Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 08.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №979. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони проживають окремо. Відповідач вихованням дитини належним чином не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інших дітей чи непрацездатних батьків у відповідача немає, аліментів відповідач нікому не сплачує. Вказує, що відповідач всупереч вимогам ст.180 Сімейного кодексу України утриманням дитини не займається. Стверджує, що відповідач працює майстром будівельних робіт, а тому його дохід є мінливим, у зв'язку з чим позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. Також вказує, що з 26 липня 2013 року вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та являється інвалідом першої групи підгрупи А загального захворювання, отримує тільки пенсію та інших джерел доходу не має. Матеріальне становище позивачки є нужденним, вона потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з наведеним також вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до настання повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. В ході розгляду судом справи від позивачки до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої вона вказує, що на момент звернення до суду їй не було відомо, що відповідач офіційно працює. Тому, з врахуванням того, що відповідач працює офіційно, отримує заробітну плату в розмірі 1470 грн. щомісячно, позивачка вважає, що в данному випадку аліменти з відповідача слід стягувати саме у частці від заробітку, а не у твердій сумі. На основі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів до настання повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від його доходів. Позивач та її представник в судове засідання, призначене на 22 грудня 2016 року не з'явились, однак представник позивача спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність. Також надав суду письмові заперечення на позов, згідно яких позовні вимоги визнає частково, вказує, що аліменти, які позивач просить з нього стягнути в твердій грошовій сумі перевищать понад 20% його доходу, При цьому, зазначає, що він офіційно працює. Також вказує, що у нього відсутнє рухоме та нерухоме майно та погоджується на стягнення з нього на утримання дитини аліментів в сумі 400 грн. щомісячно та на утримання дружини в сумі 100 грн. щомісячно. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що відповідач жодної допомоги на утримання свого сина не надає. В свою чергу мати відповідача доглядала дитину перші два роки. Ствердила, що батько дитині одяг чи їжу не купує. Вказала, що це їй відомо зі слів позивачки, оскільки вона спілкується з позивачкою кожного дня. Так, дитині рік тому робили операцію, батько кошти не надавав. На день народження дитини батько не поздоровляв. Останнього разу відповідач приїжджав до позивачки півтори місяці тому та привіз молоко і капусту з села, які йому дала його мати. Ствердила, що відповідач свою дружину також не утримує, хоча вона хворіє. Їй також відомо, що відповідач декілька разів виїжджав на заробітки за кордон, однак коштів дружині не надавав. Ствердила той факт, що на лікування позивачки та збір коштів вони залучали волонтерів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №979, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач - [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON], зобов'язаний утримувати малолітню дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Також, відповідно до вимог ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 вказаної статті СК України передбачає, що якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. При цьому судом встановлено, що позивач є інвалідом першої групи по загальному захворюванню, що підтверджується копією пенсійного посвідчення позивачки (а.с.10). Факт хвороби позивачки - не заперечує в письмовому запереченні сам відповідач. Також з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №9094 від 23.09.2016 року (а.с.11) вбачається, що позивачка з 26.07.2013 року перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює, та має регулярний дохід в розмірі 1470 грн., що підтверджується відповідною довідкою ТзОВ «Рожнівський Сількомунгосп» від 24.10.2016 року №27. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом встановлено, що у відповідача інших непрацездатних членів сім'ї чи дітей, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, немає. За наведених обставин, враховуючи те, що відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, ч.1 ст.79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько малолітнього - [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2016 року до настання ним повноліття, а також з [PERSON] слід стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 04.10.2016 року, враховуючи також і той факт, що на даний час позивач є інвалідом першої групи та позбавлена можливості працювати та отримувати дохід.

Outcome: partial