Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» про припинення дій, які порушують права споживача, відшкодування моральної шкоди, зазначивши наступне. Позивачі є мешканцями будинку [ADDRESS] , будинок обладнаний лічильником газу. 01.06.2017 року в поштовій скринці ними було виявлено повідомлення ТОВ «Запоріжгаз Збут» від 31.05.2017 року про припинення газопостачання за наявний начебто борг за спожиті послуги з газопостачання у розмірі 40 674,88 грн. Відключення їх будинку від газопостачання відбулося 02.06.2017 року, яке рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.10.2017 року визнано незаконним, та зобов`язано підключити будинок до газопостачання. Рішення суду було фактично виконано 28.02.2018 року. Жодних попереджень про необхідність допуску представників «Запоріжгазу» позивачі не отримували. 30.10. 2018 року позивачами знову отримано попередження відповідача ТОВ «Запоріжгаз Збут» від 17.10.2018 року про відключення будинку від газопостачання . Позивачі не допускали ніяких порушень, які б давали право відповідачу припинити газопостачання у їх будинок.Діями відповідачів, які на думку позивачів вчинені незаконно та з грубими порушеннями законодавства, спричинена моральна шкода, яка полягає у порушенні звичного укладу життя, та яку позивачі оцінюють в сумі 40 000 грн.Позивачі просять суд заборонити публічному акціонерному товариству «Запоріжгаз» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання до будинку [ADDRESS] на підставі рахунку ТОВ «Запоріжгаззбут» № [NUMBER] від 12.05.2017 року, виставленого споживачу [PERSON] на суму 40 674 грн.88 коп.; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» здійснити споживачу [PERSON] перерахунок розміру плати з надання послуги з газопостачання, виключивши безпідставно нарахований борг у сумі 40 674,88 грн.; стягнути з публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10 000 грн. відповідно кожній та стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10 000 грн. відповідно кожній. Ухвалою суду від 20.12.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження 04.02.2020 р. від відповідача публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надійшов відзив, згідно з яким відповідач просить у задоволенні позовних вимог про заборону вчиняти дії щодо припинення газопостачання та стягнення моральної шкоди відмовити. У відзиві представник відповідача посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського райоонного суду м.Запоріжжя від 23.10.2017 року відмовлено позивачам у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. Дане рішення відповідач виконав добровільно, згідно з актом від 28.02.2018 року газопостачання у будинку позивачів було відновлено. Підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. З приводу вимог про заборону вчиняти дії щодо припинення газопостачання у відзиві зазначено, що оспорюваний рахунок № [NUMBER] від 12.05.2017 року про вартість не облікованого об`єму та обсягу природного газу у розмірі 40 674,88 грн. не є правовою підставою для припинення/обмеження газопостачання АТ «Запоріжгаз», тому у зазначених правовідносинах відсутній предмет спору. 04.02.2020 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» надійшов відзив про відмову у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що 27.02.2017 року та 20.03.2017 року позивачами було відмовлено в доступі фахівцям ПАТ «Запоріжгаз» для контрольного зняття показань лічильника, про що були складені акти про порушення. На підставі п.4 глави 3 розділу Х1 Кодексу газорозподільних систем, ТОВ «Запоріжгаз Збут» у квітні 2017 року нарахував позивачам оплату вартості послуг з газопостачання у розмірі 40674,88 грн. за період з 01 липня 2015 р. по 31.03.2017 р., виходячи з граничних об`ємів споживання.У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди просять відмовити з посиланням на те, що між стораноми склалися договірні правовідносини, умови договору не були порушені відповідачами, тому для стягнення моральної шкоди відсутні правові підстави. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідача АТ «Запоріжгаз» проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача ТОВ «Запоріжгаз Збут» проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені до них правовідносини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.10.2017 року позов [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз Збут» задоволені частково. Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання до будинку [ADDRESS] . У задоволенні позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Запоріжгаз Збут» припинити дії, що порушують права споживача, а саме відкликати рахунок № [NUMBER] від 12.05.2017 року на суму 40 674,88 грн. та стягнення моральної шкоди відмовлено. Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2018 року рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.10.2017 року залишено без змін. Ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з отриманням позивачами повідомлення ТОВ «Запоріжгаз Збут» від 17.10.2018 року, про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 17.10.2018 року, позивачі просять у позові суд заборонити публічному акціонерному товариству «Запоріжгаз» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання до будинку [ADDRESS] на підставі рахунку ТОВ «Запоріжгаззбут» № [NUMBER] від 12.05.2017 року, виставленого споживачу [PERSON] на суму 40 674 грн.88 коп. Статтями 15, 16 ЦК Українии передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання а бо оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Із змісту вказаних статтей вбачається, що захисту підлягає лише конкретне порушене право. Загальні вимоги до змісту судового рішення викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14. Згідно з п. п. 11 та 12 постанови у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог; встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов`язки сторін у спірних правовідносинах, посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини. Враховуючи те, що АТ «Запоріжгаз» починаючи з 28.02.2018 року (фактичне виконання рішення суду від 23.10.2017 року про відновлення газопостачання) ніяких протиправних дій з приводу припинення газопостачання позивачам не вчиняло, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачів про заборону публічному акціонерному товариству «Запоріжгаз» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання до будинку [ADDRESS] на підставі рахунку ТОВ «Запоріжгаззбут» № [NUMBER] від 12.05.2017 року, виставленого споживачу [PERSON] на суму 40 674 грн.88 коп. При вирішенні позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» здійснити споживачу [PERSON] перерахунок розміру плати з надання послуги з газопостачання, виключивши безпідставно нарахований борг у сумі 40 674,88 грн., суд виходить з наступного. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначається Законом України «Про ринок природного газу». У статті 1 цього Закону наведено перелік визначень, зокрема: газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам; постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів; розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу; оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Відповідно до положень вказаного Закону України відбулось розділення функцій постачання природного газу та його розподілу. В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року зазначено, що оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. ПАТ «Запоріжгаз», на теперішній час Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» є Оператором ГРМ. Згідно Кодексу ГРС та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 13 розділу 3 Правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяца за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» є неналежним відповідачем по справі при вирішенні позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» здійснити споживачу [PERSON] перерахунок розміру плати з надання послуги з газопостачання, виключивши безпідставно нарахований борг у сумі 40 674,88 грн, оскільки до його обов`язків не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачами, а також встановлення режимів нарахування об`ємів спожитого газу та здійснення їх перерахунків. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу та нарахувань сплати за споживання газу, суд застосовує висновки Верховного Суду у постанові від 20 липня 2020 року (справа 212/1796/18-ц, провадження 61-23124св19), в якій зазначено, що встановлення режиму нарахування об`ємів спожитого газу та перерахунок нарахованих до сплати сум не входять до повноважень постачальника природного газу. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Щодо стягнення моральної шкоди Позивачі просять суд стягнути з відповідачів на їх користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.з кожного, посилаючись на те, що незаконними діями відповідачів їм спричинено моральтну шкоду, яка полягає у порушенні звичного укладу життя,відсутність газопостачання не дасть можливості реалізувати елементарні побутові потреби, нарахована сума боргу призведе до реальної загрози залишення будинку без опалення в зимовий період. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, пояснень представників сторін, вбачається відсутність доказів на підтвердження завданої позивачам моральної шкоди, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, які є похідними від основних вимог, також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed