Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - вихованням та доглядом сина не займається, не піклується про нього, не забезпечує матеріально, аліменти не сплачує. Хлопчик проживає разом з нею, позивачкою, та бабусею (матір'ю позивачки) і знаходиться на їх утриманні. Вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримавши надані письмові заперечення на позов. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, а представник органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області Грозов Г.Д. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та вважав за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав. Прокурор Абдуллаєв Р.А. в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечував, посилаючись на те, що позивачкою не надано переконливих доказів того, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заслухавши пояснення сторін по справі, думку прокурора Абдуллаєва Р.А., представника органу опіки та піклування Біляївської РДА Одеської області, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області (а.с.4). У свідоцтві про народження позивачка [PERSON] записана матір'ю, а відповідач [PERSON] - батьком. Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.10.2013 р. шлюб між ними був розірваний (а.с.5). Відповідно до виписки із домової книги про склад сім'ї і реєстрації № 131, виданої начальником КП ЖКС «Порто-Франківський» ділянка № 12 12.01.2015 р., позивачка з сином зареєстровані та проживають в [ADDRESS] Цей факт також підтверджується заявами сусідів позивачки [PERSON] і [PERSON], які засвідчують, що [PERSON] з 2011 р. проживає за вищевказаною адресою з сином [PERSON] Згідно довідки, виданої начальником КП ЖКС «Порто-Франківський» ділянка № 12 29.01.2015 р., позивачка [PERSON] займається вихованням сина та утримує сім'ю (а.с.9). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2014 р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] разово стягнуто додаткові витрати на дитину в розмірі 1344,50 грн. Разом з тим, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.03.2015 р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто 50% від витрачених додаткових витрат щодо оплати за навчання у навчально-виховному комплексі «Вільна школа «АСТР» та у «Лондонській школі англійської мови Дистрикт» у сумі 8870 гривень, що складають 4435 гривень на сина [PERSON], [INFO]. На підставі зазначених рішень, судами видано виконавчі листи, які позивачкою пред'явлені до виконання у відділ державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області та на даний час відкриті виконавчі провадження. З розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що розмір заборгованості боржника [PERSON] по аліментах, підлягаючих сплаті по виконавчому листу № 522/153/08/14, виданому 11.12.2014 р. Приморським районним судом м. Одеси становить 3376,59 грн. Як вбачається з характеристики, виданої вчителем приватного навчально-виховного комплексу «Вільна школа «АСТР» на учня 1 класу [PERSON], [INFO], вихованням останнього займається мати, бабуся і дідусь. Батько не приймає участь у вихованні дитини (а.с.19). Цей факт також підтверджується характеристикою, виданою завідувачем ОДНЗ «Ясла-садок» № 69 на дитину [PERSON], [INFO], де зазначено, що догляд за дитиною здійснювала мати та бабуся. Уваги зі сторони батька не було. В дитячий заклад батько не приходив і вихователі його не бачили. В вихованні дитини батько не приймав участі (а.с.12). З висновку органу орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 01/01-18/794 від 01.04.2015 р. вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття ними повної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно положень ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 54 СК України, усі найважливіші питання життя сім'ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім'ї. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо одного з них від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно до положень ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачені підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що підстави, зазначені позивачкою в позовній заяві, не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав. Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу між подружжям пройшов незначний проміжок часу, між ними залишилися неприязні відносини, які негативно впливають і на дитину. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 27.03.2015 р. подав до відділу по роботі із зверненнями громадян Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради заяву про порядок прийняття участі у спілкуванні з дитиною та її виховання. Крім того, останній надав ксерокопії квитанцій про переказ позивачці грошових коштів. Таким чином, такі стосунки між сторонами склалися досить недавно, аліменти відповідач сплачує, а тому не можна вважати, що він неналежно утримує матеріально дитину, тим більше, що він є інвалідом дитинства. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом, насамперед органом опіки і піклування. Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд критично розцінює висновок органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та вважає, що він складений поспішно, без належного вивчення ситуації та без урахуванням інтересів дитини. Так, висновок органу опіки та піклування обґрунтовано лише характеристиками ОДЗН «Ясла-садок» № 69 та приватного НВК «Вільна школа «АСТР», які описуються вище в рішенні. При цьому, з невідомих причин, не був складений акт обстеження житлово-побутових умов ані позивачки, ані відповідача. Не зрозуміло, чи спілкувались з батьком представники органу опіки та піклування та взагалі, чи запрошувався останній на комісію та давав пояснення по суті спору. Зазначені у висновку підстави позбавлення відповідача батьківських прав суд також вважає недостатніми і взяті лише зі слів позивачки без належної їх перевірки, а тому суд не погоджується з даним висновком. Відповідач спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, бажає спілкуватись з сином, свою позицію відстоював у суді. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, враховуючи, що відповідач має бажання брати участь у вихованні дитини та інтереси дитини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав, попередивши його про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed