Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка 20 жовтня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2006 року до 17 вересня 2015 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, постійно ухиляється від своїх батьківських обовязків. Позивач просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2 554 грн. щомісячно до повноліття дітей. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшли письмові заперчення, згідно яких відповідач позовну заяву визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей, в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2006 року до 17 вересня 2015 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері (а.с.4 на звороті, 6,7). Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію по інвалідності з дитинства III групи (а.с.44-45). Суд не бере до уваги у якості належних доказів роздруківку з світової мережі Інтернет, які були подані представником позивача, оскільки не можливо зрозуміти, хто є продавцем, які прибутки, тощо. Аналізуючи здобуті по справі докази при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей, суд враховує прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/3 частини \~з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дітей до їх повноліття, \~починаючи з 20 жовтня 2015 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України Про судовий збір, судовий збір в розмірі 551,20 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial