Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що 8 серпня 2014 року померла їх мати [PERSON], вони є спадкоємцями за заповітом на земельну ділянку розміром 2,61 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради. На вказану земельну ділянку мати отримала державний акт на право власності на землю, однак він втрачений, тому у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті матері постійно проживає в її будинку їх брат [PERSON], який не заперечує проти визнання за ними права власності на землю. Просили позов задовольнити та визнати за ними право власності по 1/2 земельної ділянки розміром 2,61 га. В судове засідання позивачі не зявилися, подали заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився. подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав пояснив, що мати видала заповіт на його сестер на земельну ділянку, оскільки він прийняв спадщину після смерті батька. Державний акт на право власності на землю був у матері, однак де він зараз, він не знає, бо вони його шукали і не знайшли. Оскільки сестри є спадкоємцями за заповітом, просить позов задовольнити. Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні пояснив, що на імя [PERSON] було видано Державний акт на право власності на землю серії ІІ-ХМ№012472, оскільки він втрачений, то позивачі дали оголошення в газету про визнання його недійсним,. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом [PERSON] (що підтверджується заповітом від 20.03.2013 року та витягом з Спадкового реєстру ), яка померла 08.08.2014 року (згідно свідоцтва про смерть). Відповідно довідки відділу Держземагенства у Теофіпольському районі від 30.04.2015 року, [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХМ №012472 на земельну ділянку розміром 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради. Згідно витягу зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена. Відповідно витягу з погосподарської книги [PERSON] сільської ради, на день смерті [PERSON] з нею проживав її син [PERSON] із сімєю та продовжує проживати за цією ж адресою по даний час. Згідно відмови у вчиненні нотаріальних дій від 30.04.2015 року, видати позивачам свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] неможливо у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на землю. В газеті «Життя Теофіпольщини» №29-30 від 9.04.2015 року дано оголошення про втрату Державного акту серії ІІ-ХМ№012472. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], якій на праві власності належала земельна ділянка розміром 2,61 га, то за позивачами необхідно визнати право власності на земельну ділянки в порядку спадкування . Виходячи з наведеного,

Outcome: approved