Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивачка 03.12.2018 р. звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: с. Орлянське, вул. Шкільна, № 83, Василівського р-ну, Запорізької області, мотивуючи тим, що вона є власницею вищевказаного житлового приміщення, згідно рішення Василівського районного суду від 18.09.2009 року, зареєстрованого у районному комунальному підприємстві «Василівське бюро технічної інвентаризації» від 08.09.2009 року. В цьому житловому приміщенні зареєстровані члени її сім»ї: [PERSON] донька, [PERSON] син, [PERSON] син (відповідач). Останній не мешкає у житловому приміщенні за вказаною адресою близько десяти років з початку 2009 року, місце проживання постійно змінює. Відповідач залишається зареєстрованим [INFO], вул. Шкільна, с. Орлянське, Василівського р-ну, Запорізької області та не бажає знятися з реєстрації добровільно. Враховуючи те, що [PERSON] фактично у даному будинку не проживає, кошти на сплату комунальних послуг не надає, позивачці доводиться нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що для неї є збитковим. На цей час постало питання щодо оформлення субсидії. Так як позивачка пенсіонерка, а інші члени сім»ї: [PERSON] неповнолітній, а [PERSON] має мінімальну заробітну плату, інших доходів не мають, позивачці було роз»яснено, що для оформлення субсидії потрібні доходи інших осіб, які зареєстровані у її будинку. В судове засідання позивачка та її представник на підставі ордеру серії АА № 026861 від 10 листопада 2018 р. [PERSON] не з»явились, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі. Підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, через електронний веб-сайт судової влади України. Причини не явки суду не відомі, відзив суду не подав. Представник третьої особи Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги просить вирішити на розсуд суду. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~в разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання та від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Житловий будинок № 83 по вулиці Шкільна у с. Орлянське належить на праві власності позивачці [PERSON], що підтверджено копією рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.08.2009 р. і копією технічного паспорту на даний будинок (а/с 5-6, а/с 8-10). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно довідки про склад сім»ї від 29.11.2018 р. № 3137, виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області, до складу сім»ї зареєстрованих входять: позивачка [PERSON], [PERSON] донька позивачки та двоє синів - [PERSON], [PERSON] (а/с 7). За відомостями з Актів щодо встановлення факту проживання від 05 січня 2018 року та від 28 листопада 2018 року, засвідчених підписами депутата Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], але за даною адресою фактично не проживає майже 10 років (а/с 3-4). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону, мають виключно члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше, ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Права власника житлового приміщення визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Права власника житлового приміщення визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав обєктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивачка не чинила, фактично у будинку не проживав, майно та речі відповідача у будинку відсутні, поважних причин для їх відсутності в спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи у спірному будинку без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, у звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved