Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати: за [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 ідеальній частині кожному з них право власності на спадкове майно за законом, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою:[ADDRESS], загальна площа якого становить 273,8 кв.м., житлова - 124,5 кв.м., допоміжна- 149,3 кв.м. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком для [PERSON] та батьком для [PERSON] та [PERSON]. Після його смерті залишився вказаний житловий будинок. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги . Вони в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їм було відмовлено у зв*язку з тим, що право власності на вказаний будинок не було зареєстровано, а померлий [PERSON] під час свого життя не встиг оформити право власності на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивачі не з'явилися, подали заяву, в якій просять справу слухати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову покладається на думку суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази,оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. Згідно положень ст. 1268 ч. 3. ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З копії свідоцтва про шлюб встановлено, що 26.11.1977 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а/с4). Копією свідоцтв про народження стверджується, що батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (а/с 6-7). Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER](а/с 5) [PERSON] помер [INFO]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину , якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК , він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з довідки № 751 від 22.10.2015 року, виданої виконавчим комітетом Почаєвицької сільської ради, житловий будинок 1997 року побудови по [ADDRESS] належав [PERSON] (а/с9). Згідно з довідкою КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» від 29.09.2015 року станом на 31.12.2012 р. реєстрація права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] відсутня ( а/с 13). Рішенням Виконавчого комітету Почаєвицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 02.11.2015 року присвоєно поштову адресу індивідуальному житловому будинку№ 26 по вул.. І.Білозіра в с. Почаєвичі Дрогобицького району Львівської області, зобов'язано громадянку [PERSON] оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок у Реєстраційній службі Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області (а/с12). З довідки № 749 від 22.10.2015 року виданої виконавчим комітетом Почаєвицької сільської ради встановлено, що [PERSON] проживав до дня своєї смерті по [ADDRESS] Дрогобицького району Львівської області у складі сім»ї, зокрема з дружиною [PERSON], дочкою [PERSON], сином [PERSON] ( а/с8) Приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу на усне звернення позивачів про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] було роз'яснено, що для видачі такого, спадкоємцеві необхідно представити правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві (а/с4).Заведено спадкову справу за №149/2015. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності на зазначену нерухомість та не виготовив правовстановлюючі документи. Так, після його смерті відкрилася спадщина, позивачі, що є спадкоємцями за законом, звернулися до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину , але таке їм не видано, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивачі є єдиними спадкоємцями за законом, подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказаний житловий будинок, позов слід задовольнити та визнати за позивачами право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Outcome: approved