Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошової суми. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки вона тривалий час проживає та працює за кордоном, і в цьому будинку проживає лише під час відпустки, вирішила продати будинок. Тоді позивачка з сином [PERSON] , який є третьою особою у справі, та сватом [PERSON] - відповідачем, домовилися, що нею буде посвідчена довіреність, якою вона своєму сину та [PERSON] уповноважує розпоряджатися належним їй житловим будинком з правом продажу будинку, відкриттям банківського рахунку на її ім`я, оформлення та отримання банківської карти і пін-кода до неї для отримання грошей за відчужений будинок, зняття грошової суми, яка прийде на її рахунок, за відчуження житлового будинку, укладення та підпис необхідних договорів. В грудні 2016 року позивачка дізналася, що відповідач [PERSON] , на підставі вказаної довіреності продав за 100 000 грн. житловий будинок її синові [PERSON] . Тоді вона звернулась до відповідача з проханням повернути їй грошову суму, за яку ним на підставі довіреності відбулось відчуження належного їй будинку. Однак відповідач відмовився повернути їй гроші. 21 грудня 2016 року позивачка склала заяву про скасування довіреності від 16 липня 2016 року в частині уповноваження відповідача та третьої особи розпоряджатися вказаним житловим будинком. Вважає, що відповідач незаконно володіє та користується її коштами, тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 100 000 грн. та стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В судовому засіданні 13 серпня 2020 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала та суду пояснила, що вона вже тривалий час живе та працює в м. Москва, приїжджає до м. Мелітополя дуже рідко, лише у відпустку. Їй належав житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки вона тривалий час знаходиться за кордоном, вирішила продати свій будинок. Тоді позивачка з сином [PERSON] та його тестем [PERSON] домовилися, що нею буде посвідчена довіреність, якою вона своєму сину та його тестю [PERSON] уповноважує продати належний їй будинок. В грудні 2016 року вона приїхала до м. Мелітополя та дізналася, що її будинок проданий відповідачем [PERSON] її синові [PERSON] . Тоді вона почала вимагати повернення грошей за проданий будинок, однак син [PERSON] та відповідач [PERSON] не збиралися повертати їй грошову суму. Тоді вона склала заяву про скасування довіреності в частині уповноваження відповідача та третьої особи розпоряджатися житловим будинком. Зараз в її будинку проживає її син разом з сім`єю та колишній чоловік. Вважає, що відповідач незаконно заволодів її грошима, просить суд задовольнити її позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] - адвокат Сивова Я.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, раніше надані в судовому засіданні свої пояснення та пояснення по суті позовних вимог, надані позивачкою [PERSON] підтримує. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні 04 лютого 2020 року пояснив, що позовні вимоги позивачки не визнає в повному обсязі, оскільки його дочка з чоловіком [PERSON] та дитиною, з дозволу позивачки [PERSON] почали проживати у будинку [ADDRESS] , зробили в ньому ремонт з відома та дозволу [PERSON] , яка на той час працювала за кордоном. Даний будинок [PERSON] мала намір продати. Оскільки на ремонт будинку він разом з дітьми витратили гроші, вирішили купити цей будинок. [PERSON] взяв кредит в обласному фонді на покупку будинку. Оскільки [PERSON] знаходилась в м. Москва і не могла особисто займатися продажем будинку, вона дала довіреність на нього та свого сина [PERSON] для продажу даного будинку. Син позивачки - [PERSON] був покупцем будинку, вони оформили угоду, гроші за будинок надійшли на рахунок, він їх зняв та віддав зятеві - [PERSON] , оскільки [PERSON] в той час знаходилась за кордоном. Довіреність після укладення договору купівлі-продажу будинку він позивачці не повернув та не повідомляв письмово її про продаж будинку. В подальшому він отримав від позивачки письмову вимогу про повернення коштів, отриманих за продаж її будинку. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шкарупа П.В. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні 28 січня 2020 року позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно в липні 2016 року позивачка [PERSON] видала на ім`я свого свата - [PERSON] та свого сина - [PERSON] довіреність для здійснення продажу будинку [ADDRESS] , оскільки вона в той час перебувала за кордоном на заробітках. В жовтні 2016 року [PERSON] купив даний будинок, оскільки проживав раніше в ньому з батьками, та мешкав з дружиною та дитиною після свого весілля, зробив в ньому ремонт. Кошти в розмірі 97 000 грн. йому дав тесть [PERSON] , який отримав гроші на придбання нерухомості від обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва в селі. Позивачка [PERSON] знала, що будинок купить її син [PERSON] . В грудні 2016 року позивачка повернулася, проживала в даному будинку разом з дітьми, гроші за проданий будинок від сина [PERSON] не взяла, та сказала, щоб син гроші залишив собі на ремонт будинку. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шрамікова П.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги не визнають у повному обсязі. В судовому засіданні 28 січня 2020 року заперечувала проти позовних вимог, оскільки [PERSON] отримала від [PERSON] гроші за продаж будинку [ADDRESS] . Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі. В судовому засіданні 04 лютого 2020 року пояснив, що позивачка - його мати. Після весілля він за згодою своєї матері - позивачки [PERSON] , проживав з дружиною в будинку [ADDRESS] , зробив в ньому ремонт. В літку 2016 року з м. Москви приїхала мати та повідомила, що збирається продати будинок. Вона видала довіреність на нього та його тестя [PERSON] . Оскільки його сім`я вже витратила гроші на ремонт будинку, він з дружиною вирішили його купити. [PERSON] була обізнана, що покупцем її будинку буде він. Коли він купив даний будинок, повідомив мати по телефону, а десь через місяць повернулася із закордону мати та продовжила жити в даному будинку разом з ними. Він одразу по приїзду матері - позивачки [PERSON] віддав їй гроші за проданий будинок в сумі 86 000 грн., а грошовою сумою в розмірі 11 000 грн. він погасив кредит. Письмових підтверджень щодо передачі коштів [PERSON] за проданий будинок в нього не має. В подальшому через розбіжності, вона переїхала з будинку до другого сина. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачці [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чупрун Т.А. 20 серпня 2004 року, за реєстровим № 7903/а.с.90т.1/. 09 жовтня 2000 року рішенням Мелітопольського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення суду/а.с.12т.1/. Як вбачається з довіреності від 16 липня 2016 року, посвідченої нотаріусом нотаріального округу м. Домодедово Московської області Гороховою І.В., та зареєстрованої в реєстрі за №3-1186, позивач [PERSON] уповноважила відповідача [PERSON] та третю особу - [PERSON] , розпоряджатися, продати, обміняти, за суму і на умовах їм відомих житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чупрун Т.А. 20 серпня 2004 року, за реєстровим № 7903, представляти її інтереси в будь-якій банківській установі України з правом відкриття рахунку, оформлення та отримання банківської пластикової карти та PIN-кода до неї для отримання грошей за відчуження даного будинку; зняття грошової суми, яка надійде на рахунок [PERSON] , за відчужений житловий будинок; укладення та підписання необхідних договорів. Довіреність дійсна протягом трьох років/а.с.17т.1/ Відповідач [PERSON] виконав доручення позивачки [PERSON] , здійснивши відчуження житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується архівною довідкою від 07 серпня 2019 року, виданої Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом ГТУЮ у Запорізькій області та копією договору купівлі-продажу житлового будинку з відстрочкою платежу, посвідченого Бондар Т.І, приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області 26.10.2016 за реєстрованим № 2902, де стороною за договором є: [PERSON] - продавець, [PERSON] - покупець/а.с.87-147/. Позивачка [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з проханням повернути їй грошову суму, за яку ним на підставі довіреності відбулось відчуження належного їй будинку. Однак відповідач грошову суму не повернув та не повернув довіреність від 16 липня 2016 року. Тоді, 21 грудня 2016 року позивачка [PERSON] склала заяву про скасування довіреності від 16 липня 2016 року № 3-1186 в частині уповноваження [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися житловим будинком [ADDRESS] , яка посвідчена приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А, зареєстровано в реєстрі за номером 2818/а.с.18т.1/. Позивач [PERSON] 24 жовтня 2018 року звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про повернення коштів, отриманих за продаж вказаного будинку, про що свідчить електронне повідомлення ЗД ПАТ «Укрпошта»/а.с.20т.1/. Як вбачається з копії розписки, 10 листопада 2016 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 97 000 грн., яка була ним отримана від КУ «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва в селі» ЗОР 07 листопада 2016 року, на купівлю житлового будинку [ADDRESS] . Претензій к [PERSON] не має/а.с.179 т. 1/. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Статтею 250 ЦК України передбачено, що представник відповідає перед особою, яка видала довіреність, за завдані їй збитки. Згідно ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. Статтею 1006 ЦК України передбачено, що повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Щодо наданої представником відповідача [PERSON] - адвокатом Шкарупа П.В. розписки від 10 листопада 2016 року, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 97 000 грн., яка була ним отримана від КУ «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва в селі» ЗОР 07 листопада 2016 року, на купівлю житлового будинку [ADDRESS] ; претензій к [PERSON] не має, то вказаною розпискою не спростовано твердження позивачки щодо не повернення їй відповідачем грошових коштів в розмірі 100 000 грн., отриманих від продажу даного будинку за довіреністю від 16 липня 2016 року. Відповідач [PERSON] жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] суду не надав та не спростував, що позивачка не отримала від нього коштів за продаж будинку на підставі довіреності. Суд не може прийняти до уваги незгоду відповідача [PERSON] з даним позовом, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена. Суд вважає, що відповідач [PERSON] виконав свої зобов`язання, обумовлені довіреністю, здійснивши відчуження будинку [ADDRESS] . Однак відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] не виконали своїх зобов`язань, передбачених ст. 1006 ЦК України, а саме не повернули позивачці [PERSON] довіреність після укладення договору купівлі-продажу будинку, крім того відповідачем [PERSON] не було передано позивачці грошові кошти в розмірі 100 000 грн. отримані від продажу даного будинку за довіреністю. Таким чином, викладені позивачкою [PERSON] обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивачки відповідач суду не надав, а тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] до відповідача [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про стягнення грошової суми, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір у розмірі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved