Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом, який уточнили та остаточно просять стягнути: з відповідача ПАТ Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] суму страхової виплати у розмірі 28905 грн. 75 коп., 3% річних у сумі 703 грн. 24 коп., інфляційні втрати у сумі 2456 грн. 90 коп.; суму пені у розмірі 3047 грн. 30 коп. з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень. Представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі договорів про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримала вимоги своїх довірителів, просила їх задовольнити та пояснила, що 10 червня 2014 року о 22 год. 00 хв. по вулиці Радянській села Черкаські Тишки Харківського району Харківської області, відбулась дорожньо-транспортна подія за участі водія [PERSON], який керуючи автомобілем RENAULT СLІО SYMBOL, державний реєстраційний номер [NUMBER] допустив наїзд на автомобіль ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП, належний позивачу [PERSON] автомобіль ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, отримав механічні пошкодження. Винним у вчиненні вказаного ДТП за вироком суду визнаний [PERSON], цивільно правова відповідальність якого застрахована НАСК «Оранта». 13 червня 2014 року [PERSON] повідомив НАСК «Оранта» про ДТП, що сталася 10 червня 2014 року. 04 листопада 2014 року представником страхової компанії проведений огляд та опис пошкоджень транспортного засобу ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, для встановлення вартості матеріального збитку, який становить 29405 грн. 75 коп., за вирахуванням суми франшизи 28905,75 грн. Після отримання [PERSON] ухвали суду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, якою касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2015 року залишений без змін, [PERSON], як власник пошкодженого в наслідок ДТП автомобіля 02 лютого 2016 року подав до НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування за договором обовязкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але йому було відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, у звязку з пропуском річного строку для звернення з вказаною заявою до страхової компанії. Позивач [PERSON] не згоден з таким рішенням відповідача НАСК «Оранта» тому звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхової виплати у розмірі 28905 грн. 75 коп., 3% річних у сумі 703 грн. 24 коп., інфляційних втрат у сумі 2456 грн. 90 коп.; суми пені у розмірі 3047 грн. 30 коп. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Внаслідок ДТП і злочинних дій відповідача [PERSON], позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях за батька, який позбавлений засобу пересування, є особою похилого віку і транспортний засіб йому необхідний для пересування за продуктами харчування, іншими необхідними речами, а родина [PERSON] в день ДТП переймалась за його життя та здоровя та перенесла стрес, сам [PERSON] отримав садна та гематоми нижньої та верхньої губи. Представник НАСК «Оранта» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти вимог про стягнення з НАСК «Оранта» суми страхової виплати, суми 3% річних, суми інфляційних втрат та пені заперечувала посилаючись на їх безпідставність та пояснила, що позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування 02 лютого 2016 року, за спливом періоду більше ніж один рік з дня події ДТП, яка відбулась 10 червня 2014 року, тому йому правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Також зазначила, що в даному випадку правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і позивач помилково посилається на норми права, що регламентують права та обовязки страхувальника у звязку з відшкодуванням завданої ним матеріальної шкоди, тому просила в задоволенні заявлених вимог відмовити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, але свої заперечення не подав і бажання приймати участь у судовому засіданні не висловив. Суд, заслухавши представника позивачів, представника відповідача ПАТ Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта», дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 10 червня 2014 року о 22 годині 00 хвилин, на автодорозі «Харків-Липці» в межах населеного пункту поблизу будинку № 100-а по вулиці Радянській села Черкаські Тишки Харківського району Харківської області [PERSON] у стані алкогольного спяніння керував технічно справним автомобілем RENAULT СLІО SYMBOL, державний реєстраційний номер [NUMBER], проявив необачність, невірно оцінив дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив наїзд на автомобіль ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, внаслідок чого пасажирам автомобіля RENAULT СLІО SYMBOL, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження; [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2014 року [PERSON], визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст. 71 КК України, у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного цим вироком, якщо [PERSON] протягом іспитового строку в три роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обовязки в силу п. 2,3,4,5 ст. 76 КК України. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2015 року, що залишений без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, вирок Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2014 року в частині призначення покарання скасовано та призначено [PERSON] покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком два роки. Відповідно до довідки ВДАІ з обслуговування Харківського району та міста Люботин (м. Мерефа) ГУМВС України в Харківській області, що видана на імя [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 червня 2014 року о 22 годині 00 хвилин, по вулиці Радянській села Черкаські Тишки Харківського району Харківської області автомобіль ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, отримав механічні пошкодження: передній бампер, капот, ліве переднє крило, ліва передня дверцята, лобове скло, передня ліва фара, дах, ліве переднє колесо. Власником пошкодженого автомобіля ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, зареєстрований позивач [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ХАС № 620240. 02 лютого 2016 року позивач [PERSON] подав до ПАТ Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» заяву про страхове відшкодування за договором обовязкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якою застрахована цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] 24 лютого 2016 року (повідомлення № 09-02-09/2116) ПАТ НАСК «Оранта» відмовила у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) на підставі ст. 37.1 та 37.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за неподанням [PERSON] заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди та зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 10.06.2014 року, а з письмовою заявою про страхове відшкодування до НАСК «Оранта» [PERSON] звернувся 02.02.2016 року. Позивачі в якості доказів надати суду: повідомлення № 682 від 13 червня 2014 року про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 10 червня 2014 року о 22 годині 00 хвилин, на автодорозі «Харків-Липці» в межах населеного пункту поблизу будинку № 100-а по вулиці Радянській села Черкаські Тишки Харківського району Харківської за участі автомобілів RENAULT СLІО SYMBOL, державний реєстраційний номер [NUMBER] та ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК; супроводні листи ПАТ НАСК «Оранта» на імя позивачів; заяву [PERSON] про призначення додаткового огляду автомобіля ВАЗ-21120, 74116ХК; протокол огляду транспортного засобу від 28.10.2014 року автомобіля ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК; протокол огляду транспортного засобу від 04.11.2014 року автомобіля ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК; лист повідомлення з памяткою виданий ПАТ НАСК «Оранта»; консультативний висновок лікаря спеціаліста № 10/8866 від 11 червня 2014 року КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» обстеження [PERSON] За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В Україні відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 37.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участі позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] сталася 10 червня 2014 року, а позивач [PERSON], як власник пошкодженого автомобіля ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, заяву до відповідача ПАТ НАСК «Оранта» про страхове відшкодування подав 02 лютого 2016 року, тобто більше ніж через один рік після події ДТП. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON], не подав до відповідача ПАТ НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування впродовж одного року, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тому відповідач на законних підставах відповідно до статті 37.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відмовив у здійсненні страхового відшкодування. За викладених обставин вимоги позивача [PERSON] до ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення суми страхової виплати у розмірі 28905 грн. 75 коп., 3% річних у сумі 703 грн. 24 коп., інфляційних втрат у сумі 2456 грн. 90 коп., суми пені у розмірі 3047 грн. 30 коп. є безпідставними, тому суд, відмовляє у їх задоволенні. Стосовно вимог позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд, системно аналізуючи підстави заявлених позивачем [PERSON] вимог, надані докази, норми діючого цивільного законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, вважає, що заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди, що спричинена внаслідок пошкодження належного його батькові автомобіля ВАЗ-21120, державний реєстраційний номер 74116ХК, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відшкодуванню підлягає моральна шкода, що спричинена власнику майна у звязку із його знищенням чи пошкодженням, а [PERSON] не є власником пошкодженого автомобіля. Крім того, злочин, що вчинив [PERSON] класифікується як неумисний, тому відсутні підстави вважати, що з його боку мала місце протиправна поведінка щодо позивача чи його близьких родичів, а даних, що тілесні ушкодження у виді саден та гематоми, отримані [PERSON] саме внаслідок події ДТП 10.06.2014 року (за довідкою від 11.06.2014 року) суду не надано. На підставі викладеного суд, повністю відмовляє позивачам в задоволенні позовних вимог та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачами відносить за їх рахунок.

Outcome: dismissed