Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про витребування майна. У судовому засіданні представник позивачів вказав, що на підставі свідоцтва про право власності на житло віл 28 лютого 2000 року №4-00-150061-х1 власниками трикімнатної квартири за адресою - [ADDRESS] є - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].. Зазначена квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності. 16 серпня 2005 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] була видана довіреність на право розпорядження квартирою [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Зазначена довіреність була видана на вимогу [PERSON] в якості забезпечення по борговим зобов'язанням [PERSON], які в кінцеву варіанті були оформлені 1 грудня 2005 року договором позики на суму 270 000 гривень між [PERSON] та [PERSON] Довіреність була видана строком на 3 роки, який витікав 16 серпня 2008 року. В зв'язку з тим, що строк дії довіреності витікав, а боргові зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] не були виконані в повному обсязі, [PERSON] прийняв рішення провести переоформлення квартири на свою довірену особу [PERSON]. Однак, в зв'язку з тим, що [PERSON] знаходився в шлюбі, то за його пропозицією квартира була оформлена на його дочку [PERSON]. При цьому, і [PERSON], і [PERSON] розуміли фіктивність цього договору, грошові кошти при укладенні договору не передавались, реєстрація квартири в органах БТІ не проводилась, документи на квартиру були передані [PERSON] Одночасно з укладенням фіктивного договору купівлі-продажу, [PERSON] видала довіреність на право розпорядження квартирою [ADDRESS] на ім'я свого батька [PERSON] Вказана довіреність також була передана [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були обізнані про здійснення такої фіктивної угоди. [INFO] року [PERSON] передчасно трагічно помер. Його дочка [PERSON] неодноразово спілкувалась з [PERSON] та запевняла його в тому, що вона не є власником спірної зараз квартири [ADDRESS], розпорядиться нею так, як вкаже їй [PERSON], Станом на 10 липня 2009 року [PERSON] повністю розрахувався по своїм борговим зобов'язанням з [PERSON], про що свідчить розписка [PERSON] від 10 липня 2009 року. Після цього [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням провести переоформлення квартири [ADDRESS] на дійсних власників, на що [PERSON] погодилась. Однак, згодом з'ясувалося що квартира нібито продано іншим особам, як потім з'ясувалось - [PERSON]. Зазначені обставини були встановлені набравшим чинності судовими рішенням, а саме рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року відповідно до якого Ленінський районний суд м. Харкова суд вирішив позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - приватний нотаріус ХМНО [PERSON], приватний нотаріус ХМНО [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та повернення майна задовольнити. Визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] р.№5418, укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], недійсним. Повернути [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS], яка за договором купівлі-продажу від 21 липня 2009 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] р.№2082, була передана [PERSON]. З таким рішенням не погодився представник відповідача [PERSON] [PERSON] та подав апеляційну скаргу. 1 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області розглянула цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року апеляційну скаргу задовольнила, скасувала вищевказане рішення Ленінського районного суду м. Харкова та відмовила в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказане рішення апеляційного суду позивачі оскаржили до касаційної інстанції. 30 травня 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянула справу за касаційною скаргою [PERSON], [PERSON], [PERSON] на рішення апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2011 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - приватний нотаріус ХМНО [PERSON], приватний нотаріус ХМНО [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та повернення майна скасувала рішення апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2011 року скасувати, справу передала на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 20 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області повторно розглянула цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - приватний нотаріус ХМНО [PERSON], приватний нотаріус ХМНО [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та повернення майна рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року залишила без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Після цього позивачам стало відомо, що у відповідності з договором купівлі-продажу від 21 червня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], квартира [ADDRESS] [PERSON] передав [PERSON]. В подальшому право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. №1868 від 13 вересня 2012 року. 21 березня 2013 року Ленінський районний суд м. Харкова розглянув цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи приватні нотаріуси ХМНО [PERSON] та [PERSON] про визнання угод недійсними та задовольнив вказаний позов. 14 серпня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області заочне рішення скасувала та винесла рішення відповідно до якого відмовила в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи приватні нотаріуси ХМНО [PERSON] та [PERSON] про визнання угод недійсними. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] являється добросовісним набувачем квартири і за таких обставин у неї не може бути витребувана вказана квартира. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до судового засідання не з'явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності третіх осіб, які належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Суд, вислухавши думку учасників процесу,перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 лютого 2000 року №4-00-150061-х1 власниками трикімнатної квартири за адресою - [ADDRESS] являються - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].. Зазначена квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності. 16 серпня 2005 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] була видана довіреність на право розпорядження квартирою [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Зазначена довіреність була видана на вимогу [PERSON] в якості забезпечення по борговим зобов'язанням [PERSON], які в кінцеву варіанті були оформлені 1 грудня 2005 року договором позики на суму 270 000 гривень між [PERSON] та [PERSON] Довіреність була видана строком на 3 роки, який витікав 16 серпня 2008 року. В подальшому квартира була переоформлена на [PERSON]. [INFO] року [PERSON] передчасно трагічно помер. Його дочка [PERSON] неодноразово спілкувалась з [PERSON] та запевняла його в тому, що вона не є власником спірної зараз квартири [ADDRESS], розпорядиться нею так, як вкаже їй [PERSON] Станом на 10 липня 2009 року [PERSON] повністю розрахувався по своїм борговим зобов'язанням з [PERSON], про що свідчить розписка [PERSON] від 10 липня 2009 року. Після цього [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням провести переоформлення квартири [ADDRESS] на дійсних власників, на що [PERSON] погодилась. Однак, згодом з'ясувалося що квартира нібито продана іншим особам, як потім з'ясувалось - [PERSON]. Зазначені обставини були встановлені набравшим чинності судовими рішенням, а саме рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року відповідно до якого Ленінський районний суд м. Харкова суд вирішив позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - приватний нотаріус ХМНО [PERSON], приватний нотаріус ХМНО [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та повернення майна задовольнити. Визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 31 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] р.№5418, укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], недійсним. Повернути [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS], яка за договором купівлі-продажу від 21 липня 2009 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] р.№2082, була передана [PERSON]. З таким рішенням не погодився представник відповідача [PERSON] [PERSON] та подав апеляційну скаргу. 1 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області розглянула цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року апеляційну скаргу задовольнила, скасувала вищевказане рішення Ленінського районного суду м. Харкова та відмовила в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказане рішення апеляційного суду позивачі оскаржили до касаційної інстанції. 30 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянула справу за касаційною скаргою [PERSON], [PERSON], [PERSON] на рішення апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2011 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - приватний нотаріус ХМНО [PERSON], приватний нотаріус ХМНО [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та повернення майна скасувала рішення апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2011 року скасувати, справу передала на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 20 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області повторно розглянула цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - приватний нотаріус ХМНО [PERSON], приватний нотаріус ХМНО [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та повернення майна рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року залишила без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Після цього позивачам стало відомо, що у відповідності з договором купівлі-продажу від 21 червня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], квартира [ADDRESS] [PERSON] передав [PERSON]. В подальшому право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. №1868 від 13 вересня 2012 року. 21 березня 2013 року Ленінський районний суд м. Харкова розглянув цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи приватні нотаріуси ХМНО [PERSON] та [PERSON] про визнання угод недійсними та задовольнив вказаний позов. 14 серпня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області заочне рішення скасувала та винесла рішення відповідно до якого відмовила в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи приватні нотаріуси ХМНО [PERSON] та [PERSON] про визнання угод недійсними. В п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач) власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи,якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 23 травня 2011 року [PERSON] помер. Його єдиним спадкоємцем по закону є його дочка [PERSON], яка у встановленому порядку прийняла спадщину. Суд, з урахуванням обставин справи вважає, що [ADDRESS] вибула з володіння позивачів не з їх волі і що позовні вимоги повинні бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved