Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Наша Перлина» про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.08.2013 року позивачка уклала попередній договір купівлі-продажу квартири з ТОВ «Континентбуд», а саме квартири [ADDRESS] . 23.08.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Континентбуд» було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань №3/342. 26.06.2015 року позивачка уклала договір про заміну сторони у зобов`язанні до Договору про забезпечення виконання зобов`язань №3/342 від 23.08.2013 року, згідно якого сторону у зобов`язанні ТОВ «Континентбуд» було замінено на ТОВ «Радуга Сіті ЛТД». 06.02.2017 року був зареєстрований Обслуговуючий кооператив ЖБК «Наша Перлина» за адресою: [ADDRESS]. Голова кооперативу [PERSON] повідомила позивачці, що для передачі їй у власність квартири у вказаному будинку [PERSON] необхідно сплатити на рахунок кооперативу кошти у розмірі 114592, 00 грн. Позивачка здійснила оплату декількома платежами, а саме: 27.06.2019 року 14592, 00 грн., 07.06.2019 року 10000, 00 грн., 17.07.2019 року 10000, 00 грн., 17.07.2019 року 14000, 00 грн., 17.07.2019 року 14000, 00 грн., 17.07.2019 року 14000, 00 грн., 18.07.2019 року 38000, 00 грн. Проте пізніше позивачка зрозуміла, що оскільки між нею та відповідачем немає ніяких договірних відносин, дані кошти були сплачені відповідачу безпідставно. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 114592, 00 грн. та судові витрати по справі. 17.06.2020 року від представника відповідача до суду надійшов Відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, представник вказує про те, що відповідач є орендарем земельної ділянки, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] . [PERSON] є членом ОК «ЖБК «Наша Перлина». На всіх зборах членів кооперативу позивачка голосувала за добудову 3-ї секції, де знаходиться її квартира, за рахунок коштів членів кооперативу. Після здійснення перерахунку коштів на рахунок відповідача позивачці було видано Довідку про сплату коштів. Жодних правочинів з відповідачем [PERSON] не мала укладати. На підставі викладеного представник зазначає, що зазначені доводи у позовній заяві є безпідставними, а вимоги необґрунтованими, а тому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 08.07.2020 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що [PERSON] на момент реєстрації кооперативу не було відомо про справжню мету його діяльності, про законність та дотримання процедури його реєстрації. ОК «ЖБК «Наша Перлина» здійснює діяльність за КВЕД-2010 81.10 «Комплексне обслуговування об`єктів», що не пов`язано з будівництвом будівель. Проте членами даного кооперативу є не всі інвестори вказаного будівництва. Крім того, кооператив створювався, коли будинок вже почав будуватися ТОВ «Континентбуд» із залученням коштів інвесторів, а не членів кооперативу. Тому відповідач вводить суд в оману, коли зазначає у відзиві, що був створений для завершення будівництва будинку. Крім того, відповідач не являється власником даного житлового будинку і не має права продавати квартири за вступні чи пайові внески. 21.07.2020 року від представника відповідача до суду надійшли Заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначено, що [PERSON] є членом ОК «ЖБК «Наша Перлина». Позивачка внесла кошти на рахунок відповідача у якості паю, після чого їй було видано Довідку про сплату коштів. Жодних доказів того, що позивачка намагалась ознайомитися з документами кооперативу, зверталась із запитами та правління кооперативу протиправно позбавляло її такого права суду не надано. На підставі викладеного представник просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивачка та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представників відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух Судом встановлено, що між ТОВ «Континентбуд» та [PERSON] було укладено Попередній договір від 23.08.2013 року. Відповідно до умов вказаного договору сторони зобов`язуються у строки, встановлені даним договором, укласти у майбутньому договір купівлі-продажу, відповідно до якого Сторона-1 зобов`язується передати окрему квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а Сторона-2 зобов`язується прийняти Об`єкт та належним чином оплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. 23.08.2013 року між ТОВ «Континентбуд» та [PERSON] було укладено Договір про забезпечення виконання зобов`язань № 3/342. 27.07.2017 року між «Континентбуд», [PERSON] та ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» було укладено Договір про заміну сторони у зобов`язанні до Договору про забезпечення виконання зобов`язань № 3/342 від 23.08.2013 року, згідно якого сторону у зобов`язанні ТОВ «Континентбуд» було замінено на ТОВ «Радуга Сіті ЛТД». Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.02.2017 року було зареєстровано Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив «Наша Перлина», ідентифікаційний код 41128836, місцезнаходження [ADDRESS]. Особою, яка обрана (призначена) до органу управління юридичної особи та уповноважена представляти юридичну особу та вчиняти дії від імені кооперативу є [PERSON] . Відомості про інших осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи - відсутні. На підтвердження своїх вимог позивачкою долучено до матеріалів справи копії банківських квитанцій № 0.0.1394991697.1 від 27.06.2019 року на суму 14592, 00 грн., № 0.0.1374876963.1 від 07.06.2019 року на суму 10000, 00 грн., № 0.0.141161982.1 від 17.07.2019 року на суму 10000, 00 грн.; №0.0.1411984794.1 від 17.07.2019 року на суму 14000, 00 грн.; №0.0.1412092485.1 від 17.07.2019 року на суму 14000, 00 грн.;№ 0.0.1412105699.1 від 17.07.2019 року на суму 14000, 00 грн.; № 0.0.1413278755.1 від 18.07.2019 року на суму 38000, 00 грн. Відповідно до вказаних квитанцій позивачка [PERSON] сплатила грошові кошти на загальну суму 114592, 00 грн. на користь ОК ЖБК «Наша Перлина», призначення платежу - цільове призначення секція 3 кв. 342 (354) [PERSON] . На підтвердження сплачених грошових коштів ОК ЖБК «Наша Перлина» позивачці було видано довідку №354/7-19 від 23.07.2019 року, з якої вбачається, що сума пайового внеску за квартиру в розмірі 1144592, 00 грн. остаточно сплачена 18.07.2019 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що у неї були відсутні зобов`язання щодо сплати вказаної суми коштів на користь відповідача, а тому такі кошти є безпідставно набутими останнім та підлягають поверненню в порядку ст.ст. 1212 ЦК України. З урахуванням правової підстави звернення позивачки до суду з даним позовом, слід зазначити наступне. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбаених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) викладено наступний висновок. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Таким чином, в даному випадку відсутня сукупність ознак, що на грошові кошти в сумі 114592,00 грн. поширюється правовий режим безпідставно набутого майна та у позивачки виникає право вимоги таких коштів у відповідача. Також слід зазначити, що для добудови об`єкту незавершеного будівництва по [ADDRESS] було створено ОК «ЖБК «Наша перлина», яке на даний час є орендарем земельної ділянки, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] . Крім того, позивачка є членом ОК «ЖБК «Наша Перлина», при цьому на всіх зборах членів кооперативу позивачка підтримувала рішення про забудову 3 секції, де знаходиться її квартира, за рахунок коштів членів кооперативу, у тому числі позивачки, що підтверджується відповідними протоколами зборів членів кооперативу. Відповідачем після сплати позивачкою коштів на рахунок було видано Довідку про сплату коштів. Таким чином, право власності члена кооперативу на квартиру обумовлюється лише сплатою пайового внеску у розмірі її вартості та не пов`язується із укладенням додаткових угод із можливістю втрати права на оплачену квартиру у випадку не укладення такого договору. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Касаційного цивільного стану у складі Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 361/5893/16ц. Таким чином, жодних правочинів з відповідачем позивач не мала укладати. Остання внесла кошти на рахунок відповідача в якості паю, будучи членом кооперативу, після чого відповідачем було видано Довідку про сплату відповідної суми коштів. Згідно із ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи докази, які надані із позовом та прийняті по даній справі, суд вважає, що вони жодним чином не обґрунтовують та не доводять обставини, які викладені у позовні заяві, в судовому засіданні представником і не дають підстав для задоволення позову. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed