Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби про відновлення порушеного права та скасування арешту. Мотивують вимоги позову тим, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2003 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5\~ст. 185 КК України\~та призначено основне покарання у вигляді 7 років трьох місяців позбавлення волі та додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.03.2004 вирок залишений без змін. У листопаді 2004 року постановою [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Харкова у межах виконання додаткового покарання накладено арешт на квартиру [ADDRESS], крім того арешт на вищезазначену квартиру накладено також слідчим Управління МВС України в Харківській області. З моменту набрання вироком законної сили минуло понад десять років, але конфіскація майна досі не виконана. В звязку з вище викладеним позивачі звернулися до суду з даним позовом. Позивачі в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду надали заяву в який позов підтримали в повному обсязі, просили суд розглядати справу за їх відсутності.. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надали заяву в який просили суд розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивачам [PERSON], [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (теперішня назва вул. Бучми) м. Харкова відповідно до свідоцтва про право на житло від 11 травня 1999 року, р.№ 5А-99-178550, виданого ХМЦПДЖФ. Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2003 року [PERSON], був засуджений за ст. 185, 15-185 ч.5 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2004 року вирок залишений без змін. На стадії виконання вироку суду державним виконавцем Московського ВДВС [PERSON] у листопаді 2004 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Під заборону підпала, зокрема, частина квартира [ADDRESS] (теперішня назва вул.Бучми) м. Харкова. Постановою від 15травня 2003 року слідчого Управління МВС України в Харківській області Павленко С.Ю., було арештовано квартиру 211 по вул. Ком.Уборевича (теперішня Бучми) 6 м. Харкова в цілому із зазначенням обох власників [PERSON]та [PERSON] Конфіскація майна до теперішнього часу не виконана. [PERSON], від відбуття покарання у вигляді конфіскації майна, не ухилявся, відбував строк покарання у місцях позбавлення волі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про видачу дублікату виконавчого документа винесеного на підставі вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2003 про конфіскацію вського майна, належного [PERSON] відмовлено. Ухвала набрала законної сили. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1\~ст. 391 ЦК України\~передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 174 КПК України\~підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Відповідно до ч. 2\~ст. 80 КК України\~строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. У п. 9 «Перехідних положень»\~КПК України 2012 року\~зазначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відстрочення від посади, застосовані під час дізнання, досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв на момент набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990 у порядку, передбаченому\~ст. 411 КПК України\~(1960 р.), суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків: про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдовувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації, вироком ці заходи не скасовані. Відповідно до ч.2\~ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 ЦПК України\~позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до п.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України\~встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Судом встановлено, що вирок суду стосовно позивача [PERSON] набрав чинності 11.03.2004. На день розгляду судом позовної заяви покарання позивачем [PERSON] за вироком суду відбуте, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна виконане не виконано. Оскільки не було проведено конфіскацію майна, на даний час минули строки давності щодо застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на все майно, що належить позивачам\~ порушуються їх права як власників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved