Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 04 лютого 2007 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №03. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Зазначила, що [PERSON] фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків і матеріально їх не утримує, офіційно працює у Чемернарському лісництві Берегометського ДЛМГ та отримує заробіток, який повністю витрачає на свої потреби, про дітей не піклується, є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття з дня предявлення позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 04 лютого 2007 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серія 1-МИ №017975, виданим 04.02.2007 року виконкомом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу з відповідачем у сторін є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія 1-МИ №174656, виданого 22.02.2013 року виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №06 та копією свідоцтва про народження, Серія І-МИ №139155, виданого 09.06.2011 року виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №19. Крім того, судом встановлено, що позивачка на даний час не має змоги самостійно, матеріально утримувати неповнолітніх дітей в повному обсязі, оскільки офіційно не працює. З довідки Долішньошепітської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, №3375 від 29.12.2016 року вбачається, що [PERSON] виховує двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] офіційно працює водієм у Чемернарському лісництві Берегометського ДЛМГ, є працездатним, інших осіб на утриманні немає, що підтверджується довідкою виданою Берегометським Держлісгоспом від 31.01.2017 року. З довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2016 рік виданої ДП «Берегометським ЛМГ» про заробітну плату [PERSON] вбачається, що середньомісячний дохід відповідача становить 5900,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку /батька/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, має постійний дохід, суд вважає, що стягнення аліментів для утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця з відповідача буде відповідати вимогам справедливості та розумності. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зобовязаний сплачувати на користь [PERSON] сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.12.2016 року і до настання їх повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved