Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом та згідно заяв про зміну позовних вимог від 02.12.2013р. та від 19.02.2014р. просили суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON]; визнати [PERSON] таким, що прийняв спадщину за адресою: [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2010р., що видане [PERSON]; визнати право власності на 1/3 частину від 2/3 частин будинку [ADDRESS] за [PERSON]; визнати право власності на 1/3 частину від 2/3 частин будинку [ADDRESS] за [PERSON]. Обгрунтовуючи уточнені вимоги позивачі вказали, що їх батьками [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі було побудовано та прийнято до експлуатації 29.05.1970р. будинок [ADDRESS]. Після смерті матері - [PERSON] позивачі та їх батько - [PERSON] фактично прийняли спадщину, оскільки тривалий час проживали у тому ж будинку [ADDRESS], що стверджується рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 11.09.2013р. 21.02.1982р. [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]. Деякий час позивачі проживали спільно з батьком та мачухою, однак згодом створили свої сім'ї та змінили місце проживання. У 2000р. [PERSON] важко захворів, переніс хірургічне втручання та потребував постійного догляду, у зв'язку з чим у 2004 році позивач [PERSON] звільнився з робити та оселився в будинку [ADDRESS] на постійне проживання. [INFO] батько - [PERSON] помер. Мачуха - [PERSON] померла [INFO] В кінці жовтня 2011р. позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та дізнався, що в спадковій справі є заява від брата померлої [PERSON] на прийняття спадщини. В цей же час стало відомо про наявність свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], яке видане одноособово на мачуху [PERSON] Вважаючи, що їх спадкові права порушено, позивачі звернулися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник а також представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач та його представник заперечили щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що батьки позивачів - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1955 року. 21.02.1958 року на ім'я [PERSON] надано дозвіл на будівництво жилого будинку по [ADDRESS] за вказаною адресою був прийнятий в експлуатацію. [INFO] матір позивачів - [PERSON] померла. Разом із спадкодавицею на день її смерті у будинку [ADDRESS] були зареєстровані її чоловік - [PERSON] та їх сини - позивачі по справі. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] (а.с. 25). Свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий будинок 21.10.2010 року отримала його друга дружина [PERSON]. Після її смерті заяву про прийняття спадщини подав відповідач [PERSON], брат померлої. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та встановлені рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 11.09.2013р. по справі №296/3527/12-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту належності житлового будинку, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину будинку (а.с. 94 -96). Вказаним рішенням Апеляційного суду Житомирської області по справі №296/3527/12-ц визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Встановлено, що після смерті [PERSON] батько позивачів [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 21). 23.02.2000р. [PERSON] переніс хірургічне втручання, що стверджується випискою обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського №1398 від 12.07.2013р. (а.с. 43). Згідно витягу із акту огляду МСЕК №063536 [PERSON] присвоєно другу групу інвалідності з 21.07.2000р. (а.с. 204 -205). Позивач [PERSON] 20.08.2004р. звільнився з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпПУ (а.с. 44 - 46). Як пояснив у судовому засіданні позивач [PERSON], звільнення з роботи було пов'язане із необхідністю доглядати батька [PERSON] після тяжкої операції та стало наслідком зміни місця постійного проживання на адресу: [ADDRESS]. Те, що позивач [PERSON] з 2004р. фактично постійно проживав за адресою: [ADDRESS] до дня смерті батька - [PERSON] стверджується рапортом ДІМ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області від 24.07.2013р. (а.с.59). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживали по сусідству з [PERSON], підтвердили, що разом з ним за адресою: [ADDRESS], з 2004р. і до моменту смерті проживав також його син - [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є братами відповідача та померлої [PERSON], пояснили, що позивач [PERSON] в період з 2004р. по момент смерті [PERSON] лише провідував батька за адресою: [ADDRESS], однак постійно з ним не проживав. Суд критично відноситься до показів свідків [PERSON] та [PERSON], які є братами відповідача, а тому зацікавлені у вирішенні даної справи. Свідок [PERSON] пояснила, що покійна [PERSON] була їй тіткою, яку вона провідувала за адресою: [ADDRESS], лише після смерті [PERSON]. Крім того, свідок [PERSON] надала пояснення з приводу проживання [PERSON] та [PERSON] у спірний період з 2004р. по 2010р. в с.Городище Черняхівського району Житомирської області, що не стосується предмету спору. Свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що лише зі слів [PERSON] їм відомо, що вона проживала разом з [PERSON] Разом з ними більше ніхто не проживав. Обидві лише два рази після смерті [PERSON] провідували [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, покази свідків [PERSON] та [PERSON] не можуть чітко підтвердити чи спростувати обставини спільного проживання позивача [PERSON] із батьком [PERSON] у період з 2004р. по 2010р. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не спростовано доводів позивача [PERSON] щодо його спільного проживання з [PERSON] у період з 2004р. по момент смерті останнього. Враховуючи надані позивачем [PERSON] та його представником докази, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 2004року по день смерті [PERSON] Як вже було зазначено, [PERSON] помер [INFO] Згідно приписів ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та сини - [PERSON] та [PERSON]. Встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2010р. на цілу частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.159). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, він є таким, що прийняв спадщину. За правилами ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що видачею свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2010р. було порушено право кожного з позивачів на 1/6 частини будинку [ADDRESS], що згідно рішення Апеляційного суду Житомирської області від 11.09.2013р. по справі №296/3527/12 належить їм на праві власності, а також право позивача [PERSON] на спадкування 1/3 від 2/3 частини будинку [ADDRESS], що залишилися після смерті батька - [PERSON]. Отже, підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2010р. в частині порушення прав позивачів на будинок [ADDRESS] Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] на момент смерті володів на праві власності 2/3 частинами будинку [ADDRESS], а його син - [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частини майна та фактично спадщину прийняв, суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання права власності [PERSON] на 1/3 частини будинку від 2/3 частин за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивач [PERSON] на момент смерті батька - [PERSON] постійно проживав та працював на території Російської Федерації (а.с.51, 89 - 91). Із заявою про прийняття спадщини у строк визначений ст.1270 ЦК України до нотаріуса не звертався. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 07.08.2012р. по справі №2-1178/12, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18.10.2012р., відмовлено [PERSON] в задоволенні позову про визнання права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 52, 53, 175). Оскільки, позивач [PERSON] на момент відкриття спадщини після смерті батька -[PERSON] проживав окремо від спадкодавця та рішенням суду йому відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на 1/3 від 2/3 частин будинку [ADDRESS] за [PERSON].

Outcome: partial