Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельні ділянки площею 2,7389 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] В обґрунтування позовних вимог позивачка покликаються на те, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входять земельні ділянки площею 2,7389 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] На випадок своєї смерті, чоловік не розпорядився вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. Спадкоємцями першої черги, окрім неї, є спільні з померлим діти - відповідачі по справі. Проте, останні на оформлення спадщини не претендують та не заперечують проти видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Відтак, вона як єдиний спадкоємець за законом першої черги, звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка, яку фактично прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Проте, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельні ділянки, у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви, в якій просять розглянути дану справу за їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] року, в с. Махлинець Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що 19 лютого 2003 року зроблено запис №2 та Облазницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 19 лютого 2003 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 8/. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, [INFO] року, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлого складається із земельних ділянок площею 2,7389 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] /а.с. 6/. Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою №772 виданою виконкомом Облазницької сільської ради від 21 листопада 2017 року, що до дня смерті і на день смерті спадкодавця разом з ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дружина(позивачка по справі), [PERSON] - син (відповідач), [PERSON] - син(відповідач) /а.с. 9/. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] - дружина(позивачка по справі), [PERSON] - син (відповідач), [PERSON] - син(відповідач), оскільки як спадкоємці першої черги фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, проте юридично своїх прав не оформляли. Разом з тим, з долучених до матеріалів справи належних чином завірених та посвідчених заяв, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі) від належної частки у спадщині відмовляються, на її оформлення не претендують та не заперечують проти видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с. 10-11/. Постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 761/02-31 від 20 листопада 2017 року, встановлено факт звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка - [PERSON] померлого [INFO] року та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майном /а.с. 15/ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно(земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved