Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19.07.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні майном, мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 31.07.2013 року їй на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] В 2005 році за вказаною адресою вона почала спільно проживати разом з відповідачем - [PERSON], де його зареєструвала як квартиранта. Під час спільного проживання між сторонами виникали сварки, в ході яких [PERSON] поводився агресивно та міг вдарити і придушити її, потягати її за одяг. Для того, щоб вона не викликала поліцію і не покликала на допомогу зачиняв у будинку і відбирав мобільний телефон. Так, після чергової останньої сварки 22 травня 2017 року, вона вимушена була піти з власного будинку та в належній їй частині житлового будинку не може проживати сумісно із відповідачем. Особисто та через своїх родичів вмовляла [PERSON] виїхати з будинку. Відповідач виїжджати категорично відмовляється, чим обмежує її у здійсненні права власності. Продовжує погрожувати, надсилаючи повідомлення з погрозами і образами на її мобільний номер телефону. Прохала суд на підставі ст. 316, 317, 231 ЦК України усунути перешкоди в користуванні 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] вирішивши питання про виселення [PERSON] із вказаного житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку. Відповідач по первісному позову - [PERSON] 30.08.2017 подав суду зустрічну позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], факту набуття за час проживання однією сім'єю приміщення ( прибудови ) до житлового будинку, визнання 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності та поділ вказаної частини будинку, визнання за відповідачем права власності на 1/4 частину будинку ( а. с. 31 - 37 т. 1 ), мотивуючи тим, що з травня 2005 року почав спільно проживати з [PERSON] в 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] Протягом 2007-2010 років у вказаному будинку провів роботи із перепланування і реконструкції та збільшив загальну площу будинку. Тому, вважає 1/2 частину житлового будинку спільно набутим майном як жінки та чоловіка , які не перебувають у шлюбі між собою, але проживали однією сім'єю. 08.09.2017 року, 18.01.2018 року та 22.03.2018 року [PERSON] уточняв свої позовні вимоги і виклав їх в остаточній редакції наступним чином : встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 27.09.2006 року по 22.05.2017 року, встановити факт набуття за час проживання однією сім'єю будівельних матеріалів речей та здійснених поліпшень в 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] визнати та поділити будівельні матеріали, речі, які були використані в процесі будівництва та поліпшень за вказаною адресою та стягнути з [PERSON] грошову компенсацію в сумі 150 284 грн. ( а. с. 217 - 219 т. 1, 29 - 31 т. 2 ). В судовому засіданні позивачка по первісному позову - [PERSON] та її представник в особі адвоката ( а. с. 26 - 27 т. 1 ) свій позов підтримали та прохали задовольнили. Зустрічний позов визнали частково, в частині встановлення юридичного факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 27.09.2006 року по 22.05.2017 року. В іншій частині позову прохали відмовити за безпідставністю, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог. Позивачка додала, що в 2005 році померла її бабуся, то батьки дозволили проживати їй у будинку бабусі, потім батько оформив собі у власність даний будинок. А коли відповідач отримав інвалідність, то прописала його в будинку як квартиранта та утримувала його за свої кошти, бо він не міг працювати, а отримував лише пенсію. При проживанні її дочки з ними у них великих сварок не було, а коли донька у 2007 році перебралась до її батьків, то відповідач почав випивати та поводити себе зухвало, не дбав про сім»ю, вчиняв постійні сварки, став ходити до церкви. Але, після цього стало ще гірше, казав, що тепер він її господар і вона повинна коритися і служити йому, став агресивний, ревнивий, брав гроші у борг, а вона потім віддавала ці борги. Життя стало з ним невиносним та після останньої сильної сварки, коли вона спала, відібрав її телефон, викручував руки, придушував, знущався та закрив у будинку, щоб не змогла кликати на допомогу. А коли вирвалась з будинку, то він її вдарив в обличчя та погрожував спалити її разом з будинком. Тому, вона вважає неможливим сумісне проживання та їй в травні 2017 року прийшлося піти проживати до матері. А щоб забрати хоч якісь свої речі, то доводилось викликати поліцію. Спочатку відповідач обіцяв звільнити будинок, а потім дедалі став агресивним, постійно погрожує, намагається викликати до себе жалість, нібито має пухлину в мозку, з метою подальшого проживання у її будинку та не пускав її до власного будинку. Що стосується ремонту в будинку та поліпшень, то її родичі ( батько, зять, друзі ) робили різні роботи, купували будматеріали, а відповідач допомагав робити те, що міг. За життя батька, який помер в 2011 році, відповідач не звертався до батька про стягнення коштів за нібито ним проведений ремонт та поліпшення, потім 1/2 частину будинку матір прийняла у спадщину, а з 2013 року цей будинок мати подарувала їй. Її банківська картка знаходилася у відповідача, з якої він проводив розрахунки, бо свого заробітку не мав, окрім пенсії по інвалідності. Тобто, на момент проведення ремонтних робіт, крім того, що вони робилися за участю її родичів, то будинок належав її батькові, а вона стала власником лише в 2013 році і після цього була лише знята стара огорожа і ушита дошками. Відповідач по первісному позову [PERSON] та його представник в особі адвоката ( а. с. 28 - 29 т. 1 ) проти позову [PERSON] заперечили. Зустрічний позов підтримали і прохали його задовольнити. Також, надали суду відзив на зустрічний позов ( а. с. 234 - 235 т. 1 ) та можливі докази до нього. Відповідач акцентував увагу суду, що є інвалідом 2 групи з 2007 року після перенесених ним трьох інсультів та не міг працювати через протипоказання, тому офіційно не працював, але фактично працював весь час без вихідних, займаючись кровлею дахів та мав доходи, які дозволяли купувати будматеріали, утримувати себе та позивачку, придбавати продукти, дарувати їй косметику, дублянку. З кінця 2004 року вони проживали на зйомних квартирах, які оплачував він. А після смерті бабусі позивачки з 2005 року вони переїхали проживати у сарай, який він пообіцяв переробити до 2007 року. Але, в березні 2005 року та в 2008 році отримав інсульти, бо робив ремонти у квартирах її матері та сестри. Не заперечував, що батько позивачки привозив пісок, допомагав привозити куплену ним цеглу, цемент, а з чоловіком сестри заливали фундамент. В решті він винаймав людей. Сварок не було, а лише висловив незадоволення поведінкою позивачки під час сумісного проживання, бо вона не прибирала, не готувала і вдома не ночувала. А також її не бив, бо в нього як в будівельника є неабияка сила в руках. А коли вона пішла з будинку, то в нього із молитвослова зникли гроші і почалися негативні стосунки та сварки. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову по зустрічному позову : Щербанівської сільради Полтавського району та КП «БТІ та містобудування Полтавського району» в засідання не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та при вирішенні спору поклалися на розсуд суду ( а. с. 109, 110, 112, 124, 140, 141 т. 1 ). Тому суд, за згоди сторін, вважає за можливе розгляд справи по суті у їх відсутності по наявним матеріалам справи. Судом встановлено, що 31.07.2013 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу - [PERSON] посвідчено договір дарування 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] на користь [PERSON]. До цього часу власником вказаного домоволодіння була мати позивачки - [PERSON] ( а. с. 4 - 6, 148 - 150 т. 1) та сторони сумісно проживали у її власності із дозволу батьків останньої з 2005 року ( а. с. 58 - 72 ). На той час в домоволодінні батька позивачки як власника, його участі, силами чоловіка сестри позивачки та допомоги відповідача було зроблено ремонт домоволодіння з 2005 року по 2008 рік, а також добудову в 2011 році, коли власником домоволодіння була мати позивачки, точний обсяг якого відповідач на запитання суду вказати затруднявся та міг вказати лише після зробленого за його заявою висновку судово-будівельно - технічної експертизи № 111 від 15.01.2018 року, проведеної з порушенням вимог діючого законодавства та прав позивачки як власника будинку у відсутності позивачки ( а. с. 153 - 213 т. 1 ). Так як, судовим експертом [PERSON] призначалось обстеження будинку на 28.12.2017 року о 09-00 год., а повідомлення про вказану дію позивачка отримала саме 28.12.2017 року ( а. с. 34 - 36 т. 2 ). Відповідачем не заявлялись вимоги до вказаних осіб як власників на той час щодо вартості проведеного саме ним ремонту та добудови та даний зустрічний позов заявлений до позивачки як захист від пред»явленого до нього позову. Не надано відповідачем суду належних доказів його доходів за період з 2004 по 2011 роки - часу з його слів проведення ним ремонтних робіт у будинку та його поліпшення. Відповідно до довідки виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району № 5517 від 23.06.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрований по [ADDRESS] як квартирант ( а. с. 7 т. 1 ). Така реєстрація відповідача як квартиранта з 04.12.2007 року в домоволодінні відбулася з дозволу батька позивачки, як власника на той час домоволодіння ( а. с. 17 т. 1 ). Відповідач є інвалідом 2 групи загального захворювання з 09.10.2007 року по теперішній час ( а. с. 40 - 42, 244 - 245 т. 1 ). 14.07.2017 року [PERSON] склала пояснення про те, що є матір'ю [PERSON] З 2007 року в будинку [ADDRESS] зареєстрований колишній співмешканець дочки. 22.05.2017 року дочка приїхала до своєї сестри [PERSON] і повідомила, що у зв'язку з постійними конфліктами, які супроводжуються насиллям та погрозами спільне їх проживання не можливе. Декілька разів вона особисто приїздила до [PERSON] і прохала його виїхати, але він ігнорує її прохання ( а. с. 8 т. 1 ). 14.07.2017 року [PERSON] склала пояснення про те, що її сестра [PERSON] близько третьої години ночі проїхала до неї додому у зв'язку з виниклим конфліктом з її співмешканцем [PERSON]. На її обличчя був набряк і пошкоджена шкіра. Вона пояснила, що це її вдарив [PERSON] Подальші декілька днів позивачка проживала в неї, а потім виїхала до матері. Так як, спільне проживання їх не можливе, позивачка прохала його виїхати з будинку, але її прохання ігноруються ( а. с. 9 т. 1 ). Аналогічні пояснення вказані особи в якості свідків підтвердили в судовому засіданні та додали, що таке відношення з боку [PERSON] до [PERSON] носило постійний характер, бо бачили її побиту з запухлим обличчям та те, що після конфліктів дочка - позивачка проживала у них. Підтвердили проведення ремонту у будинку батьком позивачки та чоловіком їх сестри та за допомогою відповідача, бо він проживав у будинку. Щодо здійснення поліпшення, то ні померлий батько як власник домоволодіння, ні потім матір позивачки не прохали відповідача про поліпшення будинку ( а. с. 13, 14 т. 2 ). Листами Полтавського районного ВП ГУНП в Полтавській області від 19.07.2017 року, 30.10.2017 року підтверджується факт звернення [PERSON] до поліції з приводу протиправних дій щодо її особи [PERSON] ( а. с. 239, 240 т. 1 ). 20.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] склали пояснення, що знали відповідача з моменту його фактичного проживання у будинку позивачки, де вони проживають поряд, спостерігали, що з 2007 року по 2011 рік бачили як відповідач здійснював реконструкцію будинку по [ADDRESS] ( а. с. 73, 74 т. 1 ), що дещо по датам суперечить відповіді на запит адвоката відповідача з КП «БТІ та містобудування Полтавського району» ( а. с. 181 т. 1 ) . 28.08.2017 року [PERSON] склала пояснення, що знає відповідача по храму з 2013 року та проходячи по [ADDRESS] був в поганому стані, а з 2007 по 2017 роки почалися роботи по благоустрою будинку. В 2014 році відповідач поставив високий паркан і всі роботи проводив він ( а. с. 75 т. 1 ). Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача : [PERSON], [PERSON] ( а. с. 37 - 39 т. 2 ) дали аналогічні пояснення в засіданні. [PERSON] додав, що працював у відповідача на будинку він із своїм батьком і братом у присутності позивачки в 2008 році і відповідач з ним розраховувався. Свідок [PERSON] суду пояснив, що йому видно двір відповідача, то конфліктів не бачив та не чув. Він допомагав руйнувати старий будинок і будувати новий, кошти за це не отримував ( а. с. 37 т. 2 ) Суд критично ставиться до свідчень свідків відповідача, так як їх свідчення суперечать свідченням самого відповідача даних в ним в засіданні, що всі ремонтні роботи в будинку ним були зроблені в період з 2005 по 2011 рік, а також наданим ним квитанціям в копіях датованих усіх саме тільки за 2008 рік ( 45 - 57 т. 1 ), оскільки відповідач не надав доказів розміру його доходів. Суд також не може взяти до уваги наданий відповідачем висновок судово-будівельно-технічної експертизи № 111 від 15.01.2018 року ( а. с. 153 - 213 т. 1 ), так як вона проведена експертом [PERSON] з порушенням вимог діючого законодавства та прав позивачки як власника будинку у відсутності позивачки, бо обстеження будинку ним призначалось на 28.12.2017 року о 09-00 год., а повідомлення про вказану дію позивачка отримала саме 28.12.2017 року, тому з»явитися не змогла ( а. с. 34 - 36 т. 2 ). Суд, заслухавши сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази, якими обґрунтовуються позови, вважає, що позов первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. По первісному позову. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ( ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України ). Ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи той факт, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS], однак не має можливості ним користуватися у зв'язку із неможливістю сумісного проживання через постійні сварки та конфлікти з квартирантом [PERSON], який виїжджати відмовляється з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві, суд вважає, що право [PERSON] на користування нею належним майном підлягає відновленню в судовому порядку шляхом усунення перешкод в користуванні таким майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. По зустрічному позову. Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, в даному випадку проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. Тому, вимога відповідача по зустрічному позову про встановлення факту проживання однією сім»єю доведений відповідачем і даний факт не заперечувала і позивачка та законом не визначено іншого порядку його встановлення. Решта вимог відповідача не підлягають задоволенню. Так, ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР визначає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до обставин справи [PERSON] набула права власності на частину будинку [ADDRESS] 31.07.2013 року, а [PERSON] був зареєстрований в будинку з дозволу батька [PERSON] - [PERSON] ( на той час власника домоволодіння ). Відповідно до висновку ВСУ по справі № 6-2931цс16 від 15.05.2017 року, ст. 156 ЖК УРСР дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Оскільки, право у [PERSON] проживати в будинку [ADDRESS] виникло задовго до виникнення у [PERSON] права власності на частину домоволодіння ці правовідносини не поширюються на дію ст. 156 ЖК УРСР. Судові витрати по зустрічному позову необхідно віднести за рахунок Держави.

Outcome: partial