Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.01.2020 звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,4951 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тулиголівської сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 047309, виданого 16.11.2006, а також на земельну ділянку площею 0,5469 га, передану її матері для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 9367 від 02.07.1999. За свого життя [PERSON] склала заповітне розпорядження, згідно якого заповіла їй все належне їй майно на час смерті. Вказувала, що вона постійно без реєстрації проживала з матір`ю, вели спільне господарство, натепер продовжує проживати у будинку спадкодавця, тому вважала, що спадщину прийняла, крім цього не знала про наявність заповіту, а тому не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Коли у грудні 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Тимофеєва О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері нотаріусом постановою від 12.12.2019 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що нею пропущено встановлений шестимісячний строк на звернення із заявою про спадщину. Просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк, у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO]. Ухвалою судді від 20.01.2020 провадження у справі відкрито. Позивачка до суду не з`явилася, 15.04.2020 подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.45). Представник відповідача - Тулиголівської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, 05.02.2020 сільський голова [PERSON] подав суду листа, у якому не заперечує про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, просив суд справу слухати у відсутності представництва сільської ради (а.с.38). Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, 15.04.2020 подали заяви про розгляд справи без їх участі, за станом здоров`я, позовні вимоги [PERSON] визнають, на спадщину не претендують, звертатися в суд з метою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не будуть (а.с.46-52). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] (мати позивачки) померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.02.2012 (а.с.9), їй на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,4951 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тулиголівської сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 047309, виданого 16.11.2006, а також земельна ділянка площею 0,5469 га, передана матері позивачки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 9367 від 02.07.1999 (а.с.16-17) Із довідок виконавчого комітету Тулиголівської сільської ради Городоцького району Львівської області №№ 519, 520, 521 від 11.12.2020 (а.с.19-21) вбачається, що спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом з нею у вищевказаному будинку постійно проживала без реєстрації її дочка [PERSON] , [INFO] (знята з реєстрації 11.09.2007), вела спільне господарство, здійснювала за нею догляд, займалася похованням матері та продовжує проживати без реєстрації у спадковому будинку. Від імені померлої [PERSON] Тулиголівською сільською радою посвідчувався заповіт (а.с.18). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.03.1965 матір`ю позивачки [PERSON] є [PERSON] (а.с.10). Із копії заповіту посвідченого секретарем Тулиголівської сільської ради В`єнц С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 05 від 19.02.2019 вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно дочці [PERSON] Заповіт не змінювався і не скасовувався. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59146268 від 24.01.2020, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.37). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2019 № 216/01-16 приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Тимофеєвим О.В. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на об`єкти нерухомого майна, що входять до складу спадкової маси у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.22). Позивачка не звернулася своєчасно у строк, встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки не знала про наявність заповіту. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.3 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як вказано у постанові ВС/КЦС (справа № 565/1145/17 від 26.06.19) поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність позивачки про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , таким чином строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, закінчився 23.08.2012, позивачка із заявою звернулася до нотаріуса у грудні 2019 року. З огляду на вищенаведене, суд визнає поважною причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , оскільки вона не знала про наявність заповіту. За наведеного, суд приходить до висновку про необхідність визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору, залишає такий за позивачкою.

Outcome: approved