Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась [INFO] року в с.Горбулів, Черняхівського району, Житомирської області. 3 вересня 1977 року [PERSON], вступила до шлюбу з [PERSON], який народився [INFO] року в с.Верхолісся, Корюківського району Чернігівської області. У 1987 році чоловік позивачки ,на той час працюючий на СПМК - 604 м.Чернігів та який за договором виконував електромонтажні роботи в збудованих житлових будинках які будувало підприємство КФТП. Згідно ордеру № 2/91 від 5 січня 1987 року отримав однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Приписка знизу ордера свідчить про те , що вказана у ордері адреса змінилася на [ADDRESS]. Згідно діючого на той час законодавства про реєстрацію місця проживання громадянина у домову книгу були внесені відповідні дані які свідчать про те що, 27.07.1995 року у квартирі [ADDRESS], було зареєстровано подружжя, а саме [PERSON], та [PERSON] На підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2163-ХІІ від 04.03.1992 року, [PERSON] та [PERSON] скористалися своїм законним правом стосовно безоплатної приватизації житла. Отримали свідоцтво про право власності на житло яке було видано згідно рішення виконкому міської ради від 30 вересня 1993 року № 138, у якому зазначено що квартира за адресою:[ADDRESS] належить їм на праві приватної спільної сумісної власності . Згідно діючого на той час законодавства з моменту отримання свідоцтва на право власності на житло у місячний термін позивачі зробили державну реєстрацію свого права на житло. На той час функцію реєстрації права на нерухоме майно було покладено на Бюро технічної інвентаризації Корюківського району. У свідоцтві зазначено що [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності гр..[PERSON] та членам його сімї дружині [PERSON] у рівних долях.Запис у реєстрову книгу за № 658/4а. 26 липня 1995 року шлюб було розірвано, про , що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції 18 січня 2008 року, серія [NUMBER]. [INFO] року помер колишній чоловік позивачки [PERSON], про що в Книзі реєстрації смерті 1995 року 23 вересня зроблено відповідний актовий запис за № 142, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області від 23 вересня 1995 року . За час життя колишній чоловік позивачки заповіту не склав. За час шлюбу у позивачки [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON], дітей не було. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину, що відкрилася після смерті колишнього чоловіка позивачки і складалася з рівної долі у однокімнатній квартирі [ADDRESS] не має. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності. Також відповідно до ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними , якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. У даному випадку позивачка[PERSON], як колишня дружина померлого, яка разом зколишнім чоловіком приватизували та проживала в ньому у вказаній вище однокімнатній квартирі, після смерті чоловіка фактично стала власником всієї квартири. Право власності належить до числа таких суб'єктів прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячі зі змісту ст..344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач ч.1 ст.60 ЦПК Україн ,є: - законний об'єкт володіння; - добросовісність володіння; -відкритість володіння; -давність володіння та його безперервність. Вважаючи на те що, вказане вище нерухоме майно(квартира) є законним об'єктом володіння вказує той факт що з моменту отримання свідоцтва на право власності на житло у місячний термін колишній чоловік [PERSON] та позивачка [PERSON] зробили держану реєстрацію свого права на житло ( майно). Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумність ст.3 ЦК України. Незаконний власник на протязі всього володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Також особу слід вважати добросовісною у тому випадку, коли вона діє без умислу причинити шкоду іншій особі. Отже позивачку [PERSON] можна вважати добросовісним набувачем вищевказаного нерухомого майна. Третя обставина, яка має суттєве значення для визнання прав власності за набувальною давністю це відкритість володіння, тобто очевидне для третіх осіб, які повинні мати можливість це бачити, не перешкоджати доступу до нього інших осіб, які мають право отримувати про це майно інформацію. Ця обставина дуже тісно пов'язана із добросовісністю. Однак це не означає, що володілець обов'язково повинен спеціально інформувати інших осіб про своє володіння майном. Володіти майном набувач повинен без якогось приховування цього факту, оскільки виникне підозра та сумнів у добросовісності, а значить і у відкритості володіння. Факт того, що позивачка [PERSON] відкрито володіла і володіє вказаним майном підтверджується сплата за комунальні послуги. Давність володіння та безперервність цього володіння по даній справі потрібно вважати з моменту смерті чоловіка, так як позивачка безперервно, на протязі усього часу фактично володіла квартирою за адресою: [ADDRESS]. Факт того, що позивачка [PERSON], являється власником рівної долі її колишнього чоловіка у квартирі за набувальною давністю підтверджується: ордером на квартиру, свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про право власності на житло, домовою книгою, довідкою з архівного відділу, квитанціями про оплату комунальних послуг та свідками які підтверджують, що [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіла законним об'єктом нерухомого майна. Також відсутність зазначення ідеальних часток у правовстановлюючих документах співвласників перешкоджає позивачці, здійснювати право розпорядження своєю власністю. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, а саме - для визнання її власником нерухомого майна за набувальною давністю. У судове засідання позивачка не з»явилась, подала письмову заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Судові витрати, сплачені нею при подачі позову до суду просить суд залишити за нею. Представник відповідача Корюківська міська рада в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення вимог позивача. Від Корюківської державної нотаріальної контори та від державного нотаріального архіву Чернігівської області до Корюківського районного суду надійшло повідомлення про те, що спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась. В зв'язку з неявкою до суду сторін фіксація судового процесу відповідно до ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що позивачка [PERSON], звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась [INFO] року в с.Горбулів, Черняхівського району, Житомирської області. 3 вересня 1977 року [PERSON], вступила до шлюбу з [PERSON], який народився [INFO] року в с.Верхолісся, Корюківського району Чернігівської області. У 1987 році чоловік позивачки ,на той час працюючий на СПМК - 604 м.Чернігів та який за договором виконував електромонтажні роботи в збудованих житлових будинках які будувало підприємство КФТП. Згідно ордеру № 2/91 від 5 січня 1987 року отримав однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Приписка знизу ордера свідчить про те , що вказана у ордері адреса змінилася на [ADDRESS]. Згідно діючого на той час законодавства про реєстрацію місця проживання громадянина у домову книгу були внесені відповідні дані, які свідчать про те що, 27.07.1995 року у квартирі [ADDRESS], було зареєстровано подружжя, а саме [PERSON], та [PERSON]. На підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2163-ХІІ від 04.03.1992 року, [PERSON] та [PERSON] скористалися своїм законним правом стосовно безоплатної приватизації житла отримали свідоцтво про право власності на житло яке було видано згідно рішення виконкому міської ради від 30 вересня 1993 року № 138, у якому зазначено що квартира за адресою:[ADDRESS] належить їм на праві приватної спільної сумісної власності . Згідно діючого на той час законодавства з моменту отримання свідоцтва на право власності на житло у місячний термін позивачі зробили державну реєстрацію свого права на житло. На той час функцію реєстрації права на нерухоме майно було покладено на Бюро технічної інвентаризації Корюківського району. У свідоцтві зазначено що [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності гр..[PERSON] та членам його сім»ї дружині [PERSON] у рівних долях. Запис у реєстрову книгу за № 658/4а. 26 липня 1995 року шлюб було розірвано, про , що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції 18 січня 2008 року, серія [NUMBER]. [INFO] року помер колишній чоловік позивачки [PERSON], про що в Книзі реєстрації смерті 1995 року 23 вересня зроблено відповідний актовий запис за № 142, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області від 23 вересня 1995 року . За час життя колишній чоловік позивачки заповіту не склав. За час шлюбу у позивачки [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON], дітей не було. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину, що відкрилася після смерті колишнього чоловіка позивачки і складалася з з рівної долі у однокімнатній квартирі [ADDRESS] не має. Від Корюківської державної нотаріальної контори та від державного нотаріального архіву Чернігівської області до Корюківського районного суду надійшло повідомлення про те, що спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась. Відповідно до ст..355 ЦК України, майно що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності. Також відповідно до ст..357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними , якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. У даному випадку позивачка[PERSON], як колишня дружина померлого, яка разом зколишнім чоловіком приватизували та проживала в ньому у вказаній вище однокімнатній квартирі, після смерті чоловіка фактично стала власником всієї квартири. Право власності належить до числа таких суб'єктів прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячі зі змісту ст..344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач ч.1 ст.60 ЦПК Україн ,є: - законний об'єкт володіння; - добросовісність володіння; -відкритість володіння; -давність володіння та його безперервність. Вважаючи на те що, вказане вище нерухоме майно(квартира) є законним об'єктом володіння вказує той факт що з моменту отримання свідоцтва на право власності на житло у місячний термін колишній чоловік [PERSON] та позивачка [PERSON] зробили держану реєстрацію свого права на житло ( майно). Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумність ст..3 ЦК України.Незаконний власник на протязі всього володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Також особу слід вважати добросовісною у тому випадку, коли вона діє без умислу причинити шкоду іншій особі. Отже позивачку [PERSON] можна вважати добросовісним набувачем вищевказаного нерухомого майна. Третя обставина, яка має суттєве значення для визнання прав власності за набувальною давністю це відкритість володіння, тобто очевидне для третіх осіб, які повинні мати можливість це бачити, не перешкоджати доступу до нього інших осіб, які мають право отримувати про це майно інформацію. Ця обставина дуже тісно пов'язана із добросовісністю. Однак це не означає, що володілець обов'язково повинен спеціально інформувати інших осіб про своє володіння майном. Володіти майном набувач повинен без якогось приховування цього факту, оскільки виникне підозра та сумнів у добросовісності, а значить і у відкритості володіння. Факт, що позивачка [PERSON] відкрито володіла і володіє вказаним майном підтверджується сплата за комунальні послуги та свідки. Давність володіння та безперервність цього володіння по даній справі потрібно вважати з моменту смерті чоловіка, так як позивачка безперервно, на протязі усього часу фактично володіла квартирою за адресою: [ADDRESS]. Факт того , що позивачка [PERSON], являється власником рівної долі її колишнього чоловіка у квартирі за набувальною давністю підтверджується: ордером на квартиру, свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про право власності на житло, домовою книгою, довідкою з архівного відділу, квитанціями про оплату комунальних послуг та свідками які підтверджують, що [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіла законним об'єктом нерухомого майна. Також відсутність зазначення ідеальних часток у правовстановлюючих документах співвласників перешкоджає позивачці, здійснювати право розпорядження своєю власністю. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачки про визнання права власності на майно - однокімнатну квартиру [ADDRESS], не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Відповідач по справі визнав позов позивачки, визнання ними позову є законним і приймається судом та не порушує прав та свобод інших осіб. Судові витрати сплачені позивачем [PERSON], при подачі позову до суду слід залишити за позивачем.

Outcome: approved