Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, який мотивують тим, що вони являються власниками квартир в будинку [ADDRESS]. В 2014 році вийшли з ладу деякі комунікації до цього будинку які розташовані на земельній ділянці відповідача [PERSON] Представники ДВУВКГ «Водоканал» повідомили їм, що не мають можливості перевірити причини не функціонування каналізації будинку, тому що [PERSON] не допускає їх. Ними було встановлено, що Городенківська міська рада рішенням № 1114 відмінила рішення №522 від 26.10.1995 року про передачу земельної ділянки у власність [PERSON], яка була попереднім власником будинку в якому проживає [PERSON] Крім того вони встановили, що рішеннями виконкому Городенківської міської ради № 522 від 26.10.1995 року та №284 від 22.06.1995 року земельна ділянка, яку отримала згідно договору дарування [PERSON] в 2001 році, була передана у власність [PERSON] та [PERSON] А вони не могли знати про прийняття даних рішень в 1995 році, як і про посвідчення договору нотаріусом в 2001 році, а тому з цих підстав просять поновити строк на звернення до суду з цією позовною заявою. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив даний позов задовольнити з наведених в заяві обґрунтувань. В судовому засіданні наголосив, що рішення виконкомом Городенківської міської ради прийнято з порушення норм діючого в 1995 році законодавства. Також рішення 1966 року про знесення будинку в якому зараз проживає [PERSON] не виконане і його ніхто не відміняв. Ствердив, що позов виник тому, що у позивачів виникли проблеми із каналізацією та наголосив, що акт про право власності на землю [PERSON] також не затверджено сесією міської ради. Представник відповідача Городенківської міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як і не з'явились відповідачі приватний нотаріус [PERSON] та [PERSON] Від Управління Держземагенства в Городенківському районі поступило клопотання про розгляд справи без їх представника. В письмовому запереченні просили у задоволенні даного позову відмовити. Зазначили, що суміжними землекористувачами було погоджено межі земельної ділянки під час виготовлення документації на земельну ділянку яка перебуває у власності [PERSON] Представник відповідача п'ятої Львівської державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили проти даного позову подавши письмові заперечення. Також в судовому засіданні зазначили, що даний позов є безпідставним і володіння земельною ділянкою відповідачем жодним чином не порушує права позивачів, як і прийняті рішення при оформленні права власності на цю земельну ділянку. Ствердили, що земельна ділянка видавалась в 1966 році виключно для будівництва 8-квартирного будинку Комуністичній партії, а не позивачам і в рішенні про виділ землі для будівництва нічого не зазначено про розмір земельної ділянки для обслуговування даного будинку. Суд вислухавши осіб, що брали участь під час розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що: Відповідач [PERSON] придбала житловий будинок в [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу 03.08.2001 року. В 2001 році вона оформила державний акт № І-ІФ №009611 від 14.08.2001 року на земельну ділянку на якій розміщений придбаний нею житловий будинок. До цього часу власниками даного житлового будинку були [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду від 26.01.1993 року. Також [PERSON] та [PERSON] отримали державні акти на землю на якій був розташований їх будинок в 1995 році. Позивач [PERSON] набула права власності на квартиру в будинку [ADDRESS] 03.12.2001 року. А позивач [PERSON] 08.10.1999 року. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не подали до суду інформації з приводу права власності на квартири в цьому будинку. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Також ніким не спростовано, що будинок [ADDRESS] в якому проживає відповідач [PERSON] Про що зазначено і в Ухвалі апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.05.2005 року в справі за позовом Городенківської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання недійсними державних актів на землю, свідоцтв про право на спадщину за законом в частині спадкування земельної ділянки, договору дарування земельної ділянки та вилучення земельної ділянки, в якій третіми особами виступали [PERSON] та [PERSON], де зазначено, що будинок під №6 було збудовано в 1968 році, а будинок під №4 в 1960 році. Земельна ділянка на якій розташований будинок [PERSON] огороджена з дотриманням меж відводу та доступу до комунікацій. Про що також зазначено в даній Ухвалі. Згідно вимог ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а дані обставини встановлені в Ухвалі стосуються відповідача [PERSON] Крім того з'ясовано, що ні позивачі ні будь-хто інший не звертався з питанням про встановлення земельного сервітуту, у зв'язку із тим, що комунікації, які також підведені і до будинку [ADDRESS], знаходяться частково на земельній ділянці [PERSON] і, що туди не мають доступу працівники «Водоканалу». У зв'язку із чим судом не вирішувалось питання про залучення «Водоканалу» в якості третьої особи, бо позивачами не доведено, що рішення по даній справі може вплинути якимось чином на їх права. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд критично оцінює твердження позивачів та представника позивачів [PERSON] з приводу того, що перебування у власності земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок [PERSON] в [ADDRESS], і які раніше належали [PERSON] та [PERSON], порушує їхнє право на користування прибудинковою територією 8-квартирнрго житлового будинку в [ADDRESS] та право проживати в ньому і тому слід визнати недійсними та скасувати рішення виконкому Городенківської міської ради №284 від 22.06.1995 року та №522 від 26.10.1995 року про передачу у приватну власність земельних ділянок і про скасування державного акту про право власності на землю № І-ІФ №009611 від 14.08.2001 року [PERSON] бо вони прийняті з порушенням норм законодавства які діяли на момент їх видачі. В ст.30 ЗК України в редакції яка діяла на момент придбання житлового будинку відповідачем [PERSON] в 2001 році, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, будинок, який належить [PERSON] було збудовано ще до 1966 року, тобто до того часу як виділялась земля для будівництва 8-квартирного житлового будинку, а [PERSON] придбавши даний будинок користується тими розмірами земельної ділянки, що і попередні власники. Доказів неправомірного володіння цією земельною ділянкою попередніми власниками чи [PERSON] в судовому засіданні позивачами не було подано, як і не було подано доказів, яким чином видача даних документів порушує їхні права. Судом враховується і те, що тільки позивачі [PERSON] та [PERSON] надали докази володіння квартирами в будинку [ADDRESS], а інші учасники не підтвердили жодним чином своє право власності на квартири в цьому будинку. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за безпідставністю вимог. Ще не береться судом до уваги і рішення Городенківської міської ради №1116 від 26.12.2005 року про затвердження рішення виконкому міської ради №241 від 28.05.2003 року яким були скасовано рішення виконкому від 26.10.1995 року №522, оскільки згідно Рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, якщо згідно них виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією їх прав, а суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни. Бо [PERSON] отримала від попереднього власника земельну ділянку в подарунок і на підставі чого виготовила державний акт на землю, тобто дане рішення виконане. Також слід відмовити в задоволенні позову за безпідставністю і в частині визнання недійсними та скасування державних актів виданих Городенківською міською радою від 10.11.1995 року та 10.07.1995 року, свідоцтв п'ятої Львівської нотаріальної контори від 24.04.2001 року про прийняття у спадщину земельної ділянки, нотаріально посвідченого договору дарування земельних ділянок від 03.08.2001 року, та про зобов'язання Управління Держземагенства у Городенківському районі привести облікову кадастрову документацію на земельну ділянку позивачів в [ADDRESS], і про зобов'язання зробити запис про скасування права власності на земельну ділянку [PERSON], оскільки вони є похідними від попередніх вимог. Крім того позивачі та представник позивачів [PERSON] не подали суду доказів того, що припис протоколу №20 від 28.10.1966 року виконкому Городенківської міської Ради депутатів трудящих стосується саме тієї земельної ділянки яка перебуває на даний час у власності відповідача [PERSON], і що факт її перебування на даний час у власності [PERSON] перешкодив якимось чином виконати даний припис з моменту його прийняття, тому в задоволенні цієї вимоги також слід відмовити за безпідставністю. Таким чином в задоволенні даного позову слід відмовити повністю за безпідставністю вимог, у зв'язку із чим судом не вирішується питання поновлення пропущеного позивачами строку позовної давності. Питання судових витрат вирішується судом згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed