Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивували тим, що вони є власниками по Ѕ частки вказаної квартири, у якій зареєстрована [PERSON] , яка більше року не проживає в квартирі, її особисті речі в квартирі відсутні, комунальні платежі не сплачує. У зв`язку з вищевикладеним позивачі вимушені сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого та не проживаючого у квартирі відповідача. В судове засідання позивачі не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, про дату, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї також не надходило, тому суд, зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 травня 1998 року та договору дарування від 14 лютого 2019 року [PERSON] є власником Ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 травня 1998 року та договором купівлі-продажу від 30 жовтня 2019 року [PERSON] є власником Ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту від 12.06.2019 виданого головою КСН «Шевченківський» за адресою: [ADDRESS] фактично проживає власник Ѕ частки квартири [PERSON] . Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 07.06.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386\~ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст.\~156\~ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст.\~156\~ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивачів, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved