Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду та просять по уточнюючій позовній заяві стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 3270 грн. 01 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, [PERSON] 3613 грн. 48 коп. матеріальної шкоди, [PERSON] 2551 грн. 96 коп. матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що 06.09.2016 близько 11 год. 00 хв. [PERSON], який є власником трактора ЮМЗ-6 екскаватор марки ЕО 2121, стрілою екскаватора пошкодив металеву трубу газопроводу, по якій здійснювалося газопостачання до їх будинків. В поясненнях, наданих в поліції, останній визнав той факт, що дане пошкодження він здійснив по необережності, так як не побачив труби. Вони зверталися до [PERSON] з проханням поновити трубу, тобто оплатити їх витрати на її поновлення, але він відмовляється по причині недотримання норм та стандартів при проектуванні та будівництві зазначеного газопроводу. Так як проектування газопроводу, його будівництво, експлуатація та відновлювальний ремонт було здійснено Овруцьким відділенням ПАТ «Житомиргаз», то останнє також є співвідповідачем по справі. Відповідно до ст. 1190 ЦК України [PERSON] та ПАТ «Житомиргаз» несуть солідарну відповідальність перед ними. Заподіяння моральної шкоди [PERSON] обґрунтовує зміною способу свого життя. Місяць без опалення та теплої види створили незручності в побуті. Прийшовши з роботи, він не міг ні помитися, ні зварити їсти. В судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечують. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши в судовому засіданні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлень, що 06.09.2016 близько 11 год. 00 хв. [PERSON], який є власником трактора ЮМЗ-6 екскаватор марки ЕО 2121, стрілою екскаватора пошкодив металеву трубу газопроводу, який був підключений до будинків позивачів. Вказані обставини не заперечуються відповідачем [PERSON] та підтверджуються його письмовим поясненням від 06.09.2016 (а.с.16), оглянутими в судовому засіданні матеріалами №2290 по зверненню [PERSON], зокрема і висновком за наслідками розгляду вказаного звернення (а.с. 11), актом про порушення №5 від 06.09.2016 (а.с.79). Копії актів приймання виконаних підрядних робіт від 06.10.2016 свідчать про виконання замовлення позивачів Овруцьким УЕГГ ПАТ «Житомиргаз» щодо відновлення газопостачання та про понесені затрати позивачами в сумах: [PERSON] 2070 грн. 01 коп., [PERSON] 1413 грн. 48 коп., [PERSON] - 1351 грн. 96 коп. (а.с.5-7). Копії товарного чеку від 15.10.2016, акту встановлення лічильника газу після державної повірки від 18.10.2016, рахунку до сплати №8687 від 13.10.2016 ( а.с.32-37) підтверджують факти понесених затрат за газові лічильники: [PERSON] на суму 1080 грн. та [PERSON] 915 грн.. [PERSON] в судовому засіданні повідомляла, що нею лічильник газу не придбавався до даного часу. Таким чином, загальний розмір заподіяної майнової шкоди позивачам складає: [PERSON] - в сумі 3150 грн. 01 коп. (2070, 01 грн. +1080 грн.), [PERSON] - сумі 1413 грн. 48 коп. та [PERSON] - в сумі 2266 грн. 96 коп. (1351,96 грн.+915 грн.). Решту вимог позивачами належними доказами не підтверджено. Згідно висновку експерта №620/12-2017 від 26.12.2017 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 26.12.2017 (а.с. 237-247) влаштований надземний газопровід над автомобільною (ґрунтовою) дорогою між житловими будинками [ADDRESS], не відповідає вимогам нормативних документів, а саме: - п 4.60 ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання»; - п. 4.27* СНіП ІІ-89-80 СНиП П-89-80* «Генеральные планы промышленных предприятий», якими встановлено, що висоту від рівня землі до низу труб або поверхонь ізоляції, що прокладаються на високих опорах в місцях перетину з автодорогами (до верху покриття проїжджої частини) слід приймати -5 м. Висота влаштованого надземного газопроводу над автомобільною (ґрунтовою) дорогою між житловими будинками [ADDRESS], становить: - на дату проведення натурного обстеження: 4,58 м - 4,65 м; - відповідно до протоколу огляду місця події від 06.09.2016, складеного слідчим СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області: 3,30м; - згідно робочого проекту газопостачання житлового будинку [ADDRESS] №610-2005 ГП, розробленого ВАТ «Житомиргаз», повинна становити 4,20м.. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В ч.4 постанови від 01.03.2013 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки, зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки наведено у ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, згідно якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність з використання, транспортування, зберігання предметів, речовин й інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, завдану діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Крім того, у вказаній частині постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України розяснив, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Аналогічні розяснення надані і Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до ст.1 Закону України «Про обєкти підвищеної небезпеки» небезпечна речовина - хімічна, токсична, вибухова, окислювальна, горюча речовина, біологічні агенти та речовини біологічного походження (біохімічні, мікробіологічні,біотехнологічні препарати, патогенні для людей і тварин мікроорганізми тощо), які становлять небезпеку для життя і здоров'я людей та довкілля, сукупність властивостей речовин і/або особливостей їх стану, внаслідок яких за певних обставин може створитися загроза життю і здоров'ю людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям. За своїми характеристиками газ є хімічною, токсичною, вибуховою, окислювальною, горючою речовиною та за певних обставин може створити загрозу життю і здоров'ю людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям. Газопровід призначений для доставки газу від газорозподільчих станцій до кінцевого споживача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за своїми технічними характеристиками влаштований надземний газопровід над автомобільною (ґрунтовою) дорогою між житловими будинками [ADDRESS], зважаючи на місце його розташування, можна визнати джерелом підвищеної небезпеки. Пунктом 2.1 розділу 2 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285 визначено, що спеціалізована організація - це організація, основний вид діяльності якої становлять роботи, повязані з проектуванням, будівництвом, експлуатацією систем газопостачання, димовідведення та вентиляції, і яка має необхідні дозвільні документи на виконання цих видів робіт. Правила надання населенню послуг з газопостачання (п. 32) зобов'язують газопостачальне підприємство забезпечити безперервне постачання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором, неухильно дотримуватися вимог Правил безпеки систем газопостачання. Відповідно, ПАТ «Житомиргаз» у спірних правовідносинах виступає як спеціалізоване підприємство газового господарства та використовує на праві господарського відання розподільчі газопроводи, згідно з умовами укладеного з власником договору та положень законодавства. У ч.8 постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав наступні розяснення. Так, шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд не може покласти в основу рішення посилання представника відповідача ПАТ «Житомиргаз» на відсутність підтвердження віднесення дороги між будинками [ADDRESS] до загальної автодороги та невірні заміри поліцейським висоти опори при проведенні огляду місця події 06.09.2016, оскільки згідно ст.1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця це - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів, а при проведенні огляду місця події був присутній спеціаліст Овруцького УЕГГ ПАТ «Житомиргаз» - головний інженер [PERSON], що він особисто підтверджував в судовому засіданні в якості свідка, і саме за його зверненням на місце події виїздив відділ поліції. Таким чином, враховуючи правовідносини, що сталися між сторонами, норми права, що їх регулюють, зважаючи, що внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано іншим особам, а саме позивачам, особи, які спільно завдали шкоди, тобто відповідачі, які завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями ( порушення вимог нормативних документів при улаштуванні надземного газопроводу ПАТ «Житомиргаз», який не відповідає вимогам і на даний час, та необережне керування трактором ЮМЗ-6 екскаватор марки ЕО 2121 відповідачем [PERSON]), зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини на підставі ч.2 ст. 1188 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Суд вважає, що винними діями відповідачів позивачу [PERSON] заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав певних нервових навантажень внаслідок скоєного, було порушено його усталені життєві зв'язки. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує тривалість та глибину душевних страждань, певний час вимушених змін у життєвих стосунках, відсутність у нього доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму 2000 грн., виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди повинен бути зменшений до 924 грн.. Позивачами сплачено судовий збір в сумі по 183 грн. 74 коп. в доход держави кожним, та [PERSON], крім того, 551 грн.20 коп. за вимогу про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь позивачів в дольовому порядку пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на користь: [PERSON] в сумі 329 грн. 01 коп., тобто по 164 грн. 51 коп. з кожного, а [PERSON] та [PERSON] на суму по 74 грн. 41 коп. кожному ( 551,20 грн.Х81%:100%=446,47 грн.: 3=148,82 грн. :2=74,41 грн.; 551,20Х46,2%=254, 60 грн. +74,41 грн.= 329,01 грн.:2 = 164, 51 грн.) Щодо витрат відповідача - [PERSON] на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3466 грн. 40 коп. (а.с.236), суд враховує, на підставі ч.3 ст. 141 ЦПК України, значення висновку для сторін по справі, та вважає, що питання зазначених судових витрат має вирішуватися між відповідачами в порядку регресу, як розяснив у ч.8 постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Outcome: partial