Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на особисте утримання. Свій позов мотивувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2014 року, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, інших стягувачів не має, чим ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище. Крім цього, вона ніде не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за диною до 3-х років. Позивачка [PERSON] прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Також прохає стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на особисте утримання до досягнення дитиною - сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на поштові повідомлення про отримання судової повістки не відреагував, проігнорувавши виклик до суду. 25.12.2015 року головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2014 року (а.с.8), мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку та дитину у скрутне матеріальне становище, інших стягувачів не має, а тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку. Разом з тим, враховуючи, що позивачка не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на особисте утримання позивачки, однак в розмірі 1/6 частини заробітку до досягнення дитиною 3-х річного віку. Позивачка при подачі до суду матеріалів позовної заяви була звільнена від сплати судових витрат, при таких обставинах судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial