Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи про скасування наказу про звільнення, як такого, що є незаконним та поновлення на посаді, обґрунтувавши вимоги тим, що наказом Управління охорони здоровя виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів від 21 вересня 1995 року № 92-К § 3 її призначено на посаду головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи. Розпорядженням голови Полтавської обласної ради № 97 від 21 травня 2015 року «Про головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи» її звільнено із займаної посади відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України 22 травня 2015 року у звязку з закінченням терміну дії трудового контракту. На виконання вище зазначеного розпорядження наказом департаменту охорони здоровя Полтавської обласної адміністрації № 40-К від 21 травня 2015 року «Про головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи» вона звільнена на підставі п.2 ст.36 КЗпП України 22 травня 2015 року. Судовим рішенням вказані розпорядження та наказ скасовані на її поновлено на посаді головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року. Рішенням третьої сесії сього скликання ( перше засідання ) Полтавської обласної ради від 29 січня 2016 року № 49 її поновлено на посаді головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року та цім же рішенням її звільнено з вказаної посади з 22 травня 2015 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України у звязку з закінченням терміну дії трудового контракту. Судовим рішенням вказане рішення визнано незаконним та скасовано, а її поновлено на посаді головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року. Наказом № 48-к від 28 травня 2015 року «Про призначення [PERSON]М.» п.1 її призначено на посаду лікаря-терапевта обласної МСЕК № 1 з 28 травня 2015 року та доручено їй за згодою, виконання поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором, обовязків голови цієї ж комісії з 28 травня 2015 року, а п.3 наказу встановлено доплату до заробітної плати за виконання обовязків голови обласної МСЕК №1 в розмірі 25% посадового окладу за основною посадою. Наказом № 106-К від 11.09.2015 року скасовано п.п.2, 3 наказу від 28 травня 2015 року № 48-К. Наказом обласного центру МСЕ від 29 лютого 2016 року № 24-к з 01 березня 2016 року її переміщено з посади лікаря-терапевта обласної МСЕК № 1 на посаду лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК, а наказом обласного центру МСЕ від 15 липня 2016 року № 122-К її звільнено з вказаної посади за прогули без поважних причин 15 липня 2016 року згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Вважає, що наказ Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 15 липня 2016 року № 122-К про її звільнення винесено з порушенням норм трудового права. Так, на виконання рішення Полтавського районного суду від 03 червня 2016 року нею написана заява до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 06 червня 2016 року про негайне виконання рішення суду та надання їй робочого місця, однак заява її не задоволена. З 06 червня 2016 року по 14 червня 2016 року вона зявлялась до адміністрації відповідача з вимогою надати їй робоче місце відповідно до рішення суду, однак до робочого місця допущена не була. До того ж, наказ обласного центру МСЕ від 29 лютого 2016 року № 24, яким її переміщено на посаду лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК з 01 березня 2016 року виданий під час перебування її на лікарняному, а згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України ( п.24 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», невихід працівника на роботу в звязку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин ). Також зазначила, що їй з вини відповідача завдано моральну шкоду, оскільки завдяки порушення її трудових прав призвело до моральних та душевних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вказане, прохала визнати незаконним і скасувати наказ Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи № 122-К від 15 липня 2016 року «Про звільнення [PERSON] з посади лікаря-терапевта спеціалізованої МСЕК»; поновити її на посаді лікаря-терапевта спеціалізованої МСЕК з 15 липня 2015 року; стягнути з Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи всі суми, що належали їй при звільненні; стягнути з Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 15 липня 2016 року по час розгляду справи в суді з розрахунку середньоденної заробітної плати, що становить 405 грн. 96 коп.; стягнути з відповідача на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000 грн. \~ \~ \~ В судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що в її позовній заяві допущені технічні помилки, а тому прохала визнати незаконним і скасувати наказ Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи № 122-К від 15 липня 2016 року «Про звільнення [PERSON] з посади лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК»; поновити її на посаді лікаря-терапевта обласної МСЕК Полтавського обласного центру МСЕ з 15 липня 2015 року; стягнути з Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 15 липня 2016 року по час розгляду справи в суді з розрахунку середньоденної заробітної плати, що становить 243 грн. 68 коп.; стягнути з відповідача на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Детально обґрунтувала завдану їй моральну шкоду незаконними діями відповідача. Позовну вимогу про стягнення з Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи всіх сум, що належали їй при звільненні прохала залишити без розгляду. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2017 року клопотання позивачки про залишення позовної вимоги про стягнення з Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи всіх сум, що належали їй при звільненні, задоволено. Представник позивачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та прохав задовольнити із вказаних у позові та позивачкою у засіданні підстав, наголосивши на неодноразовому порушенні відповідачем права на труд позивачки, про що свідчать судові рішення. Представник відповідача - [PERSON] проти задоволення позову просто примітивно заперечував та прохав відмовити у його задоволенні. При цьому, будучи належними чином повідомленим про день та час розгляду справи, достеменно знаючи визначені чинним законодавством строки розгляду трудових спорів, всіляко намагався затягнути та зірвати судові засідання різними способами. Будучи представником відповідача саме державного органу, безпричинними запізненнями в судові засідання, заявленням різноманітних безпідставних і надуманих клопотань, а також грубо - нахабною неетичною, неврівноваженою поведінкою, яка суперечила загальноприйнятим нормам моралі і поведінки у суспільстві та у суді, намагався вчиняти сварки, провокуючи присутніх сторін та суд, ображав принизливо позивачку, при цьому не реагував належним чином на зауваження головуючого, чим виявляв і явну неповагу до суду. А також безпідставно покинув судове засідання перед судовими дебатами. Третя особа в.о. головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи - [PERSON] та третя особа - [PERSON] до суду жодного разу на виклики не зявилась без поважних причин, так як їх не повідомляла суду, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що є докази в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, оглянувши за клопотанням позивачки матеріали цивільної (архівної) справи № 2/545/910/15 за позовом [PERSON] до Полтавської обласної ради, Департаменту охорони здоровя Полтавської ОДА про визнання контракту незаконним та його скасування, скасування розпорядження та наказу про звільнення, прийшов до наступного висновку. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~\~Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами суду. \~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини, а саме встановлено та не заперечувалось сторонами, що наказом Управління охорони здоровя виконавчого комітету Полтавської обласної ради народних депутатів від 21 вересня 1995 року № 92-К § 3 [PERSON] призначено на посаду головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи. Розпорядженням голови Полтавської обласної ради № 97 від 21 травня 2015 року «Про головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи» [PERSON] звільнено із займаної посади відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України 22 травня 2015 року у звязку з закінченням терміну дії трудового контракту. На виконання вище зазначеного розпорядження наказом департаменту охорони здоровя Полтавської обласної адміністрації № 40-К від 21.05.2015 року «Про головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи» [PERSON] звільнена на підставі п.2 ст.36 КЗпП України 22 травня 2015 року. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року залишено без змін, скасовано\~\~ розпорядження\~ голови\~ Полтавської обласної ради\~ «Про головного лікаря\~ Полтавського обласного\~ центру\~ медико-соціальної експертизи»\~ № 97\~ від\~ 21 травня 2015 року\~ про\~ звільнення\~ [PERSON]\~ з посади\~ головного\~ лікаря Полтавського обласного Центру\~ медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року\~ у звязку з закінченням\~терміну\~дії трудового контракту\~ ( п.2 ст. 36 КЗпП України ); скасовано\~\~ наказ\~ Департаменту\~ охорони\~ здоровя\~ Полтавської обласної державної адміністрації\~\~ № 40-к\~\~ від\~ 21 травня 2015 року\~ про\~ звільнення\~ [PERSON] з посади\~ головного\~ лікаря Полтавського обласного центру\~ медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року\~ у звязку з закінченням\~ терміну\~ дії трудового контракту\~ ( п.2 ст.36 КЗпП\~ України ); поновлено [PERSON] на посаді головного\~ лікаря Полтавського обласного центру\~ медико-соціальної\~ експертизи\~з\~22 травня 2015 року (а.с.111-114).\~ Рішенням третьої сесії сьомого скликання ( перше засідання ) Полтавської обласної ради від 29 січня 2016 року № 49 поновлено [PERSON] на посаді головного лікаря Полтавського обласного Центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року та цім же рішенням звільнено [PERSON] з вказаної посади з 22 травня 2015 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України у звязку з закінченням терміну дії трудового контракту. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2016 року визнано незаконним та скасовано рішення третьої сесії сьомого скликання ( перше засідання ) Полтавської обласної ради від 29 січня 2016 року № 49 в частині «Про головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи», яким поновлено [PERSON] на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року та звільнено [PERSON] з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи 22 травня 2015 року відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України у звязку з закінченням терміну дії трудового контракту; поновленого [PERSON] на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення розміру заробітку за один місяць в частині поновлення [PERSON] на роботі ( а. с. 6-15 ). Наказом № 48-к від 28 травня 2015 року «Про призначення [PERSON]М.» п.1 призначено [PERSON] на посаду лікаря-терапевта обласної МСЕК №1 з 28 травня 2015 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом та доручено їй за її згодою, виконання поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором, обовязків голови цієї ж комісії з 28 травня 2015 року, а п.3 наказу встановлено доплату до заробітної плати за виконання обовязків голови обласної МСЕК №1 в розмірі 25% посадового окладу за основною посадою ( а.с. 16). Наказом № 106-К від 11 вересня 2015 року скасовано пункти 2, 3 наказу від 28 травня 2015 року № 48-К ( а.с. 17 ). Відповідно до наказу обласного центру МСЕ від 29 лютого 2016 року № 24-к [PERSON] лікаря-терапевта обласної МСЕК № 1 з 01 березня 2016 року переміщено на посаду лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК ( а.с. 18 ). Наказом обласного центру МСЕ від 15 липня 2016 року № 122-К [PERSON] звільнено з посади лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК за прогули без поважних причин 15 липня 2016 року згідно п.4 ст.40 КЗпП України ( а.с. 19, 20 ). Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника без поважних причин на своєму робочому місці як протягом всього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня. На виконання рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2016 року [PERSON] 06 червня 2016 року звернулась із заявою до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи про негайне виконання рішення суду та надання їй робочого місця ( а.с. 21 ). Як вбачається з копії наказу № 122-К від 15 липня 2017 року [PERSON] звільнено з посади лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК за прогул без поважних причин 15 липня 2016 року згідно п.4 ст.40 КЗпП України. В наказі зазначено, що [PERSON] 15 липня 2016 року була відсутня на робочому місці, однак зявилась в адміністрацію закладу з вимогою виконати рішення суду на надати їй робоче місце як головному лікарю. Також зазначено, що адміністрацією обласного Центру МСЕ направлено подання профспілковому комітету закладу про надання згоди на розірвання трудового договору з лікарем терапевтом спеціалізованої психіатричної МСЕК [PERSON], однак відповідь у визначений законом термін не надійшла ( а. с. 19, 20 ). В той час, згідно наданого позивачем в судовому засіданні листа профспілкового комітету профспілкової організації Полтавського обласного центру медико-соціальної допомоги від 26 липня 2016 року, в період з 01 травня 2016 року по 15 липня 2016 року до профспілкової організації не надходило подання Полтавського обласного центру МСЕ про розірвання трудового договору з працівником лікарем-терапевтом [PERSON] ( а.с. 125 ). На посаду лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК, як зазначалось вище, [PERSON] була переміщена з 01 березня 2016 року наказом обласного центру МСЕ від 29 лютого 2016 року № 24-к ( а. с. 18 ). З вказаним наказом [PERSON] не погодилась та звернулась до суду з позовом до Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року залишено без змін, вказаний позов задоволено наказ № 24-к від 29 лютого 2016 року Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи «Про переміщення [PERSON]М.» визнано незаконним та скасовано ( а. с. 83-88 ). Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції встановив, що\~ згідно посадової\~ інструкції\~ лікаря-терапевта обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 до\~\~ обовязків, обумовлених трудовим договором останнього на відміну від\~ лікаря-терапевта\~ спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії, що є підрозділом нижчої ланки у структурі\~\~ Полтавського обласного центру\~ МСЕ, входило здійснення\~ контролюючих та перевіряючих функцій, зокрема контроль за діяльністю спеціалізованих\~ комісій, перевірка правомірності та зміна прийнятих ними рішень, повторний огляд осіб, які оскаржують рішення спеціалізованих комісій.\~ Огляд осіб що зверталися за встановленням інвалідності проводився лише, як виключення, у складних випадках за направленням спеціалізованих комісій. \~ \~ \~ \~Виконання обовязків передбачених посадовою інструкцією лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК\~ згідно повноважень медико-соціальних експертних комісій відповідного рівня визначених\~ у постанові Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 до кола обовязків, обумовлених трудовим договором [PERSON] не входило. Задовольняючи позов та визнаючи наказ № 24-к від 29 лютого 2016 року Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи «Про переміщення [PERSON]М.» незаконним, суд виходив з того, що при переміщенні [PERSON] без її згоди в експертну комісію іншої ланки відповідно до вказаного наказу роботодавець змінив істотні умови праці останньої на власний розсуд, вимагаючи виконання роботи не обумовленої трудовим договором, чим\~ вийшов поза-межи умов останнього. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України ( п.24 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» ), невихід працівника на роботу в звязку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона у звязку із захворюванням перебуває на обліку у медичній установі, і 15 липня 2017 року близько 10 годині вона була на прийомі у лікаря [PERSON], про що зроблено відповідний запис у її медичній картці. Допитані судом свідки : [PERSON] та [PERSON] також пояснили, що вони були на прийомі у лікаря [PERSON] 15 липня 2016 року після обіду, а саме в період часу з 14 до 15 години, чому є підтвердження у вигляді записів у медичній картці. Суд вважає повністю обґрунтованими позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оскільки крім вказаних вище доказів, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2017 року встановлено, що при переміщенні [PERSON] на посаду лікаря-терапевта спеціалізованої психіатричної МСЕК змінено істотні умови праці, що фактично є переведенням на іншу роботу. При поновленні позивачки на посаді, суд виходить з того, що в Полтавському обласному центрі медико-соціальної експертизи 17 вересня 2015 року виданий наказ № 48 «Про внесення змін до структури ( складу ) та штатного розпису Полтавського обласного центру МСЕ» та із штатного розпису на 01 березня 2016 року, а тому [PERSON] поновляє на посаді лікаря-терапевта обласної МСЕК Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 15 липня 2016 року. Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Крім того, відповідно до ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. \~\~\~\~\~\~ Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Суму заробітної плати за час вимушеного прогулу позивачки [PERSON] необхідно розрахувати починаючи з дати її звільнення, а саме з 15 липня 2016 року по день розгляду справи в суді 11 липня 2017 року. При цьому, судом при розрахунку береться довідка про доходи позивачки на посаді лікаря-терапевта, голови обласної МСЕК № 1, наданої Полтавським обласним Центром медико-соціальної експертизи від 22 червня 2015 року, оформлена належним чином, згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 243 грн. 68 коп. ( справа № 545/1491/15-ц, а. с. 63 ). Наказом № 122-К від 15 липня 2016 року позивачка була звільнення з займаної посади, а тому розрахунок вимушеного прогулу повинен здійснюватися з 15 липня 2016 року по 11 липня 2017 року. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу складається з наступного. Кількість робочих днів з часу незаконного звільнення [PERSON] з 15 липня 2016 року по 11 липня 2017 року становить 247. Зокрема, в липні 2016 року після звільнення [PERSON] було 11 робочих днів; в серпні 2016 року 22 робочих днів; у вересні 2016 року 22 робочих днів; в жовтні 2016 року 20 робочих днів; в листопаді 2016 року 22 робочих днів; грудні 2016 року 22 робочих днів; в січні та лютому 2017 року по 20 робочих днів; в березні 2017 року 22 робочих днів; в квітні 19 робочих днів; в травні 2017 року 20 робочих днів; в червні 20 робочих днів; в липні 2017 року по час поновлення на роботі ( постановлення рішення у справі ) 7 робочих днів. Таким чином, розрахунок середнього заробітку складає 247 робочих днів помножених на 243 грн. 68 коп. ( середньоденна заробітна плата ), що дорівнює 60 188 грн. 96 коп. Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума в розмірі 60 188 грн. 96 коп. При вирішенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» розмір відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Незаконним звільненням та грубим порушенням трудових прав позивачки відповідачем, як вбачається із попередніх рішень судів різних ланок України, що набрали чинності, позивачці були завдані тривалі глибокі моральні страждання, які продовжуються з дня її звільнення і по даний час, суттєво порушений звичайний уклад її життя, вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, в звязку з чим погіршився стан її здоровя та виникла необхідність у неодноразовому тривалому лікуванні, про що маються докази у справах, що\~\~відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України є підставами для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи характер, глибину та тривалість обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка та які тривають і по даний час, суттєвих вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках саме з винних дій відповідача внаслідок грубого порушення її конституційних трудових прав, її неодноразових незаконних звільнень з роботи відповідачем, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір як адекватного відшкодування моральної шкоди [PERSON] у сумі 5 000 грн. з урахування майнового стану відповідача, а саме, що відповідач є державною установою, яке підлягає стягненню з відповідача - Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи на користь [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~\~\~\~ Частиною 2 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, оскільки позивачка [PERSON] у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі позову, який виник з трудових правовідносин, судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідача у відповідності до ставок визначених Законом України «Про судовий збір», які діяли на момент звернення позивача до суду та кількості, характеру вимог задоволених судом. Тобто, до стягнення з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за три вимоги немайнового характеру в сумі 1 653 грн. 60 коп. та за вимогу майнового характеру в сумі 606 грн. 76 коп., а всього 2 260 грн. 36 коп. \~\~\~\~ Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial