Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів з вимогами визнати недійсними договори: договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №Ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, укладений 16 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та [PERSON], за яким [PERSON] набув право вимоги заборгованості за кредитним договором №Ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року до [PERSON]; договір про відступлення права за іпотечним договором, який забезпечує виконання зобов'язань за договором Кредиту №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007, укладений 16.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та [PERSON], серії [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований в реєстрі за №142, за яким [PERSON] набув право одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна яке є предметом іпотечного договору; договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 23.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., зареєстрований в реєстрі за №610, а також скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №Ф71/12-07/В2(А100003). 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений іпотечний договір. За вищевказаним іпотечним договором [PERSON] виступає майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] перед ВАТ «Кредобанк». Предметом іпотеки за даним договором виступав житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 09.09.1994 року, за реєстром №2-4828, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 21.09.1994 року за реєстраційним №39458, в книзі:1, згідно реєстраційного напису. 06.10.2010 року між ПАТ «Кредобанк» (яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Кредобанк») та ТОВ «Кредекс фінанс» був укладений Договір про відступлення права вимоги за кредитним договорами, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» відступив ТОВ «Кредекс фінанс» всі права вимоги за Кредитним договором №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON]. 12.04.2011 року між ПАТ «Кредобанк» (яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Кредобанк»)(первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Кредекс фінанс» (новий іпотекодержатель) був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором. На підставі цього договору ТОВ «Кредекс фінанс» одержує право замість ПАТ «Кредобанк» в разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов'язань перед ТОВ «Кредекс фінанс», одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, зазначеного в іпотечному договорі. 11.07.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі 2029/2-2017/11 за позовом ТОВ «Кредекс фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту було винесено рішення, яке набрало законної сили, за яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс фінанс» за кредитним договором №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007 року заборгованість за сумою кредиту - 193332 грн., несплачені нараховані відсотки - 116693 грн. 72 коп., судові витрати - 1820 грн., а всього - 311845 грн. 72 коп. На підставі виконавчого листа №2029/2-2017/11 від 11.12.2012 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2013 року (реєстраційний номер виконавчого провадження 36016760) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс фінанс» за кредитним договором на загальну суму 311845,72 грн. У 2014 році Позивачі дізналися про те, що 16.01.2014 між ТОВ «Кредекс фінанс» та громадянином України [PERSON] був укладений Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, за яким ТОВ «Кредекс Фінанс» за винагороду у розмірі 96,000,00 грн., відступило заборгованість [PERSON]. Вказували, що вважають правочин щодо відступлення права вимоги за кредитним договором між ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON] за своїм змістом договором факторингу, в якому в свою чергу фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. В свою чергу, позивачі зазначали, що [PERSON] не є ані банком, ані фінансовою установою, що унеможливлює, на їх думку, можливість бути набувачем відповідного права грошової вимоги, а тому договір відступлення права вимоги відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, укладений між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ [PERSON] на думку позивачів повинен бути визнаний недійсним, що тягне за собою по ланцюгу визнання недійсним договорупро відступлення права за Іпотечним договором від 16.01.2014 між ТОВ «Кредекс фінанс» та [PERSON], та договору купівлі-продажу житлового будинку між [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача [PERSON], [PERSON], в судове засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача ТОВ «Кредекс Фінанс» не прибув, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, причини неприбуття суду не повідомив, заяв, заперечень проти позову не надав. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], у судове засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, надав письмові заперечення проти позовних вимог. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], у судове засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку з його необгрунтованістю. Треті особи, їх представники в судове засідання не прибули, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином, заяв та заперечень не надали. Суд, вивчивши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №Ф71/12-07/В2(А100003). Крім того, 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений іпотечний договір. За вищевказаним іпотечним договором [PERSON] виступає майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] перед ВАТ «Кредобанк». 06.10.2010 року між ПАТ «Кредобанк» (яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Кредобанк») та ТОВ «Кредекс фінанс» був укладений Договір про відступлення права вимоги за кредитним договорами, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» відступив ТОВ «Кредекс фінанс» всі права вимоги за Кредитним договором №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON]. 12.04.2011 року між ПАТ «Кредобанк» (яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Кредобанк»)(первісний іпотеко держатель) та ТОВ «Кредекс фінанс» (новий іпотекодержатель) був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором. На підставі цього договору ТОВ «Кредекс фінанс» одержує право замість ПАТ «Кредобанк» в разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов'язань перед ТОВ «Кредекс фінанс», одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, зазначеного в іпотечному договорі. 11.07.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі 2029/2-2017/11 за позовом ТОВ «Кредекс фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту було винесено рішення, яке набрало законної сили, за яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс фінанс» за кредитним договором №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007 року заборгованість за сумою кредиту - 193332 грн., несплачені нараховані відсотки - 116693 грн. 72 коп., судові витрати - 1820 грн., а всього - 311845 грн. 72 коп. На підставі виконавчого листа №2029/2-2017/11 від 11.12.2012 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс фінанс» за кредитним договором на загальну суму 311845,72 грн. В подальшому 16.01.2014 між ТОВ «Кредекс фінанс» та громадянином України [PERSON] був укладений Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року та Договір про відступлення права за Іпотечним договором серії ВТР 693505. 23.04.2014 року [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню та вважаються встановленими. Щодо заявлених позивачами позовних вимог про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, що був укладений між ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON], суд прийшов до наступного. Частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно вимог статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1,3,5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в моменту вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним (ч.1 ст.227 ЦК України). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимоги про визнання правочину недійсним можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь - якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її право чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування. З матеріалів справи вбачається, що предметом вищезазначених договір було право грошової вимоги до боржника [PERSON] (позивача по справі) станом на дату відступлення прав вимоги за кредитними договорами щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, неустойок та інших платежів, визначених кредитними договорами, тобто укладання договорів про відступлення права вимоги від 16.01.2014 року впливало на права та законні інтереси [PERSON], як боржника. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.512 та ст.514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У відповідності до вимог ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Між тим, згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, факторинг передбачає наявність одночасно трьох умов: - первинний кредитор поступається новому кредиторові грошовою вимогою в цілях здобуття фінансування; - новий кредитор сплачує первинному кредитору, як компенсацію певну грошову суму (фінансування); - новий кредитор отримує плату за користування грошовими коштами, наданими первинному кредиторові. Способи визначення доходу нового кредитора можуть бути самими різними - знижка з вартості боргу, відсотки, комісійні, їх поєднання. Згідно до ч.2 ст.1079 ЦК України клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Згідно із ч. 3 ст. 1079 ЦК України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових установ відносить: юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України. Таким чином, у випадку правової конструкції договору факторингу має місце двостороннє зобов'язання сторін (з однієї сторони - надання грошових коштів у розпорядження, а з другої сторони - відступлення права грошової вимоги та здійснення оплати). У той же час, правова конструкція заміни кредитора у зобов'язанні (цесії), наявності будь-якого зустрічного зобов'язання, як то надання грошових коштів, сплати винагороди за відступлення права вимоги тощо, не передбачає. Враховуючи оплатний характер договору про відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, укладеного 16.01.2014 року, посилання позивачів на характер вказаного договору як договору факторингу є підставним. Згідно п.2.2. вищевказаного договору право вимоги за кредитним договором, оцінюється за домовленістю Сторін у національній валюті України і складає 96,000,00 грн. Згідно п.2.6. вищевказаного договору відступлення прав вимоги за цим Договором вважатиметься здійсненим з моменту проведення оплати в повному обсязі відступлених прав відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п.3. Акту виконання умов Договору відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року підписанням цього акту цедент підтверджує виконання цессіонарієм умов п.2.2 Договору відступлення прав вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, а саме виконання своїх зобов`язань щодо сплати ціни прав, що відступаються. Виходячи з вищенаведених положень Договору та Акту виконання умов Договору відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року можна зробити висновок, що даний договір є договором факторингу. З огляду на положення статей 1077, 1079 ЦК України, [PERSON] не мав права придбавати права вимоги за кредитним договором оскільки він не може бути фактором, так як фактором в розумінні ст.1079 ЦК України може бути лише банк або інша фінансова установа. Відповідачами по справі належних і допустимих доказів про права [PERSON] надавати фінансові послуги не надано, а тому суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивачів про визнання про відступлення права за іпотечним договором, який забезпечує виконання зобов'язань за договором Кредиту №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007, укладений 16.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та [PERSON] є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню. Позовна вимога про визнання договору про відступлення права за іпотечним договором, який забезпечує виконання зобов'язань за договором Кредиту №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007, укладений 16.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та [PERSON] також підлягає задоволенню, оскільки іпотечний договір є забезпечувальним правочином який нерозривно пов`язаний з основним зобов`язанням - Договором про відступлення права за іпотечним договором, який забезпечує виконання зобов'язань за договором Кредиту №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007, укладений 16.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та [PERSON]. Позовна вимога про визнання договорукупівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 23.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., зареєстрований в реєстрі за №610, також підлягає задоволенню, оскільки вказаний договір був укладений на підставі Договору про відступлення права за іпотечним договором, який забезпечує виконання зобов'язань за договором Кредиту №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007, укладений 16.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та [PERSON]. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачі як на підставу для задоволення заявленого ними позову знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а їх позовні вимоги щодо визнання Договору відступлення права вимоги за Кредитним договором №ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, що був укладений 16.01.2014 року між ТОВ «Кредекс фінанс» та [PERSON], Договір про відступлення права за іпотечним договором, який забезпечує виконання зобов'язань за договором Кредиту №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007, укладений 16.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та [PERSON], серії [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований в реєстрі за №142, Договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 23.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., зареєстрований в реєстрі за №610 недійсними, та скасуваннядержавної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ґрунтуються на наданих до суду доказах та положеннях, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. у частковому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved