overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за кожним право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. У судове засідання позивачі не з'явились, до його початку надали до суду заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до його початку надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи позивачі більше 10 років постійно проживали разом з [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], 2/5 частин якого належали їй на праві власності відповідно до договору дарування від 15.02.1972 року [NUMBER], зареєстрованого у ЧМБТІ 16.02.1972 року за № 8382. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] власником 2/5 частин будинку [ADDRESS] став її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.04.1980 року (а.с. 22). Згідно довідки Управління архітектури та містобудування від 11.01.2013 року, рішенням виконкому від 15.12.1983 року № 715 [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS], без зміни поштових номерів житлових будинків, рішенням виконкому ЧМР від 02.06.1986 року № 234 у зв'язку з найменуванням [ADDRESS], житловому будинку [ADDRESS] присвоєна нова поштова адреса - [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], після його смерті спадкова справа до його майна не заводилась, спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено. На сьогоднішній день позивачі продовжують проживати в будинку по [ADDRESS], добросовісно та відкрито володіють зазначеним майном більше десяти років, сплачують комунальні послуги за цією адресою та відповідно за нею зареєстровані. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває права власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про визнання права власності за кожним позивачем на 1/10 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними, в рівних долях, право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Зважуючи на необхідність в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом , в якому просять визнати за ними, в рівних долях, право власності на земельну частку (пай), яка розташована на території Єлизаветградківської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом . Зважуючи на необхідність в обгрунтованні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними в рівних частках, по 1/2 кожному, право власності на трактор МТЗ-80, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER], що залишився їм після смерті батька [PERSON]. В позовній заяві позивачі вказали на те, що після смерті батька [PERSON], вони прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до державної нотаріальної контори. Ще за життя [PERSON] набув право власності на трактор МТЗ-80, 1997 року випуску, державний номер [NUMBER], але оригінал Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] був втрачений. При зверненні до органів Держсільгоспінспекції отримали відмову в отриманні дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER], так як не є власниками даного трактору, в зв'язку з цим вони не можуть оформити право власності на вищезгаданий трактор, що і стало причиною звернення до суду. В судове засідання з'явилася позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Державної інспекції сільського господарства України в Кіровоградській області в судове засідання з'явився, суду пояснив, що відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року № 694 реєстраційний документ та номерний знак замість втрачених видаються лише на підставі заяви та пояснень власника, а так як позивачі не являються власниками трактора МТЗ-80, інспекція не має змоги видати дублікат реєстраційного документу, але проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне позов задовольнити з слідуючих підстав. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії підтверджується, що дійсно позивач [PERSON] своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до Олександрівської державної нотаріальної контори. З довідки, яка видана позивачу [PERSON] вбачається, що згідно запису № 28 від 07.10.1997 року в журналі реєстрації тракторів, самохідних шасі, самохідних спецмашин на ім'я [PERSON] зареєстрований трактор МТЗ-80, 1997 р.в., свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене, та те, що вимоги позивачів ніким не оспорюються, а також базуються на законі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати за ними право власності на земельні ділянки мотивуючи тим, що 22 листопада 1995 року помер батько позивачів - [PERSON] Після смерті якого залишились земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка № 704 площею 0.750 га., та земельна ділянка № 1573 площею-0.178 га, загальною площею 0.94 га., яка знаходиться на території Кулачківської сільської ради та належала померлому на підставі державного акту П-ІФ № 002815 виданого 26 червня 2001 року Кулачківською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 315. Позивачі обоє прийняли спадщину, так як вступили в управління спадковим майном. В зв'язку з тим, що державний акт видано після смерті батька 26 червня 2001р. нотаріальна контора відмовила позивачам в оформленні свідоцтва про право на спадщину на ці земельні ділянки, а тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачів в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задоволити справу слухати за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про смерть виданого на [PERSON] вбачається, що останній помер 22.11.1996 р., якому згідно Державного акту на право приватної власності на землю належали земельні ділянки №704 площею 0, 759 га та № 1573 площе 0, 178 га. Після смерті останнього в управління спадковим майном вступають його дочка [PERSON] та син [PERSON], з свідоцтв про народження виданих на [PERSON] та [PERSON] вбачається, що батьками останніх записано [PERSON] та [PERSON], з свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 20.09.1960 р. зареєстрували шлюб, після одруження «Іванюк» присвоєно прізвище «Москалюк», з довідки від 22.07.2015 р. виданої першою Снятинською нотаріальною контрою слідує, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку неможливо, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №002815, виданий Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області після смерті [PERSON], а саме: 26.06.2001 р. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановленого ст.1225 ЦК України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати за ними право власності на земельні ділянки мотивуючи тим, що [INFO]. померла мама позивачок, яка проживала в [ADDRESS]. Згідно рішення Красноставської сільської ради від 18.11.2008 р. останній було видано державний акт на право приватної власності на земельні ділянки розміром 0, 3471 га і 0, 2327 га в урочищі «Дубничі» згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2005 р., № 7555, ВСО № 171041 після смерті її чоловіка [PERSON] в даний час позивачки звернулися до нотаріуса за оформленням свідоцтва на одержання спадщини за законом на дані земельні ділянки однак їм було відмовлено, так як державні акти були видані після смерті матері - [PERSON], а тому позивачі вимушені звернутися до суду. Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Свідоцтво про смерть видане на [PERSON] згідно якого вона померла [INFO]. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,2327 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.11.2008 р. Серія ЯЖ № 163723 (а.с. 9) та площею 0,3471 га. на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 18.11.2008 р. Серія ЯЖ№163722 (а.с.10) . З довідки від 10.02.2014 р. №14602-14 виданої Першою Снятинською нотаріальною контрою слідує, що спадкоємцем за законом до всього майна, що належало [PERSON], померлій [INFO]., яка проживала в [ADDRESS] є її дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2005 р. слідує, що спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO]. є його дружина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановленого ст.1225 ЦК України, ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати за ними право власності на предмет спадщини по 1/2 частині житлового будинку, 1962 року забудови, глиняного обкладеного цеглою, 58,20 кв.м. загальною площею та 26,90 кв.м. житловою площею з господарськими спорудами, розміщений за адресою с. Телешівка Рокитнянського району, вул. Радянська, 49, посилаючись на те, що їх матері належав вказаний житловий будинок. 22.02.2012 року [PERSON] померла. Спадщину після померлої вони прийняли. Однак не можуть в нотаріальному порядку оформити права спадщини на вказаний будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Сторони, будучи викликаними в попереднє судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви з яких вбачається, що позивачі свій позов підтримали, відповідач визнав та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 22.02.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що в с. Телешівка Рокитнянського району по вул. Радянська, 49 знаходиться житловий будинок загальною площею 58,20 кв.м. 1962 року побудови з господарськими спорудами. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з поджужжя, який пережив спадкодавця та його батьки. На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла 27 травня 1996 року. В судове засідання позивачі не зявилися, від них надійшли заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, на позові наполягають. Представник відповідача [PERSON] міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та прийняття рішення суду по матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 січня 1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с.13/. В подальшому позивачкою [PERSON] було змінено її дівоче прізвище на «Фурдак», що підтверджується копією відповідного свідоцтва /а.с.8/. 27 травня 1996 року співвласниця даної квартири [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС №294161 від 29 травня 1996 року /а.с.9/. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входить частина квартири [ADDRESS]. Згідно із вимогами ст.1221 ЦК України (2004 року) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На момент смерті [PERSON] мешкала в квартирі [ADDRESS] /а.с.10/, а тому, саме ця адреса є місцем відкриття спадщини. Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. А тому, суд вважає, що у даному випадку слід керуватись положеннями ЦК України 2004 року. Спадщина відкрилась 27 травня 1996 року, але до теперішнього часу ніхто із спадкоємців її не прийняв. А відповідно до ст.1264 ЦК України (2004 року) у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Померла [PERSON] була далекою родичкою позивачів. Як видно зі штампів в паспортах позивачів вони зареєстровані в спірній квартирі ще з 1983 року. Таким чином, позивачі тривалий час з 1983 року і на момент відкриття спадщини проживали однією сімєю зі спадкодавцем, що підтверджується довідками директора КП «Житломасив» /а.с.11,12/. Як вбачається з інформації, наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а.с.31-32/. А отже спадкоємці 1-3 черг спадщину не прийняли. Тому за позивачами, як за спадкоємцями четвертої черги, слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на частину квартири, що зареєстрована за [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності по ? частині за кожним на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с. Бражинці Полонського району по вул. Колгоспна, 24, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказали, що їхні батьки збудували зазначений житловий будинок та господарські споруди, котрі відносились до колгоспного двору. Головою колгоспного двору був їх батько [PERSON], а членами двору\~- вони та їх мати [PERSON] Мати померла в 2001 році, батько 27 квітня 2016 року. Позивачі є спадкоємцями після смерті батьків, у встановлений законодавством строк прийняли спадщину, однак не мають можливості оформити спадщину на житловий будинок, оскільки на домоволодіння відсутній належно оформлений правовстановлюючий документ, тому змушені звернутись з цього приводу до суду. Позивачі в судове засідання не зявилися, їх представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує повністю. Від представника відповідача до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року дворогосподарство відносилось до колгоспного двору, головою якого був батько позивачів [PERSON], а членами двору - позивачі та їх мати [PERSON] Батькам належала ? частина житлового будинку з господарськими спорудами і позивачам, в свою чергу, також належала ? частина вказаного дворогосподарства ( тобто по ? частині для кожного). Мати позивачів померла в 2001 році, після її смерті батько спадщину прийняв фактично. Після смерті батька в 2016 році відкрилась спадщина, зокрема, на ? частину вказаного житлового будинку, на який він за життя не оформив правовстановлюючий документ. Вказані обставини підтверджуються даними довідок, виданих Полонською міською радою ОТГ 11.05.2017 року за № 375 та №376 та технічного паспорта на житловий будинок. Згідно ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та згідно положень ч.1\~ст.1270 цього Кодексу\~для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця позивачі, як спадкоємці за законом першої черги, відповідно до ст.ст.1217,\~1261 ЦК України, набули право власності кожен на ? частину вказаного житла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати за ними право спільної сумісної власності в рівних долях (частинах) на житловий будинок № 19 з господарськими забудовами і спорудами по вул. П.Морозова в смт. Каланчак. Свої вимоги мотивує слідуючим. З 1974 року вони перебувають у шлюбі. Згідно акту від 10.12.1980 року про передачу збудованого житлового будинку з господарськими забудовами йому [PERSON], як переселенцю та голові родини, передано у власність радгоспом «Каланчацький» житловий будинок № 19 п вул. П.Морозова в смт. Каланчак. Факт отримання зазначеного нерухомого майна у власність підтверджується реєстрацією в Каланчацькому БТІ за реєстровим № 2718. Відповідно до чинного на той час законодавства не передбачалося нотаріальне посвідчення угоди (акту передачі). На сьогодні, з урахуванням змін цивільного законодавства у них виникла проблема щодо відповідності правовстановлюючого документа вимогам діючого законодавства. За такого правовстановлюючого документу у них не має підстав здійснити державну реєстрацію майнових прав в Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно. Відсутність такої державної реєстрації майнових прав позбавляє їх права здійснювати відчуження належного їм майна. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] селищна рада в судове засідання свого представника не направила, натомість надіслала заяву в якій просить справу розглянути без їхньої участі, позові вимоги визнає. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З 1974 року позивачі перебувають у шлюбі. Згідно акту від 10.12.1980 року про передачу збудованого житлового будинку з господарськими забудовами [PERSON], як переселенцю та голові родини, передано у власність радгоспом «Каланчацький» житловий будинок № 19 п вул. П.Морозова в смт. Каланчак. Факт отримання зазначеного нерухомого майна у власність підтверджується реєстрацією в Каланчацькому БТІ за реєстровим № 2718. Відповідно до чинного на той час законодавства не передбачалося нотаріальне посвідчення угоди (акту передачі). На сьогодні, з урахуванням змін цивільного законодавства у них виникла проблема щодо відповідності правовстановлюючого документа вимогам діючого законодавства. За такого правовстановлюючого документу у них не має підстав здійснити державну реєстрацію майнових прав в Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно. Відсутність такої державної реєстрації майнових прав позбавляє їх права здійснювати відчуження належного їм майна. Відповідно до ч. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний будинок позивачі отримали 1980 року, а одружені з 1974 р., тобто будинок придбано за час шлюбу, а отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved