Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою в якій просили суд визнати за ними, по Ѕ частині за кожним, право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог Позивачі зазначили, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали його діти [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] прийняли зазначену спадщину, оскільки на підставі ст. 1269 ЦК України подали заяву про прийняття спадщини. Однак наразі, звернувшись до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва та повідомлено, що в.о старости Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області допустився при оформленні заяви помилки та зареєстрував заяву не про прийняття спадщини, а про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] . Таким чином у зв`язку з допущеною помилкою, яка не залежала від [PERSON] не було передано її волевиявлення та вона несвідомо була позбавлена права на спадщину. Позивачі в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи без їх участі, та просили позовні вимоги задовольнити (а.с. 23, 24). Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 25). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав йому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 05.02.1991 року (а.с. 10). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали його діти [PERSON] та [PERSON] . Родинний зв`язок між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 1213). Після смерті [PERSON] його син, [PERSON] та донька [PERSON] прийняли зазначену спадщину, оскільки на підставі ст. 1269 ЦК України подали заяву про прийняття спадщини. Звернувшись до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва та повідомлено, що в.о старости Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області допустився при оформленні заяви помилки та зареєстрував заяву не про прийняття спадщини, а про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має носити добровільний характер та повинна бути здійснена згідно з правилами про дійсність правочинів. Тобто заява повинна бути здійснена особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, в момент здійснення заяви особа не повинна знаходитись під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Якщо така заява мала місце, то вона в судовому порядку може бути визнана недійсною. Таким чином у зв`язку з допущеною помилкою яка не залежала від [PERSON] не було передано її волевиявлення та вона не свідомо була позбавлена права на спадщину, отже така відмова є недійсною. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його.

Outcome: approved