Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

позивачі звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на нерухоме майно, а саме: житловий будинок №45 по вул. Леніна в с. Вища Дубечня Вишгородського району Київської області, після смерті 18 лютого 2015 року їх батька [PERSON], а тому в звязку з тим, що первинна реєстрація житлового будинку не проводилася, порушують питання про визнання за ними по ? частині кожному в порядку спадкування за законом права власності на вказаний будинок. Представник позивачів в суді просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті 18 лютого 2015 року [PERSON](батька позивачів) відкрилася спадщина на житловий будинок №45 по вул. Леніна в с. Вища Дубечня Вишгородського району Київської області, який збудовано в 1967 році. Належність цього майна померлій стверджується даними свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР №555, будинкової книги, інвентаризаційної справи №104, виписки з рішення виконавчого комітету Вишгородської районної ради народних депутатів «Про дозвіл на будівництво житлового будинку» від 31 грудня 1987 року №306, довідкою КП «Вишгородське БТІ» №990 від 26 жовтня 2015 року, технічного паспорту на житловий будинок, довідкою Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області №381 від 16 листопада 2015 року та випискою з погосподарської книги №02241, з якої вбачається, що померлий був головою господарства згаданого будинку та його єдиним володільцем, який йому належав з 1967 року. [PERSON] заповів [PERSON] та [PERSON] усе своє майно, що підтверджується заповітом від 19 листопада 2003 року, посвідченим секретарем Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області. Згідно довідки Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області №108 від 27 травня 2015 року [PERSON] зареєстрований та постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Вища Дубечня, вул. Леніна, 45, на час його смерті і відкриття спадщини. [PERSON] син померлого, який, будучи обізнаним про наявність заповіту в порядку ч. 5 ст. 1275 ЦК України від отримання спадщини за ним відмовився та прийняв її за законом шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] онука померлого і спадкоємиця за законом, яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №296/2015 від 16 червня 2015 року після померлого [PERSON], а саме заявою [PERSON] від 26 листопада 2015 року (сина спадкодавця), який відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] Згідно постанови Вишгородської районної нотаріальної контори в Київській області від 26 листопада 2016 року видача свідоцтва про право власності на спадщину є неможливою у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На час побудови у 1967 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів'я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду», почалася робота по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Як вбачається з даних будинкової книги успадкований позивачами будинок збудовано в 1967 році. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачам, належав йому на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємці мають право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті свого батька. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачами житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон повязує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно в рівних частинах по ? кожному. Таким чином, заявлене позивачами право підлягає визнанню, а предявлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved