Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просять визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 28,4 кв.м., житловою площею 15,7кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що на підставі свідоцтв про право власності на житло виданого 10.07.2000 року органом приватизації житлового фонду, вони приватизували квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Їх право спільної сумісної власності на зазначену квартиру було зареєстровано у КП «Бюро технічної інвентаризації» Ічнянської районної ради. В даний час вони не можуть розпорядитися набутими ними в порядку приватизації частками у праві власності на квартиру (продати, обміняти, подарувати, укласти договір найму і т.д.), оскільки втрачено правовстановлюючі документи , яким являється вищезазначене свідоцтво про право власності на житло від 10.07.2000 року, видане Ічнянською міською радою Чернігівської області. Отже, позивачі вважають, що визнання права власності на частки квартири буде у їх випадку ефективним способом захисту, так як у разі визнання за ними права власності на 1/3 частку та 2/3 частки квартири за рішенням суду, таке рішення для них стане правовстановлюючим документом і вони зможуть самостійно розпоряджатися своєю часткою нерухомого майна. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися , в позовній заяві просили розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача Ічнянської міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права учасників справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою суду від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право власності на житло виданого 10.07.2000 року органом приватизації житлового фонду позивачі [PERSON] та [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON] приватизували квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Як було встановлено в судовому засіданні, позивачками було втрачено правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 03.08.2020 року ПП «Інвентаризатор Ічнянщини» , замовником вказано позивачку [PERSON] (а. с.12). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Ічнянського РУЮ Чернігівської області [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 16). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом РАГС Ічнянського РУЮ Чернігівської області [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »(а.с.18). Згідно рішення Ічнянського районного суду №2507/1294/2012 від 24.05.2012 за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.10). Статтею 15 ЦК України гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його власність. Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пункті 37 Постанови від 07.02.2014р. №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 37 Постанови Пленум ВССУ наголошується, що виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, зокрема, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами. Крім того, Верховний Суд України у своєму Узагальненні Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ звертає увагу, що передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Також, позивачами надавалося оголошення в газету «Трудова слава» про втрату свідоцтв про право власності на житло від 10.07.2000 року, видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і про те, що їх слід вважати недійсними(а. с. 20). Пунктом 5 частини першої статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позовних вимог на замовлення позивачів ПП «Інвентаризатор Ічнянщини» виготовлений технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , де на підставі інформації що мається в КП «Архітекрура Ічнянщини» зазначено, що станом на 31.12.2012 року по даним обліку реєстрації документів про право власності на домоволодіння , право власності на квартиру , розташовану за адресою : [ADDRESS] зареєстровано в реєстровій книзі №21 під №1150, за гр. [PERSON] - 1/3 частина згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.07.2000 та [PERSON] 1/3 частина згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.07.2000 та 1/3 частина згідно рішення Ічнянського районного суду №2507/1294/2012 від 24.05.2012 р. ( а.с.8- 9,12-14). Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної часткової власності, однак втратили документи, що засвідчують їх право власності, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і визнання права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved