Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2021 позивачка придбала належну продавцям [PERSON] , [PERSON] , 1/10 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . На момент вчинення угоди, [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі. Пункт 3.1.3 договору зобов`язував продавців зняти із реєстраційного обліку усіх осіб, які зареєстровані у частці квартири, не пізніше 27.08.2021, однак відповідачка не виконала свої зобов`язання, із реєстраційного обліку не знялася, проживає у Російській Федерацій . Позивачка стверджує, що через брак площі не має змоги зареєструвати у квартирі своїх родичів, сплачує за відповідачку комунальні послуги, не може повноцінно користуватися своєю власністю. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.09.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання позивачка не з`явилась. 23.11.2021 через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. За таких підстав, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.08.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 774, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2021 № 272078489. Зі змісту п. п. 3.1.3 договору вбачається, що продавці зобов`язувалися зняти із реєстраційного обліку усіх осіб, які зареєстровані у частці квартири, не пізніше 27.08.2021. Із довідки № 02-01-45/662 виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 01.09.2021 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є власницею квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрована стороння особа- [PERSON] , [INFO] , остання за місцем реєстрації не проживає із 2010 року. Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 02-01-02/12, складеного 01.09.2021 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради встановлюється, що [PERSON] , [INFO] , є власницею квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстрована стороння особа [PERSON] , [INFO] , яка не мешкає за місцем державної реєстрації, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Із довідки № 02-01-46/2452, виданої виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради 09.09.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Із паспорту № [NUMBER] громадянки Російської Федерації [PERSON] , виданого 12.02.2019 УМВС Росії по Тульській області встановлюється, що відповідачка із 20.07.2021 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону України за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16.11.2016 Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до беззаперечного висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки реєстрація відповідачки в у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивачки і позбавляє останнью повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Outcome: approved