Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 7 жовтня 2019 року звернулися в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, який уточнили в поданій до суду 18 жовтня 2019 року заяві. Позов обґрунтований тим, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батьків залишилося спадкове майно житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . За життя мати [PERSON] склала заповіт, згідно з яким свою частку заповіла трьом дітям порівну. Батько [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів свою частку в праві власності на будинок братові [PERSON] . Позивачі вказували, що є непрацездатними пенсіонерами, мають право на обов`язкову частку в спадщині. Просили суд визнати за [PERSON] право власності на 1/3 будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на 1/3 будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [PERSON] . Просили також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на 1/3 будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [PERSON] (а.с. 53-57). Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2019 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 січня 2020 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] та її представники повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в поданій до суду позовній заяві обставини. Позивач [PERSON] зверталася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, будучи повідомлений судом про дату, час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав, 27 лютого 2020 року подав до суду свої письмові пояснення щодо позову. Треті особи зверталися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши позивача та представників позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 27 вересня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 3095 (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , про що 20 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис № 701 (а.с. 13, 196). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2017 року в справі № 552/6986/16-ц, яке вступило в законну силу, встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року в справі № 531/172/17, яке вступило в законну силу, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлого [INFO] [PERSON] . Відповідач [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Судом встановлено, що за життя [PERSON] 11 грудня 2003 року склала заповіт, згідно з яким на випадок смерті зробила розпорядження та все належне майно заповіла в рівних частках дітям: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] за життя 17 червня 2016 року склав заповіт, згідно з яким усе належне йому майно заповів повністю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Встановлено, що спадкова справа № 138/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена 23.02.2009 Другою полтавською державною нотаріальною конторою. Із заявами про прийняття спадщини звернулися дочка померлої [PERSON] , дочка померлої [PERSON] , син померлої [PERSON] . Із заявою про відмову від спадщини звернувся [PERSON] , чоловік померлої. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Постановами державного нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори від 5 вересня 2019 року відмовлено позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про паво на спадщину з тих підстав, що не надано будь-яких документів, які б підтверджували право власності спадкодавця [PERSON] на нерухоме майна по [ADDRESS] . Також судом встановлено, що до майна померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. заведена спадкова справа № 30/2016. Із заявам про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що сторони по справі є дітьми померлої [PERSON] та спадкоємцям її майна за заповітом. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, а позивачі [PERSON] та [PERSON] як непрацездатні діти спадкодавця в силу норм ст. 1241 ЦК України спадкують незалежно від заповіту половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом. Посилання позивачів в поданій до суду позовній заяві на ту обставину, що мають право на спадкування майна після померлого [PERSON] за законом незалежно від заповіту кожен в рівній частці по 1/3 від спадкового майна не заслуговує на увагу. Як встановлено судом, за життя [PERSON] все своє майно заповів саме [PERSON] , заповіт не було скасовано, він є дійсним. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, в своїй уточненій позовній заяві просять суд визнати за кожним із них в порядку спадкування після кожного із померлих батьків [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Отже, предметом спору в даній справі є жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , який позивачі вважають таким, що входить до складу спадкового майна в цілому як після померлої [PERSON] , та і після померлого [PERSON] . Разом з тим, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на домоволодіння по [ADDRESS] відсутня (а.с. 61). За даними матеріалів інвентаризаційної справи ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» забудовником нерухомого майна за адресою [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 05.08.1959; 23.08.1967 за № 537 складений акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального будівництва домоволодіння, затверджений рішенням виконкому Полтавської міської ради депутатів трудящих; 21.12.1982 за № 826 рішенням виконавчого комітету Київської районної ради дозволено зареєструвати нерухоме майно (а.с. 178-186). Станом на час вирішення справи державна реєстрація права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] відсутня. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації станом на час будівництва спірного нерухомого майна була обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як встановлено судом, за життя за спадкодавцем [PERSON] не було зареєстровано право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] , обираючи на власний розсуд надані їм процесуальні права, не надали будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що спадкодавцю [PERSON] за життя належало спірне нерухоме майно. Позивачами не порушувалося перед судом витання про визнання спірного майна за адресою [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , не пред`являлися вимоги щодо спадкування частки спадкодавця в спільній сумісній власності. При вирішенні даної справи суд зауважує, що якщо за життя спадкодавець [PERSON] не набула права власності на нерухоме майно, отже, позивачі, як спадкоємці, також не набувають права власності в порядку спадкування. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним права власності на 1/3 частину домоволодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [PERSON] та про відмову в їх задоволенні. При вирішенні позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно за позивачами в порядку спадкування після померлого [PERSON] суд виходить з такого. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, а позивачі [PERSON] та [PERSON] як непрацездатні діти спадкодавця в силу норм ст. 1241 ЦК України спадкують незалежно від заповіту половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За нормами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як встановлено судом, після померлого [PERSON] у разі спадкування за законом було б троє спадкоємців позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідно, їх частки були б рівними у разі спадкування за законом. Оскільки у разі спадкування за законом позивачі [PERSON] та [PERSON] спадкували б кожен 1/3 частку в спадковому майні, в порядку ст. 1241 ЦК України вони мають право лише на 1/6 частку. Правові підстави для збільшення розміру їх частки у спадщині судом не встановлені. Тому суд приходить до висновку, що після померлого [PERSON] частки спадкоємців в справі на спадщину складають: [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частці, як обов`язкова частка в порядку ст. 1241 ЦПК України, [PERSON] 2/3 як спадкоємця за заповітом. Позивачі [PERSON] , та [PERSON] звертаючись до суду з відповідним позовом, просять суд всупереч встановленого законом способу та порядку спадкування, за відсутності правовстановлюючих документів, визнати за ними право власності на нерухоме майно. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо складу та обсягу спадкового майна, його характеристики, відсутні правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння по [ADDRESS] , дані технічної інвентаризації станом на час вирішення справи. Разом з тим, суд при здійсненні судочинства, не може перебирати на себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено прийняття відповідного рішення та складення відповідного документа. Як встановлено судом, позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з наданням правовстановлюючих документів не зверталися. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що не оспорює право позивачів на спадкування ними обов`язкової частки в спадковому майні після померлого батька та не заперечував щодо надання до нотаріальної контори всіх наявних документів. Отже, відповідач [PERSON] жодних прав позивачів не порушував. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним права власності на 1/3 частину будинку по [ADDRESS] після померлого [PERSON] . Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачами судові витрати не підлягають їм відшкодуванню.

Outcome: dismissed