Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просять стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області та Державної казначейської служби України моральну шкоду завдану незаконними рішеннями і протиправною тривалою бездіяльністю посадових осіб поліції під час досудового розслідування кримінального провадження № 12016220540000756 від 08.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України. В обґрунтування позовних вимог позивачі заначили, що 04 лютого 2016 року, [PERSON] звернулася до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області із заявою, в якій просила провести перевірку автентичності підписів від імені [PERSON] на довіреності від 30 березня 2015 року та договору про надання правової допомоги від 02 лютого 2015 року, згідно з якими [PERSON] звернулася у Комінтернівський районний суд м. Харкова в інтересах [PERSON], в порядку цивільного провадження з позовом до [PERSON], оскільки підписи у вищевказаних документах, поставлених від імені [PERSON] значно відрізняються, що викликає сумніви у достовірності вказаних документів. У своїй заяві від 04 лютого 2016 року [PERSON] також просила у\~разі встановлення факту підробки документів - порушити кримінальне провадження по даному факту та внести відповідні відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань, невідкладно почати досудове розслідування у формі попереднього слідства з підстав вчинення правопорушення. Зазначена заява [PERSON] залишилася без реагування з боку працівників Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, ця заява була долучена до матеріалів кримінального провадження № 12015220540002280 від 30 вересня 2015 року. 08 квітня 2016 року [PERSON] повторно звернулася до поліції із заявою про підробку документів, у звязку з чим було відкрито кримінальне провадження\~№ 12016220540000756 за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України. 16 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до слідчого із клопотанням про проведення слідчих дій в якому просила: провести судово-криміналістичну та судово-технічну експертизи з метою визначення справжності підписів [PERSON] в договорі про надання правової допомоги від 02 лютого 2015 року та у довіреності від 30 березня 2015 року, а також визначення періоду та копіювального пристрою виготовлення вказаних документів. Також [PERSON] просила накласти арешт на частину домоволодіння, спадкоємцем якої є [PERSON] Постановою слідчого від 20 серпня 2016 року позивачу було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2016 року постанова слідчого від 20 серпня 2016 року була скасована. У звязку з відмовою слідчого ухвалити нове рішення щодо вирішення клопотання позивача, [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області. Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року, зобовязано слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області розглянути клопотання позивача від 17 серпня 2016 року. Але слідчий Черкашин М.С. постановою від 27 січня 2017 року закрив, на той час вже обєднане кримінальне провадження № 12015220540001334 від 03 червня 2015 року та кримінальне провадження №12016220540000756 від 08 квітня 2016 року, у звязку з відсутністю складу злочину. 23 січня 2017 року позивач звернулась до слідчого з клопотанням щодо надання відповіді по розгляду її заяви від 16.08.2016 року, на що слідчим було винесено постанову від 06 лютого 2017 року про часткову відмову, яка в подальшому була скасована ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2017 року. Також за скаргами позивача були скасовані й постанови слідчого щодо закриття вищезазначеного кримінального провадження, яке неодноразово закривалось слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області. 24 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до слідчого із заявою про надання відомостей щодо витребування відповідних документів, необхідних для проведення експертизи та надання відомостей щодо проведення вказаної експертизи, однак відповіді на вказану заяву позивач не отримала, у звязку з чим вона змушена була неодноразово звертатися до начальника Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, та на особисті прийоми з тими ж питаннями, відповідь на які позивач отримала тільки 31 липня 2017 року, та в яких зазначалось, що її заяви приєднанні до матеріалів кримінального провадження, але рішень ніяких по ним не прийнято, у звязку з чим позивач звернулась зі скаргою на дії співробітників Слобідського ВП ГУНП в Харківській області до начальника ГУНП в Харківській області. 04 серпня 2017 року слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області знов було винесено постанову про закриття кримінального провадження, що було відкрито за заявою позивача. Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2017 року скасовано постанову слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 04 серпня 2017 року. Позивачі зазначають, що Слобідським ВП не було винесено рішення відносно клопотання від 16.08.2016 року навіть після кількох ухвал суду, і тому 05.10.2017 року [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, нанесеної незаконними рішеннями і протиправною тривалою бездіяльністю посадових осіб поліції під час досудового розслідування кримінального провадження № 12016220540000756 від 08.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою апеляційного суду Харківської області від 28.02.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення, в якому позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто на користь [PERSON], у відшкодування спричиненої моральної шкоди 10000 грн., в іншій частині позовних вимог- відмовлено. Проте навіть стягнення моральної шкоди не подіяло на посадових осіб поліції по повному і неупередженому розслідуванню кримінального провадження № 12016220540000756 від 08.04.2016, що полягає в продовжені неправомірної тривалої бездіяльності та прийняття незаконних рішень посадовими особами поліції. Так 30.10.2017 року слідчим було винесено постанову про проведення судово-почеркознавчої експертизи за кримінальним провадженням № 12016220540001334. За відсутністю результатів зазначеної експертизи, слідчий виніс постанову про закриття обєднаного кримінального провадження. 11.12.2017 року Харківської місцевою прокуратурою № 5 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження. 13.12.2017 судовим експертом було заявлено клопотання про надання оригіналів досліджуваних документів, слідчий не виконав зазначене клопотання. 31.01.2018 до Слобідського ВП надійшло повідомлення № 23959 про неможливість надання висновку - почеркознавчої експертизи за кримінальним провадженням № 12016220540001334, 27.02.2018 року слідчий виніс постанову про закриття цього обєднаного кримінального провадження. 24.05.2018 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ухвалою скасувала постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Вищезазначене свідчить про навмисну бездіяльність співробітників поліції у розслідуванні кримінальних проваджень, ці дії змусили страждати позивачів від неодноразових вигаданих незаконних процесуальних рішень, які нехтують ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова, які постановлені під час розгляду скарг, розглянутих в порядку ст. 303 КПК України. По теперішній час ухвали суду співробітниками поліції не виконано. Останні ставляться до виконання своїх безпосередніх службових обовязків недбало, грубо порушуючи принцип законності і вимог кримінального процесу, викладених в ст. ст. 9,25 КПК України. Своїми тривалими неправомірними діями і довгостроковою неправомірною бездіяльністю поліція завдала моральної шкоди, розмір якої позивачі оцінюють в 80000 грн., у звязку з цим останні звернулись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив позов задовольнити. Представник відповідача ГУ НП в Харківській області заперечував проти задоволення позовних вимог, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погодився з позовними вимогами, вважав їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що повивачі обмежились лише загальними посиланнями на бездіяльність органів досудового розслідування та завданням такою бездіяльністю моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні погіршення здібностей позивачів або позбавлення можливості реалізувати свої звички і бажання, порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків, наявність причинного звязку між протиправною бездіяльністю, на думку позивачів, слідчого та можливим завданням такої шкоди. Позивачами надано відповідь на відзив, в якому спростовуються доводи представника відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд прийшов до наступного. Постановою слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області [PERSON], від 20.11.2017 року кримінальне провадження № 12015220540001334 від 03.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 356, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 358, ч.1 ст. 384, ч.1 ст. 182 КК України закрите у звязку з відсутністю в діяннях складів кримінальних правопорушень. Постановою заступника прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 [PERSON], скасовано постанову слідчого СВ Слобідського відділу ГУ НП в Харківській області [PERSON], від 20.11.2017 року про закриття кримінального провадження № 12015220540001334 від 03.06.2015 року, за підставами передбаченими п.2 ч.1 ст. 284 КПК України Відповідно до повідомлення № 23959 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] неможливо надати висновок судово-почеркознавчої експертизи за кримінальним провадженням № 12015220540001334 у звязку що оригінали досліджуваних документів, додаткових зразків підпису та почерку особи, що перевіряється не надано. Постановою слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області [PERSON], від 27.02.2018 року кримінальне провадження № 12015220540001334 від 03.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 356, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 162 , ч.1 ст. 358, ч.1 ст. 384, ч.1 ст. 182 КК України закрите у звязку з відсутністю в діяннях складів кримінальних правопорушень. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.05.2018 року скасовано постанову слідчого СВ Слобідського відділу ГУ НП в Харківській області [PERSON], від 27.02.2018 року про закриття кримінального провадження № 12015220540001334 від 03.06.2015 року та матеріали направлено для проведення досудового розслідування. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 року зобовязано слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON] виконати клопотання експерта Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON] від 12.12.2017 року, а саме надати: оригінали досліджуваних документів : довіреності від 30.03.2015 року від імені [PERSON], договору про надання правової допомоги від 02.02.2015 року ( якими володіють [PERSON] та [PERSON] шляхом їх вилучення або шляхом отримання тимчасового доступу до документів. У своєму клопотанні, адресованому прокурору Комінтернівського району м. Харкова [PERSON] зазначив, що з рапорту слідчого Гармаша І.В., від 06.01.2018 року вбачається, що [PERSON], необхідні для дослідження документи слідчому не надають, у звязку з цим [PERSON] просить прокуратуру звернутись до суду для витребування цих документів, які зазначені в ухвалі Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 року. Постановою прокурора місцевої прокуратури молодшого радника юстиції [PERSON] від 18.07.2018 року відмовлено [PERSON] в задоволенні клопотання. З постанови вбачається, що за наслідками досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення слідчим СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, зазначене кримінальне провадження витребувано місцевою прокуратурою з метою перевірки законності та обґрунтованості прийнятого слідчим рішення у тому числі, щодо виконання клопотання експерта Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON] від 12.12.2017 року. З відповіді прокуратури Харківської області, вбачається, що в ході досудового розслідування, зокрема, № 12015220540001334 не забезпечено швидкого, повного та неупередженого розгляду справи, у звязку з чим прокуратурою області вжито заходи реагування спрямовані на активізацію досудового розслідування. З відповіді заступника керівника місцевої прокуратури від 03.10. 2018 року № 04-25-1424-15 вбачається, що у провадженні слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області [PERSON], перебувають матеріали кримінального провадження № 12015220540001334, досудове розслідування у якому на даний час триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії направлені на встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення. Звертаючись до суду з позовом позивачі посилались те, що увязку з прийнятими незаконними і неправомірними рішеннями, протиправною та тривалою бездіяльністю під час розслідування кримінального провадження № 12016220540000756, внаслідок навмисної імітації нагляду за досудовим розслідуванням, останнім завдано моральну шкоду. Відповідно до\~статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відкремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до ст. 1174 ЦПК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до\~статті 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил\~статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Так, відповідно до матеріалів справи, позивач у відповідності до ст. 303 КПК України реалізовував право на оскарження процесуальних документів. Частиною першою\~статті 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. (Постанова ВС від 04 липня 2018 року, справа № 641/3818/18, провадження № 61-7053зпв18) Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачі обґрунтовували бездіяльністю відповідача під час розслідування кримінального провадження чим останнім було завдано моральну шкоду Однак тільки ця вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачі не надали достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їм слідчим органом моральної шкоди, яка згідно з частиною другою\~статті 23 ЦК України\~полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, правові підстави для застосування норм статей\~1173,\~1174,\~1176 ЦК України\~та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні, а тому суд у задоволенні позовних вимог - відмовляє.

Outcome: dismissed