Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення.Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Буського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано, відповідач у спірному житлі продовжує проживати, однак створює неможливі умови для спільного проживання. На неодноразові прохання залишити їх житло та повернутись до свого місця проживання в житловий будинок, який знаходиться в с.Волиця Буського району, він відмовляється добровільно та постійно вчиняє сварки, нецензурно виражається, влаштовує бійки. Позивач [PERSON] неодноразово зверталась до Буського ВП Кам»янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області з усними та письмовими заявами з приводу поведінки відповідача, за що його було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства та насильства в сім»ї. Також відповідач не несе витрат по утриманню будинку, вони не ведуть спільного господарства, однак проживає у ньому без реєстрації. В судове засідання позивачі не з»явились, подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, справу слухати без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, можливо слухати у його відсутності. За таких обставин на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: З наданих суду матеріалів вбачається, що власником спірного будинку є позивач [PERSON] Шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 24.07.2017 року, причиною розлучення була поведінка відповідача, який зловживає спиртним, вчиняє сварки, навіть бійки, не займається забезпеченням сім»ї. Після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати у належному позивачці [PERSON] будинку і відмовляється добровільно його залишити , постійно влаштовує сварки, бійки, висловлює в їх адресу нецензурними словами , проживання з ним у одному будинку стало нестерпним в це все негативно впливає на його сина [PERSON],[INFO], який є інвалідом з дитинства 2-ї групи пожиттєво відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААВ №894004. Позивач [PERSON] неодноразово зверталась до Буського ВП Кам»янка-Бузького ВП ГУ НПУ у Львівській області з усним та письмовим заявами з приводу неадекватної поведінки відповідача. Відповідно до ст.116 ч.1 ЖК України виселенню підлягають особи, які систематично порушують провила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Відповідно 157 ЖК України членів сім»ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 за №2 при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжитті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Outcome: approved