Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача та просять суд встановити факт прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку № 17 по вул.. Приморській в м. Білгород-Дністровському та визнати за ними право власності на вказаний будинок. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що померла доводилась рідною бабусею [PERSON], який є чоловіком [PERSON] позивачі по справі. В 2005 році [PERSON] переїхала до позивачів в с. Красна Коса та до самої смерті проживала з ними, мали спільний побут, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на житловий будинок № 17 по вул.. Приморській в м. Білгород-Дністровському. Єдиною спадкоємицею першої черги є донька померлої та мати позивача [PERSON] [PERSON], яка відмовляється від спадщини матері на користь сина, мотивуючи тим, що саме син з невісткою мають право на спадкове майно померлої, оскільки вони доглядали її, дбали про неї та взагалі проживали однією сімєю. Позивачі у судове засідання не зявилися, надали до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи сповіщалась належним чином. В матеріалах справи наявна її заява відповідно до якої вона відмовляється від спадщини своєї померлої матері на користь сина та невістки, оскільки саме вони доглядали [PERSON], дбали про неї останні 7 років її життя та мають право на отримання у спадок її майна. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов можливо задовольнити частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 311813 видане виконкомом Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району, актовий запис № 11. За життя померлій належав житловий будинок № 17 по вул.. Приморській в м. Білгород-Дністровському Одеської області, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «Б» загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., вбиральні літ. «Г», сараю літ. «Е», навісу літ. «Є», сараю літ. «Ж», споруд № 1, 2, 4, 5, веранди літ. «б», прибудови літ. «б1», тамбуру літ. «б2», на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03.07.2008 року, витяг про право власності на нерухоме майно серії ССЕ № 129264, реєстраційний номер 25065373. Заповіт [PERSON] не складала, тому після її смерті відкрилась спадщина за законом. Відповідно до ст..1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст.1222 спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст..1261) ЦК України. Відповідач [PERSON] є донькою померлою, що відносить її у першу чергу спадкоємців. Згідно з подано до суду заявою відповідач [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті матері на користь позивачів, а саме сина [PERSON] та невістки [PERSON], оскільки саме вони доглядали померлу з 2005 року, вона проживала з ними в їхньому будинку в с. Красна Коса, вони забезпечували її необхідними ліками, мали спільний побут та повністю взяли на себе витрати по похованню. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст. 1274 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З довідки Краснокосянської сільської ради № 166 від 24.05.2016 року вбачається, що [PERSON], яка померла 14.08.2012 року, дійсно проживала та вела господарство разом з позивачами за адресою: с. Красна Коса, вул.. Першотравнева, 23а, з 2005 року по день смерті. Також, позивачі надали суду письмові свідчення [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживають по сусідству з позивачами та підтверджують той факт, що померла дійсно з вересня 2005 року проживала з ними по сусідству в будинку № 23а по вул.. Першотравневій в с. Красна Коса, з внуком [PERSON] та невісткою [PERSON], які дбали за [PERSON], турбувались її здоровям, забезпечували гідними умовами життя. Відповідно до ст.. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.21), при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги позивачів про визнання за ними право власності на будинок як за спадкоємцями четвертої черги. Разом з тим, не може бути судом задоволена вимога про встановлення факту прийняття позивачами спадщини після померлої [PERSON], оскільки даний факт відбувся в день смерті спадкодавця 14.08.2012 року. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: partial