Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування позову з посиланням на норми ст. ст. 16, 392, 1216, 1218, 1268, 1297 ЦК України зазначав, що [INFO] року померла їх мати - [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане повторно відділом ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 25 вересня 2012 року, актовий запис № 479). Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить - частина квартири, що знаходиться за адресою в [ADDRESS], що належала у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 08.03.1997р. в рівних долях [PERSON], її дочці [PERSON] та її внучці [PERSON] [INFO]. [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане повторно відділом ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 25 вересня 2012 року, актовий запис № 1641). Після чого ї частку в квартирі (1/3) успадкували в силу ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON], і таким чином стали фактично власниками по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою в [ADDRESS], однак належним чином спадщину не оформили. [PERSON] правовстановлюючі документи на зазначену квартиру забрала, а це позбавляє позивачів змоги оформити спадщину. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 06.03.2007р., за яким, серед іншого, належну їй частку квартири за адресою в [ADDRESS] заповідала в рівних долях [PERSON] та [PERSON] кожному. Позивачі звернулися до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в чому їм було відмовлено в зв'язку з відсутністю оригіналу документа власності на спадкове майно, а саме правовстановлюючого документу на спадкове майно - квартири за адресою в [ADDRESS]. Оскільки оригінал правовстановлюючого документу не може бути пред'явлений нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачі змушені звернутись до суду з даним позовом та вимушений визнавати своє право власності в судовому порядку. Представник позивач подав заяву за змістом якої підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи судом. Представник відповідача подав суду заяву, за змістом якої просили проводити розгляд справи без участі представника та покладалися на розсуд суду при вирішенні спору. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір'ю [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с.17-18). [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане повторно відділом ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 25 вересня 2012 року, актовий запис № 479) (а.с. 9). Як вбачається зі змісту листів від 27.10.2014р. за №3808/02-14/6 та від 27.10.2014р. за №3808/02-14/6 адресованих Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с.21-22), у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно - квартири за адресою в [ADDRESS] видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не представляється можливим. З поданих позивачем суду документів, а саме витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5), копії свідоцтва про право власнності від 08.12.1997р., права власності на квартиру за адресою в [ADDRESS] належить в рівних долях по 1/3 [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO]. [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане повторно відділом ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 25 вересня 2012 року, актовий запис № 1641) У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно до абзацу другого п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями за заповітом належного [PERSON] майна є її сини - позивачі [PERSON], [PERSON], у листах Першої державної нотаріальної контори не міститься будь-яких відомостей про наявність інших спадкоємців, в тому числі і тих, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, або наявності інших заповітів, враховуючи повідомлення представника позивачів про відсутність претензій третіх осіб щодо спірного майна, відсутність у суду в даний час відомостей щодо наявності будь-яких претензій, а також того, що відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину пов'язана виключно з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації речових прав на спадкове нерухоме майно, то суд вважає, що за позивачамм слід визнати в порядку спадкування право власності на вказане вище спадкове майно. Оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат під час розгляду справи, то суд залишає їх понесеними за сторонами. Виходячи з вищенаведеного, на підставі ст. ст.328, 1216,1218,1222 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved