Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Товарної біржі «Галицька універсальна товарна біржа» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що між ними та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був посвідчений 19.12.1998 року Товарною біржою «Галицька універсальна товарна біржа». Умови вказаного договору сторонами виконанні повністю проте, позивачам не було відомо про необхідність, відповідно до чинного законодавства, обов»язкового нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі продажу квартири, тому з метою розпорядження фактично належною їм квартирою, просять визнати зазначений договір дійсним. Позивач [PERSON], яка є також представником позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих на те суду причин, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи повідомлялася судом належним чином. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 19.12.1998 року між [PERSON] ( Продавець) та [PERSON], яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] ( Покупці) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (далі Договір). Даний договір зареєстровано Товарною біржою «Галицька універсальна товарна біржа» за номером №1-211. За домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 27\~750 грн., які покупці сплатили продавцю до підписання даного договору, а 370 грн. зобовязуються сплатити до 05.01.1999 року. Згідно копії технічного паспорта виготовленого 15.01.1999 року Тернопільським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] 25.11.1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №038453. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] що стверджується відміткою в паспортах позивачів. Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу УРСР 1963р., який діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого\~\~будинку\~\~ повинен\~\~ бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., який діяв на час укладення договору, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.334 Цивільного кодексу України). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був посвідчений 19.12.1998 року Товарною біржою «Галицька універсальна товарна біржа», оскільки відповідно до норм цивільного законодавства сторони по договору купівлі - продажу дотрималися його письмової форми, умов щодо змісту, істотних умов, вимог до дієздатності сторін та відповідності внутрішньої волі сторін і їх волевиявленню щодо укладення договору. Дії сторін були спрямовані на встановлення відповідних прав та обовязків щодо купівлі обєкту нерухомості, що підтверджує спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків про що свідчить фактичне виконання сторонами умов даного договору.

Outcome: approved