Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача в якому зазначили, що вони є донькою та онукою [PERSON], який помер [INFO]. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав дізнались про те, що за життя [PERSON] уклав спадковий договір, відповідно до умов якого набувач [PERSON], [INFO], від імені якої діяла її мати - [PERSON], зобов'язалась виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача, а в разі його смерті набуває право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до правової позиції, викладеної в п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відчужувачем та набувачем за спадковим договором може бути як повністю дієздатна особа, так і особи, зазначені в ст.ст. 32,36 ЦК України. Позивачі вважають укладений 25 квітня 2009 року між [PERSON] та малолітньою [PERSON] спадковий договір недійсним, оскільки на момент його укладення [PERSON] [INFO] згідно ст.31 ЦК України мала часткову цивільну дієздатність, у зв'язку з чим не може бути набувачем за даним видом правочину. Пунктом 9 оспорюваного спадкового договору передбачено обов'язок набувача поховати відчужувача за християнськими звичаями та встановити гранітний пам'ятник на його могилі в строк не пізніше одного року з моменту смерті, але зважаючи на малолітній вік набувача [PERSON], спроможність виконання нею цих обов'язків викликає сумніви. Враховуючи, що спадковий договір суперечить вимогам цивільного законодавства, порушує права позивачів як спадкоємців, [PERSON] та [PERSON] просять визнати недійсним спадковий договір, укладений між [PERSON] та [PERSON], за яку діяла її мати - [PERSON], посвідчений 25 квітня 2009 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою Є.А., зареєстрований в реєстрі за № 1750. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка зазначила, що про існування спадкового договору, укладеного 25 квітня 2009 року між [PERSON] та малолітньою [PERSON], від імені якої діяла її мати - [PERSON], дізналась в нотаріальній конторі, до якої звернулась з метою оформлення спадкових прав після смерті діда. За життя [PERSON] не висловлював намірів укласти спадковий договір. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пославшись в обгрунтування своєї позиції на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено заборон чи обмежень малолітній дитині бути набувачем за спадковим договором. Малолітня [PERSON] виконала покладені на неї спадковим договором обов'язки за допомогою матері, яка є її законним представником відповідно до закону. Крім того, послався на пропуск позивачами строку позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підтримує (а.с.144-146). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Соловйова Є.А. надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.123). Свідок [PERSON], яка є колишньою дружиною померлого [PERSON] та рідною бабою [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що за життя [PERSON] висловлював наміри залишити належну йому квартиру онучці - [PERSON], про що повідомляв і своїм родичам. Після смерті сина - [PERSON], який є батьком відповідачки по справі, [PERSON] підтримував теплі стосунки із онукою та в 2009 році уклав спадковий договір, пояснивши це тим, що за життя бажає потурбуватись про останню. Свідок [PERSON], який є дідом відповідачки по справі, в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] після смерті сина висловлював наміри залишити належну йому квартиру онучці - [PERSON]. В його присутності знайомив [PERSON] із [PERSON], якій повідомив про укладення спадкового договору. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває у дружніх стосунках із родиною позивачів. Разом із [PERSON] та [PERSON] ходила до нотаріальної контори, де по реакції останніх зрозуміла, що вони не знали про існування спадкового договору, укладеного [PERSON] за життя. В її присутності за життя [PERSON] не висловлював намірів укласти спадковий договір. На похованні [PERSON] [PERSON] присутня не була. Свідок [PERSON] пояснила, що перебуває у дружніх стосунках із родиною позивачів, часто спілкувалась із [PERSON], який ніколи не висловлював намірів залишити квартиру молодшій онучці. Відвідувала у лікарні [PERSON] під час його хвороби, де бачила [PERSON] із матір'ю. На похованні діда [PERSON] присутня не була. Відсутність дитини на похованні [PERSON] пояснила небажанням психологічно травмувати дитину. Свідок [PERSON] пояснив, що приблизно з 2013 року підтримував дружні стосунки із [PERSON], який не висловлював намірів у будь-який спосіб розпорядитись належною йому квартирою, в тому числі, і шляхом укладання спадкового договору. Свідок [PERSON], який є чоловіком позивачки [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що був знайомий із [PERSON] приблизно з 2011 року. В його присутності останній лише один чи два рази згадував онучку [PERSON] і ніколи не казав про свої наміри укласти спадковий договір. В день смерті [PERSON] [PERSON] розповіла іншим родичам померлого про існування спадкового договору від 25 квітня 2009 року та продемонструвала його. На похованні діда [PERSON] присутня не була, оскільки, як пояснила її мати - [PERSON], дитині це бачити небажано. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивачів [PERSON], представника відповідача [PERSON], з'ясувавши позицію третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується копіями наявних в матеріалах справи свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.9), свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.9), свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.10), свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.11). Позивачка [PERSON].(а.с.12-13) є онукою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про її народження серія [NUMBER] (а.с.14) та свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.15). Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьком [PERSON] (російською мовою) є [PERSON] (російською мовою) (а.с.94). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.95) [PERSON] (а.с.90) народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.92). На підтвердження підтримання [PERSON] теплих родинних стосунків із онучкою - [PERSON] представником останньої надано фотокартки, які досліджені судом (а.с.98 на звороті). 25 квітня 2009 року між [PERSON] та малолітньою дитиною [PERSON], за яку діяла її мати - [PERSON], було укладено спадковий договір, відповідно до п. 1 якого набувач - [PERSON] зобов'язалась виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача - [PERSON] і в разі його смерті набуває право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.19-20, 72-73). Пунктом 9 спадкового договору від 25 квітня 2009 року на набувача [PERSON] покладено обов'язок поховати відчужувача [PERSON] за християнськими звичаями та встановити гранітний пам'ятник на його могилі в строк не пізніше одного року з моменту смерті. Спадковий договір від 25 квітня 2009 року був укладений за попередньою згодою Органу опіки та піклування Краматорської міської ради, що підтверджується копією рішення № 241 від 01 квітня 2009 року (а.с.84) та витягом із протоколу № 6 засідання опікунської ради від 24 березня 2009 року (а.с.85). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.16,96). Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 23 лютого 2018 року № 96 на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Із змісту довідки МКП «Комунтранс» від 19 лютого 2018 року № 054/02 вбачається, що [PERSON] похований 15 лютого 2018 року на кладовищі с.Новоселівка в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.76). Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні не заперечував та не спростував факт того, що організацію поховання [PERSON] здійснила [PERSON], яка є матір'ю неповнолітньої [PERSON] На підтвердження витрат, пов'язаних із здійсненням поховання [PERSON] представником відповідача надано копію накладної № 74 від 14 лютого 2018 року на суму 2542 грн (а.с.77), рахунок на суму 1850 грн на сплату вартості поминального обіду (а.с.77), товарний чек від 14 лютого 2018 року на суму 280 грн (а.с.77а), накладну від 14 лютого 2018 року на суму 190 грн 25 коп та квитанцію № 35 від 15 лютого 2018 року на суму 500 грн (а.с.78). 28 квітня 2018 року між магазином з продажу виробів з граніту «Гран Каміння» та [PERSON] укладено договір про виготовлення гранітного пам'ятника вартістю 6415грн 00коп (а.с.79). 02 червня 2018 року гранітний пам'ятник було встановлено на могилі [PERSON], що підтверджується накладною від 28 квітня 2018 року (а.с.82), актом приймання виконаних робіт № 182 (а.с.80) та наявною в матеріалах справи фотокарткою із зображенням пам'ятника на могилі [PERSON] (а.с.83,98). Згідно п.11 спадкового договору від 25 квітня 2009 року контроль за виконанням обов'язків набувача за спадковим договором здійснює [PERSON].(а.с.19-20). Нотаріально посвідченою заявою від 05 червня 2018 року [PERSON] повідомила про виконання набувачем всіх обов'язків, передбачених умовами п.9 спадкового договору, посвідченого 25 квітня 2009 року (а.с.75). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14 червня 2018 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі спадкового договору від 25 квітня 2009 року зареєстровано за [PERSON] (а.с.74,93). Згідно витягу зі Спадкового реєстру, 24 лютого 2018 року приватним нотаріусом Волобуєвою Т.В. було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON], як встановлено із пояснень позивачки [PERSON] в судовому засіданні, за її заявою та заявою [PERSON] (а.с.18). Відповідно до висновку від 22 листопада 2018 року № 01-49/6854 Орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає недоцільним визнання недійсним спадкового договору між [PERSON] та [PERSON], [INFO], оскільки це призведе до порушення прав дитини (а.с.120-121, 125-127). Відповідно до ст.1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ч.1 ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно ст. 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Суд звертає увагу на те, що визначаючи фізичних осіб як сторін у спадковому договорі, законодавець не вказує будь-яких обмежень щодо їх віку та обсягу дієздатності, а лише акцентує увагу на тому, що на стороні відчужувача може бути, в тому числі, подружжя або один із подружжя. Частиною 1 ст.2 ЦК України передбачено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Обсяг цивільної дієздатності малолітньої особи визначається ст.31 ЦК України, якою передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Частиною 1 ст. 242 ЦК України передбачено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Отже, малолітні і неповнолітні особи, відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України є учасниками цивільних відносин, тобто вони наділені цивільною правосуб'єктністю. Але для активної участі в цивільному обороті поряд з правоздатністю потрібна дієздатність самого суб'єкта чи іншої особи - в даному випадку законного представника (батьків, усиновлювачів чи опікунів). Отже, регулювання майнових відносин за участю малолітніх і неповнолітніх осіб будується з урахуванням того, що реалізація їхніх майнових прав здійснюється: 1) самостійними діями самих малолітніх і неповнолітніх осіб; 2) діями неповнолітніх осіб, які вчиняються з дозволу їхніх батьків (усиновлювачів) або піклувальника, чи самими батьками (усиновлювачами) або піклувальником. Відповідно до ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Приймаючи до уваги викладене, оскільки чинне цивільне законодавство не встановлює обмежень щодо можливості дитини бути стороною спадкового договору та набувачем права власності на майно відчужувача за цим договором, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору, укладеного 25 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], [INFO], від імені якої, як законний представник, діяла її мати - [PERSON] Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, на яку в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються позивачі та їх представник [PERSON], дійсно передбачено, що відчужувачем та набувачем за спадковим договором може бути як повністю дієздатна особа, так і особи, зазначені у статтях 32,36 ЦК України. При цьому, суд вважає за доцільне звернути увагу учасників справи на те, що п.28 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України не містить висновку про неможливість малолітньої особи бути набувачем за спадковим договором, що цілком узгоджується із положеннями ст. 1303 ЦК України. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] в їх присутності не висловлював наміру укласти спадковий договір не спростовують висновків, яких дійшов суд про відсутність підстав для визнання недійсним спадкового договору, посвідченого 25 квітня 2009 року. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що позивачки були обізнані про укладення [PERSON] спадкового договору ще за життя останнього та відповідно пропустили строк позовної давності є непереконливими і не підтверджуються належними та допустимим доказами. Суд вважає за необхідне зазначити, що показання свідка [PERSON], який до того ж є рідним дідом відповідачки по справі, про те, що [PERSON] в його присутності повідомляв [PERSON] про укладення спадкового договору є неконкретними, оскільки свідок не міг зазначити, коли саме відбулись події про які він свідчить. Показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] за життя повідомляв своїм родичам про наміри укласти спадковий договір також не є конкретними в частині визначення конкретного часу повідомлення та кола родичів. Крім того, як пояснила свідок, [PERSON] повідомляв родичів про свої наміри, а не про факт укладення спадкового договору. Суд не бере до уваги довідку МКП «Комунтранс» від 19 лютого 2018 року № 054/02 (а.с.76) в частині того, що [PERSON] в присутності неповнолітньої [PERSON] 15 лютого 2018 року поховала [PERSON] на кладовищі в с.Новоселівка м.Костянтинівка, оскільки, як було встановлено з пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] на похованні діда присутня не була у зв'язку з прагненням матері запобігти психологічної травми дитини, що не оспорювалось представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивачів.

Outcome: dismissed