Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивачка 14.07.2014 року звернулась з позовною заявою, в якій просила зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» виконати зобов'язання по договору банківського рахунку № [NUMBER] та виконати її доручення здійснити переказ в сумі 100431 грн. 60 коп. по платіжному дорученню №4283 від 19.05.2014 року на рахунок [NUMBER] в Кіровоградському РУ ПАТ «Приватбанк» м. Кіровоград, одержувач коштів - ТОВ «Полвакс - Україна, та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що 31.03.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського рахунку [NUMBER], відповідно до умов якого банк відкрив позивачці поточний рахунок в валюті - гривня [NUMBER]. Позивач посилається на ст. 1066 ЦК України, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Так, позивачка вказувала, що відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Позивачкою 19.05.2014 року було подано, а банком зареєстровано платіжне доручення №4283 на перерахування коштів на інший поточний рахунок в розмірі 100431,60 грн. Однак, позивачка стверджувала, банком не було здійснено перерахунку коштів у встановлений законом строк та не було повідомлено її про причини невиконання платіжного доручення. Оскільки відмова відповідача про переведення грошових коштів є незаконною та безпідставною, позивачка вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У разі неявки в судове засідання представника банку проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Крім того, надала копію договору банківського вкладу №2620/02/166460 «Ваш мобільний» від 13.03.2014 року. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомляв. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, оскільки зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 1066 ЦК України банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачені загальні правила щодо обчислення строків переказу і зарахування грошових коштів на рахунки клієнта банка. Судом встановлено, що 13.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу №2620/02/166460 «Ваш мобільний». Відповідно до п. 1.2 ст. 1 ч. 1 вказаного договору банк прийняв у вкладника (позивачки) 130000,00 грн. на депозитний рахунок. Згідно з п. 1.3 ст. 1 ч. 1 договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок [NUMBER]. 31.03.2014 року позивачка [PERSON] та відповідач ПАТ «Міський комерційний банк» уклали договір банківського рахунку [NUMBER]. Відповідно до п. 1.1 ст. 1 вказаного договору банк відкрив клієнту (позивачці) рахунок в валюті - Гривня [NUMBER] та надав комплекс послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню з оплатою клієнтом наданих послуг у відповідності до тарифів на послуги та операції для фізичних осіб ПАТ «Міський комерційний банк». Відповідно до п.п. 2.4.1 п. 2.4 ст. 2 договору банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахункові операції згідно з порядком встановленим чинним законодавством України та Національним банко України. [PERSON] в березні та квітні здійснила перерахунок грошових коштів з власного депозитного рахунку [NUMBER] на банківський рахунок № [NUMBER] за меморіальними ордерами на загальну суму 101000 грн. Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що містяться в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. 19.05.2014 року позивачка подала до відповідача платіжне доручення №4283 на перерахунок коштів в розмірі 100431,60 грн. на поточний рахунок [NUMBER], який належить ТОВ «Полвакс - Україна». В свою чергу, ПАТ «Міський комерційний банк» зареєстрував вказане платіжне доручення, однак фактично не здійснив перерахунку вказаних коштів у встановлений законом строк одержувачу. Пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року, встановлено, що банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: «Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку» (додаток 23); ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно з п. 1.30, п. 1.35 ст. 1 Закону платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача, використовується як документ на переказ коштів для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. Також відповідно до п. 1.24 ст. 1 цього Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Відповідно до п. 2.8 Правил Національної системи масових електронних платежів, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.12.2004 року № 620, у разі використання клієнтом - фізичною особою рахунку завантаження для отримання заробітної плати, інших подібних виплат та за умови неможливості виконання з будь-яких причин адресного платежу із застосуванням платіжної картки, клієнт - фізична особа може без використання платіжної картки за своїм дорученням (заявою) у межах ліміту, визначеного договором, здійснювати переказ коштів з цього картрахунку на інші власні рахунки і на рахунки інших осіб (плата за комунальні послуги, телефон, електроенергію тощо), повернення кредиту та процентів за ним, а також сплату комісій за розрахунково-касове обслуговування. Однак в супереч цих норм ПАТ «Міський комерційний банк» не здійснив перерахунок коштів за платіжним дорученням [PERSON] та не повідомив її про причини невиконання платіжного доручення, чим порушив умови договору банківського рахунку [NUMBER] від 31.03.2014 року. За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, право клієнта вимагати здійснення дорученого банку переказу грошових коштів із свого рахунку на рахунок (рахунки) інших осіб кореспондує обов'язок банку виконати розпорядження клієнта про перерахування відповідних сум з рахунка клієнта на інший дійсний рахунок третіх осіб. Позивач скористалась своїм правом, наданим п.2.1 ст.2 договору банківського рахунку [NUMBER] від 31.03.2014 року на розпорядження грошовими коштами у розмірі 100431,60 грн. шляхом подання відповідного платіжного доручення №4283 для їх переказу одержувачу ТОВ «Полвакс - Україна». Проте, відповідач, незважаючи на відмітку на платіжному дорученні від 19.05.2014 року про його прийняття його до виконання, таке доручення всупереч вимогам п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до теперішнього часу не виконав та вказаний переказ не здійснив, чим було порушено право позивача [PERSON] вільно розпоряджатися своїми грошовими коштами. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з того, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства в односторонньому порядку ухилився від виконання умов укладеного з позивачем договору банківського рахунку [NUMBER] від 31.03.2014 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для задоволення її позовних вимог. Крім того, згідно зі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1005,00 грн. сплаченого нею судового забору.

Outcome: approved