Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову позивачі зазначають,що відповідачє є зятем [PERSON] та чоловіком [PERSON] , зареєстрований у квартирі. Яка їм належить на праві власності. Він був зареєстрований на його прохання, проте більше трьох років у вказаній квартирі не з`являється, причину відсутноісті не повідомляє, не бере участі в утриманні квартири, чим порушує права інших осіб, які зареєстровані у вказаному домоволодінні. В зв`язку з чим позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судове засідання позивачі з`явились, наполягали на задоволенні позовних вимог, [PERSON] вказала, що вона має намір розлучитися з відповідачем, позовна заява з квітня 2019 року знаходиться у Дзержинському районному суді міста Харкова, тому просить суд вчинити дії з метою усунення перешкод в користуванні її власності. Позивач [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання з`явився. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказав, що особисто звертався до органу адміністративних послуг з метою зняття себе з реєстраційного обліку, проте йому відмовлено в зв`язку з тим, що він громадянин іншої країни та не має належних документів. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає встановленими наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 23 липня 1997 року [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] Вказана [ADDRESS] на вилицю Шатилівську. Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб від 09.04.2019 року за вказаною адресою серед інших зареєстрований і [PERSON] з 09 червня 2015 року. Відповідно до паспорту громадянина РФ, [PERSON] є громадянином РФ та зареєстрований в місті Белгород. Вказана дата реєстрації кореспондується з моментом укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який 07 травня 2015 року зареєстровано Київським відділом державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Харківської міського управління юстиції, актовий запис 183. У подальшому, про що не заперечували сторони, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розпався, сторони мають намір розірвати шлюбні стосунки, що і стало причиною зняття з реєстраційного обліку відповідача. Відповідно до акту про немешкання від 15 квітня 2019 року сусіди позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили про немешкання відповідача. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік (ст.405 ЦК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням (ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-IV). За таких обставин, враховуючи конституційне право власника володіти, користуватись та распоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема сплачувати за спожиті комунальні послуги за себе та осіб які фактично проживають в квартирі та те, що без судового рішення скасувати реєстрацію непроживаючої за адресою особи фактично не можливо, суд прийшов до висновку про задоволення позову. За ч. 1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved