Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на грошові кошти, посилаючись на те, що\~\~23.12.2014 року між ними і відповідачем було укладено договори відступлення права вимоги ( цесії ) №21-30, згідно яких відповідач (цедент) частково відступив кожному із позивачів (цесіонарієві), а цесіонарій набув право вимоги, належне цедентові, і став кредитором за договором банківського вкладу - Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073569 від 12.11.2014 року, укладеним між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Златобанк». Відповідно до п. 2 договорів відступлення права вимоги ( цесії ) кожен із позивачів набув право вимоги від банку сплатити частину суми боргу, який виник у звязку з наданням цедентом банку у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу), відповідно до умов договору банківського вкладу. Згідно п. 3 договору з моменту підписання договору кожним із позивачів та відповідачем, кожен із позивачів ( цесіонарій ) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа ( крім фізичних осіб\~субєктів підприємницької діяльності ), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу ( депозиту ), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону «вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника ( або які надійшли для вкладника ) на умовах договору банківського вкладу ( депозиту ), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти». Відповідно до п. 4 договору право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 договору, перейшло від відповідача ( цедента ) до кожного із позивачів ( цесіонарія ) з моменту підписання договору сторонами, тобто з 23.12.2014 року. Згідно п.9 договору Банк не повідомлявся відповідачем (цедентом) про цесію 23.12.2014 року. Уклавши з позивачами договори відступлення права вимоги ( цесії ) №21-30 від 23.12.2014 року відповідач 14 лютого 2015 року письмово повідомила останніх про односторонню відмову від виконання договорів, їх розривання та припинення, оскільки вона передумала відступати право вимоги до Банку та передавати їм зазначені грошові кошти, тому позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності кожного з них на частину вкладу, що кожен набув відповідно до договору з набуттям ними за вказаним Договором банківського вкладу Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №073569 від 12.11.2014 року, статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування\~\~вкладів фізичних осіб». Представник позивачів - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Крім того, представник позивачів в судовому засіданні пояснив, що відповідач без відома позивачів самостійно звернулася до Банку з вимогами про видачу їй грошових коштів за зазначеним договором банківського вкладу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду від неї поступила заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги та обставини позовної заяви визнає. Треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, не повідомили вони і про причини своєї неявки в судове засідання. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та [PERSON] укладено Договір банківського вкладу Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073569, згідно п.2.1, 2.3, 2.5, 2.6 якого Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок з початковою сумою вкладу 4050000 (чотири мільйони пятдесят тисяч) гривень за процентною ставкою 24% річних, строк розміщення вкладу до 17.11.2015 року. (а.с.39) Відповідно до пп.. 1.1, 1.2 даної угоди підписанням Угоди вкладник в порядку ст.634 ЦК України приймає Публічну пропозицію АТ «Златобанк» про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі Публічна пропозиція) та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Вкладних підтверджує, що ознайомлений з порядком відкриття та обслуговування вкладеного (депозитного) рахунку та умовами розміщення конкретного виду Вкладу. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 23 грудня 2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачами укладено договори відступлення права вимоги (цесії) №№21-30, згідно яких відповідач (цедент) в рахунок погашення заборгованості частково відступив кожному із позивачів (цесіонарієві), а цесіонарій набув право вимоги грошових коштів, належне цедентові, і став кредитором за договором банківського вкладу - Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №073569 від 12.11.2014 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Златобанк».(а.с.40-59) Згідно п.2 договорів відступлення права вимоги (цесії) №№21-29 від 23 грудня 2014 року Цесіонарій набуває права вимагати від Боржника сплатити суму боргу в розмірі 150\~000 гривень, який виник у звязку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договором з Банком. Згідно п.2 договору відступлення права вимоги (цесії) №30 від 23 грудня 2014 року Цесіонарій набуває права вимагати від Боржника сплатити суму боргу в розмірі 104778,00 гривень, який виник у звязку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договором з Банком. Відповідно до п.3 договорів відступлення права вимоги (цесії) №№21-30 від 23 грудня 2014 року із моменту підписання цього Договору Сторонами Цесіонарій набуває статус вкладника стосовно грошових вкладів, зазначених в п.2 Договору, у значенні цього терміна, що визначений у пункті 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: «вкладник фізична особа (крім фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Згідно п.4 договорів відступлення права вимоги (цесії) №№21-30 від 23 грудня 2014 року право власності на суму боргу (на грошові кошти), визначену у п.2 цього Договору, переходить від Цедента до Цесіонарія з моменту підписання цього Договору Сторонами. Цесіонарій з цього моменту має право вкладника стосовно цих грошових коштів і набуває права вимагати їх від Боржника. Договори сторонами підписано 23 грудня 2014 року і з цього часу право власності на суму боргу, визначеному у п. 2 цього Договору, перейшло від відповідача (Цедента) до позивачів (Цесіонаріїв). Як вбачається з п.9 договорів відступлення права вимоги (цесії) №№21-30 від 23 грудня 2014 року повідомлення Боржника про відступлення права вимоги є правом, а не обовязком Цедента. Відсутність повідомлення не є підставою для невиконання Боржником свого обовязку Цесіонарію або визнання цього Договору неукладеним або недійсним. Відповідно до листів від 14.02.2015 року відповідач не визнає право власності позивачів на вклад, яке позивачі набули відповідно до договору цесії, про що відповідач повідомив позивачів письмово. (а.с.30-38) Відповідно до\~ст. 109 ЦПК України\~позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місця проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. На сьогоднішній день місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [INFO]. Згідно ч. 1\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачі вважають, що має місце порушення їх права (оспорення їх права власності) відповідачем, так як саме позивачі набули права власника вказаного вкладу і набули статусу вкладника в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~з 23.12.2014 року.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Визнання права власності позивачів на вклад, яке позивачі набули відповідно до Договору (цесії), та набуття ним статусу вкладника в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону з 21.01.2014р., тягне за собою правові наслідки для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк», які згідно ст. 27 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до частини 1\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту). Відступлення права вимоги на нового кредитора є внутрішньою заміною у зобовязанні, нового зобовязання при цьому не виникає. Відповідно до чинного законодавства України за своєю правовою природою статус вкладника є перехідним, тобто таким, що може переходити від однієї особи до іншої. Внаслідок укладення Договорів відступлення права вимоги (цесії) №№21-30 від 23 грудня 2014 року між позивачами та ПАТ «Златобанк» не виникло нове зобовязання, а сталася заміна кредитора в існуючому зобовязанні, яке виникло між відповідачем та ПАТ «Златобанк», а тому позивачі не зобовязані додатково укладати нові письмові договори банківського вкладу та вносити кошти на вкладний рахунок. Відповідно до ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, цей припис реалізовується в рішенні Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України». Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Укладені договори відступлення права вимоги (цесії) не можна розцінювати як нікчемні, зокрема на підставі того, що вони порушують публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків, встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і суперечать інтересам держави та суспільства. Так, статтею 228 ЦК України передбачено, що правочин порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Разом з тим, договори відступлення права вимоги спрямовані на відступлення права вимоги між двома фізичними особами, що не підпадає під дію статті 228 ЦК України. За таких обставин виходячи з усіх зазначених норм закону, з матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позивачі правомірно набули право власності на зазначені вклади, позивачі стали стороною договору банківського вкладу Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №073569 від 12.11.2014 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Златобанк», разом з чим набули статусу вкладника у цьому договорі у сенсі п. 4 ч.1\~ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~. Відповідно до змісту ст. ст.\~11,\~15 ЦК України\~цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони\~\~цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом\~\~матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно\~ст.16 ЦК України\~передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, якими обґрунтовується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved