Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки, укладену між ними та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 48,5 кв. м, житловою площею 30,7 кв. м з верандою (літ. а), з господарськими будівлями - сараєм (літ. Б), вбиральнею (літ. В), огородженням № 1, ганком № 2, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0733 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], розташовані по [ADDRESS], які раніше на праві приватної власності належали відповідачу згідно договору купівлі-продажу від 13.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу, реєстр № 2606, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2013 року, індексний номер 9204290, виданого реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, стверджуючи, що 22.06.2017 року вони уклали з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки згідно якої сплатили відповідачу гроші у сумі 50 тис. грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала їм правовстановлюючі документи на будинок, земельну ділянку, технічний паспорт на будинок, самі житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, пообіцяла з'явитися до нотаріуса для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення угоди, до нотаріуса не з'являється. Вказані вище обставини позбавили позивачів права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого вони змушені звернутися до суду з позовом, надали суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі. Відповідач до судового засідання не з'явилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і небажання оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса, просить справу розглянути за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0733 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], розташовані по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу, реєстр № 2606, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2013 року, індексний номер 9204290, виданого реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки від 22.06.2017 року, згідно якого відповідач продала, а позивачі придбали вище вказані житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку за 50 тис. грн. і по акту прийому-передачі від 22.06.2017 року відповідач передала, а позивачі прийняли житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, вона отримала від позивачів вище вказану суму грошей і взяла на себе зобов'язання оформити угоду належним чином у нотаріуса. Судом з'ясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI (1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI (2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Нині діючі та діючі на момент укладання договору купівлі-продажу між сторонами ст.ст.334, 640, 657 ЦК України вимог щодо обов'язкової державної реєстрації таких правочинів не містять та не пов'язують момент вчинення таких правочинів з державною реєстрацією. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлена державна реєстрація саме речових прав на нерухоме майно, а не самих правочинів з яких набувається це право, а ст.19 цього ж Закону договори та рішення суду зазначає лише як підставу для реєстрації прав, а не як об'єкт державної реєстрації. В даному випадку не можна застосовувати положення ч.1 ст.210 ЦК України, так як вимоги державної реєстрації укладеного між сторонами договору купівлі-продажу законодавство України не передбачає, хоча раніше (до моменту укладення цього договору купівлі-продажу) таку вимогу містили положення ст.ст. 334, 557, 640 ЦК України, які пов'язували момент вчинення таких правочинів з державною реєстрацією, та про які йдеться мова в п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», однак ці положення є вже недіючі у зв'язку зі змінами, внесеними із Законами України № 1878-VІ (1878-17) від 11.02.2010 року, № 2756-VІ (2756-17) від 02.12.2010 року. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила у клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру з'явитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 22.06.2017 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved