Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах малолітньої своєї дочки [PERSON], 2002 р.н., у листопаді 2013 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом посилаючись на те, що вона з кінця 1990 р. перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON], який в подальшому запропонував проживати разом у його квартирі [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що у період їх фактичного подружнього з відповідачем життя, вона [INFO] народила сина [PERSON], після чого 07.05.1994 р. сторони зареєстрували свій шлюб, та [INFO] позивачка народила дочку [PERSON] Позивачка вказує, що по теперішній час вона та діти проживають у спірній квартирі, проте, лише син [PERSON], 1993 р.н. зареєстрований у вказаному приміщенні, оскільки відповідач [PERSON] категорично відмовляється реєструвати свою дочку за місцем її фактичного проживання з моменту її народження. Позивачка зазначає, що у грудні 2011 р. їх з відповідачем шлюб був розірваний, проте, до теперішнього часу вона та малолітня дочка проживають у спірній квартирі, користуються комунальними послугами, сплачують їх вартість. В зв'язку з наведеним вище, позивачка просить суд визнати за її малолітньою дочкою [PERSON], 2002 р.н. право користування квартирою [ADDRESS], вселити дочку у вказане приміщення та стягнути з відповідачів судові витрати. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити, при цьому, відповідач пояснив, що малолітня дочка [PERSON] з 2011 р. і по теперішній час проживає спірній квартирі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської РДА, в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду листа, відповідно до якого просив справу розглянути у його відсутність, винести рішення в інтересах та на користь дитини (а.с. 49), тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно Постанови Пленуму Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» - вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися у житло, суд повинен з'ясовувати, зокрема: чи була згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, тривалість часу їх проживання, тощо. Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с. 11). Встановлено, що відповідач [PERSON] та позивача [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.05.1994 р., який був розірваний 20.12.2011 р., проте, як в судовому засіданні підтвердив відповідач, сторони перебувають у фактичних шлюбних стосунках з кінця 1990 р. (а.с. 12, 22). Судом встановлено, що громадянці [PERSON] - матері відповідача, 25.11.1974 р. був виданий ордер на право заняття квартири [ADDRESS] на сім'ю з чотирьох осіб: на неї - [PERSON], її чоловіка - [PERSON], її сина - відповідача - [PERSON] та її дочку - [PERSON] (а.с. 7). В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що його мати [PERSON] на даний час постійно проживає в Російські Федерації, у зв'язку з чим сама знялася з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, так само вчинила його сестра [PERSON], яка вийшла заміж та проживає у помешканні свого чоловіка, а батько відповідача - [PERSON] помер. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи: відповідач [PERSON] та син сторін [PERSON], при цьому, малолітня [PERSON], 2002 р.н., яка є дочко відповідача, на даний час ніде не зареєстрована. Як в судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідачем [PERSON], малолітня [PERSON], 2002 р.н. фактично проживає до теперішнього часу в квартирі [ADDRESS]. Також, факт постійного проживання малолітньої [PERSON], 2002 р.н. в спірній квартирі підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 26.05.2011 р. та 05.11.2013 р. складених Службою у справах дітей Святошинської РДА (а.с. 13, 14). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 2011 р. вчиняє дії щодо реєстрації малолітньої дочки з її батьком [PERSON] за адресою його реєстрації, а саме: в квартирі [ADDRESS], що підтверджується листом Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві від 29.03.2011 р. № 733 (а.с. 15). Таким чином, оскільки достеменно встановлено, що протягом тривалого часу малолітня [PERSON], 2002 р.н. проживає в спірній квартирі за місцем реєстрації її батька відповідача по справі [PERSON], який в судовому зсіданні підтвердив даний факт, тим самим визнавав за малолітньою право користування квартирою [ADDRESS], суд дійшов до висновку про можливість визнання за [PERSON] право користування на вказане житлове приміщення. При цьому, позовні вимоги позивачки щодо вселення малолітньої [PERSON], 2002 р.н. в спірне житлове приміщення не підлягає задоволенню оскільки, як в судовому засіданні встановлено, остання на даний час проживає у вказаній квартирі, крім того позивачкою не надано суду доказів чинення відповідачем [PERSON] будь-яких перешкод у проживанні неповнолітньої у спірному житловому приміщенні, а тому у суду відсутні підстави для її вселення та задоволення такої вимоги. З урахуванням вищевикладеного та досліджених матеріалів справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка відповідно до ст. 60 ЦПК України, частково довела в судовому засіданні позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає частковому задоволенню На підставі ст.ст. 9, ЖК України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» ст. 651 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

Outcome: partial