Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що будинковолодіння №9 по вул. Вербовій в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області станом на 01.01.1991 року відносилося до суспільної групи господарств колгоспний двір. На час ліквідації колгоспних дворів, тобто станом на 15.04.1991 року у вказаному будинковолодінні були зареєстровані та проживали: відповідач [PERSON], який був головою двору, відповідач [PERSON], а також вони позивачі по справі. Згідно рішення Заставнівської районної ради №83/5 увід 05.05.1989 року було оформлено право власності на спірний житловий будинок по вул. Вербовій (Коцюбинського), 9 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області. В подальшому, на підставі вказаного рішення, виконкомом Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області відповідачу [PERSON], 24.07.1989 року було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Вербовій (Коцюбинського), 9 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області №206, яке було зареєстроване 24.07.1989 року у Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №1 стор. 206. Оскільки дане господарство відносилося до типу колгоспного двору, то вони як члени колгоспного двору мають рівні частки у спірному будинковолодінні. В позовній заяві (в новій редакції) просять визнати за позивачами право спільної часткової власності по 1/5 частці за кожним на нерухоме майно житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Вербова (колишня Коцюбинського), 9. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Суду пояснили, що позивачі дізналися про порушення їхнього права власності на спірне будинковолодіння в серпні 2016 року від своїх батьків відповідачів по справі [PERSON], [PERSON], які повідомили, що згаданий будинок переданий в іпотеку в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк». Також вказали, що у 1981 році одружилися батьки позивачів. У 1980 х роках вони працювали у колгоспі «Перемога» в с. Товтри і їм була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку. У 1986 році., працюючи в колгоспі, відповідачі почали будувати будинок за кошти отримані сімєю. Рішенням Товтрівської сільської ради №83/5 у 1989 році оформлено право власності на голову колгоспного двору відповідача [PERSON] Додали, що з моменту побудови вказаний будинок не змінювався, не добудовувався, не реконструювався, в ньому зроблено ремонт. Відповідачі [PERSON], [PERSON], а також представник відповідача територіальної громади с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявилися, подали суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в їх відсутності. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судове засідання не зявився, направив суду заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутності та відмовити в задоволенні позову у звязку із пропуском строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представників позивачів, врахувавши заяви відповідачів та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 257, 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Вона застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] про невизнання відповідачами [PERSON], [PERSON] їхнього права на певні частки житлового будинку із господарськими спорудами і будівлями по вул. Вербовій (Коцюбинського), 9 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області дізналися у серпні 2016 року, то, в звязку із вказаним, суд приходить до висновку, що позивачами не пропущено передбачений законодавством строк для звернення до суду із даним позовом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у 1982 році прийнята в члени колгоспу «Перемога», а 11.02.1992 року виключена з членів вказаного колгоспу, що вбачається із копії трудової книжки колгоспника №1039 від 05.08.1982 року (а.с. 17). Відповідач [PERSON], [INFO], 05.02.1990 року був прийнятий в члени колгоспу «Перемога», а 11.09.1990 року виключений з членів вказаного колгоспу, що вбачається із копії трудової книжки колгоспника серії УКР №1721327 від 07.12.1989 року (а.с. 16). Вказане вбачається також з архівних довідок №6546, №286, №287 від 12.10.2016 року (а.с. 49-51, 53-55). Судом також встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі і у вказаному шлюбі народилося троє дітей: позивач [PERSON], [INFO]. яка 12.07.2007 року зареєструвала шлюб із [PERSON], в звязку із чим своє прізвище «Звізда» змінила на прізвище «Нуцуляк», позивач [PERSON], [INFO] та позивач [PERSON], [INFO], що вбачається із копії паспорта серії КР №954074 від 10.12.2007 року, копії свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №022124 від 12.07.2007 року, копії паспорта серії КР №599583 від 01.06.2001 року, копії паспорта серії КР №936717 від 10.12.2007 року (а.с. 9, 11, 12, 14). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] працювали в колгоспі «Перемога» в с. Товтри. У 1980 роках вони одружилися і їм до розпаду колгоспу була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку. Працюючи в колгоспі, відповідачі будували житловий будинок, будівельні матеріали для його будівництва купували в колгоспі. Встановлено, що 24.07.1989 року на підставі рішення Заставнівської районної ради народних депутатів №83/5 від 05.05.1989 року виконавчим комітетом Товтрівської сільської ради Заставнівського району відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (а.с. 8). Згідно вказаного свідоцтва за [PERSON], Чернівецьким обласним БТІ, в цілому, зареєстрований на праві особистої приватної власності колгоспний двір, головою якого він являється, розташований по вул. Коцюбинського, 9 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області. Згадане свідоцтво записане в реєстрову книгу №1 стор. №209 за реєстровим №206 від 24.07.1989 року (а.с. 8). Глава 10 ЦК УРСР «Особиста власність», а саме ст.ст.100, 101 визначали, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Відповідно до ч.1 ст.120, ч.2 ст.123 ЦК УРСР [PERSON] 11 «Спільна власність» (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 р. Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. З довідки виконкому Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області вбачається, що в колгоспному дворі [PERSON], особовий рахунок №360 села Товтри станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що спірне домогосподарство належало до колгоспного двору і позивачі проживали разом із відповідачами у спірному будинку, і будучи на той час неповнолітніми, набули право власності на частку в згаданому житловому будинку, як майні колгоспного двору. Відповідно до п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із вимогами статтей 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом . Відповідно до ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 370, ч.ч. 1-3 ст. 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Вербовій (Коцюбинського), 9 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області є спільною сумісною власністю позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON] Сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити та визнати за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] за кожним право власності на 1/5 частку у майні колишнього колгоспного двору, а саме житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Вербовій (Коцюбинського), 9 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області. На підставі викладеного, ст.ст. 355, 369, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 100, 101, 120, 123 ЦК УРСР,

Outcome: approved