Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 30.03.2016 року між [PERSON], як замовником, в інтересах сім'ї та фізичною особою-підприємцем, як виконавцем, було укладено договір про надання послуг. За умовами договору виконавець зобов'язався виконати: заливку басейну, опалубку, металеву обв'язку, отмостку з тротуарної плитки, суміші клею і гідроізоляції, тротуарну плитку фігурну; здійснити замовлення протягом 1 місяця з моменту оформлення цього договору - 30.04.2016 року. 16.06.2016 року [PERSON] письмово звертався до відповідача з претензією виконання робіт в десятиденний строк з моменту отримання даної претензії. Але поштове відправлення було повернуто на поштове відділення. 19.08.2016 року було проведено обстеження технічного стану будівлі басейну за адресою: [ADDRESS]. Згідно висновкам експерта встановлена невідповідність конструкції надійності і експлуатації. В період з 02.04.2016 року по 16.04.2016 року вони здійснили оплату у сумі 49 317 грн., надали кошти для закупівлі матеріалів у сумі 40 997,90 грн. Таким чином договір підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення. Законом передбачена сплата пені у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), що становить 214 528,95 грн. (розрахунок пені 49 317 грн. х 3% х 145 днів). Незаконними діями відповідача спричинено моральну шкоду, оскільки порушено їх права як споживачів, відсутність користування певними матеріальними благами, за які ними сплачені гроші. Просять: визнати недійсним та розірвати договір про надання послуг; стягнути з відповідача на їх користь - 49317 грн. оплати за договором, пеню у розмірі 214 528,95 грн., за закупівлю матеріалів для виконання робіт 40 997,90 грн., за проведення технічного обстеження стану будівлі басейну та технічного висновку - 2 450 грн., 30 000 грн. моральної шкоди та 3 250 грн витрат на правову допомогу. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за місцем його проживання, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові повідомлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та оголошення в газеті «Запорізька правда» № 49 від 15.12.2016 року, а також від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з ахист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. 30.03.2016 року [PERSON] та фізична особа-підприємець [PERSON] уклали договір про надання послуг, а саме замовник доручає виконавцю організацію наступних послуг: заливка басейну, опалубка, металева обов'язка, обмостка з тротуарної плитки, суміші клею і гідроізоляції, тротуарна плитка фігурна. Договором встановлений і строк його виконання - 30.04.2016 року. Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. У відповідності до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Позивачі на виконання умов договору здійснили оплату в розмірі 49 317 грн. та надали кошти для закупівлі матеріалів для виконання робіт в розмірі 40 997, 90 грн., що підтверджується записом у Договорі, товарними чеками та накладними. За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( стаття 627 ЦК України ). У частині 1 статті 628 ЦК України зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору або актів цивільного законодавства. 16.06.2016 року позивачем [PERSON] на адресу [PERSON] була направлена претензія щодо виконання умов договору. Пунктом 5.3 Договору про надання послуг передбачено, що у випадку неякісного надання послуг, не пов'язаних з якістю матеріалу та устаткування, виконавець зобов'язаний усунути порушення за свій рахунок. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За змістом ст.ст. 12-14 ЦК України цивільні права здійснюються, а цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язком для неї. Відповідно до частин 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON] 07.07.2016 року уклали договір про надання правової допомоги з адвокатом Шовкоплясом Ю.В., згідно квитанції б/н вартість надання правової допомоги складає 3 250 грн. Експертом Запорізької торгово-промислової палати Редькиним Ю.М. 19.08.2016 року складено технічний висновок № ОС-34 за результатами обстеження технічного стану будівлі бассейну розташованого за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого встановлено невідповідність їх несучих та огороджуючих конструкцій вимогам надійності і експлуатації, які передбачаються до будівель та споруд, і можливість подальшої їх безпечної експлуатації. Вартість висновку згідно рахунку постачальника № ОС-34 від 01.07.2016 року складає 2 450 грн., яка була сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією від 11.07.2016 року. Згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За матеріалами справи кількість прострочених днів за договором про надання послуг складає - 145 (з дати закінчення роботи 30.04.2016 року по дату звернення до суду 23.09.2016 року), позивачами оплата здійснена на суму 49 317 грн. Розмір пені складає: 49 317 грн. х 3% х 145 днів = 214 528 грн. 95 коп. Таким чином, судом установлено, що між сторонами було укладено договір про надання послуг, які відповідач в повному обсязі не надав, позивачі в свою чергу здійснили оплату робіт, надали кошти для закупівлі матеріалу, тобто вони виконали всі умови укладеного договору. Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Між тим, в позові позивачами не наведено переконливих мотивів для прийняття рішення про стягнення на відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 30 000 грн. Суд приймає до уваги ті обставини, що позивачі постійно відволікаються на думки про зміст неправомірних дій відповідача, які дії необхідно здійснити для повернення сплачених ними грошових коштів, і це призвело до неможливості повноцінно відпочивати, ту обставину, що моральна атмосфера у родині погіршилася, а вони знаходяться у стані постійного морального дискомфорту і пригнічення, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає необхідним вимогу про відшкодування моральної шкоди на користь позивачів задовольнити, однак у меншому розмірі, ніж той, про який зазначається в позові, а саме, в сумі 3 000 грн., що цілком буде відповідати вимогам розумності та справедливості. На підставі викладеного і

Outcome: partial