Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на майно. Свій позов мотивують тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю в житловому будинку за адресою м. Луцьк вул. Львівська, 111, що підтверджується будинковою книгою. Даний житловий будинок побудовано, на підставі технічної документації, виданої Волинським обласним проектно-кошторисним бюро 31.01.1962 №70 та дозволу на будівництво, виданого виконкомом Луцької районної ради 26.05.1959 за №142, які видані на ім'я[PERSON] У 1970 році [PERSON] покинув - сім'ю та виїхав на проживання в [INFO]. 5 квітня 1972 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. З того часу він не проявляв будь-якого інтересу до нерухомого майна за адресою м. Луцьк, вул. Львівська, 111. З 1986 року в цьому ж будинку також проживає [PERSON] 18 грудня 2001 року [PERSON] - помер. Спадкоємці [PERSON], а також будь-які інші особи до позивачів по справі не зверталися та не заявляли свої права на об'єкт нерухомого майна за адресою м. Луцьк вул. Львівська, 111. По даний час [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відкрито, добросовісно та безперервно користуються даним житловим будинком, здійснюють поточні ремонти та оплачують комунальні послуги. Крім того факт постійного володіння та користування даним майном підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою 27.02.2014 ЖКП №2. У зв'язку з наведеним просять визнати за ними [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою м. Луцьк вул. Львівська, 111, по 1/3 частці за кожним. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Заяви про розгляд справи за відсутності його представника не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі технічної документації, виданої Волинським обласним проектно-кошторисним бюро 31 січня 1962 року № 70, (а.с. 20-25) та дозволу на будівництво, виданого виконкомом Луцької міської ради 26 травня 1959 року за № 142 (а.с. 26) за життя спадкодавець [PERSON] у встановленому законом порядку здійснив будівництво житлового будинку загальною площею понад 78,8 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Львівська, 111 у м. Луцьку. За даною адресою були зареєстровані зі згоди власника [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з відмітки в будинковій книзі [PERSON] 04.09.1970 був знятий з реєстрації за адресою по вул. Львівська, 111 у м. Луцьку (а.с. 11) та виїхав на проживання в [INFO]. З того часу [PERSON] не проявляв будь-якого інтересу до житла. 05.04.1972 між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №008036 (а.с. 7). З копії свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ № 192002 (а.с. 8), вбачається що [PERSON] помер 19 грудня 2001 року. Після його смерті, у фактичне володіння та користування належним [PERSON] майном вступили [PERSON], [PERSON] та [PERSON] По даний час позивачі відкрито, добросовісно та безперервно користуються даним житловим будинком, здійснюють поточні ремонти та оплачують комунальні послуги на що вказують копії договорів про надання послу з водопостачання, газопостачання, електропостачання (а.с 27-38) та подані представником позивачів копії квитанцій про сплату коштів за комунальні послуги (а.с. 71-88). Факт користування та володіння даним майном підтверджується довідкою ЖКП №2 від 27 лютого 2014 про склад сімї (а.с. 39). Також до матеріалів справи стороною позивача було надано нотаріально завірені заяви свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]М.(а.с. 68-70) в яких вищезгадані підтверджують факт постійного та безперервного проживання позивачів за адресою вул. Львівська, 111 що в м. Луцьку. Спадкоємці [PERSON], а також будь-які інші особи до позивачів у справі не зверталися та не заявляли свої права на об'єкт нерухомого майна за адресою м. Луцьк вул. Львівська, 111. Згідно з наданої відповіді Олександріївською міською державною нотаріальною конторою №1 Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області на запит суду від 19 березня 2018 року, спадкова справа щодо [PERSON], померлого 18 грудня 2001 року станом на 20 березня 2018 року не заводилась (а.с. 61). Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Аналізуючи вказані норми, судом встановлено, що задоволення вимог про визнання за володільцями права власності на нерухоме майно на підставі\~ст. 344 ЦК України\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільців за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивачів не має бути припинено. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Проаналізувавши досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за позивачами в рівних частках слід визнати право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме за кожним по 1/3 частині житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Львівська, 111. На підставі викладеного

Outcome: approved