Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 03 серпня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від зазначеного шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки вони з відповідачем з 20.07.2015 року проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Гроші на утримання дитини відповідач надає періодично. У даний час випробовує матеріальні труднощі, повязані з матеріальною стороною виховання дитини. Так як чоловік припинив надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини, а також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2\~ст. 84 СК України, відповідно до якої, дружина, з якою проживає дитини, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому вважає правомірним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у ? частини із усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання у розмірі ? частини із усіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме стягнення з нього аліментів на утримання дитини, оскільки його заробіток не дозволяє сплачувати аліменти у такому розмірі, який зазначений позивачкою. Він працює і має стабільний доход, інших неповнолітніх дітей він не має і аліменти нікому не сплачує. Проте виплачує кредит, який був отриманий 12.11.2013 року на сімейні потреби. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 03.11.2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 98 (а.с.3). Згідно свідоцтву про народження встановлено, що сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач [PERSON], матірю зазначена позивачка [PERSON] (а.с.4).\~\~\~\~\~\~ У відповідності зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже положеннями даної норми передбачений обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття. Положеннями ч. 2\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У відповідності до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. \~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, що підтверджується довідкою про доход від 19.11.2015 року, виданою Відокремленим Підрозділом «Запорізька АЕС», відповідно до якої [PERSON] працює на даному підприємстві та його доход за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року включно, склав 55835,18 грн. (а.с.25). Отже, відповідач [PERSON] має регулярний доход, а тому, за наявністю таких обставин, суд вважає за можливе присудити кошти як на утримання неповнолітньої дитини, так і на утримання дружини у частці від його доходу. Судом встановлено, що відповідач аліменти більш нікому не сплачує, інших утриманців немає та стан його здоровя є задовільним.\~\~ У відповідності зі ст.\~84\~ч.2,\~4 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, середньомісячна заробітна плата відповідача, з урахуванням його доходу за останні 6 місяців, складає 9305,86 грн., що свідчить про те, що він може надавати матеріальну допомогу своїй дружині, яка працює та згідно довідки про доходи від 28.10.2015 року, яка надана ПАТ «Державний ощадний банк України» їй нараховано заробітну плату за вересень 2015 року у розмірі 2250 грн. (а.с. 21) .\~\~ Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено стороною, шлюб між ними не розірваний, проте спільне господарство не ведеться, та проживають з 20.07.2015 року окремо. Їх спільна малолітня дитина [PERSON] на даний час знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] Разом з тим, стороною в судовому засіданні був визнаний той факт, що відповідач інших неповнолітніх дітей та утриманців не має, аліменти нікому не сплачує. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1\~ст. 61 ЦПК України). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини, суд у відповідності зі\~ст. 182 СК України\~враховує його матеріальне становище і стан здоров'я, а також матеріальне становище і стан здоров'я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість частково задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання, як дружини, та при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до\~ст. 80 Сімейного кодексу України, на підставі наданих та оцінених доказів, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісяця, з урахуванням того, що в судовому засіданні встановлений факт того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Разом з тим, суд враховує, що згідно рішення суду з відповідача також будуть стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісяця, а тому приходить до висновку, що з урахуванням його матеріального становища, з нього слід стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, оскільки він може надавати матеріальну допомогу своїй дружині саме у зазначеному розмірі. При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.\~10,60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, на підставі наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.\~\~ Разом з тим, згідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 487,20 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~

Outcome: partial