Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його права користування житловим приміщенням. Свій позов мотивували тим, що їм на праві власності належить житловий будинок з відповідними господарчими будівлями, що знаходиться у с. Скарженці Хмільницького району Вінницької області, по вул. Парсяка № 30А. У зазначеному житловому будинку зареєстровані позивачі, чоловік і діти [PERSON]. а також колишня співмешканка [PERSON] [PERSON], яка фактично з 2010 року в належному їм будинку не проживає, вибула не знявшись з реєстрації місця проживання та не повідомивши куди саме вибуває, а тому позивачі вважають, що вона втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок її відсутності без поважних причин. Позивачі неодноразово через Жданівську сільську раду переказували прохання до відповідача про необхідність її зняття з реєстрації за фактичним місцем проживання, однак відповідач ігнорує дане прохання. Відтак реєстрація відповідача перешкоджає позивачам у здійсненні права користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке належить їм на праві приватної власності. А оскільки в добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, вони вимушені звернутись до суду з цим позовом. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнпити. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2015 р., свідоцтва про право власності від 12.05.2015 р., [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з відповідними господарчими будівлями, що знаходиться у с. Скарженці Хмільницького району Вінницької області, по вул. Парсяка № 30А. В зазначеному житловому будинку зареєстровані позивачі, чоловік і діти [PERSON], а також колишня співмешканка [PERSON] - [PERSON], [INFO], що підтверджується витягами з будинкової книги. Відповідно до довідки № 661 від 10.11.2017 року виданої Скаржинецькою сільською радою Хмільницького району, [PERSON] не проживає у [INFO] з травня 2010 року. Оцінюючи в сукупності встановлені судом докази, суд приходить до висновку про те, що відповідач більше року не проживає в належному на праві власності позивачам жилому будинку в с. Скарженці Хмільницького району Вінницької області, по вул. Парсяка № 30А. Судом встановлено, що будинок в с. Скарженці Хмільницького району Вінницької області, по вул. Парсяка № 30А в якому проживала відповідач і в якому вона час розгляду справи зареєстрована, має правовий статус приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями в якому регулюється главою 6 ЖК Української РСР та відповідними нормами\~ ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 156 ЖК Української РСР також визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України , ч. 4 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин\~ \~ не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України \~ єдиною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є\~ \~ її не проживання в даному житлі понад рік без поважних причин. Так як судом встановлено, що на час подання позову та на час ухвалення судового рішення у справі сплинув річний термін визначений\~ ст. 405 ЦК України,\~ протягом якого за відповідачем зберігалося право користування жилим приміщенням, а нею не надано доказів поважності не проживання в даному житловому будинку протягом року та понад один рік, то є законні підстави для задоволення позову. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved