Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначили наступне. 2.02.1980 року їх батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] уклали шлюб, за час якого придбали квартиру [ADDRESS], що належить ЖБК «Жовтневий-159», яка стала їх спільною сумісною власністю. [INFO] померла мати, разом з батьком вони прийняли спадщину матері за законом, оскільки вступили в управляння та володіння спадщиною, якою була вказана квартира. [INFO] помер батько. У нотаріальній конторі, куди вони звернулися із заявами про прийняття спадщини, їм повідомили, що батько за життя, без їх згоди, оформив на себе право власності на квартиру та склав заповіт на користь сина [PERSON] від другого шлюбу. З наведеними діями батька вони не згодні, оскільки останній позбавив їх спадщини, що лишилась від матері, тому просять суд визнання свідоцтво про право власності на квартиру частково недійсним та визнання за ними права власності на частку в спадковому майні в порядку спадкування. В судовому засідання позивачі та їх представник наполягали на задоволені позову за підставами наведеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON], що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Представник відповідача Маріупольської міської Ради, належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, покладаючись на розсуд суду при вирішення спірних правових відносин. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, оскільки обставини наведені позивачами в обґрунтування позовних вимог відповідають дійсності. Представник третьої особи: ТОВ «Жилье-22» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову посилаючись на ті обставили, що подружжя [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу сплатити пайовий внесок за спірну квартиру, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Представник третьої особи: орган опіки і піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської Ради, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішення спірних правових відносин вважав за необхідне врахувати інтереси дитини. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не з'явилися до суду, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Суд, заслухавши учасників процесу, що з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 2 лютого 1980 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.16) Згідно свідоцтв про народження: (серії [NUMBER], виданого 29.08.1980 року) та (серії [NUMBER], виданого 26.10.1983 року) батьками позивачів [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) За ордером №002221, виданим 10.08.1987 року, в квартиру [ADDRESS], що належить ЖБК «Жовтневий-159» вселилися [PERSON] та члени його сім'ї: дружина [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON] (а.с.132) За довідкою ТОВ «Жилье-22», з 10.08.1987 року по 21.01.1993 року пайовий внесок за вказану квартиру в сумі 9512 крб. повністю сплачений. (а.с.131) Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. За ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року, в редакції, що діяла на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Отже спірна квартира, придбана [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, стала їх спільною сумісною власністю з рівними частками. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 4.09.1995 року, [PERSON] помер [INFO]. (а.с.18) На час смерті [PERSON], разом з нею, в спірній квартирі проживали її чоловік [PERSON] та неповнолітні діти: дочка [PERSON], син [PERSON], про що свідчить особистий рахунок [NUMBER] на вказану квартиру. (а.с.57) За ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяла на час спірних правових відносин при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно за зазначеної норми матеріального права, [PERSON] та його діти: дочка [PERSON], син [PERSON] за законом є спадкоємцями першої черги спадщини померлої. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON], за життя, як чоловік та спадкоємець прийняв спадщину померлої [PERSON], оскільки проживав разом з нею, фактично вступив в управління та володіння майном. Так само [PERSON], [PERSON] вважаються особами, що прийняли спадщину від померлої матері, але здійснити свої права самостійно не могли, так як на той час буда неповнолітніми. Враховуючи, що судом встановлений факт прийняття спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON], то за ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною їм з моменту відкриття спадщини, у тому числі і спірна квартира. 20.10.2000 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, від якого 2.02.2001 року народився син [PERSON]. (а.с.27,116) 28.04.2011 року Маріупольською міською Радою, на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу, видане свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ №659670 [PERSON] на квартиру [ADDRESS] і в той же день Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» зареєстроване вказане право власності [PERSON] на квартиру за реєстровим номером 33530148 (а.с.103,106) Згідно свідоцтва про смерть (серії [NUMBER]) [PERSON] помер [INFO]. (а.с.17) Згідно повідомлення Першої маріупольської державної нотаріальної контори за даними «Спадкового реєстру» спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня, заповіт від її імені не посвідчувався. У провадженні Першої маріупольської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №13/2013, що відкрита за заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до майна померлого [INFO] [PERSON] За даними «Спадкового реєстру» мається заповіт посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 6.08.2012 року від імені [PERSON] за реєстровим №1629. (а.с.63,72) Згідно вказаного заповіту [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповів сину [PERSON], [INFO]. (а.с.73) Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог позивачів про визнання вказаного свідоцтва про право власності частково недійсним та визнання за ними права власності, оскільки кожному із них належить по 1/6 частині квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], тобто з часу відкриття спадщини.

Outcome: approved