Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та просять стягнути солідарно з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 12 942, 52 гривень, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів суму моральної шкоди у розмірі 4 000,00 гривень. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 22 березня 2014 року близько 12 години 00 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі М05.01 на 25 кілометрі, не вибрав безпечну дистанцію та інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Даними діями [PERSON], заподіяв матеріальну шкоду позивачам в розмірі 12 942 (дванадцять тисяч дев'ятсот сорок дві) гривні 52 копійки та моральну шкоду в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень. В той же час Публічне акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» відмовилось відшкодовувати збитки за [PERSON], відповідальність якого застрахована у вищезазначеній компанії. З метою відновлення свого порушеного права, позивачі змушені звернутися з вказаним позовом до суду. Представник позивачів у судовому обставини, викладені у позові підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] надав суду заперечення проти позову, де вказав, що його відповідальність була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», а тому саме вони мають відшкодовувати збитки завдані позивачам. Представник відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності або заперечень стосовно предмету позову, до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представника позивачів, відповідача, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 березня 2014 року близько 12 години 00 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі М05.01 на 25 кілометрі, не вибрав безпечну дистанцію та інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АГ2 №760597 від 22 березня 2014 року. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2014 року по справі №523/5474/14-п [PERSON] був визнаний винним у порушенні п 13.1 Правил дорожнього руху та у відповідності до ст. 124 КУпАП до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, вина Відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Автомобіль «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 23.12.2011 року. Автомобіль, «ВАЗ 21043», д/н [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-праову відповідальність [PERSON] застраховано в ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто», поліс серії АЕ №2088024 від 01.04.2013 року. Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. На підставі частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до рахунку №3166 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] складає 12 942 гривні 52 копійки. 06 червня [PERSON] повторно письмово звернувся до Одеської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» з вимогою виплатити йому страхове відшкодування по події, що мала місце 22 березня 2014 року. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав,визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Судом встановлено, що Одеська філія Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» протиправно відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди. Під час розгляду справи позивачі не довели факту заподіяння їм моральної шкоди.

Outcome: partial