Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири, мотивуючи тим, що вони та [PERSON] являються співвласниками 4-х кімнатної квартири [ADDRESS], і кожному з них на праві приватної власності належить по 1/3 частці квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована відповідач - бувша дружина [PERSON] - [PERSON], та яка на протязі тривалого часу не проживає у вказаній квартирі, - з 10.06.2011 року, житлом не цікавиться, своїх речей в квартирі не зберігає, плату за комунальні послуги не сплачує. Позивачі просять суд визнати [PERSON], такою, що втратила право на користування приміщенням квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явились, про час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того, від позивача [PERSON] на адресу суду надійшло електронне повідомлення № 1 та письмова заява, в яких він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В даній заяві відповідач вказала, що дійсно більше року не проживає в спірній квартирі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду від неї надійшло електронне повідомлення № 2 та письмова заява, в яких просила розглянути справу без її участі та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження, і підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON], [PERSON] та третя особа: [PERSON] являються співвласниками 4-х кімнатної квартири [ADDRESS]. Кожному з них належить по 1/3 частці вказаної квартири. Право власності [PERSON] та [PERSON] набули внаслідок приватизації державного житлового фонду, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 14.10.2005 року, № 38054, серії ЯЯЯ № 187198. Позивач [PERSON] своє право власності на 1/3 частину житла набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого чоловіка [PERSON], від 15.11.2012 року, серії ВТВ № 014306, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується копією вказаного свідоцтва та підтверджується копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2013 року, серії СЕК № 344093. На реєстраційному обліку в зазначеній квартирі значаться позивач - [PERSON], його колишня дружина - відповідач у справі [PERSON] та [PERSON] - син, [INFO], що підтверджується копією довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1» № 829 від 17.04.2013 року. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2011 року, яке набрало законної сили 02.01.2012 року, що підтверджується копією витягу з рішення суду. Відповідач, не проживає у вказаній спірній квартирі з 10.06.2011 року, ще до розірвання шлюбу з позивачем виїхала з даної квартири, забравши всі свої речі, тобто більше одного року не проживає в спірній квартирі, вказане житло відповідач не утримує, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не займається. Те що відповідач не проживає у спірному будинку більше одного року, підтверджується актами про підтвердження факту не проживання особи за адресою реєстрації від 15.03.2013 року, та від 20.06.2014 року, складеними Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «ЖЕК № 1», відповідно до яких встановлено, що відповідач в даній квартирі не проживає з 2011 року. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени сім»ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території по проведенню ремонту. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, і такими що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні більше одного року, підтвердився під час судового розгляду справи. Відповідач безпричинно не проживає в спірній квартирі та не користується вказаним спірним житловим приміщенням, його утриманням не займається, не сплачує комунальні послуги, і тому вона втратила право на користування ним. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачів, понесені ними судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved