Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки заробітку з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.07.2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . У позовній заяві позивачка в обґрунтування вимог посилається на те, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що донька мешкає разом з нею, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] . Позивачка у судове засіданні не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу слухати у її відсутності. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 31 жовтня 2003 року. 07.06.2011 року шлюб було розірвано. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позовні вимоги, і вважає даний розмір аліментів обгрунтованим, справедливим та розумним. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved