Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в обгрунтування позовних вимог зазначили наступне. Відповідно до ордера №366 від 13 лютого 1991 року на сім`ю із чотирьох осіб в порядку обміну була надана двухкімнатна квартира [ADDRESS] , житловою площею - 30 кв.м. 28 грудня 2007 року на вищевказану квартиру було видано свідоцтво про право власності на житло, з якого вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в рівних долях. 22 січня 2009 року [PERSON] подарила [PERSON] належну їй 1/3 частину квартири. Тобто в даний час власниками квартири є позивачі. 04 березня 2008 року в спірну квартиру був зареєстрований колишній чоловік (відповідач по справі) [PERSON] . 12 лютого 2009 року в спірну квартиру був зареєстрований батько колишнього чоловіка (відповідач по справі) [PERSON] . Реєстрація потрібна їм була для працевлаштування. На сьогоднішній день реєстрація відповідачів носить формальний характер, оскільки вони в квартирі не проживають, їх речі в квартирі відсутні участі в оплаті квартплати і комунальних послуг не приймають. Наміру зберегти за собою житлову площу відповідачі не мають. Позивачі позбавлені можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки реєстрація відповідачів у квартирі збільшує тягар по сплаті житлово-комунальних послуг. З цих підстав, просять визнати [PERSON] та [PERSON] такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачі в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідачів, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення позивачів, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до ордера №366 від 13 лютого 1991 року виданого виконавчим комітетом Мінської районної ради народних депутатів м.Києва на сім`ю із чотирьох осіб в порядку обміну була надана двухкімнатна квартира [ADDRESS] , житловою площею - 30 кв.м. (а.с.7) 28 грудня 2007 року на вищевказану квартиру було видано свідоцтво про право власності на житло, з якого вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] ( в рівних долях) (а.с.8). Згідно договору дарування 1/3 частини квартири від 22.01.2009 року посвідченого Зубченко Л.С., державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Тихонова В.М. подарила [PERSON] належну їй 1/3 частину квартири під [ADDRESS] (а.с.9) На даний час власниками квартири є [PERSON] і [PERSON] . Згідно з Реєстру територіальної громади міста Києва вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Реєстрація відповідачів носить формальний характер, оскільки вони в квартирі не проживають, їх речі в квартирі відсутні участі в оплаті квартплати і комунальних послуг не приймають. Наміру зберегти за собою житлову площу відповідачі не мають. Позивачі позбавлені можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки реєстрація відповідачів у квартирі збільшує тягар по сплаті житлово-комунальних послуг. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні, підтвердила те, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] . Дружить з мамою [PERSON] . В квартирі зареєстровані колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] та його батько - [PERSON] , однак в ній вони не живуть біля трьох років. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачі в спірній квартирі не проживають понад один рік суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved