Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, надавши його 12.03.2020 року в новій редакції, до [PERSON] про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.02.2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після припинення з чоловіком подружніх стосунків та розірвання шлюбу їх син проживав з нею до моменту її виїзду декілька років тому до США на заробітки. Протягом часу її перебування у США син проживає разом із батьком, а вона постійно висилає грошові кошти на його утримання та спілкується з ним за допомогою засобів електронного зв`язку, періодично прилітає до України, щоб побачитись та поспілкуватись із сином особисто. З 20.05.2016 року вона перебуває у шлюбі з громадянином [PERSON] , є резидентом США. Вони з чоловіком мають постійне житло та дохід, достатній для забезпечення дитині всіх належних умов для проживання та розвитку. Також, чоловік повністю підтримує її наміри щодо проживання сина разом з нею. На даний час їх з [PERSON] син [PERSON] , якому виповнилось 12 років , виказує недвозначне бажання проживати разом з нею та її чоловіком в США. Відносини з батьком у [PERSON] наразі досить напружені. Зокрема, згідно висновку спеціаліста-психолога від 11.01.2020 року мають місце окремі елементи психологічної травматизації дитини з боку батька, внаслідок проявів з боку батька фізичного та психологічного насильства у контексті виховних заходів. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради у своєму висновку № 01/02-24/612 від 16.03.2020 року, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом із матір`ю [PERSON] . А тому просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву, письмових поясненнях. Просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , однак заперечив проти визначення місця проживання дитини в США, тому просив відмовити в задоволенні даної позовної вимоги посилаючись на викладене у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просила при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наведених нижче підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2009 року (том № 1 а.с.8). Під час перебування сторін у шлюбі, у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (том № 1 а.с.9). 09 вересня 2008 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини (том № 1 а.с. 137). Після розірвання шлюбу дитина в різні періоди часу проживала з мамою, з батьком, з бабусею, що підтверджується матеріалами справи (том № 1 а.с. 133, 145-151), поясненнями даними в судовому засіданні сторонами та показами свідків [PERSON] , [PERSON] 2008-2009 роках між сторонами виникали конфлікти з приводу участі у вихованні дитини, а саме [PERSON] звертався до Служби у справах дітей з приводу прийняття мір щодо [PERSON] , яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною (том № 1 а.с. 118-123). У 2012 році [PERSON] звертався до різних інстанцій з питання сприяння йому у вирішенні питання зміни місця проживання сина [PERSON] у зв`язку з неналежним вихованням матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків стосовно дитини [PERSON] (том № 1 а.с. 123-131). 20 грудня 2012 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутності події злочину та рекомендовано [PERSON] звернутись до суду для вирішення цивільно-правових відносин (том № а.с. 136). Зокрема свідок [PERSON] повідомила, що є мамою позивачки. [PERSON] розповідав їй про те, що батько часто застосовував відносно нього фізичне насилля. На даний час дитина проживає з мамою і в майбутньому також бажає жити з нею. Свідок [PERSON] повідомила, що допомагала [PERSON] у догляді за сином [PERSON] більше двох років, а саме з лютого 2017 року по травень-червень 2019 року. Вона зустрічала дитину зі школи, годувала, сиділа з ним коли не було [PERSON] . Конфліктів чи напружених відносин між батьком та сином не було. Дитина на батька не скаржилась. Починаючи з листопада 2019 року малолітній [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору оренди від 08.11.2019 року, копією акту обстеження житлово-побутових умов від 04.02.2020 року (том № 1 а.с. 38-39). При цьому малолітній [PERSON] залишається зареєстрованим за адресою батька [PERSON] : [ADDRESS] , що підтверджується характеристикою ОСББ «Горіхівська 1А від 21.04.2020 року (том № 1 а.с. 163). Відповідно до ч.2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до характеристик від 22 січня 2020 року та 21 лютого 2020 року [PERSON] навчається у 6-В класі Чернівецької гімназії № 3. Батько [PERSON] , протягом навчання у гімназії, з 2015 року по даний час, старається усіляко брати участь у шкільному та особистому житі дитини. Систематично відвідує батьківські збори, спілкується з педагогами, які навчають сина, класним керівником, однокласниками [PERSON] впродовж чотирьох років сприяв гармонійному розвитку дитини, сумлінно піклувався та піклується про його стан здоров`я та моральний стан. Хвилюється за його навчання та виховання, допомагає досягти успіху. Мати, [PERSON] , контакт зі школою, де навчається дитина, розпочала підтримувати з листопада 2019 року (том № 1 а.с. 28, 132). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , який затверджений начальником Служби у справах дітей Чернівецької міської ради І. Нікітенко 09.02.2020 року, за вказаною адресою на підставі договору оренди проживають [PERSON] та [PERSON] . Для виховання, розвитку та проживання дитини створені умови, санітарний стан житла задовільний (том № 1 а.с.39). За місцем попередньої роботи [PERSON] характеризується позитивно (том № 1 а.с. 34-37). Згідно довідки КБ «ПриватБанк» від 12 травня 2020 року, виданої [PERSON] , станом на 12.05.2020 року залишок по її рахунку становить 151126,52 (том №1 а.с. 191). [PERSON] на обліку в КМУ «Чернівецька психіатрична лікарня» та КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась (том №1 а.с. 52-54). 20 [INFO] року [PERSON] одружилась з громадянином [PERSON] , що посвідчено у Секретаріаті Міської Адміністрації: Бруклін, Нью-Йорк (том № 1 а.с. 11-14). Згідно листа Служби Громадянства та Іміграції США від 06 квітня 2019 року, статус умовного резидента [PERSON] продовжується на 18 місяців з дати закінчення терміну дії по формі 1-551, картки постійного резидента (тобто з 23.05.2019 року). [PERSON] має право працювати та подорожувати (том № 1 а.с. 56-59). [PERSON] працює в компанії МСDР Phoenix Services LTD за сумісництвом (24 години на тиждень) на посаді менеджера з продажу взуття та сумок для магазинів роздрібної торгівлі, з 15 липня 2019 року, що підтверджується довідкою від 31 січня 2020 року (том № 1 а.с. 27). Згідно листа «Надійні Бухгалтерські Послуги» від 08 лютого 2019 року [PERSON] та [PERSON] за податковий рік, що закінчився 31 грудня 2018 року, федеральний скорегований валовий дохід становить 43444 долари США, федеральний дохід, що оподатковується 19444 долари США, федеральне відшкодування 602 долари США (том № 1 а.с. 18-25). [PERSON] має намір забрати свого сина [PERSON] на постійне місце проживання до США для спільного проживання разом з новоствореною сім`єю. [INFO] [PERSON] звернувся до Служби Громадянства та Імміграції США з петицією щодо іноземного родича, [PERSON] [PERSON] та 10 вересня 2019 року отримав відповідь про схвалення даного клопотання (том № 1 а.с. 62-63). З 01 червня 2019 року [PERSON] має картку для отримання медичної допомоги на території США (том № 1 а.с. 15-16). 10 грудня 2019 року [PERSON] звернувся з листом до Служби у справах дітей і органу опіки, в якому повідомив про те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , з моменту одруження вони проживають спільно за адресою: [ADDRESS] . У його дружини є син [PERSON] . Вони з дружиною, яка неодноразово літає в Україну до дитини, просять дозволу привезти [PERSON] до них в США на постійне місце проживання. Він, в свою чергу, обіцяє бути для дитини хорошим другом, нести відповідальність за його благополуччя в їх сім`ї. Вони можуть дати для дитини все необхідне. Так, у них є окрема кімната для дитини, поруч з будинком є хороша школа. Він проживає в США близько 25 років, і у разі необхідно допоможе дитині подолати язиковий бар`єр (том № 1 а.с. 10). Згідно характеристики ОСББ «Горіхівська 1-а» від 21 квітня 2020 року [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , характеризується позитивно. У побуті ввічливий, тактовний, працелюбний. З 2015 року та до останнього часу спільно з [PERSON] проживав його син [PERSON] , який зареєстрований за місцем проживання батька та є співвласником квартири. За час проживання [PERSON] з батьком напружених відносин, або конфліктів, з приводу яких би надходила інформація чи скарги від мешканців ОСББ, не було. За останні чотири роки [PERSON] здійснив добудову свого помешкання, з метою покращення побутових умов для сина. Дитина під час проживання з батьком, завжди охайно доглянута, чиста, привітна. Будь-яких фактів насильства з боку батька до сина, а також скарг з даного приводу до ОСББ не надходило. З сусідами та мешканцями ОСББ [PERSON] підтримує доброзичливі відносини. Колишня дружина [PERSON] , мати [PERSON] , зі слів останніх знаходиться за кордоном і у вихованні сина участі не приймає (том № 1 а.с. 163). З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , складеного комісією ОСББ «Горіхівська 1-А» за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що сім`я займає житлову площу 22,8 кв.м., яка складється з житлової кімнати, кухні, туалету. Квартира у доброму санітарному стані. На цій площі проживає [PERSON] , [PERSON] . Матеріальне становище сім`ї на достатньому рівні. Батько з сином підтримують доброзичливі стосунки. Батько займається вихованням сина. Засоби громадського та адміністративного впливу до даних осіб не застосовувались. В сім`ї між батьком та сином теплі, доброзичливі стосунки. Батько забезпечує сина всім необхідним для навчання та повноцінного розвитку. В квартирі є все необхідне для проживання. Батько на даний час займається зведенням добудови для покращення житлово-побутових умов сім`ї (том № 1 а.с. 158). Згідно з довідкою Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 04 березня 2020 року та довідки Чернівецького обласного наркологічного диспансеру від 11 березня 2020 року [PERSON] за психіатричною та наркологічною допомогою за останні п`ять років не звертався (том № 1 а.с. 152-153). [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Чернівецькій області, у 2019 році отримував пенсію в розмірі 4193,27 грн., з 2020 року розмір пенсії становить 5008,52 грн., що підтверджується відповідними довідками (том № 1 а.с. 154-155). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради у своєму висновку № 01/02-24/612 від 16.03.2020 року, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , не порушуючи права батька [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитино (том № 1 а.с. 110-113). Згідно висновку органу опіки та піклування мати і батько цікавляться життям сина, приділяють велику увагу навчанню та вихованню дитини. Відповідно до висновку спеціаліста за результатами проведеного психологічного обстеження [PERSON] від 11.01.2020 року, який поведений психологом психологічного центру «Відновлення» [PERSON] на підставі письмового запиту адвоката Кривич М.О., враховуючи інтереси дитини, на даний час доцільним є проживання дитини з матір`ю (том № 1 а.с. 29-33). В період часу 2016-2018 рік [PERSON] пересилала кошти на користь [PERSON] (том № 1 а.с. 28-82). Як вбачається зі скріншотів листування у Вайбер [PERSON] постійно підтримувала зв`язок з [PERSON] з приводу виховного процесу сина, цікавилась його навчанням (том № 1 а.с. 177-190). Тобто будучи на території США [PERSON] приймала участь у фінансовому забезпеченні та вихованні дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з частиною першою статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифіковану постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини другої статті 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно із статтею 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною другою статті 150, частиною першою статті 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 викладено правовий висновок про те, що дозвіл на виїзд за кордон дітей у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, із визначенням його початку й закінчення. Враховуючи вищевикладене, визначення місяця проживання малолітньої дитини на території США, без визначення відповідного часового проміжку перебування дитини в іншій державі, строку та мети виїзду, і фактично без надання такого дозволу судом не свідчить про одноразовий виїзд та призведе до порушення прав дитини, а також батьківських прав відповідача, оскільки він тривалий час буде позбавлений права на особисті зустрічі, на піклування батька про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відсутні правові підстави для задоволення таких позовних вимог. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-15цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17, у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року у справі № 235/139/16-ц, де вказано на те, що виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). В судовому засіданні встановлено, що обоє батьків приймають участь у вихованні дитини, забезпечують належні умови для його належного розвитку та виховання. Визначення місця проживання малолітньої дитини на території США може призвести до втрати зв`язків із батьком, що в свою чергу порушує інтереси дитини. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами те, що спілкування з батьком являється явно неблагополучним. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти проживання дитини з матір`ю на території України, але проти визначення місця проживання дитини на території США. Крім того, Виходячи з положень СК України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України і Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Надання такого дозволу на постійне проживання малолітньої дитини без згоди та супроводу одного з батьків суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов`язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення одного з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею. Під час розгляду справи опитано малолітню дитину, яка пояснила, що бажає проживати разом з мамою. З урахуванням встановлених у справі обставин та в інтересах малолітнього [PERSON] суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial