Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] Чінеду Фемоуса про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] Фіони Чіамаки, [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на ту обставину, що дитина сторін спору перебуває на повному утриманні позивачки, а батько дитини, відповідач у справі, ухиляється від батьківського обовязку утримання дитини, не надає постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка у судове засідання зявилася, позов підтримала та просить вимогу задовольнити з зазначених у позові підстав. Відповідач в судове засідання з'явився, позов заперечив частково зазначив, що не має в Україні постійного доходу, визнав, що повинен нести витрати на утримання дитини, однак зазначив, що сама позивачка не цікавиться сімєю, нічого не робить по дому, не доглядає дитини, а живуть вони з грошей, котрі надсилають батьки відповідача. Всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини . 09.08.2013 року між сторонами спору зареєстровано шлюб, що стверджується наявною у справі копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД №170848, виданого Артемівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін спору є спільна дитина [PERSON] Фіона Чіамака, [INFO], котра проживає разом з сторонами спору на орендованому житлі в м. Тернополі по вул. Руській, 42. При цьому в основному дитиною сторін спору займається сама позивачка, котра перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує щомісячну допомогу на дитину від держави при народженні дитини в сумі 860 гривень, що стверджується довідкою Тернопільського районного центру соціальної допомоги від 15.12.2016 року за №7896. Натомість як пояснила в судовому засіданні сама позивачка хоча вони й проживають в одному приміщені з відповідачем, подружні стосунки між ними припинилися з причини подружньої зради зі сторони відповідача. Тривалий строк грошей відповідач позивачці не надає на утримання дитини і не має наміру передавати, хоча має постій заробіток з надання перукарських послуг іноземним студентам. Натомість відповідач дійсно визнав припинення шлюбних відносин з позивачкою, звинуватив позивачку в ігноруванні сімї. зазначив, що остання сама не турбується про сімейний затишок, нічого не робить по дому та не турбується про дитину. Категорично заперечив отримання грошей від надання перукарських послуг, зазначивши що дійсно інколи час від часу дійсно підстригає власних товаришів, однак це все є безкоштовним. Окремо зазначив, що він був відрахований з ВУЗу за неоплату, не має в Україні постійного джерела доходу й взагалі матеріальну підтримку йому надають його батьки і рідні, котрі передають гроші через товаришів. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно з ст.ст.181,184 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Жодних доказів, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати обовязків по утриманню неповнолітньої дитини в ході судового розгляду справи не здобуто й стороною відповідача не подано. При цьому судом критично оцінюються доводи позивачки про факт отримання відповідачем грошей з надання перукарських послуг, оскільки [PERSON] належними та допустимими доказами не змогла довести зазначену обставину. За таких обставин, з урахуванням існуючих стосунків сторін спору, обовязку батьків в рівній мірі нести витрати на утримання дитини, розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, визначеного законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дати звернення до суду й до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial