Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за законом, посилаючись на те, що їх батько, [PERSON], володів на праві власності земельною ділянкою площею 0,3490 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, розташованою у [ADDRESS]. [INFO] року батько помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки. Спадкоємцями були позивачі та мати позивачів. Після смерті батька мати прийняла спадщину та отримала свідоцтво про на спадщину за законом, але не зареєструвала своє право власності в органах державної реєстрації нерухомого майна. [INFO] року вона померла, позивачі звернулися до Волноваської державної нотконтори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері, отримали свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку, на якій він розташований, їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності матері на земельну ділянку. Оскільки безсудовим порядком не можливо переоформити спадщину, вони просили визнати за кожним з них право власності на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,3490 га, що розташована у [ADDRESS] та призначена для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства. Позивачі в судове засідання не з*явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач Миколаївська сільська рада у судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечували. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що підтверджується наступними доказами: Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.10.2011 року Волноваською держнотконторою, [PERSON] отримала у спадщину земельну ділянку площею 0,3490 га, що розташована на території [ADDRESS] призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 16.01.2012 року виконкомом Миколаївської сільської ради Волноваського району Донецької області. Після її смерті відкрилася спадщина, у відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов*язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті при житті спадкодавця та які народилися після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її діти - позивачі, які прийняли спадщину та отримали кожний свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину майна, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] - що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.10.2012 року. З відповіді відділу держкомземагенства у Волноваському районі Донецької області за № 1853-02 від 23.08.2013 року вбачається, що на підставі держакту на право приватної власності за землю серії ІV-ДН № 078135, власником земельної ділянки у [ADDRESS] загальною площею 0,3490 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, є [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачаться зі свідоцтва про право на спадщину, позивачі не відмовилися від прийняття спадщини. На підставі ч.1 ст.1278 ЦК україни, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 36265497, виданої 30.12.2013 року вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутні дані про існування заповіту, складеного спадкодавцем. У відповід до ч..2,3 ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені та яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] отримала у спадщину земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, про що їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Право власності на земельну ділянку в органах реєстрації прав власності на землю вона не зареєструвала та померла, тому, на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку залишилося зареєстрованим за [PERSON] Після смерті матері, через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують її право власності на майно, позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом. Вони звернулися до нотконтори з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований на спірній земельній ділянці, жоден з них не відмовився від її прийняття, що свідчить про їх бажання прийняти спадщину; обоє мають рівні права на спадщину, тому необхідно задовольнити їх позовні вимоги та визнати за кожним з них право власності на ? частку земельної ділянки. На підставі ст.ст. 392, 1216,1218, 1220, 1225, 1268, 1278 ЦК України,

Outcome: approved