Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 10 липня 2017 року позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], при цьому, у зв'язку з тим, що на час купівлі вказаного об'єкту нерухомого майна вона (позивач [PERSON]) перебувала у шлюбі з позивачем [PERSON] зазначена квартира належить їм (позивачам) на праві спільної сумісної власності. Також зазначили, що при оформленні особових рахунків ними (позивачами) було встановлено, що у квартирі зареєстровані відповідачі, а саме: син та онук попереднього власника [PERSON] - [PERSON] та малолітній [PERSON], які близько двох років у квартирі за зазначеною адресою не проживають та по теперішній час в квартиру не з'являються. Зазначили, що право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було припинено, відповідно, відповідач [PERSON] та малолітній [PERSON], які є членами сім'ї попереднього власника [PERSON] втратили право користування вказаною нерухомістю, разом з тим, факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі чинить їм (позивачам) перешкоди у користуванні їх власністю, у зв'язку з чим вони (позивачі) були вимушені звернутися з даним позовом до суду. З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 317, 319, 379, 383, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачі просять визнати [PERSON], та його малолітнього сина [PERSON], такими що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітнього [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся судом в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судове засідання не з'явився, судом повідомлений про час та місце судового розгляду справи належним чином. Заслухавши позивачів, зваживши доводи, викладені в позові, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст. 10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивачів обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.07.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С.Є., зареєстровано в реєстрі за № 1-576, укладеного між [PERSON], як Продавцем та [PERSON], як Покупцем, Продавець передав у власність (продав), а Покупець прийняв у власність (купив) квартиру під номером [ADDRESS], сплативши за неї ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі. Відповідно до п. 8 Договору Покупець набула предмет договору за згодою чоловіка [PERSON], підпис якого засвідчений Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1 на заяві від 10 липня 2017 року за реєстровим № 1-575, поданою до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 10 липня 2017 року, за вхідним № 851/02-03. Крім того, відзначається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 08 травня 1975 року у міському відділі РАЦС м. Кіровограда УРСР, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 694, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.05.1975 року. Окрім того, позивач [PERSON] в позові також зазначила, що оскільки на час купівлі вказаного об'єкта нерухомого майна вона перебувала у шлюбі з [PERSON] то зазначена квартира [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності. Окрім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91579306 від 10.07.2017 року, виданого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С.Є., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 10.07.2017 14:15:48, Державний реєстратор: Биков Сергій Євгенович, Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, Кіровоградська обл., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1-576, виданий 10.07.2017, видавник: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36065341 від 10.07.2017 14:22:28, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власники: [PERSON], об'єкт нерухомого майна: квартира, об'єкт житлової нерухомості, адреса: [ADDRESS]. Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 19.08.2017 року місце проживання [PERSON], [INFO], з 25.10.2006 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. При цьому, факт не проживання [PERSON] та його неповнолітнього сина [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] близько двох років, підтвердили [PERSON] та [PERSON], мешканці квартири [ADDRESS], які також підтвердили, що відповідачі для позивача [PERSON] є сторонніми особами, ніякої участі в утриманні та поліпшенні житла не приймали, особистих речей повсякденного використання, які б належали їм, - за вказаною адресою немає. Підписи [PERSON], [PERSON] засвідчені головним інженером КП «ЖЕО № 2 «КМР», що підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 03.08.2017 року. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу, ст.47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України). Таким чином, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідачі [PERSON] та його малолітній син [PERSON] не належать до членів сім'ї нового власника квартири позивача [PERSON] в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, у зв'язку з чим з моменту припинення права власності на зазначену квартиру попереднього власника [PERSON], враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним майном з новим власником будинку, відповідач [PERSON] та його малолітній син [PERSON] втратили право користування зазначеним майном. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON], як власник квартири [ADDRESS], має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, інших осіб, які з дозволу попереднього власника набули права користування житлом у випадку зміни власника майна. Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи, що з припиненням права власності попереднього власника [PERSON] на квартиру [ADDRESS], відповідачі [PERSON] та його малолітній син [PERSON], законним представником якого є [PERSON], також втратили право користування зазначеною квартирою, новим власником якої з 10.07.2017 року є позивач [PERSON], і відповідачі не належать до членів її сім'ї, а так само, не набули самостійного права на користування квартирою з інших правових підстав, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачами позовних вимог про визнання відповідачів [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], - та їх задоволення. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та з урахуванням клопотання позивачів судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved