Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер їх дід - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на: - будинковолодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку з верандою під літерою «А-1,а» загальною площею 52,9 кв.м, житловою 28,0 кв.м, літньої кухні-гаража під літерою «Б», погребу з шийкою під літ. «В», сараю під літерою «Г», убиральні під літерою «Д», колодязю питного № 1, воріт з хвірткою №2, огорожі № 3,4,5; - земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,581 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] що належала [PERSON] , який помер [INFO] на підставі державною акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 13-14-93; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,969 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0361, розташовану в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0909 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0358, розташовану в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9264 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0360, розташовану в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0727 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0359, розташовану в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла донька померлого, яка доводиться тіткою позивачам по справі - [PERSON] шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори, та частково оформила право власності на вказане спадкове майно, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину. Неоформленою залишилась лише земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,581 га, розташована за адресою: [ADDRESS] що належала спадкодавцю [PERSON] [PERSON] не встигла оформити на себе право власності на зазначену земельну ділянку, оскільки померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке остання отримала після смерті [PERSON] , а також на 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку з прибудовами під літерою «А-1,а,а-1» загальною площею 97,3 кв.м, житловою 54,0 кв.м, сараю, літньої кухні під літерою «Б», погребів під літ. «В,п/д», вбиральні під літерами «Г,Е», сараю, літньої кухні під літерою «Д», колодязів питних під літерами «К,К 1». Позивачі є спадкоємцями другої черги, за правом передставлення, оскільки їх батько - [PERSON] , який помер [INFO] є рідним братом померлої [INFO] [PERSON] . Позивачі прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, однак нотаріус не в змозі видати їм свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Тому останні звернулися до суду з даною позовною заявою про визнання за ними в рівних частках права власності в порядку спадкування за законом на вказане спадкове майно, оскільки позбавлені можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду уточнену позовну заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник позивачів - адвокат Здоровко Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги своїх довірителів підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити та визнати в рівних частках за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Крім того, представник позивачів просила суд врахувати, що документи на 1/2 частину спадкового домоволодіння [ADDRESS] знаходяться у відповідача [PERSON] , яка відмовляється добровільно їх надати, а також остання не надає доступу до вказаного будинку, оскільки зберігає у себе ключі від нього. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували, зазначили, що вони є спадкоємцями по закону після смерті [PERSON] , спадщину також прийняли у встановленому законом порядку, шляхом подачі заяв до державного нотаріуса, відтак вважають за необхідне розділити спадкове майно між усіма спадкоємцями. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважає, що її довірителі також мають право на вказане спадкове майно, оскільки прийняли спадщину у встановлений строк, крім того зазначила, що [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами по справі, так як на спадкове домоволодіння [ADDRESS] відсутні правовстановлюючі документи. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає по сусідству спірного домоволодіння [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] в 1/2 частині будинку ніхто не проживає та не доглядає за ним. Раніше у вказаній частині будинку проживали [PERSON] , [PERSON] та їх син - [PERSON] . Згодом [PERSON] розлучилась із чоловіком і залишилась проживати там вдвох із сином. В іншій частині будинку проживає [PERSON] . При укладенні договору купівлі продажу між [PERSON] та попереднім власником частини будинку присутнім не був. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померла [INFO] [PERSON] була донькою її двоюрідного брата, тобто її племінницею. В період шлюбу [PERSON] із [PERSON] , батьками [PERSON] було придбано половину будинку [ADDRESS] , у вказаного будинку два співвласники. [PERSON] постійно проживала у вказаному будинку починаючи з кінця 1980 років до дня смерті. Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивачів - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано повторно Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07 лютого 2020 року (а.с. 7). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька - [PERSON] , факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] об`єктивно підтверджується наданою суду Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 184664932 від 15 жовтня 2019 року (а.с. 28-31). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано повторно Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19 лютого 2019 року, рідна тітка позивачів по справі [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] складається із: - на 1/2 частини будинковолодіння [ADDRESS] ; - будинковолодіння [ADDRESS] ; - земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,581 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,969 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0361, розташованої в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області; - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0909 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0358, розташованої в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області; - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9264 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0360, розташованої в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області; - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0727 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0359, розташованої в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області. За життя [PERSON] заповіту не складала, а тому спадкування належного їй майна повинно відбуватися за законом. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] був її рідний брат [PERSON] , який є батьком позивачів по справі - [PERSON] та [PERSON] та який помер до відкриття спадщини. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано 15 січня 2011 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - [INFO] помер [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Пастирською сільською радою Ново-Миргородського району Кіровоградської області 15 листопада 1960 року, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , а відтак і рідним братом спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Смілянським МВ РАГС Черкаської області 09 грудня 1994 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАГС Смілянського міськвиконкому Черкаської області 26 вересня 1985 року, а також згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого ВДРАЦС по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції 12 вересня 2009 року вбачається, що позивачі по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище - « [PERSON] ») та [PERSON] є рідними доньками [PERSON] , який помер [INFO] . З листа Смілянської державної нотаріальної контори № 582/01-14 від 04 червня 2020 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 176/2014 року. 21 листопада 2014 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за № 1886. 24 січня 2015 року на ім`я [PERSON] додатково були видані свідоцтва про право на спадщину за №№ 79,81,83. Після смерті [INFO] [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі поданих заяв заведена спадкова справа № 171/2019 р. (а.с. 50). Вказане також об`єктивно підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 51-54). Таким чином, сторони у встановлений законом строк звернулися до державного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких нотаріусом заведено спадкову справу № 171/2019 р., що підтверджується витягами про реєстрацію в спадковому реєстрі. Проте свідоцтва про право на спадщину не отримали, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1266 ЦК України та вказано, що «спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу)». Відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Згідно частин першої, другої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У частині третій статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У частині першій статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства, шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк та частково оформила право власності на спадкове майно, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину. Відтак, факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] належним чином підтверджено. Судом також встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями другої черги по закону за правом представлення після смерті їх тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] та прийняли спадщину відповідно до чинного законодавства, шляхом подачі заяв до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк. В свою чергу, відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями п`ятої черги по закону після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та прийняли спадщину відповідно до чинного законодавства, оскільки звернулися із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Посилання представника відповідача про те, що її довірителі не є належними відповідачами у справі, спростовується тим, що останні звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , між ними та позивачами існує спір про право, який унеможливлює оформлення позивачами - [PERSON] та [PERSON] своїх спадкових прав, відтак позовні вимоги заявлені ними до належних відповідачів, а обраний ними спосіб захисту невизнаного права визначений вірно. Судом встановлено, що [PERSON] була власником вказаного спірного спадкового майна. Так, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 184664932 від 15 жовтня 2019 року [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку з верандою під літерою «А-1,а» загальною площею 52,9 кв.м, житловою 28,0 кв.м, літньої кухні-гаража під літерою «Б», погребу з шийкою під літ. «В», сараю під літерою «Г», убиральні під літерою «Д», колодязю питного № 1, воріт з хвірткою №2, огорожі № 3,4,5. Крім того [PERSON] є власником чотирьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області, а саме: - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1886 від 21 листопада 2014 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,969 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0361; - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 81 від 24 січня 2015 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,0909 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0358; - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 83 від 24 січня 2015 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,9264 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0360; - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 79 від 24 січня 2015 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,0727 га, кадастровий номер 7123786000:02:002:0359 (а.с. 28-31). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 13-14-93 виданого на підставі рішення Пастирської сільської ради народних депутатів № 2-14 від 23 грудня 1993 року [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,581 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Вказану земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,581 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] [PERSON] також прийняла у спадщину після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , однак нотаріально право власності на неї не оформила. Суд не погоджується із висновками представника відповідачів щодо відсутності доказів на підтвердження факту належності спадкодавцю [PERSON] спадкового майна, зокрема 1/2 частини будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON] , наданих в судовому засіданні, вбачається, що вказаний будинок був придбаний батьками [PERSON] близько 30 років тому, з того часу остання постійно проживала у вказаному будинку до моменту смерті. З довідки квартального комітету № 19 Смілянської міської ради № 121679 від 15 лютого 2020 року, вбачається, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1988 року по день смерті - [INFO] одиноко, малолітні або неповнолітні діти в будинку не проживали та не зареєстровані (а.с. 27). Відповідно до довідки Смілянського відділення ПАТ «по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» № 780/014 від 10 грудня 2019 року, згідно архівної проектної документації, на ім`я [PERSON] видано технічні умови № 1473/3 від 03 травня 2006 року та проектна документація за № 62-01-06-ГП на газифікацію частини будинку [ADDRESS] (а.с. 80). Сукупність вищеперерахованих обставин підтверджує факт належності спадкового майна спадкодавцю, окрім того, доказів протилежного ні відповідачами, ні їх представником суду не надано. Окрім того посилання представника відповідачів на те, що довідка Смілянського відділення ПАТ «по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» № 780/014 від 10 грудня 2019 року про надання дозволу на газифікацію не є належним та допустимим доказом, по причині несвоєчасного її приєднання представником позивача у ході розгляду справи в підготовчому судовому засіданні є безпідставними, оскільки вказані доводи спростовані поясненнями представника позивачів, яка вказала, що даний доказ - було зазначено у переліку додатків до позовної заяви за порядковим номером № 15 - «відповідь Смілянського відділу ПАТ «Черкасигаз», однак він випадково не був поданий із матеріалами позовної заяви, тому був приєднаний в судовому засіданні. Інших доказів на спростування факту належності спадкодавцю [PERSON] 1/2 частини будинковолодіння [ADDRESS] матеріали справи не містять. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. З матеріалів справи вбачається належність на праві приватної власності спадкового майна спадкодавцю [PERSON] , однак, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємців оформити спадщину у нотаріуса після її смерті [INFO] , відтак звернення позивачів до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями другої черги за правом представлення після смерті своєї тітки - [PERSON] , ґрунтуються на вимогах закону, відтак підлягають до задоволення, а невизнане право позивачів захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved