Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом [PERSON], [PERSON] третя особа Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна контора №1», Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб таким, що втратили право користування житлом та знаття їх з реєстрації. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Представник Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна контора №1» у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви начальник підприємства просив суд слухати справу за відсутності представника підприємства. Представник Дніпропетровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви начальник відділу Ступак Т.П. просить суд розглядати справу за відсутності представника відділу. Прокурор Єрьоменко К.В. у судовому засіданні просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю. Представник Служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] за місцем роботи 02.09.1991 року було видано ордер за №27 на заселення квартири житловою площею 19,5 кв.м. загальною площею 37,06 кв.м. в малосімейному гуртожитку квартири [ADDRESS]. Відповідачі по справі приходяться позивачці дітьми (членами сім'ї). Як пояснили позивачі у судовому засіданні відповідачі зареєстровані, але тривалий час не мешкають у спірній квартирі, що перешкоджає їм у користуванні квартирою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, [PERSON] являється інвалідом 2 групи від загального захворювання, матір'ю 2 малолітніх дітей, [PERSON], [PERSON], які перебувають на її утриманні та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS]. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують відсутність відповідачів та її малолітніх дітей [PERSON] понад 6 місяців за вказаною адресою. У матеріалах справи міститься копія ордеру на вселення, за вказаною адресою, виданий у тому числі і відповідачці [PERSON] Відповідно до ст. 47 Конституції України кожному гарантується право на житло. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчальної закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. ст. 64-65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Таким чином, відповідачка [PERSON] та її 2 малолітніх дітей на законних підставах поживають, адресою: [ADDRESS]. На даний час вказана квартира є їх єдиним житлом. Захист права на житло неповнолітніх та інвалідів має особливе соціальне значення та гарантується Конституцією України, Житловим Кодексом, Законами України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». Факт проживання відповідачки [PERSON] та її малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] підтверджується, актами соціального інспектування за вказаною адресою та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, згідно яких за вказаною адресою фактично проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачка [PERSON] з травня 2011 року перебуває на обліку сімей СЖО у Ювілейному селищному центрі СССДМ. Факт проживання відповідачки [PERSON] за вказаний адресою підтверджує і свідок начальник Ювілейного селищного центру СССДМ. Даний факт підтверджується і показами інших свідків у справі. Крім того, згідно довідки Ювілейної селищної ради № 953 від 19.08.2014 [PERSON] має неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки директора Ювілейної початкової школи № 2 дочка [PERSON] навчається у 2-д класі Ювілейної початкової школи № 2. Таким чином, відповідачка [PERSON], разом зі своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована та фактично проживає за вказаною адресою, дочка [PERSON] навчається за місцем проживання у 2-д класі Ювілейної початкової школи № 2. Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, відповідачі не проживали за адресою: [ADDRESS] протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою порушує також права неповнолітніх [PERSON], [PERSON], оскільки іншим житлом відповідачка [PERSON] та її діти не забезпечені, що призводить до порушення їх житлових прав. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 47 Конституції України, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 214, 224 ЦПК України, ст. 9, 64, 65 ЖК України ст. 12 Закону України «Про основи соціальною захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», суд,

Outcome: dismissed