Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнили та в обґрунтування уточненого позову зазначили, що [PERSON] навчався з 01.09.1986 року по 15.07.1988 року в середньому професійно-технічному училищі №27, правонаступником якого є Державний професійно-технічний навчальний заклад «Криворізький центр професійної освіти робітничих кадрів торгівлі та ресторанного сервісу» (надалі - відповідач) за спеціальністю машиніста екскаватора. 25 вересня 1986 року під час учбових занять, при виконанні ремонту автомобіля в спортивно-технічному секторі автотранспорту профосвіти на території ПТУ №27 дістав травму очей та обличчя, про що було складено Акт за формою Н-1 №1 від 27.09.1986 року. Рішенням МСЕК від 09.03.1999 року [PERSON] визнаний інвалідом першої групи по зору, крім того йому встановлено 100% втрати працездатності з 15.02.1999 року безстроково. Рішенням Саксаганського районного суду від 13.03.2018 року, яке набрало законної сили 24.04.2018 року, з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто одноразову грошову суму в розмірі 64960 грн. 07 коп. в рахунок не нарахованих та невиплачених сум на відшкодування втраченого заробітку за період з 01.01.2010 року по 30.11.2016 року та стягнуто на його користь по 3589 грн. 91 коп. на місяць у рахунок відшкодування втраченого заробітку без стягнення податку з фізичних осіб з 01.12.2016 року, а на користь [PERSON] стягнуто одноразову грошову суму в розмірі 38055 грн. 10 коп. у рахунок не нарахованих та невиплачених сум на постійний сторонній догляд та на побутове обслуговування потерпілого за період з 01.01.2010 року по 30.12.2016 року, а також по 1200 грн. на місяць на сторонній догляд та побутове обслуговування без утримання податку з фізичних осіб, починаючи з 01.12.2016 року. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду». Оскільки з 01.12.2016 року і по теперішній час в Україні відбулись зміни в частині збільшення розміру мінімальної заробітної плати, а тому позивачі вважають, що і виплати в рахунок відшкодування втраченого заробітку та грошові виплати на постійний сторонній догляд та на побутове обслуговування потерпілого підлягають збільшенню. Так, відповідно до п.5 ст. 38 Бюджетного кодексу України розмір заробітної плати визначається в Законі України «Про Державний бюджет» на відповідний рік. Рішенням Саксаганського районного суду від 13.03.2018 року позивачу з 01.12.2016 року призначені щомісячні виплати в розмірі 3589 грн. 91коп. У відповідності до ст. 1208 ЦК України раніше призначені позивачу щомісячні виплати з 01.12.2016 року в рахунок відшкодування втраченого заробітку в розмірі 3589 грн. 91 коп. підлягають збільшенню (індексації) на коефіцієнт збільшення розміру мінімальної заробітної плати, а саме з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року мінімальна заробітна плата становила 3200 грн., що в два рази більше за попередній період (з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року становила 1600 грн.). Таким чином, позивачу повинна бути перерахована сума щомісячних виплат в порядку відшкодування спричиненої йому шкоди та призначена в розмірі 7179 грн. 82 коп. (3589 грн. 91коп. - виплати, призначені з 01.12.2016 року Х 2 рази = 7179 грн. 82 коп.) Позивачу виплати проводились в розмірі 3589 грн. 91коп. щомісячно з 01.12.2016 року, тим самим щомісячна недоплата становила 3589 грн. 91 коп., а з 01.12.2016 року по 31.12.2017 року (12 місяців) недоплата становила 43078 грн. 92 коп. Отже, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року мінімальна заробітна плата становила 3723 грн., що на 1,16 рази більше в порівнянні з попереднім розміром мінімальної заробітної плати сума щомісячних виплат позивачу повинна становити 8328грн. 59коп. (7179 грн. 82 коп. Х 1,16 = 8328 грн. 59 коп.). Позивачу виплати проводились в розмірі 3589 грн. 91 коп., щомісячна недоплата становила 4738 грн. 68 коп., а за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року (12 місяців) сума недоплати становила 56864 грн. 16 коп. Починаючи з 01.01.2019 року, мінімальна заробітна плата була підвищена до 4173 грн., що в порівнянні з попередньою заробітною платою в 1,12 рази, тому щомісячні виплати повинні становити 9328 грн. 02 коп. (8328 грн. 59 коп. Х 1,12 = 9328 грн. 02 коп.) Позивачу фактично з січня цього року по 31.07.2019 року виплачено 3589 грн. 91 коп., тобто недоплата за місяць становила 5738 грн. 11 коп. (9328 грн. 02коп. - 3589 грн. 91 коп.), а з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року (7 місяців) недоплачено 40166 грн. 77 коп. (5738 грн. 11 коп. Х 7 місяців). За період з 01.12.2016 року по 31.07.2019 року сума недоплати по щомісячним сумам відшкодування позивачу шкоди у вигляді втраченого ним заробітку становить 140109 грн. 85 коп. (43078 грн. 92 коп. + 56864 грн. 16 коп. + 40166 грн. 77 коп.). Відповідно до попереднього рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.03.2018 року відповідачем [PERSON] було проведено виплати, але не було враховано судом при ухваленні рішення і переплату з 31.12.2016 року по 01.05.2018 року - 30375 грн. 94 коп. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути не 140109 грн. 85 коп., а за мінусом переплати в розмірі 30375 грн. 94 коп., що становить 109733 грн. 91 коп., а щомісячні виплати у рахунок втраченого ним заробітку повинні становити з 01.08.2019 року 9328 грн. 02 коп. Окрім того, позивач [PERSON] перебуває у шлюбі зі своїм чоловіком, позивачем [PERSON] з 1989 року і по теперішній час, проживає разом з ним та здійснюю за ним звичайний сторонній догляд та надає йому побутову допомогу. Пунктом п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що розмір витрат не може бути меншим (на місяць) від мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); її половини - на постійний сторонній догляд; чверті - на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовуються витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється. Рішенням Саксаганського районного суду від 13.03.2018 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто одноразову грошову суму в розмірі 38055 грн. 10 коп. у рахунок не нарахованих та невиплачених сум на постійний сторонній догляд та на побутове обслуговування потерпілого за період з 01.01.2010 року по 30.11.2016 року, а також по 1200 грн. на місяць на сторонній догляд та побутове обслуговування без утримання податку з фізичних осіб, починаючи з 01.12.2016 року. Починаючи з 01.01.2017 року і до 31.12.2017 року, мінімальна заробітна плата була встановлена в розмірі 3200 грн. на місяць, тому позивачу [PERSON] слід було проводити виплати з 01.01.2017 року у рахунок стороннього догляду в розмірі половини мінімальної заробітної плати - 1600 грн. та 1/4 частини мінімальної заробітної плати на побутове обслуговування, що становить 800 грн., а разом - 2400 грн. Відповідно до зазначеного судового рішення виплати [PERSON] проводились на сторонній догляд та побутове обслуговування в розмірі 1200 грн. при належних 2400 грн. (1600+800), чим недоплачувалось по 1200 грн. щомісячно з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, а за 12 місяців недоплата становить 14400 грн. Починаючи з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, мінімальна заробітна плата була встановлена в розмірі 3723 грн. Виплати позивачу [PERSON] на сторонній догляд та побутове обслуговування повинні також бути збільшені з урахуванням мінімальної заробітної плати та становити відповідно: сторонній побутовий догляд - 1861 грн. 50коп. (3723 грн. : 2 = 1861 грн. 50 коп.), побутове обслуговування - 930 грн. 75 коп. (3723 грн. : на 1/4 частину = 930 грн. 75 коп.), а загальна сума щомісячних платежів повинна становити 2792 грн. 25 коп. (1861 грн. 50коп. + 930 грн. 75 коп.) Позивачу [PERSON] з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року (12 місяців) щомісячно виплати проводились на сторонній догляд та побутове обслуговування в розмірі 1200 грн. при належних виплатах в розмірі 2792 грн. 25 коп., тим самим недоплата в місяць становила 1592 грн. 25 коп., а за 12 місяців недоплачено 19107 грн. Починаючи з 01.01.2019 року, мінімальна заробітна плата була встановлена в розмірі 4173 грн., тому сторонній догляд повинен становити 2086 грн. 50 коп., побутове обслуговування - 1043грн. 25коп., а разом - 3129 грн. 75 коп. Позивачу [PERSON] виплати проводились на сторонній догляд та побутове обслуговування в розмірі 1200 грн. при належних 3129 грн. 75 коп., недоплата за місяць становить 1929 грн. 75 коп., а за період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року (7 місяців) недоплачено 13508 грн. 25коп. (1929 грн. 75 коп. Х 7 місяців). Разом недоплата за період з 01.01.2017 року по 31.07.2019 року становить 47015 грн. 25 коп. (14400 грн. + 19107 грн. + 13508 грн. 25 коп.) Відповідно до попереднього рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.03.2018 року позивачу [PERSON] відповідачем було проведено виплати, але не було враховано судом при ухваленні рішення переплата з 31.12.2016 року по 01.05.2018 року, яка становила 9486 грн. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути не 47015 грн. 25 коп., а за мінусом 9486 грн., що становить 37529 грн. 25 коп. Також позивачу [PERSON] слід призначити щомісячні виплати на сторонній догляд свого чоловіка - позивача [PERSON] з 01.08.2019 року в розмірі 2086 грн. 50 коп. без утримання додатку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а також щомісячно призначити по 1043 грн. 25 коп. на його побутове обслуговування без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. У зв`язку з такими обставинами позивачі просять суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] недоплати по щомісячним сумам відшкодування шкоди у вигляді втраченого ним заробітку в розмірі 109733 грн. 91 коп. за період з 01.12.2016 року по 31.07.2019 року без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, також стягувати з відповідача на користь позивача [PERSON] щомісячно, починаючи з 01.08.2019 року, в порядку відшкодування шкоди у вигляді втраченого ним заробітку 9328 грн. 02 коп. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, також стягнути з відповідача на користь [PERSON] недоплату по сторонньому догляду та побутовому обслуговуванні за період з 01.01.2017 року по 31.07.2019 року в розмірі 37529 грн. 25коп. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а також стягувати з відповідача на користь [PERSON] щомісячно, починаючи з 01.08.2019 року, по 3129 грн. 75 коп. на сторонній догляд та на побутове обслуговування її чоловіка - позивача [PERSON] , без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Від представника позивачів до суду надійшла письмова заява про те, що уточнені позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, у порядку спрощеного провадження та без виклику сторін. Від представника відповідача до суду також надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності та про ухвалення рішення на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, обставини, на які посилаються позивачі та їх представник в уточненій позовній заяві, підтверджуються матеріалами справи, зокрема, набравшим законної сили рішенням Саксаганського районного суду від 13.03.2018 року та з боку представника позивача жодним чином не заперечуються, а виниклі між сторонами правовідносини регулюються п. 5 ст. 38 Бюджетного кодексу України, Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік та ст. 1208 ЦК України з урахуванням при цьому правової позиції, висловленої Верховним Судом України у своїй постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) (п.19 Постанови). У зв`язку з такими обставинами, ураховуючи думку представника відповідача та відсутність при цьому з його боку будь-яких заперечень проти уточнених позовних вимог, суд уважає за можливе при ухваленні рішення застосувати ч. 4 ст. 206 ЦПК України та в повному обсязі задовольнити уточнені позовні вимоги, оскільки їх задоволення має під собою законні підстави, не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved