Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачка 07 березня 2014 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В судовому засідання позивачка позовні вимоги змінила і прохала їх задовольнити, пояснивши, що 07 серпня 2001 року, між нею і відповідачем - [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 56. Від шлюбу мають спільних доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. На протязі останнього часу сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у дітей та у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудові сімейні відносини між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З 1 січня 2014 року відповідач мешкає окремо від сім'ї. У зв'язку з наведеним, звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з нею. В період шлюбу за спільні кошти нею та відповідачем було набуто наступне майно: - садиба, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], до складу якої входять: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею - 0,1835 га. та житловий будинок загальною площею - 65,7 м. кв. (житлова площа -49,7 м. кв.), садиба була придбана за 7 (сім) тисяч доларів США у їх гривневому еквіваленті, згідно договору купівлі-продажу садиби від 09 серпня 2005 року; автомобіль Нуndаі Ассепі вартістю 78 900 грн., згідно договору купівлі-продажу №49 від 07 жовтня 2008 року, державний номер [NUMBER], кредитна заборгованість за який погашена в повному обсязі. З огляду на викладене, розподілити майно в рівних частках між нею та відповідачем. Всудовому засіданні змінені позовні вимоги відповідач,визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу, та поділу майна подружжя, в рівних частках. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва ( серія [NUMBER], виданого Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області від07 серпня 2001 року), між сторонами 07 серпня 2001 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №56. Відповідно до свідоцтв про народження ( [NUMBER] ,виданого відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського РУЮ Харківської області від 20 лютого 2002 року та свідоцтва (серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області від17 червня 2011 року), подружжя має спільних дітей - доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки наданої Шевченкуівською селищною радою Харківської області, позивачка, відповідач та їх малолітні діти зареєстровані за адресою : [ADDRESS]. Сумісне життя сторін не склалося, з 1 січня 2014 року відповідач мешкає окремо від сім'ї. На теперішній час родина сторін розпалась та поновити її немає можливості. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Таким чином суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час немає можливості.Між подружжям досягнуто угоди, що діти будуть проживати разом з матір'ю. Щодо вимоги про поділ спільного майна подружжя, суд дійшов наступного. З матеріалів справи слідує, що в період шлюбу на ім'я відповідача було придбане наступне майно: - садиба, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], до складу якої входять: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею - 0,1835 га. та житловий будинок загальною площею - 65,7 м. кв. (житлова площа -49,7 м. кв.), садиба була придбана за 7 (сім) тисяч доларів США у їх гривневому еквіваленті, згідно договору купівлі-продажу садиби від 09 серпня 2005 року; - автомобіль Нуndаі Ассепі вартістю 78900 грн., згідно договору купівлі-продажу №49 від 07 жовтня 2008 року, державний номер [NUMBER], кредитна заборгованість за який погашена в повному обсязі. У відповідності з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 Сімейного кодексу ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частиною 1 ст. 61 Сімецного кодексу України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Враховуючи те, що спірні автомобіль та житловий будинок були придбані сторонами за час шлюбу, відтак вказані об'єкти нерухомого майна є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільноїсумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Також суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесенні нею судові витрати пов'язані з розглядом справи в розмірі 885,30 грн. які документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved