Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування: право на 2/52 частини земельної ділянки площею 127.2125 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 12/6 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №274517, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року); право на 2/119 частини земельної ділянки площею 26.4149 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області на масиві 57 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт серії ЯА №274522, виданий Саратською районною державною адміністрацією 14 лютого 2005 року); право приватної власності на житловий будинок №288 по вулиці Миру в селі Зоря Саратського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що 03 січня 2017 року помер її батько, [PERSON]. З моменту його смерті відкрилася спадщина, яка прийнята нею як спадкоємицею першої черги за законом. 16 березня 2017 року померла її мати, [PERSON]. З моменту її смерті відкрилася спадщина, яка прийнята нею як спадкоємицею першої черги за законом . До складу прийнятої нею спадщини входять: земельна ділянка площею 0,5845 га, розташована на території [PERSON] сільської гади Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 7 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,6018 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2/52 частина земельної ділянки площею 127,2125 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 12/6 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2/119 частина земельної ділянки площею 26,4149 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 57 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житловий будинок № 288 по вулиці Мира в селі Зоря Саратського району Одеської області з господарськими спорудами, побудований спадкодавцем у 1961 році. 01 червня 2017 року вона отримала : свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0,6018 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею земельна ділянка площею 0,5845 га, розташованої на території [PERSON] сільської гади Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 7 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок, 2/52 частини земельної ділянки та 2/119 частини земельної ділянки приватний нотаріус позивачці відмовив. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно нотаріус зазначив не надання позивачкою правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на це спадкове майно. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.111). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області\~ в судове\~засідання не\~з'явився,\~надавсуду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю (а.с.110). Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю (а.с.109). Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Частина 1 статті \~ст.\~206\~ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. 03 січня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №477918, виданим 10 січня 2017 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: земельна ділянка площею 0,5845 га, розташована на території [PERSON] сільської гади Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 7 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/52 частини земельної ділянки площею 127,2125 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 12/6 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/119 частини земельної ділянки площею 26,4149 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 57 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житлового будинку № 288 по вулиці Мира в селі Зоря Саратського району Одеської області з господарськими спорудами. 16 березня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №478063, виданим 24 березня 2017 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: земельна ділянка площею 0,6018 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/52 частини земельної ділянки площею 127,2125 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 12/6 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/119 частини земельної ділянки площею 26,4149 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 57 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка [PERSON] є донькою померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується : свідоцтвом про її народження серії V-УР №0730018, виданим 21 серпня 1964 року (а.с.7); свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №335568, виданим 20 травня 1984 року [PERSON] сільською радою аратського району Одеської області (а.с.8). Позивачка [PERSON], як спадкоємець майна померлих [PERSON] та [PERSON] першої черги звернулась до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. 01 червня 2017 року позивачка [PERSON] отримала : свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 0,6018 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 8 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №014720 (а.с.26); свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею земельна ділянка площею 0,5845 га, розташованої на території [PERSON] сільської гади Саратського району, Одеської області, масив 9 ділянка 7 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №014721 (а.с.27). Однак, постановами приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області від 31 жовтня 2018 року (а.с.49, 50) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що належало [PERSON] та [PERSON], яке було вище перелічено, у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлих на зазначене нерухоме майно. Проте, 14 лютого 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30 листопада 2004 року №570/А-04 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274522 на земельну ділянку площею 26.4149 га, яка розташована на масиві №57 на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.19). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номерами 27 та 28 зазначені [PERSON] та [PERSON] відповідно, частка кожного у спільній власності складає 1/119. 14 лютого 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22 грудня 2003 року №850/А2003 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274517 на земельну ділянку площею 127,2125 га, яка розташована на масиві №12/6 на території [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.21). У списку співвласників зазначеної земельної ділянки під номерами 23 та 24 зазначені [PERSON] та [PERSON] відповідно, частка кожного у спільній власності складає 1/52. Тож, з наведеного вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно належали зазначені вище земельні ділянки у відповідних частках. Крім того, відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. \~\~\~ Тобто, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена\~\~ наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. \~Згідно технічного паспорту, спірний будинок №288 по вулиці Миру в селі Зоря Саратського району Одеської області з господарськими будівлями був збудований у 1961-1980 роках (а.с. 11-16). Відповідно довідки [PERSON] сільської ради Саратського району Одеської області, головою домогосподарства, а саме будинку №288 по вулиці Миру в селі Зоря Саратського району Одеської області, згідно погосподарської книги особовий рахунок № 0858-1, рахувався [PERSON] (а.с. 18). Тож, спірний житловий будинок був збудований у 1961-1980 роках, тобто до введення в дію діючого ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01 липня 2004 року, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем [PERSON] в порядку, який існував на час його будівництва та вважається встановленим судом.\~ \~\~\~ Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом\~ чи\~ за законом\~ має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який\~ бажає прийняти\~ спадщину, але\~ на час відкриття\~\~ спадщини не проживав постійно із\~ спадкодавцем, має\~ подати\~ нотаріусу\~ заяву\~ про прийняття\~ спадщини. \~\~Так, враховуючи, що після смерті [PERSON] та [PERSON], частина їх спадщини успадкована спадкоємцем [PERSON], ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]\~та [PERSON] не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на зазначене спадкове майно за законом. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання\~\~ позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №117 від 02 жовтня 2018 року вбачається, що позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2580 гривень 67 копійок ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved