Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 23.04.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який проживав в смт.Березанка Миколаївської області. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке за життя належало йому на праві власності: земельна ділянка, площею 1,9600 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Березанської селищної ради Миколаївської області, на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯК №836261, виданого 17.04.2012 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2008 року Березанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №482090001001315. Чоловік на випадок смерті заповіту не залишив. Оскільки вона постійно проживала та була зареєстрована на момент смерті чоловіка разом з ним, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Однак у зв'язку з тим, що чоловік за життя не отримав належний йому державний акт на право власності на земельну ділянку і вона має на руках лише його копію, при зверненні до приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, їй було роз'яснено про неможливість нотаріального оформлення спадщини та її право на звернення до суду про визнання права власності на спадкове майно. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9600 га, що розташована в межах території Березанської селищної ради Миколаївської області, на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯК №836261, виданого 17.04.2012 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2008 року Березанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №482090001001315. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.24, 27,28), позивачка наполягала на задоволенні позову, відповідач повідомив про визнання позову. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], належала земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9600 га (кадастровий номер 4820955000:17:000:0115), що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, Березанська селищна рада, за межами населеного пункту, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 836261, виданого 17.04.2012 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2008 року, зареєстрованого за №690, Березанською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №482090001001315, оскільки це підтверджується дослідженими судом ксерокопією зазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.8), витягом відділу Держкомзему у Березанському районі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.9), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10-12) та відповіддю відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 23.05.2014 року на запит суду від 20.05.2014 року (а.с.26). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.06.2012 року (а.с.6) внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Як свідчить ксерокопія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5), виданого 26.12.1981 року Центральним відділом ЗАГС м.Одеса, позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], і тому відповідно до ст.1262 ЦК України є спадкоємицею померлого за законом першої черги. З довідки, виданої виконкомом Березанської селищної ради Миколаївської області від 07.04.2014 року (а.с.7) вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 26.11.2010 року по день смерті [INFO]. За цією адресою на день смерті спадкодавця разом з ним постійно проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] з 26.11.2010 року по теперішній час. Оскільки позивачка [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно відповіді приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 22.05.2014 року на запит суду від 20.05.2014 року (а.с.25) після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. У зв'язку з цим, за відсутності у суду відомостей про наявність інших спадкоємців [PERSON], з огляду на положення ч.5 ст.1268 ЦК України, якою встановлено, що прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, є всі підстави вважати позивачку власницею всього спадкового майна [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Разом з тим, у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який би підтверджував її право власності на належну їй земельну ділянку, і отримати його в несудовому порядку їй не виявилося можливим, в зв'язку з чим, як випливає з досліджених судом письмових роз'яснень приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], позивачці, по суті, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає, що майнові права позивачки порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном, і визнає обґрунтованим та правомірним її звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами, в зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved