Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивачі звернулись 11.03.2015 року до суду з цим позовом, вказуючи, що в березні 2012 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася розмова про придбання у нього домоволодіння в [ADDRESS] та [ADDRESS] . В березні 2012 року донька [PERSON] [PERSON] передала відповідачу обумовлену суму коштів, а саме 4000 доларів США, що в еквіваленті становить 86 000 гривень, що підтверджується розпискою написаною власноручно [PERSON] про отримання завдатку вищевказаних коштів. Після чого відповідач надав Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та довіреність на ім'я [PERSON] на продаж будинку. В грудні 2012 року [PERSON] звернулася до нотаріуса для укладення угоди купівлі-продажу будинку, але нотаріусом було відмовлено в укладенні договору, оскільки будинок знаходиться під арештом. Звернувшись до ВДВС Кіровоградського РУЮ вияснились обставини, що дійсно 05.03.2007 року накладено арешт на все нерухоме майно відповідача [PERSON], про що свідчить витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Одразу ж в телефонному режимі з'єдналися з відповідачем та повідомили про обставини, які стали відомі, на що відповідач відреагував спокійно, оскільки знав що все майно знаходиться в арешті та запевнив що врегулює дане питання. 23 жовтня 2013 року позивач звернулася до Кіровоградського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, в задоволенні позовних вимог якої було відмовлено. В зв'язку з тим, що не можливо оформити належним чином договір купівлі-продажу будинку, не з вини позивачів, а відповідача, оскільки він знав про накладення арешту на все його майно, але приховав даний факт. Врегулювати спірні питання мирним шляхом щодо повернення грошей не вдалось. Позивачем виконані свої зобов'язання за домовленістю з відповідачем в повному обсязі, що підтверджується передачею завдатку відповідачу. Таким чином відповідач отримав 4000 доларів США без достатньої правової підстави, приховуючи той факт що майно знаходиться в арешті і тому повинен їх повернути. До теперішнього часу відповідач кошти не повернув, на телефонні дзвінки не реагує, що змушує звернутися до суду про стягнення безпідставно отриманих коштів. Просили ухвалити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в сумі 4000 доларів США, що в еквіваленті складає 86 00 гривень та понесені судові витрати у справі. В ході розгляду справи в суді позивачі підтримали заявлений позов у повному обсязі. Додатково пояснювали, що після досягнення з відповідачем домовленості про придбання спірного будинку вони провели його значний ремонт та облаштування. Однак вони не претендують на грошові відшкодування з цього приводу за умови повернення відповідачем сплачених ними коштів. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], у судове засідання повторно не з'явився. Причин неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав Заперечень до позову не представив. Сповіщався за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Повторний виклики до суду повернувся із зазначенням «За закінченням терміну зберігання» «за зазначеною адресою не проживає». Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідача у суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому за згоди позивачів справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивачів та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та відповідачем на забезпечення виконання зобов'язання по укладенню договору-купівлі продажу домоволодіння в [ADDRESS] та [ADDRESS] було укладено саме угоду про завдаток, тобто сторони визначили, що сума в 4000 дол. США є завдатком, а також визначили умови належного виконання основного зобов'язання та наслідки неналежного його виконання, вказані обставини підтверджуються письмовою розпискою відповідача від 14.03.2012 року (а.с.8). У відповідності до частини 1 статті 570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Завдаток відрізняється від усіх інших способів забезпечення виконання зобов'язання тим, що може забезпечувати лише договірні зобов'язання. Тобто він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також виступає одночасно і способом платежу, і способом забезпечення. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як свідчить із рішення Кіровоградського районного суду 23.10.2013 року (справа №390/1721/13-ц провадження №2/390/513/13) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно 26.02.2007 року Першою ДВС у Малиновському районі м.Одеси на все майно [PERSON] накладено арешт (а.с.11) Таким чином невиконання умов договору купівлі-продажу спірного будинку суд рахує мало місце з вини продавця, який не повідомив покупця про наявність обмежень щодо розпорядження спірним нерухомим майном. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа обов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. На підставі вищенаведеного суд вважає, що набуті 14.03.2012 року відповідачем кошти у розмірі 4000 дол.США є безпідставно набутим майном яке підлягає поверненню позивачу [PERSON] Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України на відповідача слід покласти понесенні позивачем [PERSON] судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі - 860 грн.

Outcome: approved