Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із даним позовом у якому просить суд розірвати шлюб в якому вона перебуває з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 09.07.2005 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Сімені відносини між нею та відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. В липні 2015 року вони припинили подружні відносини, а з червня 2016 року взагалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В судовому засіданні позивачка підтримала предявлений позов та просила її вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. В обґрунтування позиції посилалася на викладені у позові обставини. Зауважила, що наданий судом строк на примирення сторін не призвів до поліпшення стосунків між нею та відповідачем, вона вирішила розірвати шлюб із відповідачем остаточно, а їхні сімейні відносини поновлені бути не можуть. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач позовні вимоги не визнав, але у судове засідання 06.03.2017 року не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду справи. Про причини неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 09 липня 2005 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис за № 401. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, свари та конфлікти. Сторони припинили подружні відносини у 2015 році, а з червня 2016 року не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у звязку з чим подальше примирення поміж ними неможливе. Спір про поділ майна між сторонами вирішується окремо від питання про розірвання шлюбу. Спору з приводу визнання місця проживання спільної дитини [PERSON], між сторонами не встановлено. На момент розгляду справи про розірвання шлюбу неповнолітня дитина сторін постійно проживає із позивачкою, а остання зауважує на тому, що дитина й надалі залишатиметься проживати із нею. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливо, їхній шлюб існує формально. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved