 що підтверджено довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 29.01.2018 року та даними з домової книги, за місцем реєстрації не проживає, на протязі трьох років.(а.с. 34). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.9). Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бадаєва, буд.2/1 кв.118.

Outcome: approved