Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 26 листопада 2019 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 151. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від даного шлюбу вони мають малолітнього сина, однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на життя та сім`ю. З березня 2021 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо один від одного, шлюб існує лише формально та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранова А.Ю. від 12 липня 2021 року дану справу передано до Богуславського районного суду Київської області за підсудністю (а.с. 19, 20). Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 01 жовтня 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 08 листопада 2021 року (а.с. 28). Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов про розірвання шлюбу визнає. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2019 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 151, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини з березня 2021 року та не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету, примирення між ними стало не можливим, що видно із їхніх заяв, які вони подали до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved