Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовували тим, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 06.06.2014 є співласниками житлового будинку за [ADDRESS], в якому [PERSON] належить 2/3 частки, а [PERSON] - 1/3 частка. Це майно вони успадкували після смерті [PERSON], який помер [INFO] в м. Путивль Сумської області. Разом з позивачами в зазначеному будинку зареєстровані і відповідачі [PERSON](співмешканка [PERSON]) та її син [PERSON] від першого шлюбу, які з 2009 року по теперішній час у вказаному житлі не проживають, хоча залишаються зареєстрованими, при цьому комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні цього майна не приймають. При цьому ніяких родинних відносин між позивачами та відповідачами не існує. Посилаючись на вище вказане, просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування згаданим будинком, а витрати по справі просили покласти на відповідачів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечували та посилалися на те, що дійсно зареєстровані у спірному будинку як члени сім'ї попереднього власника [PERSON] Фактично в будинку не проживають, але не мають іншого житла, де могли б зареєструвати своє місце проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 06.06.2014, яке набрало законної сили 23.06.2014, на будинок [ADDRESS] визнано право власності за позивачами: [PERSON] - на його 2/3 частки, [PERSON] - 1/3 частку, в порядку спадкування після смерті сина та батька [PERSON], який помер [INFO] в м. Путивль Сумської області (а.с. 11, 16). Право власності позивачів на вказане майно 18.08.2014 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (17-18). Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, що вбачається з копії паспортів відповідачів, довідки про звільнення [PERSON] (а.с. 10, 33-35, 38), а також довідки Яцинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 23.05.2017 № 187 (а.с. 19), якою також підтверджена та обставина, що зазначені особи у вказаному житлі зареєстровані, але не проживають з 2009 року. Та обставина, що відповідачі зареєстровані у зазначеному житлі як члени сім'ї колишнього власника житла [PERSON], а з позивачами у справі в родинних відносинах не перебувають, сторонами не оспорюється та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Саме такого правового висновку щодо похідного характеру речового права користування житлом членів сім'ї його власника дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідачі втратили право на користування будинком [ADDRESS] з часу виникнення права власності на нього у позивачів. При цьому, доводи відповідачів про відсутність у них іншого житла для здійснення реєстрації свого місця проживання, суд відхиляє, оскільки ця обставина немає правового значення для справи. Оскільки позов задоволено повністю, підлягають стягненню з відповідачів судові витрати у рівних частках. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved