Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Инфох» «про розірвання трудового договору та формулювання звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сум при звільненні, відшкодування моральної шкоди». Свої позовні вимоги мотивує наступним. Позивачка [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Инфох», де і проходила переддипломну практику. Позивачка працювала поваром в ТЦ «Амстор» по бул. Шевченко, 41б. Всередині лютого 2013 року в ТЦ «Амстор» позивачку на роботу не допустили, примушуючи оформляти трудові відносини з ними, а не з відповідачем. Таким чином позивачку позбавили першого робочого місця після закінчення училища. 19.02.2013 року позивачка звернулась до ТОВ «Инфох» по вул. Щорса, 65 в м. Донецьку із заявою про виплату заробітної плати, про надання інформації про подальше проходження роботи в ТОВ «Инфох», про виплату заробітної плати , надання довідки про заборгованість по заробітній платі для подання позову до суду. Однак відповідач відповідь не надав. 20.02.2013 року позивачка поштою відправила відповідачу заяву про розірвання трудового договору, виплаті заробітної плати, сум при звільнені, однак відповіді не отримала. 03.04.2013 року позивачка поштою відправила відповідачу повторну заяву про розірвання трудового договору, виплаті заробітної плати, сум при звільнені, однак відповідь не отримала. Позивачка вважає, що заборгованість по заробітній платі складає 1300 грн., компенсація за невикористану відпустку у розмірі середньомісячного заробітку в розмірі 2 300 грн., вихідна допомога при звільненні у розмірі середньомісячного заробітку - 2300 грн. Також позивачка вважає що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка виразилась у позбавленні її працевлаштування та заробітку. Розмір моральної шкоди позивачка оцінює у суму 40 000, 00 грн. За таких обставин, позивачка просить суд: - визнати неправомірною бездіяльність ТОВ «Инфох» у наданні відповідей на подані заяви, у оформленні необхідних документів і грошових коштів по ст. 39 КЗпП України з наданням трудової книжки, у наданні першого робочого місця з працевлаштування; - зобов'язати ТОВ «Инфох» розірвати трудовий договір з позивачкою на підставі ст. 39 КЗпП України у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю з наданням трудової книжки та усіх необхідних документів для постановки на облік у центр зайнятості; - стягнути з ТОВ «Инфох» на користь позивачки заборгованість по заробітній платі 1300 грн. за період з 01.02.2013 року по 19.02.2013 року, відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6600 грн., вихідну допомогу у розмірі 2300 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2300 грн., а всього стягнути 12 500 грн. - стягнути з ТОВ «Инфох» на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 40000 грн. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ «Инфох» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає необхідним прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 26.12.2012 року, що підтверджується копією листа Донецького вищого професійного училища ресторанного сервісу та торгівлі № 3/26 від 15.01.2013 року. Позивачка працювала поваром в ТЦ «Амстор» по бул. Шевченко, 41б. Всередині лютого 2013 року в ТЦ «Амстор» позивачку на роботу не допустили, примушуючи оформляти трудові відносини з ними, а не з відповідачем. Таким чином позивачку позбавили першого робочого місця після закінчення училища. 19.02.2013 року позивачка звернулась до ТОВ «Инфох» по вул. Щорса, 65 в м. Донецьку із заявою про виплату заробітної плати, про надання інформації про подальше проходження роботи в ТОВ «Инфох», про виплату заробітної плати , надання довідки про заборгованість по заробітній платі для подання позову до суду. Відповідач відповідь не надав. 20.02.2013 року позивачка поштою відправила відповідачу заяву про розірвання трудового договору, виплаті заробітної плати, сум при звільнені. Факт відправлення заяви підтверджується копією заяви, а також квитанцією поштового відправлення від 20.02.2013 року. Відповіді не отримала. 03.04.2013 року позивачка поштою відправила відповідачу повторну заяву про розірвання трудового договору, виплаті заробітної плати, сум при звільнені, однак відповідь не отримала. При звільненні відповідачем позивачці не виплачено заробітну плату в сумі 1 300 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі середньомісячного заробітку в розмірі 2 300 грн., вихідну допомогу при звільненні у розмірі середньомісячного заробітку - 2300 грн. Згідно статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні було встановлено, що заборгованість по заробітній платі, яка підлягала виплаті [PERSON] не була виплачена відповідачем у день звільнення. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 1 300 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі середньомісячного заробітку в розмірі 2 300 грн., вихідну допомогу при звільненні у розмірі середньомісячного заробітку - 2300 грн. У відповідності зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є підставою для стягнення з відповідача вказаного середнього заробітку. Таким чином суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 6 600 гривень. Крім того, відповідачем порушені законні права позивачки, що призвело до моральних страждань, оскільки відповідач трудову книжку їй не повертає, документи, які необхідно надати для постановки на облік до центру зайнятості за місцем проживання, не надає, позивачка вимушена бути на утриманні сім'ї, в якій батько є інвалідом 1 групи через трудове каліцтво. Враховуючи характер і ступінь моральних страждань позивача, конкретні обставини справи, заявлений ним розмір позовних вимог, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 344,10 грн.

Outcome: approved