Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися 12.12.2013 року до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із врахуванням уточнених позовних вимог до [PERSON] , за участю третьої особи Дрогобицької міської ради Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визначення порядку користування земельною ділянкою (том 1 а.с. 2, 40). В обґрунтування позову зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду від 31 травня 1995 року за № 131-р, та свідоцтва про право власності на спадщину від 28 вересня 1999 року № 1-2620, їм на праві спільної (сумісної) власності належить квартира [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат житловою площею 47.7 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 95.9 кв.м. Так як земельна ділянка, на якій розміщені господарські прибудови перебуває у спільному користуванні обох будинків № 118 та № 120 (який належить відповідачці) на [ADDRESS] , то порядок користування спільною земельною ділянкою визначається насамперед угодою між всіма власниками житлового будинку. Однак, в зв`язку з тим, що згоди щодо добровільного розподілу користування цією земельною ділянкою між ними та відповідачкою [PERSON] не досягнуто, змушені звернутися до суду. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року позов задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться у спільному користуванні двох житлових будинків [ADDRESS] , у відповідності до визначеного варіантом № 1 додатку № 1 до висновку судово-будівельно-технічної експертизи № 410/16. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 23.01.2019 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 10.05.2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27.11.2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 19.02.2019 року ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І. прийнято до розгляду зазначену цивільну справу, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 04.03.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення такого іншим учасникам справи. 28.03.2019 року від позивачів надійшла відповідь на відзив та докази направлення такої іншим учасникам справи. 02.04.2019 року від відповідача надійшло письмове спростування відповіді на відзив. 06.05.2019 року від позивачів надійшла заява про забезпечення позову, яку Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2019 року повернено заявникам - позивачам по справі. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2019 року закрито підготовче судове засідання у вказаній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Визначено порядок та обсяг дослідження доказів. Представник позивачів - адвокат Саган О.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній та уточненій позовній заявах, відповіді на відзив. Додатково звернула увагу суду на те, що фактично позивачі є співвласниками та проживають у будинку [ADDRESS] , а не квартирою №2 . Чому саме так було здійснено їхню реєстрацію права власності на вказану нерухомість їм не відомо і таке свідоцтво вони не оспорювали. На підставі ухвали ІІІ сесії четвертого демократичного скликання Дрогобицької міської ради за №23 від 20.06.2002 року їм як співвласникоам житлового будинку №118 разом з [PERSON] (на той час власник будинку [ADDRESS] ) було виділено єдину сформовану для обох будинків в спільну сумісну власність земельну ділянку площею 956 кв.м. на [ADDRESS] . Проте, у зв`язку зі смертю [PERSON] виконати дане рішення неможливо. Вказала, що оскільки земельна ділянка, на якій розміщені господарські прибудови перебуває у спільному користуванні обох будинків [ADDRESS] , то порядок користування спільною земельною ділянкою визначається, насамперед, угодою між всіма власниками житлового будинку. Проте, згоди щодо добровільного розподілу користування цією земельною ділянкою між ними та відповідачкою [PERSON] не досягнуто. Просить позов задоволити та визначити порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться у спільному користуванні двох житлових будинків [ADDRESS] , у відповідності до будь-якого з варіантів висновку судово-будівельно-технічної експертизи № 410/16. Відповідач та її представник - адвокат Шемеляк Г.Т. позову не визнали з підстав, які виклали у відзиві на позовну заяву та у письмовому спростуванні на відповідь на відзив. Зазначили, що земельної ділянки, яка би знаходилась у спільному користуванні двох житлових будинків [ADDRESS] ніколи не було сформовано і між співвласниками таких будинків ніколи не було визначено порядку користування нею. Вказали, що визначення порядку користування земельною ділянкою можливе лише для співвласників одного житлового будинку, якими позивачі та відповідач не являються, оскільки володіють двома різними будинками, а позивачам, зокрема, належить на праві власності лише квартира [ADDRESS] , а не цілий будинок. Просять у позові відмовити. Представник Дрогобицької міської ради - Романкевич І. в судове засідання не з`явилась. Однак у своєму клопотання від 27.08.2019 року просила проводити розгляд зазначеної справи у її відсутності, з приводу позовних вимог покладається на думку суду. Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення її учасників, суд вважає, що позов є безпідставним, виходячи з наступних міркувань. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивачам на праві спільної (сумісної) власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 95,9 кв. м., згідно свідоцтва про право власності, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду від 31 травня 1995 року за № 131-р, та свідоцтва про право власності на спадщину від 28 вересня 1999 року № 1-2620 (том 1 а.с. 15). Відповідач [PERSON] являється власником житлового будинку з господарськими спорудами на [ADDRESS] , загальною площею 85,1 кв. м. (том 1 а.с. 114). Згідно плану земельної ділянки, складеного Дрогобицьким міським бюро технічної інвентаризації 12 листопада 1970 року, земельна ділянка, розташована біля житлового будинку по [ADDRESS] , мала загальну площу 295 кв. м. Згідно плану земельної ділянки, складеного Дрогобицьким міським бюро технічної інвентаризації 23 листопада 1970 року, земельна ділянка, розташована біля житлового будинку по [ADDRESS] , мала загальну площу 907 кв. м. Рішенням Дрогобицького виконавчого комітету міської Ради від 22 березня 1991 року № 88 «Про наведення порядку в землекористуванні при будинках [ADDRESS] », з метою узаконення для мешканців будинку № 120 виходу (виїзду) на вулицю з однієї сторони та до надвірних будівель, якими користуються мешканці будинку №118 , виконком міської Ради народних депутатів визнав будинки по [ADDRESS] та № 120 такими, що знаходяться на одній земельній ділянці, яку не може бути розділено на дві відокремлені ділянки з самостійними виходами на вулицю та залишено загальну площу 990 кв. м. Доведено до відома гр. [PERSON] , який оформив у нотаріальному порядку договір із міськвиконкомом про придбання житлового будинку [ADDRESS] договір від 02 березня 1990 року за реєстровим № 564, оформлений І Дрогобицькою держнотаріальною конторою), що в майбутньому цей договір повинен бути замінений на свідоцтво про право власності на частину будинковолодіння у зв`язку з неможливістю виключення будинку № 120 з складу одного будинковолодіння (том 1 а.с. 45) Як вбачається з відповіді обласного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 12 червня 1991 року № К-125, у зв`язку з відсутністю необхідних умов для відділення будинку [ADDRESS] із складу будинковолодіння з окремою самостійною земельною ділянкою, Дрогобицька міська рада вирішила вважати будинки [ADDRESS] одним домоволодінням. Присадибна земельна ділянка площею 990 кв. м буде знаходиться в загальному користуванні власників згаданого будинковолодіння (том 1 а.с. 46). Частинами третьою, четвертою статті 89 ЗК України 2002 року визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. За приписами статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку; співвласників багатоквартирного будинку (частина друга статті 89 ЗК України 2002 року). Відповідно до частин третьої та четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. З наведених норм закону випливає, що порядок користування земельною ділянкою, виділ окремої частки з неї, тощо визначається відповідно до часток кожного з співвласників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, або з урахуванням належної йому частки із складу земельної ділянки, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Відтак, визначення порядку користування земельною ділянкою з врахування порядку, який склався між співвласниками будинку або з врахуванням їх часток у будинку, який належить сторонам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, можливо тільки для співвласників будинку, який розташований на земельній ділянці, та співвласників земельної ділянки. Визначення порядку користування земельною ділянкою для суміжних землекористувачів не відповідає зазначеним приписам закону. З огляду на те, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] , а відтак, суд доходить висновку, що позивачем та відповідачу на праві власності належать два окремі житлові будинки [ADDRESS] , для користування та обслуговування яких було закріплено окремі земельні ділянки зазначеної вище площі, тобто вони не є співвласниками одного будинку та, відповідно, однієї земельної ділянки. Крім того, суд звертає увагу на те, що землевпорядними організаціями межі загальної земельної ділянки площею 990 кв. м в натурі (на місцевості) не встановлювалися та сторонами не надано (в матеріалах справи відсутні) докази реєстрації права користування цією земельною ділянкою, а отже, і докази формування однієї земельної ділянки вказаної площі для двох окремих будинків. Більше того, рішенням Дрогобицького виконавчого комітету міської Ради від 22 березня 1991 року №88 був встановлений обов`язок щодо отримання свідоцтва про право власності на частину будинковолодіння, щодо зміни правового режиму власності, однак учасниками справи не надано доказів про його виконання. Посилання позивачів на те, що у зв`язку зі смертю [PERSON] виконати ухвалу ІІІ сесії четвертого демократичного скликання Дрогобицької міської ради за №23 від 20.06.2002 року (щодо формування однієї земельної ділянки) неможливо, а до відповідачки, яка успадкувала належний [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розміщений цей житловий будинок, не спростовують висновків суду щодо того, що позивачі з відповідачем не є співвласником одного будинку та однієї земельної ділянки. А тому, суд доходить висновку про те, що оскільки згідно правовстановлюючих документів, позивачі з відповідачем не є співвласником одного будинку та земельної ділянки, а відтак відсутні правові підстави для визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками двох окремих будинків. При таких обставинах суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed