Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.05.2019р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що в червні 2013 року вона познайомилася з [PERSON] , відповідачем у справі, і з того часу вони почали зустрічатися та спільно проводити вільний час, а згодом між ними виникли регулярні інтимні стосунки. Зазначає, що на той час ніхто з них у шлюбі не перебував. З березня 2014 року відповідач почав регулярно залишатися у неї вдома ночувати, весь період стосунків відповідач неодноразово освідчувався їй у коханні та засвідчував свої серйозні наміри щодо їх стосунків. Вказує, що вона з [PERSON] відвідували магазини, інші громадські та розважальні місця, мали спільний сімейний бюджет та спільно витрачали кошти, разом будували плани на майбутнє. Вважає, що характер їх відносин завжди був таким, що притаманний чоловіку та жінці, які проживають однією родиною та збираються укласти шлюб, стосунків з іншими чоловіками у неї не було. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] вона народила дочку [PERSON] , батьком якої є відповідач, однак останній відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, відповідно, запис про батька у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України. Наполягає, що факт батьківства відповідача підтверджується доказами: показаннями свідків їх спільного проживання. Зазначає, що з відповідачем вона проживала однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з грудня 2014 року по травень 2015 року у її ( [PERSON] ) батьків за адресою: [ADDRESS] , та окремо від батьків за адресом: [ADDRESS] , з травня 2015 року по грудень 2015 року. З грудня 2015 року сімейні стосунки з відповідачем припинені та з того часу вони проживають окремо друг від друга. Вказує, що за період з грудня 2015 року по теперішній час відповідач на утримання дитини не надав жодної копійки, не продуктів та дитячих іграшок не купляв, дитина проживає разом з нею, а батько дитини не приймає участь у спільному вихованні або утриманні дитини. Просить визначити, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , з внесенням змін до актового запису, внесеного виконкомом Красноторської селищної ради м.Краматорськ Донецької області; зобов`язати Краматорський міський відділ ДРАЦС ввести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , записавши відповідача батьком дитини; стягнути з відповідача на її ( [PERSON] ) користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та не більш десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її ( [PERSON] ) користь суму сплачених витрат та інші судові витрати, які будуть понесені в ході розгляду справи. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки, відзив на позовну заяву не надав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи: Краматорський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області надав суду повідомлення, згідно до якого не заперечує щодо задоволення позову та просить розглядати справу у відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, вивчивши позов та оцінивши докази у цій справі в їх сукупності, вважає позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідно до копії актового запису про народження №23 від 15 грудня 2014 року батьками [PERSON] , [INFO] , записані мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , відомості про якого внесені за вказівкою позивачки на підставі ст.135 СК України (копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 22.05.2015р за №00015405097). Згідно довідки про склад сім`ї від 19.09.2019р, наданої виконкомом Красноторської селищної ради, убачається, що дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Красноторської селищної ради округу №12 [PERSON] , підтверджено сумісне проживання та ведення сумісного господарства [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (з батьками [PERSON] з грудня 2014 року по травень 2015 року, та окремо від батьків за адресою: [ADDRESS] , з травня 2015 року по грудень 2015 року). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 125 Сімейного Кодексу України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частиною 1 ст.126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ст.128 СК України). Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Судом встановлено, що запис про батька в свідоцтві про народження [PERSON] вчинено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, так як на момент народження дитини, позивачка та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі. Свідок [PERSON] , колишня сусідка позивачки, в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] біля 13 років, [PERSON] знає як мешканця с.Малотаранівка. Суду пояснила, що вона ( [PERSON] ) в серпні 2015 року переїхала на вул.Першотравнева, де на той час вже мешкала позивачка, у якої вже була дитина. Стосовно того, що позивачка з 2014 року зустрічається із [PERSON] вона ( [PERSON] ) дізналась від [PERSON] . Крім того позивачку з відповідачем вона ( [PERSON] ) часто бачила разом, відомо було, що у позивачки інших чоловіків не було та остання була вагітна від [PERSON] . Сім`я позивачки з відповідачем мешкала на вул.Першотравнева до травня 2015 року, вели спільне господарство, а надалі, після скандалу, який виник між сторонами, [PERSON] переїхала до своїх батьків. Вказує, що їй ( [PERSON] ) не відомо, чому сторони не реєстрували шлюб. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку як сусідку, яка мешкала по [ADDRESS] , а [PERSON] знає як мешканця буд . [ADDRESS] та який проживав в будинку разом із матір`ю та сестрою. Зазначає, що приблизно в 2015р [PERSON] зі [PERSON] , разом з дитиною мешкали як одна сім`я, вели спільне господарство. Родиною вони жили приблизно біля року, потім посварились і [PERSON] переїхала до своїх батьків. Отже, на підставі аналізу зібраних доказів, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] стосовно визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внесення відповідних змін до актового запису, внесеного виконкомом Красноторської селищної ради м.Краматорськ Донецької області, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров`я дитини, її вік, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який фізично здоровий, має можливість працювати, аліментні зобов`язання перед іншими особами не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в заявленому розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Крім того, згідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви за вимоги про визнання батьківства в розмірі 768,40грн, а також на користь держави в розмірі 768,40грн за вимоги про стягнення аліментів, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судових витрат в цій частині.

Outcome: approved