Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 7 грудня 2013 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 0,3576 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Чернишевського, 76. Вони (позивачі) є спадкоємцями майна померлого за законом, спадщину прийняли. Отримати свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017685 в нотаріальній конторі вони (позивачі) не можуть, так як нотаріус, оглянувши даний державний акт, встановила, що він виготовлений з порушенням. В звязку з цим вони (позивачі) вимушені звернутися до суду. [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за ними, по 1/2 частині за кожним, право власності на земельну ділянку площею 0,3576 га, яка розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Чернишевського, 76, і належала померлому [PERSON] В судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити та розгляд справи провести без їх участі. В судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, міський голова направив заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи видно, що [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,3576 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Чернишевського, 76, на яку 5 березня 1996 року на імя останнього був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017685, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 416, що підтверджується копією державного акта та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 8; 11-15). 7 грудня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] за життя заповіту не складав. [PERSON] та [PERSON], як діти померлого [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с. 9-10), відповідно до ст. 1261 ЦК України мають право на спадкування після його смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 76 по вул. Чернишевського в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні встановлено, що позивачі не мають можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку в звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017685 від 5 березня 1996 року виданий раніше ніж було винесено рішення виконкому Носівської міської ради Чернігівської області про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки № 187 від 26 грудня 1996 року, на підставі якого держаний акт був виданий, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 629/02-31 від 29 квітня 2015 року (а.с. 17). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання позивачів власниками земельної ділянки, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 017685 від 5 березня 1996 року.

Outcome: approved