Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказала, що [PERSON] , [INFO] , є її онук. Його мати [PERSON] померла [INFO] і з того часу онук проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що батько дитини , відповідач по справі [PERSON] перестав спілкуватися з сином, матеріально йому допомагати, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги не визнав, та пояснив, що його син [PERSON] проживав з бабусею, позивачкою по справі з літа 2020 року, проживає з нею періодично, на теперішній час знаходиться у позивачці по справі. Він повністю забезпечує свого сина матеріально. Оскільки постійним місцем проживання сина [PERSON] вважає місце свого проживання за адресою: [ADDRESS] , утримує сина, займається його вихованням, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою дружини відповідача. У 2019 році [PERSON] відпочивав разом зі своїм сином. Батько піклується про дитину, матеріально його утримує, придбає речі, одяг. Дружина відповідача добре відноситься до його сина. Постійне місце проживання дитини є місце проживання батька. Його син відвідує бабусю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є знайомою відповідача по справі [PERSON] , який має сина від першого шлюбу. Їй відомо, що син проживає разом з батьком, який його матеріально утримує, придбає одяг, речі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] увесь час проживав з батьком. Після розірвання шлюбу дитина проживає то у бабусі, то у [PERSON] - свого батька. Після 2017 року їй невідомо, з ким проживає дитина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною відповідача по справі, у шлюбі з яким перебуває з 2016 року. Син її чоловіка проживає разом з ними за адресою: [ADDRESS] . Вони піклуються про [PERSON] , батько придбає йому речі- мобільний телефоні, одяг, разом вони їздили відпочивати. З весни 2020 року [PERSON] став найчастіше залишатися у бабусі. Постійне місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] , 2-3 рази на тиждень ходить відвідувати бабусю, а в інші дні ночує у них. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з моменту смерті сестри з жовтня 2017 року [PERSON] проживав з бабусею і дідусем за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час [PERSON] проживає з бабусею за вказаною адресою, яка його матеріально утримує, придбає одяг речі. У 2017 році приблизно два місяця [PERSON] проживав у свого батька, відповідача по справі. На теперішній час проживає з бабусею, раз в місяць ходить до свого батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] - його онук, а [PERSON] - колишній зять. Коли його донька захворіла, онук проживав у батька два місяця у 2017 році. В подальшому та на теперішній час онук проживає з бабусею, яка повністю його утримує. Відповідач по справі допомагає, але рідко. Він проживає окремо від позивача, але зі слів доньки йому відомо, що онук проживає з бабусею, батько також забезпечує дитину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки, яка разом зі своїм онуком [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Відповідача не знає і жодного разу не бачила. Допитаний в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування Горбань В.І. неповнолітній свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що , коли йому було 1,5 года батько, відповідач по справі, пішов із сім`ї, а коли його мати знаходилась у лікарні, він 1,5 місяця проживав разом з батьком на мкр-ні Южний в м. Покровськ, а з жовтня 2017 року по теперішній час проживає разом зі своєї бабусею за адресою: [ADDRESS] . Бабуся повністю його матеріально утримує. Іноді речі придбає йому батько, зокрема купив куртку, кросівки, після звернення його до суду з позовом про позбавлення батьківських прав придбав телефон. Декілька разів їздив з батьком відпочивати. Своє постійно місце проживання вважає будинок, де проживає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] ( а. с. 5). Мати неповнолітнього [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . ( а. с. 8). За два місяця до смерті матері неповнолітній [PERSON] проживав у свого батька за адресою: [ADDRESS], а з жовтня 2017 року по теперішній час проживає у своїй бабаусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно домової книги неповнолітній [PERSON] значився зареєстрований за місцем розташування будинку свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 52-53), а з 16.11.2020 року значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 117). Згідно довідки КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення за № 3064 від 05.06.2020 року [PERSON] , [INFO] , дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2017 року по теперішній час ( а. с. 9). Згідно довідки КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення за № 5201 від 23.09.2020 року [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 53). Суд критично відноситься до довідок з місця проживання за № 3064 та за № 5201, оскільки факт проживання неповнолітнього [PERSON] не встановлений відповідною комісією, тобто зазначені довідки складені та підписані зі слів особи, яка звернулась за отриманням такої довідки без відповідного обстеження. Разом з тим, відповідачем, представником відповідача не спростований факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом зі своєю бабусею на момент слухання справи за адресою : [ADDRESS] . Факт постійного проживання на момент розгляду справи неповнолітнього [PERSON] за адресою проживання своєї бабусі: [ADDRESS] , не спростовано також показаннями свідків : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначений факт підтверджено поясненнями самого неповнолітнього [PERSON] , який підтвердив факт постійного свого мешкання разом з бабусю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, своєму батьку неодноразово говорив, що своєю сім`єю вважає бабусю [PERSON] , з якою і проживає разом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків ( усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками ( усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей наділяє суд повноваженнями надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. У вітчизняному законодавстві також закріплено відповідні положення щодо забезпечення права дитини на власну думку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. В судовому засіданні був вислуханий в якості свідка неповнолітній [PERSON] , який підтвердив адресу свого постійного місця проживання : [ADDRESS] , а також той факт, що вважає своєю родиною бабусю [PERSON] , яка повністю його матеріально утримує. За правилами статті 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки так піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Отже, чинним законодавством передбачено право баби та діда на процесуальне представництво онука на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником. Таким чином, бабуся, з якою проживає дитина, має право на подання в інтересах дитини позову до її батьків про стягнення аліментів без призначення опікуном дитини. Встановивши, що неповнолітній [PERSON] перебуває на повному матеріальному забезпеченні своєї бабусі [PERSON] , врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ( а. с. 54), наявність інших утриманців у відповідача [PERSON] : малолітнього сина від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] , суд вважає що відповідач спроможній надавати матеріальну допомогу синові у розмірі 1/6 частини від доходу, і такий розмір є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дитини. Факт добровільного надання допомоги своєму синові не звільняє відповідача від обов`язку утримувати його на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial