Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася 29.11.2017 року до Жашківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені), посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], 2,5 роки перебувала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], (додаток 1). Подружнє життя між сторонами не складалося із самого початку, адже відповідач виявився жорстокою, агресивною людиною, вживав наркотики, погано ставився до позивача, доньки позивача від першого шлюбу та їхнього спільного сина. Саме тому, позивачкою було прийняте рішення припинити спільне проживання та стягнути аліменти на її користь на утримання їхнього сина - [PERSON]. Жашківським районним судом Черкаської області було задоволено позовні вимоги позивачки [PERSON] та прийнято рішення стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (додаток 2). Позивачка зазначає, що відповідач виконував відповідне рішення на свій розсуд, тобто платив аліменти «як йому заманеться» та тільки тоді, коли був у доброму гуморі. На її неодноразові звернення щодо виплати заборгованості, він дуже роздратовувався, починав їй погрожувати, використовував нецензурну лайку і відповідав, що позивачка нічого від нього не отримає, а державні виконавці взагалі не вміють рахувати, така сума боргу неможлива і сплачувати він її не збирається. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. У даному випадку сталася саме така ситуація: згідно попереднього рішення суду відповідач має сплачувати 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць та з даною сумою він не погоджується, інколи виплачує аліменти у розмірах, які вважає потрібними. Як правило, ці суми становлять приблизно 100,00 чи 200,00 грн., що суперечить чинному законодавству, а саме з 8 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів па одну дитину взагалі не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме не менше 713 грн., а з грудня 2017 року не менше 746 грн.. Крім цього. відповідач стверджує, що виконавець неправильно вираховував розмір аліментів, що підлягають сплаті, заперечує визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах. Зазначає, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняв рішення по справі №6-850 св 17 відносно повторного стягнення заборгованості за аліментами і чітко висловив правову позицію з цього питання. Згідно листа Жашківської виконавчої служби № 507 від 15.11.2017 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.1 1.2017р. складає 13998,76 грн., (додаток 3). Крім того, позивачка наголошує, що згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки повинні виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікованою Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Ст. 52 Конституції України - діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважані гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивача зазначає, що батько зовсім не займається вихованням сина, веде аморальний спосіб життя є агресивним, неодноразово піднімав руку на позивачку та дитину. Ст. 141 Сімейного кодексу України зазначено, що розірвання шлюбу, між батьками, проживання окремо від дитини не впливає па обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Таким чином, батько дитини не виконує жодних зобовязань стосовно належного виховання дитини: не приділяє уваги, не бере участі у вихованні, не цікавиться життям, не допомагає матеріально. На неодноразові спроби позивачки домовитися, відповідає в грубій формі, використовуючи нецензурну лайку, та погрожує фізичною розправою над нею та їхнім спільним сином. Одного разу, він втілив у життя свої слова та на очах у старшої доньки (від іншого шлюбу) та їхнього спільного маленького сина, наніс позивачці побої. За даним фактом нею була подана заява до правоохоронних органів, триває слідство. Дитина постійно проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. На превеликий жаль, позивачка має дуже важке матеріальне становище, намагається забезпечити гідний рівень життя їхнього з відповідачем спільного сина. Дитина відвідує дитячий садок, за який необхідно сплачувати кожного місяця. Для всебічного розвитку малюка необхідно додатково відвідувати спортивні секції, різноманітні гуртки. На превеликий жаль, позивачка не має матеріальної можливості здійснити мрії [PERSON]. Крім того, дитина часто хворіє, тому лікар постійно виписує дорогі медичні препарат, купуючи які, вона вимушена заощаджувати кошти на розвиваючих іграшках. Також, для заспокоєння дитини після рідких зустрічей з батьком і підтримки імунітету педіатр прописав приймати заспокійливі препарати та вітаміни, а вона не маю змоги їх купити. Тобто сторони жодним чином не можуть домовитися з відповідачем про розмір заборгованості за аліментами, відповідач постійно свариться та принижує позивачку. Наголошує на тому, що Жашківська виконавча служба не виконує свої обов'язки належним чином, значно перебільшує суму заборгованості і тому ніякі кошти виплачувати не збирається. Також позивачка зазначає, що згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право па стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця, і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені) Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме така правова позиція, висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року в справі №6-2589цс15. Згідно розрахунків, станом на 01.11.2017 року загальна сума неустойки (пені) складає 4197,49 грн. Ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пільги щодо сплати судового збору визначено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення Ситуація, яка склалася, на думку позивачки, не може бути вирішена сторонами самостійно, оскільки відповідач по справі людина безвідповідальна, агресивна та жорстока. Для захисту прав її малолітньої дитини я вимушена звернутися з позовом до суду. Просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за аліментами у розмірі 13998,76 грн. та неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме 4197,49 грн. (а.с.2-5). В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за аліментами у розмірі 13998,76 грн. та неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме 4197,49 грн. Крім того, просила суд стягнути з відповідача понесені нею при подачі позовної заяви судові витрати у сумі 640 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені), підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у незареєстрованому шлюбі. 22 березня 2013 року від спільного проживання в цивільному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження Серії 1-СР № 220423, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, (а. с. 8). На підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 25.03.2015р. було вирішено стягувати із [PERSON], [INFO], жителя [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], не працюючого, на користь [PERSON], жительки вул. Островського, 10, м. Жашків Черкаської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до 22 березня 2031 року (а.с.9). З довідки №10876 про склад сімї, виданої 21.11.2017р. виконавчим комітетом Жашківської міської ради Черкаської області, вбачається, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON], (а.с. 11). Встановлено, що з вини відповідача, який зобовязаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментах, згідно розрахунку Жашківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області №507 від 15.11.2017р. вбачається, що у відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] за період з 03.02.2015 р. по 01.11.2017 р. виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2017 р. становить 13998,76 грн. (а. с. 10). Згідно із вимогами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок істотних обставин, відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не було наведено. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача від сплати аліментів та сплати не в повному обсязі знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість по аліментам. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Частиною 4 ст. 195 Сімейного кодексу України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікованою Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 52 Конституції України передбачено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважані гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 Сімейного кодексу України зазначено, що розірвання шлюбу, між батьками, проживання окремо від дитини не впливає па обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України своєю ухвалою від 2 листопада 2016 року чітко висловила свою правову позицію про наступне. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобовязання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс- 15 від 01 липня 2015 року та від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13. Відповідно до ч.2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України, позивачка [PERSON] має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що згідно розрахунків, станом на 01.11.2017 року загальна сума неустойки (пені) згідно вищевказаної заборгованості складає 4197,49 грн. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги позивачки в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не у повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із вищезазначеного розрахунку, а також з того, що позивачем повністю визнано вимоги позивачки, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення пені є такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судовий збір в сумі 640 ( шістсот сорок ) гривень, сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, а також судовий збір на користь держави в сумі 640 ( шістсот сорок ) гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved