Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності в якій вказують, що 30 вересня 2014 року помер - [PERSON], який був батьком [PERSON] (дошлюбне прізвище -[PERSON]) [PERSON], [PERSON] та чолов1іком [PERSON]. Спадковим майном [PERSON] є частина квартири №3 за адресою м. Чернівці, вул.Хотинська, 4-Ж, яка перебуває у спільній сумісній власності. Іншими співвласниками квартири є позивачі. Зазначають, що на час відкиття спадщини в картирі № 3 по вул. Хотинській, 4-Ж проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому спадщину після смерті [PERSON] вони прийняли належним чином.. У 2017 році позивачі звернулися до Другої чернівецької нотаріальної контори для видачі на свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, на що їм була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 грудня 2017р. у звязку із тим, що спадкоємцями не надано нотаріусу правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно. Виходячи з викладеного, у разі виділу частки із майна, що було у їхній спільній сумісній власності частки кожного із них у праві спільної сумісної власності є рівними і мають становити 1/4 частки на кожного співвласника, а тому після смерті [PERSON] їхні частки у спільній власності становлять по 1/3 частині для кожного. На підставі викладеного, просять визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] по 1/3 частині на кожного. В судове засідання позивачі не зявились, однак надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Чернівецької міської ради в судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане ЧКОБТІ № 1932058 від 07.11.2003 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту , вищевказана квартира складається з кімнати площею 15,2 кв.м., кімнати площею 16,0 кв.м., кімнати площею 8,7 кв.м., кімнати площею 14,5 кв.м., кухні площею 17,1 кв.м., санвузла площею 3,8 кв.м., коридору площею 12,6 кв.м., сходової клітини площею 13,6 кв.м., комори площею 1,7 кв.м. та має загальну площу 104,70 кв.м. в тому числі житлову 54,4 кв.м. 30.09.2014 року [PERSON], один із співвласників вказаної квартири помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ № 137413. На момент смерті [PERSON] у вказаній квартирі були зареєстровані та постійно проживали [PERSON] з 15.04.1957 року, [PERSON] з 28.08.1998 року та [PERSON] з 28.08.1998 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом першої Чернівецької нотаріальної контори відмовлено [PERSON], [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] у звязку із тим, що заявником не надано правовстановлюючого документу на вказану квартиру. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розяснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Таким чином з метою подальшого вирішення питання про належність спадщини, на підставі належних та достатніх доказів, суд вважає за необхідне визначити, що розмір частки [PERSON] у спільному сумісному майні у вигляді квартири на момент його смерті становив 1/4 частки. Згідно ч. 1 ст. 1216 спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що спадкоємцями прав та обовязків після смерті [PERSON] є його діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та його дружина [PERSON], [INFO]. Осіб які б мали право на обов'язкову частку у спадщині судом не встановлено. Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом прав та обовязків а також майна після смерті [PERSON]В є позивачі. За таких умов суд вважає за можливе визнати за ними право власності на належну їй частину спадкового майна після смерті спадкодавця.

Outcome: approved