Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки під час дорожньо-транспортної пригоди та просять стягнути з відповідача в користь позивача [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди та в користь позивача [PERSON] 3989 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що 06.10.2014р. близько 19.00 год. в м. Стрию по вул. Дрогобицька, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, здійснив наїзд на гужовий транспорт підводу з конем, на якій знаходились позивачі. Від удару вони впали на асфальтове покриття дороги і отримали тілесні ушкодження, а [PERSON] не зупиняючись після вчинення ДТП покинув місце пригоди. Внаслідок вказаного ДТП [PERSON] отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудного відділу хребта, численні синці та гематоми, тобто тілесні ушкодження, які відносяться до легких з короткочасним розладом здоров»я. [PERSON] отримав численні синці та гематоми, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. За наслідками розгляду матеріалів досудового розслідування, було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON], однак складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. В подальшому [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами строком на один рік. Після ДТП [PERSON] лікувалася стаціонарно в травматологічному відділенні Стрийської районної лікарні та в ДЛ-2 станції Стрий Львівської залізниці, а також в Луцькому діагностично-лікувальному центрі «Яна», Волинської області. На лікування вона витратила 3989,90 грн.. Позивач [PERSON] звертався для обслідування в травматологічне відділення Стрийської районної лікарні, де в нього діагностовано забійні гематоми та садна, лікувався амбулаторно. Скоєною [PERSON] ДТП позивачам [PERSON] та [PERSON] спричинено моральну шкоду, яку оцінюють в сумі по 5000 грн. кожному. Така пояснюється тривалими фізичними стражданнями, які відчувають і до цього часу, також у стражданнях, викликаних хворобливим станом і тривогою за подальший стан здоров»я. Через отримані тілесні ушкодження відчувають постійні болі, періодично виникає слабкість. На тривалий час втратили працездатність, не могли виконувати роботи по господарству. Крім того моральні страждання переносили їх рідні, які переживали за стан здоров»я, змушені були постійно їздити до лікарні, витрачати кошти на проїзд та харчування. Зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, а тому змушені звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, додатково в судовому засіданні пояснив, що 06.10.2014р. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої він з дружиною визнані потерпілими. Він отримав тілесні ушкодження, але лікувався в домашніх умовах. Просить зважити на його похилий вік, а також на тривалість страждань та переживань. Наголосив на тому, що після ДТП, [PERSON], покинув місце події, залишивши їх в небезпеці, їм допомагали сторонні люди. І тільки завдяки небайдужим вдалось встановити винуватця, а саме по вулиці проходив незнайомець, який встиг записати номер автомобіль, який тікав з місця події. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, додатково в судовому засіданні пояснила, що 06.10.2014р. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої вона отримали травми та перебувала на стаціонарному лікуванні спочатку в Стрийській районній лікарні, а потім в Залізничній лікарні. Однак лікарі порекомендували, пройти ще й курс лікування в спеціалізованій клініці. А тому з 24.11.2014р. по 28.11.2014р. проходила лікування в Луцькому діагностично-лікувальному центрі «Яна». Просить відшкодувати виключно кошти витрачені на ліки та процедури і тільки ті, що підтверджені документально. При цьому не заявляє вимог про відшкодування витрат на переїзд, харчування, ремонт підводи, тощо. На даний час постійно болить хребет і голова, важко ходити, утворилися хребцеві грижі, що потребує подальшого лікування. Все це є наслідком отриманих під час ДТП травм, а також її похилий вік. Її обурює відношення відповідача, який жодного разу не звернувся до них і не запропонував бодай якоїсь допомоги. А тому просить позов задоволити в повному обсязі. Представник позивачів позов підтримав повністю, послався на обставини викладені в позовній заяві, просить такий задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, зокрема матеріальну шкоду в сумі 1512,75 грн. це витрати на ліки під час стаціонарного лікування в м. Стрию та моральну шкоду в розмірі по 1000 грн.. Пояснила, що законом не передбачено витрати на амбулаторне лікування та лікування за вибором особи в приватних клініках, вважає, що це відноситься до особистих витрат. Наголосила, що відповідач не має змоги відшкодувати завдані збитки, оскільки не працює, а являється студентом третього курсу. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 06.10.2014р. по вул. Дрогобицька в м. Стрий, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, здійснив наїзд на гужовий транспорт підводу з конем, на якій знаходились позивачі [PERSON] та [PERSON], в результаті чого останні отримали тілесні ушкодження. [PERSON] не зупиняючись після вчинення ДТП місце події покинув. З постанови про закриття кримінального провадження від 26.12.2014р., вбачається, що кримінальне провадження відносно [PERSON] за № 12014140130001872 від 08.10.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, попередня кваліфікація якого передбачена ч. 1 ст. 287 КК України, на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України закрите, у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою Стрийського міськрайонного суду від 23.01.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами строком один рік. Крім того згідно постанови Стрийського міськрайонного суду від 30.01.2015р. провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрито у зв»язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Вчинена [PERSON] дорожньо-транспортна пригода перебуває у прямо причинному звязку з її наслідками у вигляді завданих тілесних ушкоджень потерпілим [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. \~\~\~\~Відповідно до ч. 4\~ст.\~61 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду,\~що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена,\~з питань,\~чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно з ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~\~\~\~\~Таким чином,\~ вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка спричинила\~тілесні ушкодження позивачам та завдала їм майнової шкоди є доведеною. В абзаці 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р.(з наступними змінами) Пленум розяснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК (ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». За змістом ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно вимог\~Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 376 від 08.10.2014р. у потерпілого [PERSON], виявлено осадження та підшкірний крововилив лівого ліктя, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 393 від 17.10.2014р. у потерпілої [PERSON], виявлено по одному садну на обох долонях, синець в ділянці внутрішньої поверхні правої гомілки, синець нижньої третини задньої поверхні лівої гомілки, синець правої молочної залози. Крім того згідно представленої медичної документації виставлено діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м»яких тканин голови. Забій грудного відділу хребта. Гемартроз», що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров»я. Згідно виписки Стрийської центральної районної лікарні № 7369 позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.10.2014р. по 22.10.2014р. з діагнозом «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м»яких тканин головного мозку. Забій грудного відділу хребта. Забій правого колінного суглобу. Гемартроз.» Листком лікарських призначень підтверджено, що [PERSON] призначалось медикаментозне лікування, яке придбавалось позивачкою та що стверджується фіскальними чеками (а.с. 43-45). Крім того, достовірно встановлено, що під час перебування на стаціонарному лікуванні [PERSON] проходила обстеження: Rtg-графія поперекового відділу хребта, шийного відділу хребта, черепа, лівого плечового суглобу, правого колінного суглобу (а.с. 37 оборот) за що відповідно було сплачено 670,0 грн. (а.с. 45). Згідно виписки ДЗ-2 станції Стрий Львівської залізниці № 1497 позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 03.11.2014р. по 18.11.2014р. (а.с. 39). Зважаючи на специфіку отриманих травм, позивач [PERSON] змушена була проходити лікування в спеціалізованій клініці, так згідно довідки з діагностично-лікувального центру «Яна», вбачається, що з 24.11.2014р. по 28.11.2014р. [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом: наслідки закритої черепно-мозкової травми, остеох. хребта з випадінням дисків ГВХ, посттравматичний бурсіт справа (а.с.41). Тобто, беззаперечно встановлено, що лікування проходило за наслідками травм отриманих під час вищевказаного ДТП. Під час лікування, позивач отримала наступні види лікування: голкорефлексотерапія, масаж, аутонозод вартість якого згідно довідки № 617 від 28.11.2014р. становить 775 грн. (а.с. 42). Також, як пояснила позивач безпосередньо в клініці вона купляла ліки, що стверджується квитанціями та рецептами лікарів (а.с. 47), які по датах відповідають періоду лікування та які не викликають в суду жодних сумнівів та приймаються до уваги в обґрунтування позову. А тому суд, вважає доведеними вимоги позивача [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди, та їх задоволення в повному об»ємі в сумі 3989,90 грн.. Також, зі змісту ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров»я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, зокрема вину у скоєному ДТП, його поведінку після ДТП (покинув місце події, залишив потерпілих в небезпеці, жодного разу не звернувся з пропозицією надати допомогу), тривалість порушення прав позивачів, які більше, а ніж півроку не можуть отримати відшкодування завданої їм шкоди, до сих пір проходять лікування, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи наведене та вимоги п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4, розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі по 1500,0 грн. кожному з позивачів. При наведеному суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача [PERSON] 3\~989,90 гривень завданої матеріальної шкоди та 1500,00 грн. моральної шкоди, та в користь позивача [PERSON] 1500,0 грн. завданої моральної шкоди. Також, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача у користь позивачів підлягають стягненню і судові витрати у справі сплачені позивачами. Винесене по справі рішення, на думку суду, є правильне і основне справедливе.

Outcome: approved