Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Жашківського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті кримінального правопорушення, посилаючись на наступні обставини. 23 квітня 2015 року [PERSON] ( Відповідач ) побив їх [PERSON] та [PERSON], спричинивши їм легкі тілесні ушкодження. Вироком Жашківського районного суду від 23 жовтня 2017 року його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину ), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності. Вирок вступив в законну силу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вони змушені були проходити курс лікування та понесли матеріальні затрати на лікування та на транспортні витрати. Так, вони змушені були винаймати автомобіль для поїздки в місто Умань для проведення судово-медичної експертизи, де витрати склали 751,85 грн. Плівка за рентген 51,85 грн. та 94,50 грн. Придбання ліків на суму 2938,69 грн. Компютерна діагностика відповідно 720 грн. та 620 грн. Придбання ліків при перебуванні на стаціонарному лікуванні на загалу суму 1447,42 грн. та плівка на 46 грн. Всього на суму 6859,20 грн. Відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із фізичним болем та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою, щодо неї самої та членів сімї і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Він, [PERSON] пенсіонер, ветеран праці, мав побите, знівечене, пухле обличчя постійного страждав від болю спричиненого [PERSON], у нього був розлад здоровя внаслідок побоїв та нервового стресу піднявся артеріальний тиск, були об мороки голови. З побитим лицем соромився виходити на люди. До сьогоднішнього дня йому неспокійно, він сильно хвилюється та тривожиться. Свою моральну шкоду оцінює в 12\~000 грн. Вона, [PERSON] ветеран праці, пенсіонер, інвалід 2 групи внаслідок отриманих побоїв від [PERSON] постійно страждає фізично і морально. Розлад здоров»я, нервовий стрес. Постійні болі в поясничному відділі, правому плечі, правій нозі, яка оперована штучним суглобом, головна біль, високий тиск, голово кружіння наслідки побиття, які вона терпить по даний час. Свою моральну шкоду оцінює в 10\~000 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 6859,20 грн. відшкодування матеріальної шкоди, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12\~000 грн. моральної шкоди, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10\~000 грн. моральної шкоди. Стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] відшкодування судових витрат в сумі 640 грн. ( а. с. 2-3 ). В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] кожний окремо підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] раніше в судовому засіданні, а саме 27.12.2017 року позовні вимоги позивачів визнав частково, а саме: матеріальну шкоду у сумі 898 грн., з яких: 700 грн. поїздка до м. Умань для проведення судово-медичної експертизи, 104 грн. дві судово-медичні експертизи, 94 грн. плівка. В іншій частині позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачам. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності ( а. с. 21 ) в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя та визнав позовні вимоги позивачів частково, а саме: матеріальну шкоду у сумі 1536,15 грн., з яких: 700 грн. поїздка до м. Умань для проведення судово-медичної експертизи, 103,70 грн. дві судово-медичні експертизи, 94 грн. плівка, а також 638,45 гривень, понесені при сплаті за ліки, згідно товарного чеку № 25 від 27.04.2015 року. В іншій частині позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачам,оскільки позивачами не доведено того факту, що дотеперішній час вимушені лікуватися після подій, які мали місце 23.04.2015 року. В судове засідання 06.02.2018 року відповідач [PERSON] не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] підтвердив той факт, що відповідач повідомлений належним чином, але прибути у судове засідання не зміг за станом здоров»я. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника відповідача, врахувавши позицію та пояснення надані раніше самим відповідачем, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини. 23 квітня 2015 року [PERSON] побив [PERSON] та [PERSON], спричинивши останнім легкі тілесні ушкодження. Вироком Жашківського районного суду від 23 жовтня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення ( злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі пятдесяти неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави. Звільнено засудженого [PERSON] від кримінальної відповідальності, у зв»язку із закінченням строків давності. З вироку суду вбачається, що 23 квітня 2015 року в денний час, близько 13 год. 00 хв. в м. Жашків Черкаської області, перебуваючи на земельній ділянці по вул. Волошковій, на грунті раніше виниклих неприязних відносин, в ході сварки, яка виникла поміж [PERSON] та [PERSON], [PERSON] умисно рукою вдарив останню в груди, від чого вона впала і отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м»яких тканин потиличної ділянки голови, шийного відділу хребта, правого плечового суглобу та гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 568 від 10.07.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Він же, 23 квітня 2015 року в денний час, близько 13 год. 00 хв. в м. Жашків Черкаської області, перебуваючи на земельній ділянці по вул. Волошковій, що знаходиться поруч із домоволодінням [PERSON], на грунті раніше виниклих неприязних відносин, в ході сварки, яка виникла поміж ним та [PERSON], умисно наніс кулаком 2 удари по обличчю останнього, в результаті чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синців та садна обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №567 від 10.07.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження. В судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно він 23 квітня 2015 року, в ході сварки, що виникла між ним та [PERSON] вдарив останню в груди, та пізніше, в ході сварки, вдарив [PERSON] по обличчю. В своєму вчинку обвинувачений щиро кається та погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння за ч. 1 ст. 125 КК України ( а. с. 8 ). Встановлено, що зазначений вирок суду від 23.10.2017 року набрав законної сили, оскільки не був оскаржений, що не було спростовано в судовому засіданні сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов»язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, позивачі [PERSON] та [PERSON] вважають, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які вони зазнали з боку неправомірних дія відповідача [PERSON], останні змушені були проходити курс лікування та понесли матеріальні затрати на лікування у сумі 6859,20 грн. та моральну шкоду, яку кожний окремо оцінює у сумі 12\~000 грн. і 10\~000 грн. відповідно та зазначені суми просять стягнути з відповідача на їх користь. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні відповідач та його представник визнали позовні вимоги позивачів частково в частині стягнення матеріальних збитків, а саме у сумі 1536,15 грн., з яких: 700 грн. поїздка до м. Умань для проведення судово-медичної експертизи, 103,70 грн. дві судово-медичні експертизи, 94 грн. плівка, а також 638,45 гривень, понесені при сплаті за ліки, згідно товарного чеку № 25 від 27.04.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наголосив на тому, що зазнав матеріальних збитків у сумі 350 гривень сплата проїзду до м. Умань для проведення експертизи, 51,85 гривень сплата проведення самої експертизи, які ним особисто було сплачено, а також понесені витрати у сумі 240 гривень для придбання очних крапель та 333 гривень для придбання ліків від тиску «Вальсакор». В судовому засіданні встановлено, що інших витрат позивач [PERSON] не поніс. Отже, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення на його користь матеріальної шкоди є такими, що підлягають задоволенню у сумі 401,85 гривень, які останній поніс при сплаті проїзду до м. Умань у сумі 350 гривень та 51,85 гривень при проведенні експертизи, та які визнав відповідач. Щодо вимог позивача [PERSON] в частині стягнення витрат, які останній поніс на придбання ліків, а саме: очні краплі у сумі 240 гривень та ліки від тиску «Вальсакор» у сумі 333 гривень, на які посилався позивач у судовому засіданні, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки з боку позивача жодним належним чином не доведено. Позивачем не було доведено в судовому засіданні та не підтверджено, що останній звертався до лікаря з цього приводу, та що останньому у зв»язку з подіями, які мали місце 23.04.2015 року, тобто після побиття було призначено вищезазначені лики. Крім того, позивачем не було надано відповідних чеків на зазначені суми, серед наявних у матеріалах справи чеків, чеки на вищезазначені суми відсутні, а тому такі вимоги позивача в частині стягнення матеріальних збитків понесених у сумі 240 гривень та 333 гривень є недоведеними та таким, що не можуть бути задоволеними та стягнуті з відповідача. До того ж, згідно висновку судово-медичної експертизи № 567 від 10.07.2015 року [PERSON] умисно наніс кулаком 2 удари по обличчю останнього, в результаті чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синців та садна обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Стосовно понесених витрат позивачем [PERSON], яких остання зазнала від неправомірних дій відповідача, суд приходить до наступного. Збитки, які зазнала позивачка [PERSON] у сумі 350 гривень - поїздка до м. Умань для проведення судово-медичної експертизи; у сумі 51,85 гривень на проведення самої судово-медичної експертизи; у сумі 94 гривень - сплата за плівку; у сумі 638,45 гривень придбання ліків, згідно товарного чеку № 25 від 27.04.2015 року, загалом 1\~134,30 гривень, які визнав відповідач підлягають задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Стосовно витрат, які понесла позивачка [PERSON], посилаючись на чеки, які були додані до позовної заяви, в якості доказу понесення витрат на лікування ( придбання ліків ) для відновлення свого здоровя, то суд приходить до наступного. З висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/561 від 20 червня 2017 року, яка була проведена експертом [PERSON], останній зазначив, що перелік, механізм отримання, ступень тяжкості тілесних ушкоджень у [PERSON], що могли бути нею отримані внаслідок побиття 23.04.2015 року, викладені в п. 1 розділу «Підсумки», «Висновку експерта № 568» від 07-10.07.2015 року та в наявній медичній документації, на ім.»я [PERSON], з періоду 27.04.2015 року по нинішній час, не виявлено описання тілесних ушкоджень, які могли б перебувати в причинному зв»язку з отриманою нею травмою 23.04.2015 року. «Компресійний перелом 3ст хребця L2», що діагностований у [PERSON], на основі проходження КТ-дослідження від 19.01.2017 року, не береться до уваги при оцінці ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, так як: даний патологічний стан діагностовано в поперековому відділі хребта ( «L2» - 2-й поперековий хребець ), в той час, як ушкодження від 23.04.2015 року локалізувалися в шийному відділі хребта; даний патологічний стан міг виникнути, як внаслідок вікових хворобливих змін організму так і внаслідок травматичної дії; між отримання тілесних ушкоджень 23.04.2015 року та виявленими «компресійного перелому 3ст хребця L2» минуло біля 1 року 9 місяців даного проміжутку часу цілком достатньо для загоєння вказаних видів патологічних станів. Крім того, з даного експертного висновку вбачається, що експертом було досліджено судово-медичні експертизи, які були проведенні відносно позивачів після подій, які мали місце 23.04.2015 року, а також медичну карту № 1465 амбулаторного хворого Жашківської ЦРЛ на ім»я [PERSON] ( а. с. 42-43 ). В судовому засіданні встановлено, що судово-медичні висновки стосовно позивачів після подій, які мали місце 23.04.2015 року за № 568 та за № 567 були проведені саме експертом [PERSON], яким і в подальшому розглядав зазначені питання та зробив висновок № 05-7-01/561 від 20.06.2017 року. Не погодження позивачами з висновком експерта № 05-7-01/561 від 20.06.2017 року не заслуговують на увагу, оскільки з боку позивачів не надано жодного належного та допустимого доказу спростуванню зазначеного висновку. Крім того, судом в судовому засіданні розяснилося позивачам про можливість призначення саме судом судово-медичної експерти, але останні категорично відмовилися. Отже, з боку позивачки [PERSON] не надано належного та допустимого доказу того факту, що між протиправними діями відповідача, які мали місце 23 квітня 2015 року, остання вимушена відновлювати своє здоров»я по теперішній час. З боку позивачки не було підтверджено наслідково-причинний зв»язок. До того ж, згідно висновку експерта, останній були заподіяні легкі тілесні ушкодження. З зазначених чеків, які додані до позовної заяви і понесення зазначених витрат, на які посилалася позивачка [PERSON] не можливо встановити, що вони були сплачені особисто останньою. Також, з чеків на які посилається позивачка взагалі неможливо встановити та не доведено самою позивачкою, які ж все-таки ліки були придбані, наприклад: на зворотному аркуші справи 9 наявні два чеки від 07.05.2015 року на суму 267,05 гривень та 40,04 гривень, в яких зазначено: хімпрепарати, анальгетики, мед препарати. Також, на зворотному аркуші справи 9 міститься дві шматка листа на яких ручкою написано ліки та зазначено суми 206,05 гривень та 204 гривень відповідно. Ознайомившись з наданими позивачкою чеками, встановлено, що практично всі чеки датовані 2017 роком. Отже, в судовому засіданні позивачкою [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу того, що остання на протязі 2015 року і по теперішній час вимушена лікуватися та відновлювати своє здоров»я від протиправних дій з боку відповідача, які мали місце 23.04.2015 року. Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи № 568 від 10.07.2015 року шкода заподіяна позивачці [PERSON] відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тому, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки в повному обсязі не були доведені у судовому засіданні. У відповідності до вимог ЦПК України з боку позивачки [PERSON] не було доведено в повному обсязі та обґрунтовано належними доказами позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків. Щодо позовних вимог позивачів в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачів моральну шкоду у сумі 10 000 гривень та 12\~000 гривень відповідно, то суд приходить до наступного. Згідно ст. 22 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. При визначені розміру заподіяної моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнала особа, характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Обговорюючи відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України питання про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що позивачу [PERSON] та [PERSON] заподіяна моральна шкода протиправною поведінкою відповідача, розмір якої, із урахуванням характеру і тривалості страждань позивачів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у сумі 500 гривень та на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у сумі 1000 гривень. Згідно ст. 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 640 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною квитанцією ( а.с.1). Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 гривень, які були понесені позивачем при зверненні до суду та документально підтверджені. Згідно довідки МСЕК наданою позивачкою [PERSON], яка наявна в матеріалах справи, остання є інвалідом 2 групи ( а.с. 4 ), яка звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду. Отже, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1080 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial