Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 04.02.2015 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на укладення на ім'я [PERSON] договору дарування належних їм по 1/5 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/5 частини в якій має малолітня донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], без згоди та особистої участі [PERSON], а також без надання ним будь-яких документів; Також просили дозволити Службі у справах дітей Вінницької міської ради надати дозвіл [PERSON] на укладення між нею та [PERSON] та [PERSON] на ім'я [PERSON] договору дарування належних їм по 1/5 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/5 частини в якій має малолітня донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], без згоди та особистої участі [PERSON], а також без надання ним будь-яких документів; стягнути з [PERSON] судові витрати. Позов мотивований тим, що 24.04.2014 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності громадянам [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5. 19.05.2014 року право власності на вказаних осіб було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] виявили бажання відчужити доньці свої частки (по 1/5 кожен) вказаної квартири шляхом укладення договору дарування. Оскільки у вищезгаданій квартирі [PERSON], малолітній доньці [PERSON] та [PERSON], належить 1/5 частка, то для укладення правочину потрібна згода органу опіки та піклування. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 24.11.2001 року, розірвано - 14.07.2006 року. Під час шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] з донькою проживають разом, відповідач - окремо. На усне звернення [PERSON] до відповідача про надання необхідних документів та з'явлення до Служби у справах дітей Вінницької міської ради для отримання згоди органу опіки і піклування на вчинення договору дарування відповідач відповів відмовою. [PERSON] 31.12.2014 року було надіслано відповідачу лист, в якому було викладено вищенаведене прохання. Відповідач отримав лист 02.01.2015 року, проте 12.01.2015 року не з'явився до Служби у справах дітей Вінницької міської ради та не надав необхідних документів. Викладене стало підставою позивачів для звернення до суду за дозволом на укладення договору дарування між ними та їх донькою без згоди і присутності відповідача. В судовому засіданні 20.04.2015 року, за заявою представника позивачів [PERSON], судом позов в частині надання дозволу Службі у справах дітей Вінницької міської ради надати дозвіл [PERSON] на укладення між нею та [PERSON] та [PERSON] на ім'я [PERSON] договору дарування належних їм по 1/5 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/5 частини в якій має малолітня донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], без згоди та особистої участі [PERSON], а також без надання ним будь-яких документів залишено без розгляду. В іншій частині, подав уточнення до позовних вимог та просив, надати дозвіл [PERSON] та [PERSON] на укладення на ім'я [PERSON] договору дарування належних їм по 1/5 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право користування якою та право власності на 1/5 частини в якій має малолітня донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], без згоди та особистої участі [PERSON], а також без надання ним будь-яких документів, а також без згоди органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Представник позивачів [PERSON], в судовому засіданні підтримав змінені позовні вимоги та просив їх задоволити, вказав, що позивачі не можуть подарувати своїй дочці належні їм по 1/5 частки квартири, оскільки для цього необхідна згода [PERSON], оскільки у ній право на частку має також їхня онука (дочка відповідача по справі), права якої жодним чином не порушуються, а лише покращуються, оскільки її матері, після оформлення правочину буде належати більша частка в квартирі, ніж належить зараз. Таке термінове звернення до суду обумовлено тим, що [PERSON] хворіє онкозахворюванням, та вона за життя бажає розпорядитись своєю власністю. Відповідач умисно чинить перепони, та не надає своєї згоди, про що свідчить також його неявка у судове засідання та надіслані ним заперечення, які не вказують на те, що він надає такий дозвіл. Орган опіки та піклування не може надати своєї згоди на укладення правочину, оскільки відповідач по справі не являється на засідання, та взагалі не бажає висловити свою позицію з цього приводу. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити, та вказала, що дійсно її мати та батько за життя бажають подарувати належні їм частки квартири (по 1/5 кожен), однак не можуть цього зробити, оскільки немає згоди відповідача по справі. Вона неодноразово повідомляла його шляхом надіслання заяв рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про необхідність явки до Вінницької міської ради, щоб отримати згоду, всі її письмові до нього прохання були проігноровані, а в усному порядку він їй повідомив, що нехай вона подасть на нього в суд. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради Манзюк Н.В., в судовому засіданні повідомила, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради обізнаний з ситуацією, що склалась у позивачів та відповідача. Вказала, що орган опіки та піклування не може надати свою згоду на укладення відповідного правочину, щодо нерухомого майна, частка в якому належить дитині, оскільки для цього необхідно забезпечити явку відповідача по справі - батька дитини на відповідне засідання, та відповідно необхідно представити певний перелік документів, аби Орган міг розглянути відповідне питання. Відповідач такі повідомлення про явку ігнорує, не з»являється до міської ради, тому інший порядок вирішення цього питання є саме судовий. Також повідомила, що правочин, який мають намір укласти позивачі по справі відповідає інтересам дитини, будь - яким чином не порушує права та інтереси дитини, а тому проти задоволення позову вона не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вказав, що вказана позовна заява є надуманою, та ситуація, яка описується у позові до нього є штучно створеною. По суті заперечень не надав. Заслухавши пояснення представника позивачів, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення змінених позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.07.2006 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №902 (а.с.12). 02.07.2002 року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №1662 (а.с.13). 24.04.2014 року виконкомом Вінницької міської ради видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS], в якому зазначено, що вказана квартира належить на праві власності громадянам [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5 (а.с.15). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 19.05.2014 року (а.с.16). Як наведено в позові [PERSON] та [PERSON] виявили бажання відчужити доньці [PERSON] свої частки (по 1/5 кожен) вказаної квартири шляхом укладення договору дарування. 31.12.2014 року [PERSON] направлено листа на адресу проживання [PERSON], в якому вона зазначає, що її батьки [PERSON] та [PERSON] виявили бажання укласти договір дарування на її користь часток в квартирі, які належать їм на праві власності (по 1/5 кожен) і, оскільки в квартирі [ADDRESS] 1/5 частка належить їх спільній доньці [PERSON], згідно нормам українського законодавства, на укладення такого правочину потрібна згода органу опіки і піклування, вона просить [PERSON] надати згоду на укладення [PERSON] та [PERSON] на ім'я [PERSON] договору дарування належних їм часток у вказаній квартирі, надати необхідні документи до Служби у справах дітей Вінницької міської ради та бути присутнім 12.01.2015 року о 10 годині у відділі звернень Вінницької міської ради для розгляду питання щодо надання такої згоди (а.с.17-18). Лист відповідачем отримано, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому є відмітка про отримання відправлення [PERSON] (мамою відповідача). (а.с. 19 - 21). 05.03.2015 року на адресу суду від відповідача по справі [PERSON] надійшла заява, в якій він заявляє, що позов є надуманим та не має законного обґрунтування, дозволу відповідача на укладення договору дарування часток квартири позивачів не потрібно, оскільки права та інтереси його доньки у випадку укладення даного правочину не порушуватимуться, по суті в заяві про визнання позову не йдеться. (а.с.37-39). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ухиляється від надання дозволу на укладення відповідного правочину. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом договору, та виникнення права власності на нього у обдарованого, тобто, правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної вигоди. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованими на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. [PERSON] зверталася усно та письмово до колишнього чоловіка [PERSON] з проханням надати дозвіл на укладення з нею договору дарування її батьками своїх часток у квартирі [ADDRESS], оскільки їх спільна донька має у власності частку у вказаній квартирі і надання такого дозволу передбачено законодавством. Проте [PERSON] дозволу не надав, в листі до суду пояснив, що його дозволу на вказаний правочин не потрібно. З пояснень представника служби у справах дітей Вінницької міської ради Манзюк Н.В. вбачається, що орган опіки та піклування не може надати відповідний дозвіл на укладення правочину, без висловлення позиції з цього приводу [PERSON], який ігнорує прохання [PERSON] представити відповідні документи та з'явитись на відповідне засідання органу опіки та піклування ВМР., а тому іншого порядку вирішення цього питання як судовий немає. У ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. З копії листа органу опіки і піклування Вінницької міської ради, долученого до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово запрошувався на співбесіду для вирішення питання про надання дозволу на укладення правочину про дарування [PERSON] та [PERSON] належних їм часток у квартирі [ADDRESS], співвласником якої є його донька [PERSON], проте він на запрошення не з'явився, необхідних документів для вчинення вказаного правочину не надав (а.с. 59). Суд приходить до висновку, що реалізація позивачами наміру укладення договору дарування належних їм на праві власності часток у квартирі [ADDRESS] (по 1/5 часток кожного з них) доньці [PERSON] не порушить право користування чи власності на 1/5 частку у вказаній квартирі та житлові права [PERSON] Навпаки, зазначений правочин, згідно якого розмір частки у вказаній квартирі [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], збільшиться, а отже права останньої не порушуються. Представник позивачів [PERSON] просив також стягнути на користь позивачів витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн., представивши два звіти про надання правових послуг в кожному з яких вказано, що представник позивача приймав участь в двох судових засіданнях по 1 год. в кожному. Однак така вимога не ґрунтується на вимогах Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до ст. 1, якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати на правову допомогу, яка полягала у наданні представником позивачів [PERSON] правової допомоги у судовому засіданні, в сумі 716, 12 грн. оскільки представник позивача, згідно журналу судового засідання надавав таку допомогу протягом 76 (семи десяти шести) хвилин, відповідний розрахунок судом здійснено виходячи з пропорції 40% мінімальної заробітної плати за 1 год. участі. При подачі позову до суду позивачами було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів. Враховуючи викладене та

Outcome: approved