Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачка 26.06.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Ленінський відділ у м. Дніпропетровську ДМС України в Дніпропетровській області про визнання втратившей право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстрована невістка [PERSON], яка останні сім років не проживає за місцем реєстрації. Участі у сплаті комунальних платежів та утриманні квартири не приймає. На підставі вищевикладеного просить визнати такою, що втратила право користування житлом в квартирі №15 в буд.№17 по просп.. Петровського в м. Дніпропетровську [PERSON] та усунути перешкоди а користуванні квартирою №15, буд. №17 по просп.. Петровського в м. Дніпропетровську шляхом зняття з реєстрації [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, ніяких заяв до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи Ленінський відділ у м. Дніпропетровську ДМС України в Дніпропетровській області не зявився, про місце, дату та час судового засідання сповіщенні належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім*ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого ОАО «Дніпропетровськпромстрой»./а.с.4/ На підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 24.12.2005 року за реєстровим №2-3501, ? частина квартири [PERSON] перейшла у власність [PERSON]Г./а.с.4 на звороті/ 05 червня 2005 року помер [PERSON]./а.с.10/ 26 березня 2011 року померла [PERSON]./а.с.11/ 21 березня 2015 року помер [PERSON]./а.с.12/ Станом на день розгляду справи, за адресою: кВ. №15 по просп.. Петровського, буд. №17 в м. Дніпропетровську зареєстрованими значаться: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] Дар*я Максимівна, [INFO] - онука /а.с.5/ В судовому засіданні встановлено, що відповідачка в спірній квартирі не проживає з 2009 року, в квартирі відсутні її особисті речі, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків [PERSON] та [PERSON] Також, даний факт підтверджується актом обстеження квартири №15 по просп.. Петровського, буд.№17 у м. Дніпропетровську від 25.06.2015/а.с.13,14,15/ Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання [PERSON], [INFO] втратившею право користування житловим приміщенням квартири №15 в будинку №17 по пр.. Петровського у м. Дніпропетровську, що є підставою для Ленінського відділу у м. Дніпропетровську ДМС України в Дніпропетровській області для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.. Петровського, буд.17 кв.15. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».\~\~ Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial