Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися 09.03.2021 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька та бабусі у вихованні дитини. У позовній заяві вказано, що позивач [PERSON] та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачі зазначають, що влітку 2020 року відповідачка не погодивши з позивачем [PERSON] питання щодо місця проживання спільної дитини, таємно вивезла її до с. Золотухи Полтавської області, після цього вони були повністю позбавлені можливості спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини. Позивачі у позовній заяві вказують, що вони неодноразово намагалися побачити дитину, поспілкуватися з нею, їздили за місцем перебування дівчинки, але так і не отримали можливості зустрітися з нею. [PERSON] та [PERSON] у позовній заяві вказують, що відповідачка чинить перешкоди для їх спілкування з дитиною та не дає можливості приймати участь у її виховані, чим грубо порушує їх права та перешкоджає нормальному розвитку дитини. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі [PERSON] та [PERSON] просили суд зобов`язати відповідачку не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди у вихованні та спілкування з малолітньою дитиною [PERSON] , визначити способи участі [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] , встановивши спільний графік, а саме: дозволити їм побачення та спілкування з [PERSON] кожної останньої суботи щомісячно з 10.00 год. до 20.00 год. у населеному пункті за місцем фактичного проживання дитини без присутності матері дівчинки; \~ \~ \~ \~дозволити їм забирати [PERSON] за їх місцем проживання кожного року, до досягнення дитиною повноліття, з 15 червня по 15 серпня та по одному тижню кожної весни, осені та зими з можливістю оздоровлення на території України, встановивши, що вони зобов`язані бути відповідальними за перевезення дитини; мати можливість відвідувати [PERSON] у день її народження, а також на новорічні свята кожного року (31 грудня або 1 січня) протягом трьох годин; необмежене спілкування щоденно (з 18.00 год. до 20.00 год.) з [PERSON] засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів дистанційного зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування (не порушуючи при цьому навчального процесу, проведення виховних заходів та відвідування гуртків і секцій, а також за виключенням періодів відпочинку). Ухвалою суду від 16.03.2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. У відзиві на позовну заяву відповідачка вказала, що позивачами не надано допустимих та належних доказів, які б вказали на створення нею перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, а надані докази є непереконливими та не доводять обставин зазначених у позові. Відповідачка зазначає, що вона ніколи не намагалася ущемити законні права як батька дитини так і бабусі, на їх участь у спілкуванні та вихованні дитини. Вона погоджується з тим, щоб побачення позивачів з дитиною були з її візуальним наглядом не більше 3-х годин. У відзиві на позовну заяву відповідачка вказує, що вона категорично проти від`їзду дитини за місцем проживання позивачів, оскільки, вважає, що донька за віком не готова психологічно тривалий час бути без неї, може нервуватися, що може вплинути на її урівноважений психологічний стан та зашкодити здоров`ю дитини. Такі побачення можливі лише в більш пізньому віці доньки, коли у неї виробиться сталий психологічний контакт з батьком та бабусею і переїзди будуть проходити для неї безболісно та свідомо. Відповідачка заперечує проти надання можливості позивачам відвідувати дочку в день її народження, а також на новорічні свята кожного року протягом трьох годин у зв`язку з тим, що, на її думку, це зіпсує свято доньці. Відповідачка згідна на приїзд позивачів після дня народження доньки та після новорічних свят у перший вихідний день. Також, [PERSON] вказує, що проти спілкування позивачів з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного чи іншими видами дистанційного зв`язку, щоденно в період з 18 год. до 20 год. вона не заперечує. Відповідачка просила при вирішенні позову врахувати її позицію, яка, на її думку, продиктована інтересами дитини, а сам позов задовольнити лише в частині, що не суперечить її доводам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та просила його задовольнити, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Крім цього позивачка вказала, що відповідачка чинить їй та її синові перешкоди у спілкуванні з її внучкою [PERSON] . Вона вказала, що після того, як відповідачка забрала дитину і поїхала до своїх родичів в Лубенський район їй вдалося лише декілька разів поспілкуватися з внучкою особисто і лише за допомоги працівників соціальних служб. Позивачка вказала, що без допомоги працівників соціальних служб їй би не дали можливості поспілкуватися з внучкою особисто. Вона регулярно телефонує відповідачці, щоб поспілкуватися з внучкою телефоном, але часто з відповідачкою немає зв`язку або остання не бере слухавку. Вона також вважає, що відповідачка намовляє внучку, щоб та говорила позивачці, що вона не хоче з нею спілкуватися, що остання час від часу і робить. Позивачка також вказала, що відповідачка та її новий чоловік у телефонних розмовах ображають та принижують її, не дають можливості спілкуватися з внучкою, а вона хотіла б спілкуватися з внучкою частіше. Позивач [PERSON] 25.08.2021 року в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи без його участі, в заяві він вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, в своїх пояснення посилався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Оржицької селищної ради в судовому засіданні в своїх поясненнях посилалася на зміст відповідного висновку органу опіки та піклування про участь батька [PERSON] та баби [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , де вони виклали своє бачення можливості вирішення цього спору. При цьому представник просила ухвалити рішення згідно чинного законодавства, яке б найкраще забезпечувало інтереси дитини. Представник третьої особи Орган опіки і піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради в судове засідання не з`явився, направив клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання відповідача [PERSON] , яка за її клопотанням була допитана в судовому засіданні за правилами допиту свідків, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , яка до одруження з [PERSON] мала прізвище « [PERSON] », перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю (а.с. 11-12, 16-19, 119). Позивач [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14, 36). З позивача [PERSON] на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття дитини (а.с. 20).\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що позивачі зверталися до служб у справах дітей, органів опіки та піклування, до правоохоронних органів, уповноваженого Президента України з прав дитини з приводу того, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди у здійсненні батьком та бабусею своїх прав щодо участі у вихованні дитини. У акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що для дитини створені належні умови, є окреме ліжко, постільна білизна, шафа для зберігання одягу, іграшки. Житлово-побутові умови [PERSON] задовільні (а.с. 40). У акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що санітарно-гігієнічні умови житла задовільні. Для дитини є окрема кімната, наявне окреме ліжко, стіл, постільна білизна, іграшки (а.с. 41). Згідно висновку про участь батька [PERSON] та баби [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Оржицької селищної ради, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити спосіб участі у вихованні, місце та час спілкування батька, [PERSON] та [PERSON] з дитиною [PERSON] , брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною згідно з графіком, а саме: 1) відвідувати щомісячно кожної останньої суботи у населеному пункті за місцем фактичного проживання дитини в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини; 2) відвідувати щорічно під час канікул: по декілька днів весною, восени, взимку та один місяць влітку (під час відпустки бабусі) за бажанням дитини; 3) відвідувати у день народження [PERSON] , а також 1 січня кожного року; 4) спілкуватися щоденно у зручний для дитини час та за її бажанням, не порушуючи при цьому навчального процесу, відвідування гуртків і секцій, а також за виключенням періодів відпочинку). Рекомендовано батькові, [PERSON] , не порушувати побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Рекомендовано бабі, [PERSON] , не порушувати графік побачень, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Рекомендовано матері, [PERSON] , поважати батьківські права [PERSON] та права баби, [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька та баби з малолітньою [PERSON] (а.с. 155-157). Допитана за її клопотанням як свідок відповідачка [PERSON] показала, що перешкод у спілкуванні позивачів з її донькою [PERSON] вона не чинила. Вона дозволяла говорити позивачам з [PERSON] по телефону, а випадки, коли до неї позивачі не могли додзвонитися пояснила тим, що в населеному пункті, в якому вона проживає поганий зв`язок, тому, за твердженням відповідачки, інколи позивачі не могли до неї додзвонитися. Також, за твердженням відповідачки, донька сама інколи не хоче розмовляти з бабусею. Відповідачка вказала, що позивачу [PERSON] 27.07.2021 року було надано можливість спілкуватися з донькою, однак він цього практично не робив, він, за словами відповідачки, практично весь час наданий йому для спілкування витратив на розповідь її теперішньому чоловікові про те, як багато у нього зараз проблем. Після цього, за словами відповідачки, позивач не приїжджав до доньки. Відповідачка вказала, що не мала наміру перешкоджати позивачці спілкуватися з внучкою, однак позивачка приїжджає без попередження і це, за словами відповідачки, створює певні складнощі, зокрема, коли позивачка вперше приїхала до внучки, прабабуся відповідачки, яка до того жодного разу не бачила позивачку і не знала хто вона така, не надала можливості поспілкуватися позивачці з внучкою, відповідачки на той момент небуло вдома. Відповідачка повідомила, що вона занепокоєна тим, що бувають тривалі періоди (наприклад, два місяці), коли позивач не телефонує з приводу спілкування з [PERSON] і не надсилає їй СМС повідомлення. За словами відповідачки, позивач [PERSON] страждає на психічне захворювання, з приводу якого час від часу проходить лікування. Відповідачка висловилася проти того, щоб позивачі забирали доньку [PERSON] до себе на певний час, оскільки, на її думку, тривалі переїзди негативно позначаться на стані доньки, крім того, [PERSON] буде на досить тривалий час вилучена з її звичайного середовища, що, на думку відповідачки, також задасть їй шкоди. За словами відповідачки, вона побоюється передавати доньку на певний час її батькові, оскільки, коли вони ще проживали разом, вона була вимушена залишати доньку під наглядом батька, коли йшла на роботу, і, за твердженням відповідачки, позивач в цей час не турбувався про дитину, не годував її, не доглядав. Як вказує відповідачка були випадки, коли вихователька дитячого садочка телефонувала їй і просила особисто забрати дитину з садочка, бо батько прийшов забирати дитину в стані алкогольного сп`яніння, при цьому в такому стані, що вихователька не наважилася віддати йому дитину. Відповідачка вказала, що вона не заперечує проти побачень позивачів з дитиною, але вважає, що такі побачення повинні проходити за умов, коли вона візуально могла б спостерігати за дитиною, і щоб такі зустрічі тривали не більше трьох годин. Щодо тривалості побачень відповідачка привела приклад останніх побачень позивачів з [PERSON] , коли, на думку відповідачки, трьох годин побачення було достатньо, щоб позивачі поспілкувалися з дитиною в повному обсязі. Відповідачка також просила не визначати днями спілкування позивачів з дитиною день її народження та свято Нового року, а визначити відповідні дні спілкування перед чи після цих днів. При цьому відповідачка вказала, що кожен приїзд позивачки супроводжується конфліктом, тому, на думку відповідачки, дні народження доньки та свято Нового року в такому разі будуть зіпсовані для дитини, що негативно позначиться на стані доньки. Інші пояснення та докази учасників справи не стосуються предмета позову. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1, 2\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157\~СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 4\~ст.157 СК України). Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Суд констатує, що батько та бабуся дитини мають право на спілкування з нею і способи участі [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] повинні бути встановлені судом. При вирішенні цього питання суд, крім іншого, враховує висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання цього спору і приймає рішення, яке буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим позовна вимога про зобов`язання [PERSON] не чинити позивачам перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] у сформульованому вигляді без зазначення конкретних перешкод, які, на думку позивачів, відповідачка чинить позивачам у вихованні та спілкуванні з дитиною не підлягає до задоволення. В інакшому випадку задоволення цієї позовної вимоги у сформульованому вигляді надало б стороні позивачів можливість невиправдано широкого і вільного трактування рішення суду, що призвело б в цьому випадку до порушення принципу правової визначеності. При цьому відповідачка в таких ситуаціях могла б бути невиправдано скутою в своїх діях загрозою притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду. Разом з тим суд приходить до висновку, що вимоги визначити способи участі [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] потрібно дозволити побачення та спілкування з [PERSON] кожної останньої суботи місяця з у населеному пункті за місцем фактичного проживання дитини без присутності матері дитини (з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я), однак тривалість такого побачення потрібно встановити з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., оскільки більша тривалість побачень, на думку суду, буде шкодити інтересам дитини, яка повинна дотримуватися режиму дня, повинна мати час на підготовку до занять, на заняття власними справами. При цьому суд вважає, що побачення тривалістю чотири години один раз на місяць цілком задовольняє потребу батька і бабусі у особистому спілкуванні з дитиною. Також суд приходить до висновку, що є підстави для того, щоб дозволити [PERSON] та [PERSON] відвідувати [PERSON] у будь-який (на вибір [PERSON] та [PERSON] ) з семи днів після дня її народження протягом трьох годин, а також в будь-який (на вибір [PERSON] та [PERSON] ) день з 26 по 30 грудня кожного року протягом трьох годин та в будь-який (на вибір [PERSON] та [PERSON] ) день з 2 по 7 січня кожного року протягом трьох годин (з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я). Надання дозволу позивачам на відвідування дитини у день її народження, 31 грудня, 1 січня, зважаючи на обставини справи (конфліктний характер відносин між учасниками справи), не буде відповідати меті забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Водночас позивачам надається право на побачення з дитиною в інші дні на їх вибір (після дня народження, до чи після свята Нового року). Також суд вважає, що всі зустрічі повинні проводитися за згодою дитини. Суд також приходить до висновку про передчасність задоволення вимоги позивачів про дозвіл забирати дитину за їхнім місцем проживання з можливістю оздоровлення на території України до відновлення щомісячного регулярного спілкування дитини з батьком та бабусею. На думку суду до відновлення такого регулярного спілкування (зважаючи на час, протягом якого дитина майже не спілкувалася з батьком та бабусею, зважаючи на вік дитини) таке переміщення дитини з місця свого постійного проживання може мати неприпустимий психотрамуючий ефект по відношенню до дитини. Таке рішення на даний час не буде відповідати інтересам дитини. Разом з тим суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що позивачі мають право пізніше, після зміни відповідних обставин, звернутися до суду з позовом про зміну способу участі у спілкування та вихованні дитини, де, крім іншого, мають право заявити позовні вимоги про надання їм дозволу забирати дитину за місцем їхнього проживання. На думку суду не може бути задоволена вимога позивачів про необмежене спілкування з дитиною щоденно засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів дистанційного зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. У сформульованому вигляді вимога не містить в собі опису механізму забезпечення такого спілкування (які саме пристрої повинні використовуватися, їхні ідентифікаційній ознаки, хто повинен їх надати, хто і де повинен їх зберігати, забезпечувати їх робочий стан, сплачувати послуги зв`язку тощо). При цьому суд констатує і відсутність можливості ефективного контролю за виконанням рішенням суду в цій частині, у разі, коли суд задовольнив би цю вимогу. Таке рішення суду буде відповідати меті забезпечення якнайкращих інтересів дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial