Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом Ізмаїльської міської ради та Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [INFO] дочки [PERSON], та складається із 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS], а також земельної ділянки площею 4,33 га, розташованої на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №456960, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10.02.2003 року за №10-09-463, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на спадкове майно просила за дочкою припинити. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за тих підстав, що спадкодавцем за життя не була проведена державна реєстрація права власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами та відсутній витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Ухвалою суду від 12.12.2013 року залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] до Ізмаїльської міської ради та Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про припинення права власності на спадкове майно (а.с.29). У судовому засіданні позивачка позов уточнила, остаточно просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [INFO] дочки [PERSON], та складається із 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS], а також земельної ділянки площею 4,33 га, розташованої на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №456960 від 10.02.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №10-09-463, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.40). В останнє судове засідання не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, звернулися із заявою про визнання позову та розгляд справи у відсутності представників (а.с.26, 27, 54). Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS], на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2010 року у справі за №2-2421/2010 року належала на праві власності [PERSON] (а.с.15, 16). Земельна ділянка площею 4,33 га, розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №456960, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10.02.2003 року за №10-09-463 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 20.11.2012 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру № 35820197 від 20.11.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с.23). Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її мати [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС 11.12.1972 року, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції (а.с.6-7). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Частиною 1 ст.1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем [PERSON], однак у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.43-46). Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори за №2537/02-14 від 20.11.2013 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем за життя не була проведена державна реєстрація права власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами та відсутній витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с.21). Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивачка не має, а також ту обставину, що відповідачі безумовно визнали позов і їх визнання не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved