Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] , на підставі договору дарування 28/100 частин домоволодіння, посвідченого 13.05.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий номер 2352, на праві приватної власності належить 28/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу 72/100 часток домоволодіння, посвідченого 29.04.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий номер 1316 на праві приватної власності належить 72/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] У вказаному домоволодінні зареєстрован відповідач [PERSON] , який з 2013 року в домоволодінні не проживає, комунальні послуги не сплачує, житловою площею будинку не користується, особистих речей в домоволодінні не має. Враховуючи викладене, позивачі просять суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування жилою площею домоволодіння [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явились підтримали позовні вимоги, просили слухати справу у їх відсутність про, що надали письмові заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , на підставі договору дарування 28/100 частин домоволодіння, посвідченого 13.05.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий номер 2352, на праві приватної власності належить 28/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу 72/100 часток домоволодіння, посвідченого 29.04.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий номер 1316 на праві приватної власності належить 72/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Фактично домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з двох окремих житлових будинків. Водному житловому будинку проживає [PERSON] та [PERSON] , в другому житловому будинку проживає [PERSON] та [PERSON] . Під час звернення позивачів із питанням щодо оформлення субсидії, їм стало відомо, що за адресою знаходження домоволодіння з 2013 року зареєстрована ще одна особа - [PERSON] ,згоду на реєстрацію якого ніхто з них не надавав, членом сімей позивачів він не являється. Відповідач [PERSON] , ніколи не проживав в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] , комунальні послуги не сплачує, житловою площею будинку не користується, особистих речей в домоволодінні не має. Вказана обставина підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачів та актом про проживаючих осіб в житловому приміщенні складеним представником квартального комітету від 17.07.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Зважаючи на те, що відповідач з 2013 року житловою площею будинку не користується, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved