Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, який в подальшому уточнили та просять суд винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та ВАТ НАСК Оранта на користь [PERSON] в якості відшкодування шкоди, завданої смертю дружини [PERSON] та у звязку із цим здійснення догляду за сином [PERSON] за період з 12.10.2009р. по 31.01.2014р. суму коштів у розмірі 13083,10 гривень; стягнути солідарно з [PERSON] та НАС Оранта на користь [PERSON] в якості відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, матері [PERSON] за період з 12.10.2009 р. по 31.01.2014 р. суму коштів у розмірі 13083,10 гривень; стягнути солідарно з [PERSON] та НАС Оранта на користь [PERSON] в якості відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, матері [PERSON] за період з 12.10.2009р. по 31.01.2014р. суму коштів у розмірі 13083,10 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 16960,00 гривень, що є відшкодуванням витрат на спорудження надгробного памятника [PERSON]; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування шкоди, завданої смертю дружини [PERSON] та у зв'язку із цим здійснення догляду за сином [PERSON] суму коштів у розмірі 304,50 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року і до досягнення [PERSON] чотирнадцяти років; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], в якості відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, матері [PERSON] у розмірі 304,50 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року і до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років, а у випадку продовження навчання до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, матері [PERSON] у розмірі 304,50 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що 12 жовтня 2009 року о 8 год. 15 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в с. Колоденці не справився з керуванням, виїхав на узбіччя дороги, на якій стояла [PERSON] та здійснив наїзд на неї. В результаті отриманих травм [PERSON], яка була дружиною та матірю позивачів - загинула. Вироком Камянка-Бузького районного суду від 25 червня 2011 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2.ст.286 КК України. При житті на утриманні [PERSON] було двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Станом на час звернення до суду [PERSON] є повнолітнім та навчається у Львівському аграрному національному університеті, [PERSON] - малолітній і навчається в 3 класі Великоколоднівської ЗОШ І-III ст. На день смерті [PERSON] разом з позивачем [PERSON] утримувала дітей і дбала про них. Крім того утримувала підсобне господарство, крілики, кури, гуси, качки, город, забезпечувала продуктами харчування, виконувала всю хатню роботу, готувала їжу, прибирала, прала, допомагала у всьому. Позивач [PERSON] працював і вдома був лише ввечері. Із втратою матері та дружини вони змушені були зовсім змінити життєвий уклад. Всі функції, які виконувала дружина та мати по відношенню до дітей та сімї взяв на себе [PERSON] Він був змушений покинути роботу, так як молодшому синові на час смерті матері було лише 7 років. На даний час він також змушений бути вдома з молодшим сином, старший син навчається в Львівському аграрному національному університеті. Оскільки померла - [PERSON] була безробітною, то з урахуванням положень ч.1 ст. 8, ч. 2 ст. 1195, ч. 2 ст. 1208 ЦК України розмір шкоди слід обраховувати виходячи із розміру мінімальної заробітної плати. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в ВАТ НАСК „Оранта, яка виплатила в якості страхового відшкодування [PERSON] 10775,00 гривень, з них 4775,00 гривень на поховання дружини [PERSON] та 6000,00 гривень на спорудження памятника, хоча згідно рахунку-замовлення від 21.08.2010 року вартість витрат на спорудження пам'ятника становить 22960,00 гривень. Просить стягнути із [PERSON] 16960 грн. за спорудження памятника. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представники позивачів позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача позову не визнали та показали, що правові підстави для позову щодо відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з втратою годувальника є необґрунтованими, оскільки обов'язковою умовою такого відшкодування є наявність у потерпілого доходу (середньомісячного заробітку, пенсія та інші аналогічні виплати). Жодного доказу отримання таких доходів потерпілою [PERSON] позивач не надав. Щодо вимоги позивача про стягнення 16960 грн., що є відшкодуванням на спорудження надгробного памятнику [PERSON], то позивачем не витребувано у страхової компанії суму страховки 51000 гривень, яка є лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, на одного потерпілого. Крім того, він позивачу [PERSON] ще раніше надав кошти в суді 20 000 гривень на покриття різниці відшкодування матеріальної шкоди між виплатами страховою компанією та понесеними ним втратами та 80 000 гривень на покриття узгодженої з ним суми моральної шкоди завданої родині потерпілої. Просять у задоволенні позову відмовити. Відповідач ВАТ НАСК „Оранта у поданих суду запереченнях проти задоволення позову заперечив, оскільки ВАТ НАСК „Оранта здійснила виплату страхового відшкодування для виготовлення надгробного пам'ятника у розмірі 10775 грн. відповідно до наданих позивачем чеків про понесення зазначених витрат. Оскільки [PERSON] здійснив таке відшкодування потерпілому [PERSON] та його родині без попереднього погодження із НАСК „Оранта, остання має право відмовити у компенсації таких. Що стосується стягнення із страхової компанії солідарно із [PERSON] виплат коштів повязаних із втратою годувальника, то померла [PERSON] офіційно ніде не працювала та не отримувала доходів, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб. Отже, так як покійна дружина та мати неповнолітніх дітей не працювала, то вона не була годувальником, а тому і відсутні правові підстави для виплат в зв'язку із втратою годувальника. Представник третьої особи ССД Камянка-Бузька РДА у судовому засіданні у прийняття рішення покладається на розсуд суду. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Вироком Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 25.06.2011 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та обрано покарання у виді 4 років позбавлення волі із без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обовязків передбачених ст. 76 КК України. Згідно вироку суду, 12 жовтня 2009 р. о 08 год. 15 хв., [PERSON], керуючи автомобілем „Toyota Саrіnа 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись по головній автодорозі сполученням „Львів-Луцьк в напрямку до м. Луцьк, при проїзді її ділянки в районі 13 кілометру + 850м., що в с. Колоденці Камянка-Бузького району Львівської області, при наближенні до перехрестя із другорядною дорогою Львів-Луцьк, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, грубо порушив вимоги розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів „безпечна дистанція, „безпечний інтервал, „перешкода для руху), розділу 2 п.2.3.6, розділу 10 п. 10.1, розділу 11 п.11.2, розділу 12 п. 12.3, розділу 13 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді мікроавтобуса „Mersedes Benz 410 D, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який безпечно виїхав на головну дорогу Львів-Луцьк з другорядної дороги, що примикає до дороги Львів-Луцьк ліворуч та здійснював маневр повороту ліворуч у напрямку до м. Луцьк, маючи технічну можливість зменшити швидкість керованого ним транспортного засобу до швидкості руху мікроавтобуса, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості керованого ним автомобіля, а змінив напрямок руху праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого виїхав на праве по напряму свого руху узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода [PERSON] В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. [PERSON] померла 12.10.2009 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №192255. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] (дів. [PERSON]Б.) з 02.02.1993року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 11-СГ №497699. [PERSON] була матірю [PERSON], 13.12.2002р. народження (свідоцтво про народження серії 1-СГ № 267907) та [PERSON], 10.10.1993р. народження (свідоцтво про народження серії V-СГ № 418220). [PERSON] навчається у Львівському національному аграрному університеті, що стверджується довідкою № 914 від 06.09.2011р. Термін навчання з 01.09.2011р. до 30.06.2015 року. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на його утриманні або на день його смерті мали право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується : 1) дитині - до досягнення нею 18 років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш, як до досягнення 23-х років); 3) одному з батьків або другому з подружжя чи іншому члену сімї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого, - до досягнення ними 14 років. Зазначеним особам шкода відшкодовується в розмірі середньомісячного заробітку /доходу/ потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Як встановлено у судовому засіданні та визнається сторонами, на час смерті [PERSON] не була працевлаштована та не мала відповідного доходу, який міг бути підставою для проведення розрахунку розміру відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Відповідно до ч.2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином позовні вимоги до [PERSON] про стягнення щомісячних платежів в якості відшкодування шкоди завданої смертю підлягають до задоволення частково. Щомісячний платіж на відшкодування шкоди завданої смертю [PERSON] слід визначити у розмірі по 273,50 грн. кожному позивачу (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 26.04.2012 року - 1904 грн.), починаючи з 26.04.2012 року: на користь [PERSON] у звязку із здійсненням догляду за сином [PERSON] до досягнення останнім чотирнадцяти років; на користь [PERSON] до досягнення вісімнадцяти років (не підлягає до задоволення вимога щодо стягнення щомісячних виплат у випадку продовження навчання до закінчення навчання [PERSON], оскільки законом чітко встановлено виплату таких коштів лише на користь учня чи студента); на користь [PERSON] до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог. Позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення солідарно із [PERSON] та НАСК Оранта в якості відшкодування шкоди завданою смертю [PERSON] за період з 12.10.2009р. по 31.01.2014р. Відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України особи несуть солідарну відповідальність перед потерпілим лише у випадку, коли шкоду було завдано їх спільними діями або бездіяльністю. Суду не надано жодних доказів спричинення діями чи бездіяльністю ВАТ НАСК Оранта шкоди потерпілому, а відтак і дані позовні вимоги до задоволення не підлягають. Не підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення із [PERSON] 16960грн. на відшкодування витрат на спорудження надгробного памятника [PERSON] Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність згідно полісу №ВВ/8029812 в ВАТ НАСК Оранта. ВАТ НАСК Оранта виплатила в якості страхового відшкодування [PERSON] 10775,00 гривень, з них 4775,00 гривень на поховання [PERSON] та 6000,00 гривень на спорудження памятника, хоча згідно рахунку-замовлення від 21.08.2010 року вартість витрат на спорудження пам'ятника становить 22960,00 гривень. П. 9.9.3. ст.9 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що обовязковий ліміт відповідальності власника за заподіяну шкоду життю та здоровю потерпілих, становить 51 тис. грн. на одного потерпілого. Як вбачається із матеріалів страхової справи [PERSON], ним надано страховій компанії товарні чеки та рахунок-замовлення, в тому числі і на суму 22960 грн., однак йому виплачено лише 10775 грн. Позивач не оспорював недоплачені йому суми, а просить стягнути такі із [PERSON], хоча відповідальність такого була застрахована і ліміт відповідальності страховика не був виплачений, а тому його позовні вимоги до [PERSON] у цій частині є безпідставними. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином із [PERSON] слід стягнути в дохід держави 72,93 грн. судових витрат.

Outcome: approved