Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача, вимоги якого в ході судового розгляду справи уточнили, та остаточно просили визначити їх частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], визнавши за [PERSON], [PERSON] право власності по 1/4 за кожним, а за [PERSON] на 2/4 спірної квартири, та визначити між сторонами порядок користування квартирою, виділивши позивачу [PERSON] в користування кімнату площею 16,3 кв.м. (приміщення під інд. 6-6) та комірку площею 0,60 кв.м. (6-7), в користування позивача [PERSON] кімнати площею 8,90 кв.м. (6-9), 13,20 кв.м. (6-8), комірку площею 0,70 кв.м. (6-10), в користуванні відповідача [PERSON] виділити кімнату площею 11,60 кв.м. (6-11), комірку площею 0,70 кв.м. (6-12), допоміжні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридори просили залишити в спільному користуванні сторін. Позов мотивують тим, що сторонам на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № Л17901 від 29.08.2007р. на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Частку померлої [PERSON] у праві спільної власності було визначено (1/4), яку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.2012р. успадкував позивач [PERSON] Вважають, що частки інших співвласників у праві спільної власності на квартиру є рівними (по 1/4), у зв'язку з чим за [PERSON], [PERSON] слід визнати право власності по 1/4 ідеальній частині квартири за кожним, а за [PERSON] на 2/4 спірної квартири. Оскільки спірна квартира є неподільною, а між сторонами виникають конфліктні ситуації з приводу користування спільним майном, тому слід встановити порядок користування приміщеннями квартири. При цьому порядок користування спірною квартирою слід встановити з врахуванням проведених сторонами переобладнань квартири, що зафіксовані у технічному паспорті на квартиру від 17.12.2013р. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та уточненнях до неї. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, пояснивши, що позивачі самовільно без згоди відповідача здійснили істотні переобладнання у квартирі, а саме переобладнали житлову кімнату площею 12,9 кв.м. (приміщення під інд. 6-12) в нежитлове приміщення, яке приєднали до кухні, була ліквідована комора площею 0,60 кв.м. (6-3), внаслідок чого квартира із 5 -ти кімнатної стала 4-и кімнатною, а житлова площа зменшилась із 62,40 кв.м. до 50 кв.м. Крім того, його частка житлової площі повинна була становити 15,60 кв.м., однак позивачі безпідставно пропонують передати йому в користування лише кімнату площею 11,60 кв.м. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду Судом встановлено, що сторонам на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № Л17901 від 29.08.2007р. на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Частку померлої [PERSON] у праві спільної власності було визначено за згодою сторін, що стверджується матеріалами спадкової справи [PERSON], - 1/4 ідеальна частина, яку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.2012р. успадкував позивач [PERSON] Частки інших співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не є визначеними. Оскільки судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності на квартиру, а тому при виділі часток сторін їх слід визнати рівними у розмірі по 1/4 частині квартири за кожним. Таким чином, слід визначити за [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] по 1/4 ідеальній частині квартири за кожним, а за позивачем [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру (з врахуванням успадкованої 1/4 частини) в розмірі 2/4, що становить 1/2 ідеальну частину квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як роз'яснив Пленум ВСУ у п. 14 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Однак суд вважає, що позивачами не доведено, що поділ квартири, яка є спільною частковою власністю позивачів та відповідача в натурі є неможливим, оскільки для відповідного висновку необхідні спеціальні знання в галузі будівництва, однак клопотань про призначення у справі будівельно-технічної експертизи із цього питання сторонами не заявлялось. З позовом про поділ квартири в натурі чи припинення права на частку у спільній власності при неможливості такого поділу жодна із сторін до суду також не зверталась. Крім того, із технічних паспортів на спірну квартиру, складених 20.07.2007р. та 17.12.2013р., а також пояснень сторін вбачається, що квартира [ADDRESS], загальна площа якої становить 93,3 кв.м., позивачами самочинно без жодних дозволів була переобладнана, а саме у ній було переобладнано житлову кімнату площею 12,9 кв.м. в нежитлове приміщення, яке приєднано до кухні, а також було переобладнано ряд інших приміщень у квартирі, внаслідок чого квартира, яка складалася із 5 -ти житлових кімнат, складається із 4-х кімнат, житлова площа якої зменшилась із 62,40 кв.м. до 50 кв.м. Дозволів на будь-які переобладнання квартири сторони не отримували. Доказів протилежного ними суду не представлено. За цих обставин встановлення порядку користування житлом із врахуванням здійснених сторонами переобладнань квартири є неможливим та суперечить закону, а також порушує права відповідача, якому пропонується виділити в користування одну житлову кімнату площею 11,60 кв.м., яка не відповідає розміру його частки у праві власності на квартиру.

Outcome: partial