Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивачі звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просять визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє мати [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі на праві приватної спільної власності володіють квартирою [ADDRESS] . Співвласником у свідоцтві зазначено сина - [PERSON] , який на підставі договору дарування передав позивачам у власність 1/3 частку квартири. Відповідач - [PERSON] є донькою позивачів, однак з 1999 року вона виїхала за кордон до Іспанії на постійне місце проживання. За кордоном вона народила двох доньок - [PERSON] та [PERSON] , в яких реєстрація місця проживання була проведена за місцем реєстрації матері. Позивачі з відповідачами спілкуються, є усна домовленість про те, що планується зняти з реєстрації відповідачів, оскільки наміру повернення на Україну немає. Відповідачі в квартирі не проживають, комунальні платежі не сплачують, особистих речей в квартирі не мають. Позивачі несуть витрати на утримання квартири самостійно. В судове засідання позивачі не з`явились, від них надійшли заяви, в яких вони просять розглядати справу за їх відсутності, наполягають на задоволенні позовних вимог, в разі неявки відповідачів не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового засідання повідомлялись судом належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.04.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] на праві спільної приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.14/. Згідно договору дарування частини квартири від 26.05.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2505, [PERSON] передав у власність безоплатно [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному 1/3 частку квартири [ADDRESS] /а.с.15-16/. Крім того право власності на квартиру [PERSON] та [PERSON] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.18/, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.19-22/. Згідно довідки голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парковий-4» [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] . За вказаною адресою також зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З 1999 року [PERSON] не мешкає за вказаною адресою /а.с.17/. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 71 ЖК України «Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідачі зареєстровані, однак не проживають за вказаною адресою, позивачі вимушені сплачувати за них комунальні послуги. Отже, дії відповідачів порушують права позивачів як власника вказаного житлового приміщення. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивачів на житло.

Outcome: approved