Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] . У обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що вони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , у якому, окрім них, також зареєстрований [PERSON] . Відповідач протягом п`яти років не проживає та не з`являється за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача, який у належному їм житловому приміщенні не проживає, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просять визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним домоволодінням. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, звернувшись в суд із заявами про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали, просять задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 24.07.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено такі обставини. Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 12.11.2001 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , [PERSON] зареєстровано по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Монастириською державною нотаріальною конторою 29.10.2001 року, зареєстровано в реєстрі за № 1331 та записано в реєстрову книгу за №1а за реєстровим №131. Згідно довідки №730, виданої 29.03.2019 року Монастириською міською радою Тернопільської області, [PERSON] (внук позивачів) входить до складу сім`ї [PERSON] , [PERSON] - власників житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Як слідує з акту обстеження будинковолодіння від 29.03.2019 року, складеного комісією в складі: голови комісії, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Гладиша А.С., секретаря виконкому (керуючого справами) Жилавого Р.В., начальника відділу реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб міської ради Синюка Б.В., якою проведено обстеження місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] не проживає у даний час за вказаною адресою. Сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою протягом останніх п`яти років. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як з`ясовано судом, відповідач, будучи зареєстрованим, протягом п`яти років не проживає в належному позивачам житловому будинку, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивачів. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ним і власниками житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, суду не надано. На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідач без поважних на те причин понад один рік не проживає у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved