Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про вселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що вони, відповідно рішення Синельниківського міськрайонного суду від 24.03.2008 року, ухвал Синельниківського міськрайонного суду від 13.06.2008 року, 30.01.2009 року та 17.03.2009 року, є вланиками 1/8 частини квартири №7 будинку №64 «В» по вул. Виконкомівська в м. Синельникове, Дніпропетровської області. 07.04.2009 року право власності на вищевказані частини квартири було зареєстровано КП « Синельниківське МБТІ» за реєстраційним №20785133. Вони мають потребу в користуванні належних їм частин (3/8) вищевказаної квартири, але власник іншої частини квартири, відповідач по справі, перешкоджає їм в реалізації свого права користуватися квартирою. Вирішити це питання в позасудовому порядку вони намагаються вже більше 10 років. У звязку з цим, позивачі просять вселити їх у квартиру № 7, розташовану за адресою: Дніпропетровська область м. Синельникове вул.. Виконкомівська, 64 В. Стягнути з відповідача на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що позивачі не мають ключів до вхідних дверей квартири. Після судового рішення від 24.03.2008 року позивачі не мали можливості проживати в спірній квартирі по причині здійснення перешкод відповідачкою яка замінила замок на вхідних дверях та не пускає їх. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відповідач ніяких перешкод не чинила. Відповідач замінила вхідні двері із замком. Надав письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживав з позивачами по сусідству. [PERSON] просив його бути присутнім на вул. Виконкомівській, де він був свідком того, що [PERSON] розмовляв з жінкою про поділ квартири, але жінка не хотіла його пускати в квартиру. Також жінка сказала позивачам, що не пусте їх в квартиру, що замки на вхідних дверях замінені. Свідок [PERSON]М.в судовому засіданні пояснив, що позивачів знає давно. Він був присутній, бачив і чув, коли відповідачка не пускала [PERSON] до квартири, вимагала виконавчий лист. Зі слів [PERSON] йому відомо, що вже 10 років з відповідачкою вирішується питання з приводу проживання в квартирі. Ці події відбувалися ранньою весною в цьому році. Суд, заслухавши позивача, представників сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності по 1/8 частині кожному та [PERSON] на праві приватної власності 5/8 частин, належить квартира №7 буд. 64 в по вул.. Виконкомівська м. Синельникове на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2008 року, ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.06.2008 року, ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2009 року, ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2009 року. У відповідності до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. З вказаною нормою узгоджуються положення\~ст. 358 ЦК України,\~ст. 150 ЖК України. У відповідності до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ч.ч.1, 3\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до частини 3 даної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог\~ст. 383 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у\~статті 41 Конституції України\~вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до \~ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. З пояснень позивачів та свідків вбачається, що відповідачка чинить перешкоди для вселення позивачів у квартиру за адресою: м. Синельникове, вул.. Виконкомівська, 64 в, кВ. 7, яка належить їм на праві спільної часткової власності. Доводи представника відповідача про те, що відповідачка та позивачі є сторонніми один одному людьми та проживати в однокімнатній квартирі трьох дорослих чоловіків та жінки, яка проживає в спірній квартирі більше ніж 17 років, суперечить моральним засадам суспільства, не може бути підставою для перешкод позивачам у користуванні квартирою і є безпідставними. Що стосується посилань представника відповідача на те, що позивачі з 2009 року та по теперішній час в спірній квартирі не проживали, ремонтні роботи у своїх частинах не проводили, комунальні платежі не сплачували, то вони не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки дані обставини згідно вищевказаних положень законодавства не перешкоджають позивачам користуватись спірною квартирою шляхом проживання в ній. Крім того, представником відповідача не були спростовані доводи позивача, що відповідачкою чиняться перешкоди в проживанні в спірній квартирі у вигляді заміни дверних замків. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд вважає, що позивачі позбавлені на даний час права користуватись кожен своєю 1/8 часткою квартири № 7 буд. 64 В по вул.. Виконкомівська в м. Синельникове і їх право слід відновити шляхом вселення позивачів в квартиру. Відповідно до вимог\~ ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного та ст. 41 Конституції України, ст. ст.\~ ст. 317, 31'9, 358, 383, 391 ЦК України,\~ст. ст. 155, 150 ЖК України,

Outcome: approved