Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.04.2012 р. звернулась в суд з позовом до відповідачів - [PERSON], Угринівської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] 22.08.2013 р. звернулась з позовом до [PERSON], Угринівської сільської ради про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Після збільшення позовних вимог 09.12.2013 р. просила також визнати недійсним рішення сільської ради від 02.10.1997 р. у частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки. Ухвалою суду від 20.09.2013 р. обидві цивільні справи об'єднані в одне провадження. Свій первісний позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона після смерті [PERSON] по заповіту останньої успадкувала земельну ділянку площею 0,2512 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю П-ІФ № 027613 від 29.12.1997 р., зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-37-2/712, виданим на ім'я спадкодавця [PERSON], з відповідною відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку до позивачки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Власником суміжної земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] згідно державного акту ЯИ № 902570 від 15.12.2009 р. Ширина земельної ділянки відповідачки згідно старого державного акту на попереднього власника [PERSON] з південної сторони згідно опису меж від Г до В становила 17,00 м. Вказана обставина підтверджується пояснювальною запискою до технічної документації із землеустрою щодо складання та виготовлення документів по перенесенню меж земельної ділянки [PERSON] в натуру за 2007 р., згідно якої при здійсненні замірів земельної ділянки [PERSON] встановлено, що ширина земельних ділянок з південної сторони в натурі складає 17,00 м, що є на 0,50 м менше розміру, зазначеному в державному акті; за згодою [PERSON] встановлені проміри земельних ділянок зі сторони [ADDRESS] по 17,00 м і закріплені в натурі межовими знаками. Однак, у державному акті, який відповідачка отримала після того, як [PERSON] подарував їй земельну ділянку, вказана ширина земельної ділянки Г-В становить 17,50 м. Таким чином, земельна ділянка позивачки зменшилась на 0,50 м по ширині. Крім того, при отриманні відповідачкою державного акту на подаровану їй земельну ділянку були допущені порушення, зокрема, акт встановлення меж земельної ділянки в натурі не погоджувався із суміжним землевласником [PERSON], підпис останньої на цьому акті відсутній; у технічній документації відповідачки у порушення вимог ст.198 ЗК України також відсутня кадастрова зйомка, що включає погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Тому просила визнати недійсним виданий відповідачці державний акт на земельну ділянку з кадастровим номером 2625886801:05:039:0483 та зобов'язати відповідачів внести зміни до проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки із врахуванням її інтересів як суміжного землевласника. Заявлений позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] з кадастровим номером 2625886801:05:039:0483, що підтверджується державним актом ЯИ № 902570 від 15.12.2009 р. Вказану земельну ділянку вона набула у власність на підставі договору дарування від 08.07.2008 р. Власником суміжної присадибної земельної ділянки з кадастровим номером 2625886801:05:039:0602 є відповідачка [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.07.2012 р. та державного акту на право приватної власності на землю П-ІФ № 027613 від 29.12.1997 р. на спадкодавця [PERSON] Під час розгляду в суді первісного позову [PERSON] їй стало відомо, що при винесенні меж земельної ділянки [PERSON] в натуру на підставі державного акту під час виготовлення останньою в 2007 р. технічної документації із землеустрою по винесенню меж земельної ділянки в натуру встановлено, що вказані в акті розміри земельної ділянки з південної сторони ([ADDRESS]) не відповідають розмірам земельної ділянки в натурі, а саме в державному акті [PERSON] ширина земельної ділянки з цього боку вказана 17,5 м, а по факту має бути 17,00 м, що на 0,5 м більше. Той факт, що розміри земельної ділянки відповідачки, які вказані в її державному акті, не відповідають дійсності, підтверджується також складеними Угринівською сільською радою актами від 18.05.2012 р. та від 22.02.2013 р. Оскільки державний акт відповідачки не відповідає дійсності, він має бути визнаний недійсним. У зв'язку з тим, що на підставі недійсного державного акту відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, згідно якого до неї перейшло право власності на земельну ділянку, просила визнати недійсним і вказане свідоцтво. Крім того, незрозуміло, чому спадкодавець [PERSON] була власником присадибної земельної ділянки площею 0,2512 га, що на 0,0012 га більше граничної норми безоплатної передачі таких земельних ділянок у власність. Просила визнати також недійсним рішення Угринівської сільської ради від 02.10.1997 р. у частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки. Представники позивачки за первісним позовом у судовому засіданні цей позов підтримали і просили його задовольнити; позов [PERSON] не визнали і пояснили, що вона пропустила передбачений законом трьохрічний строк давності щодо заявлення вимоги про визнання недійсним державного акту за 1997 р.; крім того, оспорюваний державний акт виданий на ім'я [PERSON], яка померла; встановлено також, що оскаржуване рішення сільської ради від 02.10.1997 р. про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] відсутнє, тому нелогічно визнавати недійсним рішення, якого немає. Просили застосувати наслідки спливу позовної давності щодо вимоги про визнання недійсним державного акту та відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Позивачка за другим позовом та її представник у судовому засіданні цей позов підтримали і просили його задовольнити; первісний позов не визнали і пояснили, що необґрунтованим є твердження позивачки, що після отримання [PERSON] у грудні 2009 р. державного акту на право власності на земельну ділянку земельна ділянка позивачки зменшилась на 0,50 м по ширині, що є накладка її земельної ділянки на земельну ділянку [PERSON]; при цьому погодились, що фактична ширина обох земельних ділянок з [ADDRESS] становить по 17,0 м, а в державних актах обох сторін допущені помилки. Просили у первісному позові відмовити. Представник відповідача за первісним позовом - Угринівської сільської ради у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві відповідач позов [PERSON] визнав, просив справу розглянути у відсутності свого представника. По другому позову [PERSON] відповідач - Угринівська сільська рада жодних заяв не подавала, не повідомила суду про причини неявки в судове засідання свого представника. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали об'єднаної справи, суд дійшов висновку, що первісний позов [PERSON] та позов [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що сторони є власниками суміжних присадибних земельних ділянок по [ADDRESS], а саме: - позивачці за первісним позовом [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2512 га з кадастровим номером 2625886801:05:039:0602, що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю П-ІФ № 027613 від 29.12.1997 р., зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-37-2/712, виданим на ім'я спадкодавця [PERSON], з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку до позивачки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.07.2012 р. (т.1, а.с.111,68), та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого Реєстраційна служба Тисменицького районного управління юстиції 19.06.2013 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.07.2012 р. зареєструвала за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку (т.1, а.с.112); - позивачці за другим позовом [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером 2625886801:05:039:0483, що посвідчується державним актом ЯИ № 902570 від 15.12.2009 р., зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010931200427 (т.1, а.с.41). Під час виготовлення ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» технічної документації із землеустрою щодо складання та виготовлення документів по перенесенню меж земельної ділянки [PERSON] в натуру в 2007 р. при здійсненні замірів суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] (власниками вказаних земельних ділянок на даний час є [PERSON] та [PERSON]) встановлено, що ширина кожної із земельних ділянок з південної сторони в натурі складає 17,00 м, що є на 0,50 м менше розміру, зазначеному в державних актах. Як випливає з пояснювальної записки до технічної документації, за згодою [PERSON] та [PERSON] встановлені проміри земельних ділянок зі сторони [ADDRESS] по 17,00 м і закріплені в натурі межовими знаками (т.1, а.с.101). Вказані обставини підтверджуються також актами депутатської постійної комісії з питань земельних відносин, використання та захисту земельних ресурсів Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 18.05.2012 р. та від 22.02.2013 р. (т.2, а.с.13-14), згідно яких підтверджено, що суміжні земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] зі сторони [ADDRESS] мають ширину по 17,0 м, тому державні акти виготовлені з помилкою; комісія рекомендувала обом сторонам врахувати цю помилку при виготовленні нових правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Внесені у копії державних актів виправлення у вказаних розмірах земельних ділянок сторін (17,5 закреслено і виправлено на 17,0) (т.1, а.с.17, 79), на які посилалась сторона позивача за первісним позовом, не можуть братись судом до уваги, оскільки такі виправлення суперечать вимогам чинної на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 р. (з наступними змінами), зареєстрованим в Мін'юсті України 04.06.1999 р. за № 354/3647, відповідно до п.2.9 якої усі записи в державному акті мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Судом достовірно встановлено, що в оригіналах державних актів, а саме: старого державного акту на ім'я [PERSON], нотаріально засвідчена копія якого міститься на а.с.97 т.1, на підставі якого оформлено договір дарування земельної ділянки [PERSON], яка отримала оспорюваний державний акт ЯИ № 902570 від 15.12.2009 р., та державного акту на ім'я [PERSON], оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, а копія міститься на а.с.111 т.1, після смерті якої земельну ділянку успадкувала [PERSON], - ширина обох земельних ділянок з південної сторони з [ADDRESS] вказана 17,5 м. Допущені у державних актах сторін помилки можна виправити лише шляхом визнання вказаних державних актів недійсними. Судом також встановлено обставину щодо відсутності у протоколі сесії Угринівської сільської ради від 02.10.1997 р. рішення про передачу у власність [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS], що підтверджується відповідною інформацією архівного відділу Тисменицької РДА (т.2, а.с.69, 73). Ця обставина ставить під сумнів наявність правової підстави для передачі вказаним громадянам земельних ділянок у приватну власність та видачі їм державних актів. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини, встановлені у судовому засіданні, а саме: 1) сумнівність підпису [PERSON] на акті виносу меж земельної ділянки в натурі (т.1, а.с.105), що міститься в технічній документації із землеустрою щодо складання та виготовлення документів по перенесенню меж земельної ділянки [PERSON] в натуру за 2007 р. (суд піддав сумніву, що саме [PERSON] поставив свій підпис на акті, візуально порівнявши цей підпис з підписом [PERSON] на договорі дарування (т.1, а.с.45); 2) акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, що міститься в технічному звіті про виконані роботи по підготовці та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] за 2009 р.(т.1, а.с.49), не погоджувався із суміжним землевласником [PERSON], підпис останньої на цьому акті відсутній. При цьому голослівним є твердження сторони позивача за первісним позовом про зменшення земельної ділянки [PERSON] на 0,50 м по ширині після отримання [PERSON] у грудні 2009 р. державного акту на право власності на земельну ділянку та про наявність накладок земельних ділянок з огляду на відсутність будь-яких доказів існування таких обставин та встановлений у судовому засіданні факт щодо непорушності меж спірних земельних ділянок. Відповідно до вимог ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Суд вважає необґрунтованим посилання сторони відповідача за другим позовом на те, що [PERSON] пропустила передбачений законом трьохрічний строк давності щодо заявлення вимоги про визнання недійсним державного акту за 1997 р., оскільки спір між сторонами виник з початку 2012 р., коли після смерті [PERSON] належну останній земельну ділянку успадкувала [PERSON] З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовів. За первісним позовом слід визнати недійсним виданий відповідачці [PERSON] державний акт ЯИ № 902570 від 15.12.2009 р. на земельну ділянку з кадастровим номером 2625886801:05:039:0483. Вимога про зобов'язання відповідачів внести зміни до проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки не підлягає до задоволення за безпідставністю, оскільки такий проект відведення земельної ділянки відповідачкою, яка набула права власності на земельну ділянку на підставі договору дарування, не виготовлявся. За другим позовом [PERSON] слід визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю П-ІФ № 027613 від 29.12.1997 р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13-37-2/712, виданий на ім'я спадкодавця [PERSON], з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2625886801:05:039:0602 до [PERSON] та видане останній на підставі недійсного державного акту свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.07.2012 р. Вимога про визнання недійсним рішення сільської ради від 02.10.1997 р. у частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки не підлягає до задоволення у зв'язку з відсутністю такого рішення. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст.152 ЗК України,

Outcome: partial