Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із указаним позовом, у якому послались на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , який на момент смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулися позивачі та малолітня [PERSON] . Як зазначають позивачі у своєму позові, за життя спадкодавець працював приватним підприємцем та надавав послуги з перевезення пасажирів, у зв`язку із чим до складу спадкового майна увійшли, зокрема, транспортні засоби пасажирські мікроавтобуси: Volkswagen LT 35, д.н.з. [NUMBER] , та Volkswagen Crafter, д.н.з. [NUMBER] . За словами [PERSON] та [PERSON] , на початку січня 2019 року [PERSON] без дозволу інших спадкоємців передала транспортні засоби в оплатне користування невідомим особам та на даний час місцеперебування автомобілів залишається невідомим, однак існує інформація про здійснення даними мікроавтобусами пасажирських перевезень та сплату коштів за оренду автомобілів на користь відповідача [PERSON] . Як далі слідує зі змісту позовної заяви, дізнавшись про незаконне здійснення відповідачем підприємницької діяльності з перевезення пасажирів, позивач [PERSON] звернувся 19.03.2019 року до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою про вчинення [PERSON] та іншими особами кримінального правопорушення щодо незаконного заволодіння транспортними засобами, однак 24.05.2019 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира відмовлено в задоволенні скарги позивача [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. З огляду на викладене у позовній заяві, позивачі просять усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] автомобілями Volkswagen LT 35, д.н.з. [NUMBER] , та Volkswagen Crafter, д.н.з. [NUMBER] , які належали на праві приватної власності померлому 25.12.2018 року спадкодавцю [PERSON] шляхом зобов`язання [PERSON] надати оригінали свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів для державної реєстрації спадкоємцями права власності на спадкове майно у нотаріуса та в територіальних сервісних центрах МВС України; не вчиняти жодних дій, спрямованих на приховування автомобілів та на створення перешкод у користуванні (експлуатації) ними іншими спадкоємцями, а також реєстрації спадкоємцями цих автомобілів в територіальних сервісних центрах МВС України. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 15.11.2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Крім цього позивач [PERSON] додала, що [PERSON] на контакт із позивачами не йде, дійти мирової угоди неможливо. В січні 2019 року вона бачила транспортні засоби неушкодженими, останній раз біля лікарні №2. Тоді [PERSON] казала позивачу, що автомобілі будуть працювати, оскільки у батька був якийсь борг, хоча позивачі згоду на експлуатацію автомобілів не надавали. Представник позивачів суду пояснив, що померлий [PERSON] фактично проживав з [PERSON] . Після його смерті свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів залишилися у [PERSON] та вона передала три автомобілі невідомим особам, два з яких використовуються для пасажирських перевезень. Про місцезнаходження автомобілів позивачам нічого невідомо. [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, мав ліцензію на перевезення автомобілем Volkswagen Crafter пасажирів, яку Укртрансбезпека не може анулювати. Представник звертав увагу, що [PERSON] не надає ніякої інформації щодо автомобілів, хоча до неї неодноразово зверталися позивачі, пропонували розділити прибуток з перевезення між усіма спадкоємцями. Відповідачі у судове засідання не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 18.12.2019 року повідомив суду, що у провадженні судді Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності. В наступні судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю позивачів, пояснила, що з [PERSON] прожила у зареєстрованому шлюбі 19 років. Із [PERSON] не контактує, оскільки не знаходить компромісу у вирішенні спірних питань. Підтвердила, що колишній чоловік був фізичною особою-підприємцем, займався перевезенням пасажирів та після його смерті транспортні засоби залишилися у володінні співмешканки, яка віддала їх у користування невідомим особам. Свідок особисто бачила транспортні засоби останній раз під час похорон, а 21.01.2019 року машини виїхали за межі міста. Її син звертався до поліції з приводу самоправства [PERSON] , була порушена кримінальна справа, а через 4 місяці після смерті чоловіка їй зателефонували з Укртрансбезпеки та повідомили, що на її покійного чоловіка виписані штрафи, машина була зупинена на трасі Київ-Хмельницький з пасажирами без маршрутного листа. Також 21 січня їй по телефону повідомили, що транспортні засоби були виявлені в м. Житомирі по вул. Сабурова біля лікарні. При цьому особисто свідок не бачила, що мікроавтобуси використовувалися для перевезень, про дані події знає від дітей. Припускає, що документи на автомобілі Volkswagen Crafter та Volkswagen [NUMBER] знаходяться у [PERSON] та на похоронах свідок бачила як водії транспортних засобів спілкувалися з [PERSON] . У свою чергу свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у батька [PERSON] були два буси, він до своєї смерті займався перевезенням пасажирів. Автомобіль Volkswagen Crafter бачив 2-3 місяці тому на території цегельного заводу на Богунії, там знаходиться майстерня по ремонту бусів. Інший транспортний засіб бачив на [PERSON] взимку разом з мікроавтобусом Volkswagen Crafter. Тоді свідок зателефонував Каті і вона разом з братом [PERSON] (прим. - позивачі) одразу приїхали, потім під`їхала [PERSON] , вони довго про щось розмовляли. Безпосередньо при розмові свідок присутній не був. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. була заведена спадкова справа №09/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , станом на 18.03.2019 року із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з відомостями із бази даних територіального сервісного центру №1841 за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: Volkswagen LT 35, д.н.з. [NUMBER] , та Volkswagen Crafter, д.н.з. [NUMBER] . Таким чином, за наявними у матеріалах справи документами дані транспортні засоби фактично входять до складу спадщини. Як вбачається із витягу з кримінального провадження №12019060020001524 від 10.04.2019 року, Житомирським ВП ГУ НП в Житомирській області здійснювалося досудове розслідування за фактом шахрайських дій відносно [PERSON] , з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. Постановою слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Кондратюка Ю.Б. від 24.05.2019 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.08.2019 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката Крижова М.А., діючого в інтересах [PERSON] , про скасування постанови слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 24.05.2019 року про закриття кримінального провадження №12019060020001524 від 10.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України. Як вбачається з копій листів Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) від 23.07.2019 року та Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області управліннями не складались акти про порушення законодавства на ФОП [PERSON] та відсутні постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів. До управління надійшли акти проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.12.2018 року та 01.04.2019 року, які залишено без розгляду у зв`язку зі смертю ФОП [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб`єктів права власності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, у поняття «майно», відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, може включатись як саме майно, так і право на майно. Крім рухомого та нерухомого майна, під захист статті 1 Першого протоколу до Конвенції підпадають інші матеріальні та нематеріальні права, зокрема акції, патенти, судові та арбітражні рішення, що передбачають відшкодування / компенсації, право на пенсію, право землевласника на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, право займатися професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги і навіть клієнтура. До поняття майна ЄСПЛ включає й інші права, інтереси та блага, відповідно до яких особа може мати певний матеріальний інтерес. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі пункту 11 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина друга статті 1220 ЦК України передбачає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1223, ч. 5 ст. 1268 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України за №1388 від 07 вересня 1998 року затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Правилами пункту 3 даної Постанови встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Нормою пункту 8 даної Постанови передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Пунктом 7 глави 7 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5 передбачено, що у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) поданих для вчинення нотаріальних дій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, технічних паспортів на транспортні засоби, інші самохідні машини і механізми - при посвідченні договорів про їх відчуження, заставу, оренду, позичку, при видачі свідоцтва про право на спадщину. За положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також примусове виконання обов`язку в натурі. При цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, факт використання належного померлому [PERSON] автомобіля Volkswagen Crafter, д.н.з. [NUMBER] , після смерті власника підтверджується наданим позивачами актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеного Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області 01.04.2019 та зі змісту якого слідує, що водій [PERSON] здійснював перевезення пасажирів указаним транспортним засобом за маршрутом Київ-Хмельницький. На час перевірки виявлено, що у водія відсутні схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду, чим порушено вимоги ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». В ході розгляду справи представником позивачів також надано докази винесених постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, серії 1АВ №00258842, 1АВ №00092620, 1АВ №00061054, 1АВ №00103099, 1АВ №00324972, 1АВ №00299766, 1АВ №00153647, 1АВ №00094997, що свідчить про подальшу експлуатацію транспортного засобу Volkswagen LT 35, д.н.з. [NUMBER] , всупереч правам та інтересам позивачів як спадкоємцям за законом майна померлого [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи №09/2019, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] слідує, що свідоцтва про право на спадщину, зокрема й на транспортні засоби Volkswagen LT 35, д.н.з. [NUMBER] , та Volkswagen Crafter, д.н.з. [NUMBER] , спадкоємцям не видавались. До того ж у спадковій справі наявне повідомлення [PERSON] від 19.06.2019, адресоване приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Сєтаку В.Я., з проханням не вчиняти дій спрямованих на оформлення та видачу будь-яких спадкових прав спадкодавця [PERSON] до закінчення судових спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно, у тому числі справи №296/461/19. Так, у справі №296/461/19, яка перебуває у провадженні судді Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М., [PERSON] пред`явлено позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, у якому позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 07 листопада 2009 року по 25 грудня 2018 року включно; визнати транспортний засіб: Volkswagen LT 35D, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2002 року випуску та транспортний засіб: Volkswagen Crafter, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину транспортного засобу Volkswagen LT 35D, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2002 року випуску; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину транспортного засобу Volkswagen Crafter, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску. В свою чергу, на переконання суду, виходячи із загальних засад цивільного судочинства, зокрема принципів змагальності та диспозитивності, відповідач [PERSON] на спростування вимог позову не надала доказів порушення прав позивачів як співвласників транспортних засобів, у тому числі на користування автомобілями та/або розпорядження ними, а також всупереч положень статтей 12, 81 ЦПК України не довела правомірність експлуатації спірних транспортних засобів. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Фактично позивач у зазначеній категорії спорів про захист своїх прав на майно може пред`явити будь-яку позовну вимогу, яка не передбачена законом або договором, а суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, але за умови, що такий спосіб захисту права, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права, тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права. Із встановлених в судовому засіданні обставин справи слідує, що свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів Volkswagen Crafter, д.н.з. [NUMBER] , та Volkswagen LT 35, д.н.з. [NUMBER] , у позивачів відсутні та їм для реєстрації права власності на транспортні засоби не передавались. Зважаючи на те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога про зобов`язання [PERSON] надати оригінали свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів для державної реєстрації спадкоємцями права власності на спадкове майно у нотаріуса та в територіальних сервісних центрах МВС України є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На переконання суду, задоволення даної вимоги сприятиме ефективному захисту порушених прав позивачів, які, як було встановлено в ході судового розгляду справи та не спростовано стороною відповідача, на даний час позбавлені можливості використовувати спадкове майно та одержувати від такого користування певні блага, на відміну від сторони відповідача. Затягування процедури оформлення спадкових прав, у тому числі шляхом ініціювання різних судових спорів, лише сприятиме подальшому порушенню прав позивачів, які не мають можливості задовольнити свої інтереси за рахунок спадкового майна, належного їм з часу відкриття спадщини. У свою чергу суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо зобов`язання не чинити перешкод в користуванні спадковим майном, оскільки за цивільним законодавством право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Крім цього кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, вимога щодо зобов`язання не вчиняти жодних дій, спрямованих на приховування автомобілів та на створення перешкод у користуванні (експлуатації) ними іншими спадкоємцями фактично є передчасною, оскільки захисту підлягають лише порушені права, а в ході розгляду справи суду не були надані беззаперечні докази користування (експлуатації) автомобілями позивачами та у зв`язку із цим створення їм перешкод з боку відповідача [PERSON] . Вимога щодо зобов`язання не вчиняти жодних дій, спрямованих на створення перешкод у реєстрації спадкоємцями цих автомобілів в територіальних сервісних центрах МВС України також є передчасною, оскільки порушення прав позивачів у даному випадку прямо залежатиме від виконання або невиконання відповідачем [PERSON] рішення суду в частині її зобов`язання надати оригінали свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів для державної реєстрації спадкоємцями права власності на спадкове майно у територіальному сервісному центрі МВС України. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Встановлено, що 01.04.2019 року між адвокатом Крижовим М.О., діючим на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №608 від 13.12.2011 року, та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. Частинами 2-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Позивачем [PERSON] не підтверджено належними доказами понесення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial