Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулись до Кілійського районного суду Одеської області 10.03.2015 року з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності житлового будинку з господарськими спорудами в м. Кілія Одеської області, по вул. К. Маркса, 17 в рівних частках за [PERSON] та [PERSON]; встановлення факту прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] на 1/2 частину вказаного житлового будинку, за [PERSON]; визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку в м. Кілія Одеської області, вул. К. Маркса, 17 за заповітом; встановлення факту прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] на частину вказаного житлового будинку за [PERSON] та визнання права власності за ним на ? частину будинку за спадщиною. Обґрунтовуючи позовну заяву позивачі вказують, що [PERSON] та [PERSON] мали у власності житловий будинок, про що свідчить свідоцтво на право власності на житловий будинок від 04.04.1969 року. У подальшому вони розібрали старий будинок та за період 1971 1990 роки збудували житловий будинок з надвірними спорудами за адресою, вул. К. Маркса, 17 у м. Кілія, Кілійського району Одеської області, але відповідним чином нерухоме майно на себе не зареєстрували, так як не знали, що потрібно заново на себе зареєструвати нерухоме майно. Позивач, [PERSON], з дитинства постійно проживала разом з ними за адресою вул. К. Маркса, 17 у м. Кілія. 12.04.1995 року [PERSON] склала на неї заповіт, де вказала, що усе майно, котре на день її смерті буде їй належить, та де б воно не знаходилося, заповідала [PERSON] 04 квітня 2000 р. померла [PERSON], так як позивач постійно проживала з дідом та бабою, то відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України, фактично вступила у спадщину та прийняла спадщину відповідно заповіту. 27 березня 2014 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, на його частину житлового будинку розташованого у Кілійському районі, м. Кілія, вул. К. Маркса, 17, для його синів: [PERSON] та [PERSON]. Після смерті господарів житлового будинку, спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись з заявою про прийняття спадщини до Державного нотаріуса та була заведена спадкова справа № 219/2014. Спадкове майно, розташоване за адресою вул. К. Маркса, 17 у м. Кілія, Кілійського р-ну, Одеської області, яке складається з: літери А- житловий будинок площею 87,7 кв. м., а - прибудова, Б - літня кухня, б - прибудова, В- сарай, Г- лазня, Д - гараж, Е - навіс, Ж - сарай, З - убиральня, 1 - ворота/хвіртка, 2 - огорожа, З - водогін, 4 - огорожа, І - замощення, на земельній ділянці загальної площею 676 кв. м. Спадкодавці, в наслідок своєї правової неграмотності не знали, що після закінчення будівництва потрібно було реєструвати право власності на нерухоме майно. 15.01.2015 року позивачка виготовила технічну документацію на домоволодіння за адресою м. Кілія, Кілійського району, вул. К. Маркса, 17 та відповідним чином провела інвентаризацію житлового будинку. 28.01.2015 року вона та її батько і дядько отримали від держаного нотаріуса письмову відмову про вступ у спадщини з приводу відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок та було рекомендовано звернутися до суду з подачею позову про вступ у спадщину. Крім позивачки - [PERSON] та її батька - [PERSON], спадкоємцем є її дядько (рідний брат батька) - [PERSON]. На підставі вищезазначеного позивачі просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 18.09.2015 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до Кілійської міської ради, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту того, що [PERSON], померлий 27.03.2014 року являється батьком [PERSON]; встановлення факту того, що [PERSON], померла 04.04.2000 року, являється матірю [PERSON]; встановлення факту належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. К. Марса, 17 в м. Кілія Одеської області спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? частині; визнання права власності за позивачем на 11/36 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами в м. Кілія Одеської області, вул. К. Маркса, 17 в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер 27.03.2014 року. Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву, позивач за зустрічним позовом, вказує що будинок в м. Кілія Одеської області належав на праві власності батькам позивача [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі ст. 60 Сімейного кодексу України. 04.04.2000 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з ? частини зазначеного житлового будинку. За життя спадкодавець залишив на імя [PERSON] заповіт, який посвідчено Кілійською районною державною нотаріальною конторою 12.04.1995 року, однак право власності на спадкову частину позивач не оформив. 24.03.2014 року помер батько позивача за зустрічним позовом, на момент смерті якого йому належало 11/18 (1/2 +1/9 = 11/18) частин будинку. Спадкоємцями першої черги, після смерті спадкодавця стали позивач за зустрічним позовом та його брат, [PERSON], та як вказує позивач, на підставі ч. 1 ст. 1267 ЦК України, їх частини в спадковому майні становлять по 11/36 частини кожному. На даний на час позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, та зазначив, що мають місце розбіжності у свідоцтві про його народження, у графі прізвища, а саме: позивач вказаний як «Карадобрій», на підставі чого йому видане повторно свідоцтво про народження з прізвищем «Карадобрій». Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, позивачі за первісним позовом та їх представники не зявились, однак надали заяви про те, що первісні позовні вимоги підтримують частково, а зустрічний позов визнають в повному обсязі та просять розглянути справу за їх відсутності. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним, та представник відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не зявились, однак від них на адресу суду надійшли заяви про те, що позовні вимоги за первісним позовом визнають частково, а позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують в повному обсязі, а також просять провести судове засідання за їх відсутності. позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили відмовити в задоволенні зустрічного позову. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД № 312961 повторно виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] народився 06.12.1956 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва на право власності на житловий будинок від 04.04.1969 року, зареєстрованого Кілійським МБТІ та записано в реєстрову книгу під № 4917 від 04.04.1969 року, житловий будинок по вул. К. Маркса, 17 в м. Кілія Одеської області, належав [PERSON] та [PERSON]. /а. с 10/ [PERSON] народилась 20.04.1976 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 295338, її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. 27.11.1993 року Кілійським райвідділом ЗАГС Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 390987 від 27.11.1993 року. /а. с. 21/ Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради № 362 від 27.11.1997 року, [PERSON] та [PERSON], передано земельну ділянку по вул. Карла Маркса, 17 в м. Кілія Одеської області./ а. с. 11/ Факт відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 04.04.2000 року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 216716, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 126 /а. с 16/ За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори від 12.04.1995року за реєстровим № 1224, за яким усе своє майно, де б воно не перебувало та з чого воно б не складалось, заповідала [PERSON]. /а.с. 15/ Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області № 132 від 28.11.2014 року, змінено адресу обєкту нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованих по вул. К. Маркса, 19 на наступну адресу: Одеська область, м. Кілія, вул. Карла Маркса, 17. /а. с.13/ Відповідно технічної документації проведеної Кілійським районним бюро технічної інвентаризації від 15.01.2015 року, житловий будинок по вул. Карла Маркса, 17 складається з: літ. «А» житлового будинку, літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В» - сараю , літ «Г» - лазні, літ. «Д» - гараж, літ «Е» - навісу, літ «Ж» - сараю, літ «З» - убиральні, № 1-4, і надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці площею 105 кв. м. /а.с. 5-9/ У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК Української РСР 1963 року. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР в редакції 1963 р., чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення фактів , що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як зазначено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року , якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, які , у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснив, що наведений у ЦПК перелік фактів, який встановлюється судом, не є вичерпним. За наявності умов, зазначених в ч.2 ст. 256 ЦПК України може встановлювати і інші факти , наприклад володіння будівлею на праві приватної власності. Відповідно до п. 10 додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно від 07.02.2002 р. № 7/5 суди розглядають заяви про встановлення фактів володіння будівлею на праві приватної власності фізичних осіб. Відповідно до п. 2.1 розділу 11 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ними особа подає реєстратору заяву про державну реєстрацію прав за формою визначеною у додатку 1. Оцінюючи досліджені\~\~докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що житловий будинок, розташований по вул. Карла Маркса, 17 в м. Кілія Одеської області, за життя належав [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народився 18.04.1955 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЖД № 271576, виданим 05.04.1985 року Кілійським райвідділом ЗАГС Одеської області, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. /а.с. 40/ Відповідно до архівної довідки, виданої Державним архівом Одеської області за вих. № К-2023 від 25.08.2015 року, в метричній книзі про народження примарії комуни Кілія Нова 3-го округу Ізмаїльського повіту (на теперішній час м. Кілія Одеської області) за 1930 рік, запис № 500 від 20.12.1930 року про народження [PERSON], батьки [PERSON] та [PERSON]. /а. с. 42/ Факт відкриття спадщини, після смерті [PERSON], який помер 27.03.2014 року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 371909, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. /а.с. 39/ Відповідно заповіту від 04.02.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 381, [PERSON] за життя заповідав земельну ділянку площею 5,08 га., розташовану на території Кілійської міської ради, [PERSON]. /а.с.43/ Після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 04.04.2000 року, залишилось спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами в м. Кілія Одеської області, вул. К. Маркса, 17. Однак, на підставі ст. 535 ЦК України в редакції 1963 року, [PERSON], чоловік спадкодавці, був недієздатним, таким чином його обовязкова частка становить 1/9 частину спадкового майна. Відповідно до повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори за вих. № 64/02-14 від 28.01.2015 року, після смерті [PERSON] зведена спадкова справа № 219/2014, однак у звязку з відсутністю правовстановчих документів, відмовлено у прийнятті спадщині спадкоємцям. /а.с. 48/ При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~\~\~статті \~\~\~\~41 Конституції України \~\~\~\~кожен \~\~\~\~має \~\~\~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює\~\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої\~статті 15 названого Закону\~перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому\~Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Згідно п.10 Порядку заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. У відповідності з п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Враховуючи досліджені письмові докази та наведені положення законодавства, суд вважає, що первісний позов пдліягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial