Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2012 року померла [PERSON], яка за своє життя мала на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. За своє життя, 12.08.1995 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Останні роки життя вона доживала разом зі своїм сином [PERSON], який доглядав її до самої смерті. Інший син [PERSON] в 1973 році виїхав на постійне місце проживання до м. Красноярськ Російської Федерації. Після смерті спадкодавця, у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримати його не встиг, оскільки 25.07.2013 року він помер. На момент смерті [PERSON] позивачі, які доводяться йому сином та дружиною, проживали і були зареєстровані разом з ним, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Однак оформити її вони не мають можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому позивачі були змушені були звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду кожен окремо заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу слухати без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали суду заяву, в якій позов визнають та просять справу розглянути без участі представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, а саме: копії свідоцтв про народження (а.с.9), згідно якого [PERSON] доводиться сином [PERSON] та відповідно до якого померлий [PERSON] являється батьком позивача [PERSON], копії свідоцтв про смерть (а.с.11), відповідно до яких [PERSON] померла 26.06.2012 року, [PERSON] помер 25.07.2013 року, копію договору купівлі-продажу від 15.09.1992 року (а.с.12), відповідно до якого [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS], копію технічного паспорту на вказану квартиру (а.с.13-14), копію заповіту (а.с.15), згідно якого [PERSON] заповідала все своє майно своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному, копію довідки про склад сімї (а.с.18), відповідно до якої на момент смерті [PERSON] позивачі проживали і були зареєстровані разом з ним, тому суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст.41 ч.2 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. На підставі п.3 ст.15 Закону України Про власність громадянин, який став власником майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Згідно Приказу МЮ України №7/5 від 07.02.2002р. правоустановчим документом, який є підставою для реєстрації права власності і є рішення суду про визнання права власності. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом він не заявив про відмову від неї.

Outcome: approved