Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із позовом, яким просили стягнути із відповідача на користь [PERSON] 25 000, 00 доларів США депозитного вкладу та на користь [PERSON] також 25 000,00 США депозитного вкладу . Вимоги мотивували тим, що 22 травня 2014 року між [PERSON] та банком укладено депозитний договір №797606/2014, предметом якого було розміщення позивачкою у відповідача строкового вкладу на умовах депозитного проекту «Марафон лояльності Максимум доходу ЕПС» в доларах США на строк 13 місяців із щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу банк відкрив на ім»я [PERSON] вкладний рахунок [NUMBER], та вкладний рахунок на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. Крім того, такий договір був укладений 23.05.2014 року і між [PERSON] , з відкритим рахунком [NUMBER], та вкладним рахунком № [NUMBER]. Позивачі внесли на відповідні рахунки грошові кошти по 25 000 доларів США, кожний. Однак, так склалось, що внесені на депозити кошти необхідно було зняти для вирішення їх життєвих питань, про що 22.07.2014 року вони звернулись до банку із заявами для повернення вищевказаних коштів. Того ж дня, банк перерахував кошти на поточні рахунки , проте до даного часу вони не можуть отримати відповідні кошти , розпорядитись ними на власний розсуд. В судовому засіданні представник позивачів вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся , причини неявки суду не відомо, заперечень на позовну заяву не подано. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2014 року між [PERSON] та банком укладено депозитний договір №797606/2014, предметом якого було розміщення позивачкою у відповідача строкового вкладу на умовах депозитного проекту «Марафон лояльності Максимум доходу ЕПС» в доларах США на строк 13 місяців із щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу банк відкрив на ім.»я [PERSON] вкладний рахунок [NUMBER], та вкладний рахунок на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. Дата вимоги вкладником вкладу - 22 червня 2015 року . Крім того, 23 травня 2014 року між [PERSON] та банком укладено також депозитний договір №798130/2014, предметом якого було розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу на умовах депозитного проекту «Марафон лояльності Максимум доходу ЕПС» в доларах США на строк 13 місяців із щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу банк відкрив на ім.»я [PERSON] вкладний рахунок № [NUMBER] , та вкладний рахунок на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. Дата вимоги вкладником вкладу - 23 червня 2015 року . 22 та 23 травня 2014 року позивачі внесли на відповідні рахунки банку по 25 000,00 доларів США, кожен ( а.с. 7, 10 ). 22 та 23 липня 2014 року позивачі подали відповідачу заяву про повернення вкладів одним платежем через касу банку ( а.с. 8, 11). Проте, грошові кошти позивачам повернуто не було, а перераховано того ж дня, на поточні рахунки. Як вказував представник позивачів в судовому засіданні, останні не можуть скористатись коштами, які банк перерахував на поточні їх рахунки, не можуть розпорядитись на власний розсуд , оскільки необхідних коштів на рахунках не існує; також відповідач відмовляється перерахувати їх кошти на рахунки інших фінансових установ, які готові видати позивачам їх кошти. У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-140 цс 13 від 25.12.2013 року зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника у цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що перерахування вкладу на поточні рахунки позивачів за відсутності реальної можливості отримати ці кошти та розпорядитися ними на свій розсуд є неналежним виконанням зобов`язання по поверненню вкладу . При розгляді справи встановлено, що позивачі, незважаючи на знаходження грошових коштів на їх поточних рахунках, не мають реальної можливості отримати всю суму вкладу за відповідними договорами, а відтак їх вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved