Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просять: стягнути з [PERSON] на їх користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; стягнути з [PERSON] на їх користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачами зазначено, що 21.12.2012року приблизно о 09.00 год. колишня дружина [PERSON] - [PERSON] разом з [PERSON] за допомогою невідомої їм особи, пошкодили замок на вхідних дверях до квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Після чого потрапили до приміщення вищезазначеної квартири, де зустрівшись з позивачами нанесли удар в живіт [PERSON], яка знаходилась на 36 неділі вагітності. Всі вищезазначені обставини призвели до моральних страждань позивачів. Позивачі в судове засідання не з'явились надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повному обсязі. Представник позивачів - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позовній заяві, а також на матеріали справи просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності за участі представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та посилаючись на письмові заперечення, а також на матеріали справи, просить відмовити в їх задоволенні. Заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу вимог, а відповідач та його представник як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім'ї; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень ст.. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2006 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 17 травня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) - розірвано. Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 05.11.2010 року (цивільна справа №2-102/10), що набрало чинності 23.12.2010 року на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, квартиру [ADDRESS] визнано об'єктом права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]). За [PERSON] ([PERSON]) визнано право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 07.02.2012 року по справі № 0417/2-256/2012 було встановлено порядок користування [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) приміщеннями квартири [ADDRESS]. Відповідно до мотивувальної частини вищезазначеного рішення суду встановлено ті факти, що [PERSON] прописаний та проживає у вказаній квартирі, [PERSON] ([PERSON]) до квартири не допускає, перешкоджає у допуску спеціаліста - техніка ДМБТІ для огляду приміщень та виготовлення в подальшому документів на право власності останньої на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами у справі 21.12.2012 року [PERSON] ([PERSON]) зі спеціалістом ДМБТІ та [PERSON](мати [PERSON]), яка є другим відповідачем по справі, близько 8 ранку приїхали до квартири [ADDRESS]. Після спроб відкрити двері, з'ясувалось, що ключ не підходив. Далі за допомогою фахівця, [PERSON] разом з матір'ю намагалися зайти в квартиру до своїх приміщень. Викликаний фахівець спробував відчинити замок, але сказав, що з того боку тримають ключ і він не може його провернути. В подальшому після відкриття квартири між позивачами та відповідачами виникла суперечка та відповідачам довелось покинути приміщення квартири. В обґрунтування заявлених вимог позивачами надано копію медичної довідки від 18.12.2013 року, а також копію витягу з ЄРДР за заявою [PERSON] (а.с. 4, 5). Так, відповідно до наданої довідки, [PERSON], 21.12.2012 року знаходилась в Дніпропетровському пологовому будинку №1 з приводу загрози передчасних пологів. 21.12.2012 року самовільно пішла. Зазначена довідка на думку суду, не містить відомостей про протиправний вплив на [PERSON] сторонніх осіб та не являється доказом протиправної поведінки відповідачів у відношенні [PERSON] Відповідно до наданого витягу з ЄРДР - 05.01.2013 року до Індустріального РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України надійшло повідомлення [PERSON], який просить вжити заходи до невстановлених осіб, які 21.12.2012 року незаконно проникли до його квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пояснень представника позивачів наданих в судовому засіданні у вищевказаному кримінальному провадженні підозрюваних та обвинувачених не встановлено. Вказані обставини на думку суду також не являється належним доказом на обґрунтування заявлених вимог. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, станом на 21.12.2012 року квартира [ADDRESS] являлась об'єктом права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]). Відповідно до мотивувальної частини рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 07.02.2012 року [PERSON] чинить перешкоди вільного доступу [PERSON] ([PERSON]) до спільної квартири. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ч.4 ст. 41 Конституції України - ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Тому, намагання [PERSON] як співвласника квартири, разом з матір'ю зайти в квартиру до своїх приміщень, не являється порушення прав [PERSON] Також, позивачами не надано належних доказів фізичного чи іншого протиправного впливу відповідачів на позивачів 21.12.2012року, а також інших винних дій відповідачів визначених ст.. 23 ЦК України, які б завдали моральної шкоди [PERSON] та [PERSON]. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принципом диспозитивності цивільного судочинства передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін (ч.1 ст.11 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, враховуючи що позивачами не надано належних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, а фактичні обставини не свідчать про наявність завданої моральної шкоди позивачам, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed