Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. Позовну заяву мотивує тим, що 14.03.2012 року передала у борг відповідачу суму коштів у розмірі 2000 доларів США про що було складено розписку. Відповідно до зазначеної розписки [PERSON] грошові кошти зобов'язувався повернути до 14.05.2012 року. Крім того, позивачка просила стягнути із відповідача інфляційні витрати - 144 грн. 25 коп.% проценти за користування коштами у розмірі 3% річних - 819 грн. 29 коп. та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1920 грн. 01 коп. В судовому засіданні представник позивача неодноразово змінювала розмір позовних вимог, в результаті просила стягнути із відповідача лише суму боргу у розмірі 22700 грн., що еквівалентно станом на 28.04.2014 року 2000 доларам США. Позивачка [PERSON] також просила стягнути із відповідача суму боргу у розмірі 22700 грн. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, вказав, що дійсно отримав від позивачки 2000 доларів США, однак через матеріальний стан не має можливості повернути вказану суму коштів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 14.03.2012 року отримав від позивача грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.4). Згідно вказаної розписки, [PERSON] зобовязався повернути у повному обсязі грошові кошти вчасно до 14.05.2012 року. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що грошові кошти дійсно отримав, але повернути не має можливості через матеріальний стан. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що відповідач в передбачений в розписці строк гроші не повернув, суд вважає, що вказана в розписці сума в розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 22700 грн. підлягає стягненню з [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved