Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить витребувати від [PERSON] автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY 2.4L, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY 2.4L, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] в порядку звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави рухомого майна № ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року та стягнути з відповідача у справі судовий збір. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона є власником автомобіля марки «TOYOTA CAMRY 2.4L», випуску 2010 року, об'єм двигуна 2362, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], на підставі договору купівлі -продажу № 7554/10 від 16.12.2010 року, який укладено між [PERSON] та ТОВ «АВТОГАЛС». 07.08.2012 року позивачкою [PERSON] у м. Донецьку було передано спірний автомобіль відповідачеві [PERSON] Передаючи вказаний автомобіль позивачка вважала, що в подальшому ними буде укладено договір купівлі - продажу з тих підстав, що 07.08.2012 року між сторонами було укладено попередній договір про укладення договору купівлі - продажу автомобілю, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л., реєстровий № 5603. В подальшому, коли вона дізналася, що [PERSON] не має наміру укладати договір купівлі-продажу автомобілю, надіслала останньому вимогу про повернення спірного автомобілю в строк до 25.09.2015 року, однак, на даний час належний позивачці автомобіль не повернений, ніяких відповідей або повідомлень від [PERSON] вона не отримувала. Позивачка вважає, що її права як власника майна порушені і вона як власниця має право на захист порушених прав, а саме: витребування майна з чужого незаконного володіння, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] проти позову [PERSON] заперечував та звернувся до суду зі зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності з тих підстав, що [PERSON] вчинила ряд дій, які свідчать про заперечення останньою виникнення права власності у нього на спірний автомобіль. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що між ним та відповідачкою [PERSON] укладений попередній договір від 07.08.2012 року, з приводу продажу в майбутньому автомобіля марки TOYOTA, модель CAMRY 2.4L, випуску 2010 року, об'єм двигуна 2362, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Одночасно з отриманням грошових коштів за попереднім договором [PERSON] передала йому ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, в момент підписання відповідного попереднього договору спірний автомобіль був переданий у його розпорядження, в тому числі користування. Вказаний автомобіль перебував у заставі Пат «ВБР» згідно до договору застави рухомого майна №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року на забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №IKAPNKIG.2510.001 від 21.12.2010 року. Ним на підставі договору поруки № РХ029031.249367.001 від 29.12.2016 року в повному обсязі виконанні зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №IKAPNKIG.2510.001 від 21.12.2010 року, що відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України є підставою для переходу до нього всіх прав кредитора за кредитним договором та договором застави, відповідно до листа ПАТ «ВБР» № 756 від 28.02.2017 року. Кредитором [PERSON] 16.01.2017 року була висунута вимога про погашення заборгованості за кредитом у розмірі 197 307 грн. 24 коп. із попередженням про звернення стягнення на вказаний автомобіль. Враховуючи невиконання вказаної вимоги та положення п. 23, 24 договору застави рухомого майна №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року кредитор має право звернути стягнення на даний автомобіль, як предмета застави, шляхом передачі його у власність заставодержателю - [PERSON]. Оскільки [PERSON] була повідомлена про намір звернути стягнення на предмет застави листом № 138 від 16.01.2017 року, вважає, що він після виконання відповідних зобов'язань мав повне право за договором застави рухомого майна №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року звернути стягнення на спірний автомобіль шляхом передачі його у його власність, як заставодержателя. У зв'язку з чим він звернувся до суду з зустрічним позовом та просить суд визнати за ним право власності на вказаний автомобіль в порядку звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави рухомого майна №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року та стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір. Позивач в судове засідання не з*явилась, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в задоволенні зустрічного позову відмовити, справу розглядати за її відсутністю. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні проти первісного позову заперечував просив суд задовольнити зустрічний позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутності, в задоволенні позову [PERSON] відмовити, зустрічний позов про визнання права власності - задовольнити. Третя особа - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» в судове засідання не з'явились, про день та час слухання повідомлені в установленому порядку. Суд, вислухав представників сторін, дослідивши докази вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, між [PERSON] та [PERSON] укладений попередній договір від 07.08.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л., реєстровий № 5603, з приводу продажу в майбутньому автомобіля марки TOYOTA, модель CAMRY 2.4L, випуску 2010 року, об'єм двигуна 2362, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Вказаний автомобіль перебував у заставі ПАТ «ВБР» відповідно до умов договору застави рухомого майна №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року на забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №IKAPNKIG.2510.001 від 21.12.2010 року. Між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» укладено договір поруки № РХ029031.249367.001 від 29.12.2016 року на забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №IKAPNKIG.2510.001 від 21.12.2010 року. [PERSON] на виконання умов відповідного попереднього договору [PERSON] були передані грошові кошти відповідно до п. 1.4. попереднього договору від 07.08.2012 року у розмірі 81 000 гривень. Одночасно з отриманням грошових коштів за попереднім договором [PERSON] передала [PERSON] ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, таким чином, в момент підписання відповідного попереднього договору спірний автомобіль був переданий у розпорядження, в тому числі користування [PERSON] У подальшому всі платежі за кредитним договором перед третіми особами здійснювала [PERSON], відповідно до копій квитанцій про здійснення касових операцій № 593366 від 17.03.2014 року на 5000 гривень, № 557325 від 05.02.2014 року на 5000 гривень, № 238638 від 04.12.2012 року на 5000 гривень, № 640818 від 06.05.2014 року на 6600 гривень, а всього на 21 600 гривень. Факт здійснення платежів саме [PERSON] сторонами спростований не був. Таким чином, судом встановлено, що з моменту, як було укладено попередній договір від 07.08.2012 року до моменту укладення договору поруки № РХ029031.249367.001 від 29.12.2016 року [PERSON] сплатив за спірний автомобіль 102 600 гривень, чим у повному обсязі виконав зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №IKAPNKIG.2510.001 від 21.12.2010 року, що відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України є підставою для переходу до нього всіх прав кредитора за кредитним договором та договором застави, відповідно до листа ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» № 756 від 28.02.2017 року. ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» 16.01.2017 року [PERSON] була висунута вимога про погашення заборгованості за кредитом у розмірі 197 307 грн. 24 коп. з попередженням про звернення стягнення на автомобіль. 12.05.2017 року [PERSON] вручив [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет застави - спірного автомобілю. Відповідно до абзацу 2 п. 1.3. попереднього договору купівлі-продажу від 07.08.2012 року, сторони погодили ціну вказаного автомобіля. Відповідно до п. 34.5 вказаного договору застави рухомого майна складає 265 605 гривень. [PERSON] на момент розгляду справи сплачено на користь [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» грошові кошти у розмірі 298 907 гривень 24 копійки, що перевищує вартість спірного автомобіля визначену сторонами у попередньому договорі та договорі застави. Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про заставу» до третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. Щодо виконання вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо одночасної реєстрації звернення стягнення в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна разом з повідомленням № 138 від 16.01.2017 року про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання суд виходить з наступного. Відповідно до п. 16 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830 зміни і додаткові відомості до запису в Реєстрі вносяться реєстратором на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Судом встановлено, що виключно ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» мав можливість звернутись з заявою про реєстрацію звернення стягнення в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна разом з повідомленням № 138 від 16.01.2017 року про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, а також виключно ПАТ «ВБР» є суб'єктом внесення заяви про зміну обтяження та відступлення прав на предмет обтяження за договором. На момент розгляду справи судом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» таких дій не вчинено, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №53818775 від 26.10.2017 року. Встановлена бездіяльність ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» створює перешкоди [PERSON], як особі яка в повному обсязі виконала зобов'язання [PERSON] за кредитним договором, сплатила грошові кошти у загальному розмірі 298 907 гривень 24 копійки як на користь [PERSON], так і на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» у повному обсязі реалізувати гарантоване договором застави №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року право звернення заставленого майна у свою власність. Судом встановлено, що [PERSON] 16.01.2017 року була висунута вимога про погашення заборгованості за кредитом, що становила 197 307 гривень 24 копійки з попередженням про звернення стягнення на автомобіль, як предмет застави за договором. 12.05.2017 року [PERSON] вручено [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY 2.4L, випуску 2010 року, об'єм двигуна 2362, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Враховуючи невиконання вказаної вимоги та положення п. 23, 24 договору застави рухомого майна №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року [PERSON], як особа до якої перейшло право вимоги та права заставодержателя за договором застави №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року має право звернути стягнення на вказаний автомобіль шляхом передачі його у власність заставодержателю - [PERSON]. Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові 3-139гс11 від 26.12.2011 року пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання. Таким чином, встановивши, що за договорами застави позасудовим способом звернення стягнення на заставлене майно заставодержателем, обрано передачу майна у його власність, суди обґрунтовано визнають за позивачем право власності на заставлене майно. Як вбачається з матеріалів справи, дії [PERSON] свідчать про заперечення нею виникнення права власності на спірний автомобіль у [PERSON], а також його права звернути стягнення на автомобіль у порядку встановленому договором застави №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року. Заявляючи позов про витребування майна з чужого незаконного володіння позивач зазначила, що спірний автомобіль знаходиться у відповідача без будь-якої правової підстави. Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. [PERSON] добровільно передала вказаний автомобіль [PERSON]. Відповідно до п. 17.10 договору застави №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року після порушення позивачем своїх грошових зобов'язань вона повинна була передати автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY 2.4L, випуску 2010 року, об'єм двигуна 2362, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] заставодержателю. З огляду на зазначене, враховуючи, що [PERSON] ухиляється від повернення грошових коштів [PERSON] та положення договору застави №ZXU79500.2510.002 від 21.12.2010 року відсутні підстави для задоволення прозову про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль.

Outcome: approved