Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Запорізького районного суду з позовною заявою про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, посилаючись на те, що [INFO] померла її свекруха - [PERSON]. За час свого життя [PERSON] склала заповіт від 28.12.1988 року, зареєстрований в реєстрі за № 124, посвідчений секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за умовами якого житловий будинок з усіма будівлями заповідала сину [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] Позивачка зазначає, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки проживав в спадковому будинку разом з матір'ю на день її смерті, але під час життя не оформив правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], Запорізького району, Запорізької області, який спадкодавець успадкував за заповітом після смерті матері, але під час життя не встиг переоформити та зареєструвати на своє ім'я. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] у рівних частках по ? частці кожний є: дружина померлого - [PERSON], та син - [PERSON], які прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, згідно чого було заведено спадкову справу за № 934 за 2008 рік. [INFO] помер [PERSON], син позивачки, який успадкував після смерті батька [PERSON] ? частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Також позивачка вказує, що вона є єдиною спадкоємницею після смерті сина [PERSON] та прийняла спадщину шляхом звернення до Запорізької районної державної нотаріальної контори де було заведено спадкову справу. Таким чином позивачка вважає, що вона прийняла спадщину та успадкувала ? частину вищевказаного житлового будинку після смерті чоловіка [PERSON] та ? частину вищевказаного житлового будинку після смерті сина. З дня смерті чоловіка та до теперішнього часу позивачка проживає в спадковому житловому будинку, несе витрати по утриманню будинку та сплачує комунальні платежі, підтримує будинок в належному стані. Інших спадкоємців крім позивачки не має. На теперішній час позивачка бажає оформити своє право на спадщину за законом на житловий будинок в нотаріальній конторі, але не має можливості, оскільки під час життя спадкодавці не зареєстрували право власності на спадковий житловий будинок на своє ім'я, тому позивачка не має змоги отримати та зареєструвати в Реєстраційній службі Запорізького районного управлінню юстиції правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавців, тому що правоздатність особи припиняється з її смертю. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі, без фіксування судового процесу. Відповідач - представник Територіальної громади в особі Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, відсутність будь-яких заперечень, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представник третьої особи - ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 06.06.2000 року Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 02.09.2008 року Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 16.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області. Факт родинних відносин позивачки [PERSON] з померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Факт родинних відносин позивачки [PERSON] з померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього [NUMBER] Згідно довідки Виконавчого комітету Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 371 від 19.05.2015 року [PERSON] 1919 р.н. проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO], разом з нею проживали та були зареєстровані син - [PERSON], 1946 р.н., невістка - [PERSON] 1946 р.н., онук - [PERSON], 1971 р.н. Згідно довідки Виконавчого комітету Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 373 від 19.05.2015 року встановлено, що [PERSON], 1946 р.н., проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO], разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON] 1946 р.н., син - [PERSON], 1971 р.н. У відповідності до довідки Виконавчого комітету Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 372 від 19.05.2015 року [PERSON], 1971 р.н. проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO], разом з ним проживали та були зареєстровані: мати - [PERSON] 1946 р.н. Відповідно до довідки № 374 від 19.05.2015 року Виконавчий комітет Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області повідомляє, що домовласником будинку за адресою: [ADDRESS], Запорізького району Запорізької області дійсно являлась померла [PERSON] 1919 р.н., яка проживала та була зареєстрована за цією адресою. За час свого життя [PERSON] склала заповіт від 28.12.1988 року, зареєстрований в реєстрі за № 124, посвідчений секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за умовами якого житловий будинок з усіма будівлями заповідала сину [PERSON]. Згідно технічного паспорту на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], Запорізького району Запорізької області від 30.10.1990 року власником вказаного будинку зазначено [PERSON]. Згідно листа Запорізької районної державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не заводилась. Позивачка як спадкоємиця за законом першої черги, звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], в зв'язку з чим була відкрита спадкова справа №934 за 2008 рік. Також із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернувся син позивачки [PERSON]. Як позивачка та і її син отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлому. Згідно наданої суду спадкової справи № 248/2015 відкриту після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка [PERSON]. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1750 та №1751 [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на частини житлового будинку після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно ім'я померлих. Оскільки, правовідносини по спадкуванню після смерті [PERSON] відкрились в 2000 році, то необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина спадкодавця в рівних частках кожний. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Правовідносини по спадкуванню після смерті чоловіка позивачки [PERSON] відкрились в 2008 році, а після смерті сина [PERSON] відкрились в 2014 році то необхідно керуватись нормами ЦК України діючої редакції. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина (чоловік) померлого. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право спадщину прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодоналежності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. У відповідності до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходу від участі в суспільному виробництві індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, об ґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved