Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, уточнивши який (а.с.57-59), просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 16 червня 2015 року, права та обовязки забудовника на садовий будинок № 20 по вул. Грушова, Споживче товариство «Садівниче товариство «Прилімання», що знаходиться на території Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області з надвірними спорудами: навіс, душ, вбиральня, цистерна, огорожа, а також право власності на земельну ділянку площею 0,060 га, розташовану за зазначеною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] вона, як спадкоємець за заповітом, звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок і земельну ділянку, але листами № 184/02-14 та № 195/02-14 від 02.02.2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи щодо належності садового будинку спадкодавцеві, а також не проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у відповідному відділі ДЗК та не отриманий державний акт на земельну ділянку, у звязку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає в повному обсязі і просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] і просить справу розглянути у його відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 16.06.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 412688 (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді садового будинку № 20 по вул. Грушова, Споживче товариство «Садівниче товариство «Прилімання», що знаходиться на території Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області з надвірними спорудами: навіс, душ, вбиральня, цистерна, огорожа, а також земельної ділянки площею 0,060 га, розташованої за зазначеною адресою. 07.10.2014 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], згідно з яким на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на момент його смерті та на що він буде мати право за законом, заповів [PERSON] (а.с.7). Факт належності померлому при житті вищевказаного садового будинку підтверджується технічним паспортом на садовий (дачний) будинок, виготовленим\~ПП «Одеське БТІ» 22.05.2015 року на імя [PERSON], а земельної ділянки договором дарування серії АВН № 156098, посвідченим 28.09.2000 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5101860482015 (а.с.11-16, 17, 18). Відповідно до витягу з рішення № 319 від 22.11.2012 року «Про затвердження списків по впорядкуванню адресного господарства в СК «Салют», СТ «СТ «Прилімання» та СК «Харчовик-2» Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області гр. [PERSON] змінено стару адресу: вул. Грушова, № 169, та присвоєно нову адресу земельну ділянці та садовому будинку вул. Грушова, № 20 (а.с.16). Згідно довідки № 444/02-18, виданої виконавчим комітетом Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області 27.11.2015 року, згідно списків членів СТ «СТ «Прилімання» Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області за громадянином [PERSON] значиться земельна ділянка площею 0,0600 га на підставі договору дарування земельної ділянки від 28.09.2000 року та садовий будинок 2001 року побудови (не введений в експлуатацію), які розташовані за адресою: СТ «СТ «Прилімання» вул. Грушова, 20 Біляївського району Одеської області (територія Маринівської сільської ради) (а.с.50). Померлий [PERSON] в даному садовому будинку не був зареєстрований, але постійно в ньому мешкав, про що свідчить довідка № 1, видана головою правління СТ «СТ Прилімання» 22.04.2016 року (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] не отримав ані свідоцтво про право власності на садовий будинок № 20 по вул. Грушова, Споживче товариство «Садівниче товариство «Прилімання», що знаходиться на території Маринівської сільської ради Біляївського району Одеської області з надвірними спорудами, ані державний акт на земельну ділянку площею 0,060 га, розташовану за зазначеною адресою. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивачка [PERSON], відповідно до ст. 1223 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом. Вона звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок і земельну ділянку, але листами № 184/02-14 та № 195/02-14 від 02.02.2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи щодо належності садового будинку спадкодавцеві, а також не проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у відповідному відділі ДЗК та не отриманий державний акт на земельну ділянку (а.с.22, 23). Як розяснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна). Отже, враховуючи зазначену норму Закону, успадкуватись може лише обєкт цивільного права, оскільки у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на садовий будинок відсутні, то він не набув статусу обєкта цивільного права, що з огляду на положення ст. 178 ЦК України, є правовою перешкодою для його вільного обігу у цивільному обороті. Відповідно до правової позиції ВСУ, оскільки садовий б удинок не прийнято до експлуатації, право власності на нього не зареєстровано, то він не може бути обєктом спадкування, оскільки у спадщину переходять тільки права та обовязки як забудовника цього будинку, а також право власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва. Як розяснено у п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до п. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати із рішення суду. Відповідно до правової позиції ВССУ, викладеної в п. 9 Інформаційного листа ВССУ від 04.07.2011 року, якщо будинок будувався згідно із законом, то до спадкоємця як до складу спадщини переходять обовязки забудовника (отримати узгодження, здати в експлуатацію тощо). Згідно положень ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, спадкування та інших цивільно-правових угод. Це положення закріплено і в ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, а надаючи правову оцінку правовідносинам, які складають предмет позову в даній справі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою [PERSON] права на спадкування прав і обовязків забудовника [PERSON], щоб на підставі рішення суду, ухваленого за такими вимогами, звернутися за оформленням права власності на обєкт нерухомого майна з видачею їй свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, а також для визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,060 га в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved