Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилаються на те, що у квітні 2010 року здійснили добудову до житлового будинку, що знаходиться в с. Бісковичі Самбірського району Львівської області по вул. Зеленій, 133. Даний будинок на підставі свідоцтва про право власності, виданого у відповідності до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області від 19.04.2007 року, та свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.08.2007 року Рудківською держнотконторою Самбірського району Львівської області належить їм, позивачам, а саме: [PERSON] - 2/3 частини та 1/3 частина ї [PERSON] (до одруження [PERSON]) [PERSON], що доводиться дочкою [PERSON] Прибудова нікому не становить перешкод, з часу її завершення і по даний час жодних заперечень з боку державних органів, органів місцевого самоврядування та суміжних власників не було. Беручи до уваги ту обставину, що через хворобу вона, [PERSON], що являється пенсіонеркою, не мала фізичних та матеріальних можливостей належно оформити дозвільні документи для узаконення добудови, під час проведення повторних обмірів працівниками Самбірського МБТІ встановлено факт самочинного будівництва, який відображений в технічному паспорті, виданому Самбірським МБТІ від 16.05.2017 року. Рішенням XXIII позачергової сесії VII скликання [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області від 05.05.2017 року за № 640 їм, позивачам по справі, безоплатно передано земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бісковичі Самбірського району Львівської області по вул. Зеленій, 133, , а саме: 2/3 частини [PERSON] та 1/3 частини [PERSON]. В заяві посилаються на те, що відповідно до п. З ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови падання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Стаття 376 ЦК України містить правило, згідно з яким на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Зокрема, відповідно до ч. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво. Таким чином,на думку позивачів, необхідними умовами узаконення в судовому порядку самочинно побудованих обєктів є: відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки; відсутність заперечень з боку власника земельної ділянки; відсутність порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб. Це ж саме стверджується і в Постанові Вищого Господарського Суду України від 15.01.2008 року у справі №30/334. А тому просять постановити рішення, яким визнати [PERSON] власником 2/3 частини житлового будинку з прибудовою загальною площею 161,4 кв.м у с. Бісковичі Самбірського району Львівуської області по вул. Зеленій, 133, та визнати [PERSON] власником 1/3 частини житлового будинку з прибудовою загальною площею 100,3 кв.м у с. Бісковичі Самбірського району Львівуської області по вул. Зеленій, 133. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просять його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати у його відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку\~ч. 4 ст. 174 ЦПК України,\~приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті\~у разі\~\~визнання відповідачем\~\~позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved