Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 23.11.2005 року вони придбали квартиру за адресою :[ADDRESS] у [PERSON], та з цього часу зареєстровані в даній квартирі і проживають в ній до теперішнього часу. В квітні 2014 року їм стало відомо що в їх квартирі зареєстрована [PERSON] Вона не є членом їх сім'ї та не проживає в квартирі як мінімум з 23.11.2005 року по теперішній час. Вони, як власники житла мають право на усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою. Просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Позивачі в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи, у зв'язку із чим судом на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, свідків,дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В суді встановлено: Квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. (а.с.11). Відповідно до копії довідки від 11.08.2015р. виданої КП «Единий розрахунковий центр» в квартирі за адресою:[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] і [PERSON].(а.с.19).Відповідно до будинкової книги(а.с.12) зареєстрованими за адресою:[ADDRESS] значаться [PERSON] та [PERSON] Те, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2006 року підтверджується актом перевірки факту не проживання, виданого КП «Единий розрахунковий центр» (а.с.12). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є невісткою позивачів і їй відомо, що позивачі в 2005 році придбали спірну квартиру. В квартирі вони зареєструвалися і проживають до теперішнього часу. Те, що в квартирі зареєстрована відповідач, їм стало відомо в квітні 2014 року, коли стали нараховувати комунальні послуги на трьох осіб. Відповідачка не проживає в квартирі більш 15 років , вона є громадянкою іншої країни. Згідно зі ст.. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, членів сім'ї інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. В суді встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивачів, ніяких договорів на право користування квартирою з власниками не укладала, починаючи з 2005 року змінила місце проживання і постійно тривалий час не проживає за спірною адресою, а тому є підстави для визнання її такою, що втратила право користування на жиле приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved