Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося право на земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП імені Енгельса, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Вони (позивачі) спадщину після смерті [PERSON] прийняли. Отримати свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі вони (позивачі) не можуть тому, що сертифікат серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] після її смерті. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах право на земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належало [PERSON], в порядку спадкування після її смерті. У судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи провести без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, міський голова подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їх участі за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЦПК України судом було направлено [PERSON] повідомлення про те, що в провадженні суду знаходиться ця справа, та роз'яснено їй право заявити про свою участь у цій справі. [PERSON] не заявила про свою участь у зазначеній справі, а тому суд розглядає справу без її участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Енгельса. 23 травня 2000 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення Носівської райдержадміністрації № 155 від 1 липня 1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 550 від 23 травня 2000 року, що підтверджується копією сертифікату (а.с. 9) та листом відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 1994 року [PERSON] склала заповіт, яким належний їй житловий будинок [ADDRESS] заповіла порівну [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 42) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 38). Відповідно до ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Таким чином, право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER], розподіляється між спадкоємцями за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З копій свідоцтв про народження (а.с. 12; 14) та укладення шлюбу (а.с. 13; 15) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON], а тому в силу ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР мають право на спадкоємство після її смерті. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], у встановлений законом строк подали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 39-42). Спадкоємець [PERSON] першої черги за законом [PERSON] не прийняла спадщину після її смерті. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних частинах право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 23 травня 2000 року виданий на ім'я [PERSON] після її смерті, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1521/02-31 від 27 липня 2016 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved