Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали на те, що [INFO] помер їх батько, а відповідача рідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 161 кадастровий номер 4420988000:06:004:0036 площею 6,7139 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та земельної частки (паю) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району розміром 15,12 умовних кадастрових гектар, залишок площі якої становить - 6,45 в ум. кад. га (сіножатей та пасовищ). На момент смерті позивачі були неповнолітніми особами й через те, що шлюб між батьками було розірвано мешкали окремо один від одного в різних населених пунктах. На день смерті разом із померлим були зареєстровані брат [PERSON] та матір [PERSON] , які згодом померли. Являючись належними спадкоємцями майна померлого позивачі звернулися за місцем відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва на спадкове майно де дізнались про те, що на підставі заяви [PERSON] державним нотаріусом Білокуракинської державної нотаріальної контори 03.07.2009р. було заведено спадкову справу №100, проте від прийняття спадщини вона відмовилась на користь відповідача по справі [PERSON] , який був братом померлого та не звертався з заявою про прийняття спадщини й про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало їх, як належних спадкоємців за законом звернутися до суду з позовом, в якому позивачі просять визнати за ними у рівних частках право власності на спадкове майно, що належало померлому батькові. В судове засідання позивачі не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали повністю. В судове засідання відповідач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 43 років в селі Куплевате Білокуракинського району Луганської області помер [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області було зроблено відповідний актовий запис за №16 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.27). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON] (а.с.34,37-38). Із Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між батьками позивачів було розірвано та на день смерті позивачі були неповнолітніми особами (а.с.33). Відповідно до довідок Тимошинської сільської ради Білокуракинського району померлий [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав в с. Тимошине Білокуракинського району разом із братом [PERSON] , який помер [INFO] та матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. - а.с.28). Із Відповіді Відділу у Білокуракинському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області № 132/102-19 від 14.03.2019р. вбачається, що померлому [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112304 від 17.06.1997р., виданого згідно розпорядження Білокуракинської РДА №20 від 20.01.1997р. та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Ювілейний» за №366 на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 15,12 умовних кадастрових гектар, змінена площа якої 6,45 в умовних кадастрових гектарах (сіножатей та пасовищ) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 025147 від 18.04.2003р., реєстраційний номер № 326 згідно розпорядження Білокуракинської РДА № 63 від 24.02.2002р. на праві приватної власності належала земельна ділянка № [NUMBER] кадастровий номер 4420988000:06:004:0036 загальною площею 6,7139 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.30). Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти та другий з подружжя, який пережив спадкодавця... . Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.4 малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved