Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог наступне. 22.07.2013 року вони домовились з відповідачем [PERSON] про купівлі продаж належного останній житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за 130000 гривень. 90000 гривень домовились передати в той же день, а решту через рік до 1 серпня 2014 року, після чого укласти письмовий договір купівлі продажу, який посвідчити нотаріально. У той же день у присутності свідків вони передали відповідачу 90000 гривень, про що остання надала розписку та передали їм ключі від будинку. Вважають, що сторони домовилися про всі суттєві умови договору та відбулося його часткове виконання. У зв`язку з початком антитерористичної операції, у тому числі на території Волноваського району, вони не змогли вчасно виконати свої зобов`язання щодо сплати решти грошей у сумі 40000 гривень до 01 серпня 2014 року, тому домовились з відповідачем про розстрочку платежу рівними частками по 2000 гривень щомісячно до 10 числа кожного місяця. Протягом травня серпня вони сплатили відповідачу ще 8000 гривень. У січня 2016 року вони знов домовились з відповідачем про розстрочку, остання сказала, що розуміє складнощі та буде чекати скільки треба. У серпні 2017 року вони мали намір поновити виплати, проте відповідач почала уникати зустрічі з ними та не відповідати на телефоні дзвінки. Син відповідача [PERSON] повідомив їм, що продажем будинку тепер замість матері буде займатися він та потребував сплатити йому ще 5000 доларів США. Таким чином вважають, що відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу будинку. На підставі ст. 220 ЦПК України просили визнати дійсним, укладений між ними та відповідачем договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за 130000 гривень. 30.05.2018 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області відкрито провадження у вказаній цивільній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат Осадчий В.І. підтримали позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просили їх задовольнити. Представник відповідач [PERSON] адвокат Мірошнікова О. А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що жодна з розписок, надана позивачами, не містить в собі домовленостей по всім суттєвим умовам договору купівлі продажу будинку, зокрема не зазначена вартість об`єкту, згоди щодо вартості будинку між сторонами взагалі не досягнуто. Крім того позивачами взагалі не сплачена повна сума за усною домовленістю. Отже свої зобов`язання за розпискою, відповідно до якої вони зобов`язувалися провести повний розрахунок по вартості будинку до 01.08.2014 року, позивачі у повному обсязі не виконали. Лист позивачів від 30.11.2017 року, надісланий відповідачу, з пропозицією укласти угоду, не містив в собі конкретної інформації про місце та час укладення угоди. Тому вважає доводи позивачів про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору безпідставними. Також просила врахувати, що згідно вимог чинного законодавства положення ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та державної реєстрації. Третя особа Волноваська міська рада Донецької області до суду надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, заслухавши позивач та представників сторін, дослідивши письмові докази, доходить висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності за заповітом від 03.03.2009 року відповідач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 53-55). Згідно розписок від 22.07.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] 90000 гривень в якості авансового платежу в рахунок продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Повний розрахунок згідно розписок [PERSON] зобов`язується провести до 01 серпня 2014 року (а.с. 8,39). 30.11.2017 року позивачами [PERSON] та [PERSON] надіслано листа на ім`я відповідача [PERSON] з пропозицією нотаріального посвідчення договору купівлі продажу вищезазначеного будинку у погодженого з останньою нотаріуса. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вищевказаний лист отримано [PERSON] 06.12.2017 року (а.с. 13, 14). Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевказаних положень чинного законодавства, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позивачами не доведені ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог. Зокрема позивачами зазначається, що між ними та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Проте представник відповідача адвокат Мірошнікова О. А. не визнала вказаної обставини, зазначаючи, що сторони не дійшли згоди про найголовніше, а саме про ціну об`єкта нерухомості. При цьому суд звертає увагу на те, що не містить такої домовленості щодо ціни об`єкта нерухомості жодна з розписок, надана сторонами на а.с. 8, 39. Згідно вказаних розписок [PERSON] зобов`язується лише сплатити [PERSON] решту суми протягом року, до 1 серпня 2014 року, без вказівки на певну суму боргу. Окрім того не заперечується позивачами факт того, що ними не проведено повного розрахунку навіть тієї суми, яку вони вважають узгодженою. Однією з умов визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї сторони від нотаріального посвідчення правочину. Але, на думку суду, не є достатнім доказом на підтвердження факт ухилення відповідача [PERSON] від нотаріального посвідчення правочину лист, надісланий їй позивачами з пропозицією нотаріально посвідчити правочин. Оскільки той лист не містить конкретної пропозиції дати та місця укладення правочину. Відмовляючи позивачам у задоволенні позову суд також виходить з того, що згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судовому практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суду необхідно врахувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно до ст. ст. 210 та ст. 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав і обов`язків для сторін. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed