Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони [PERSON] та [PERSON], є дружиною та сином [PERSON], який помер 12.12.2014 року. Відповідач [PERSON] являється сином померлого від першого шлюбу. Після смерті [PERSON] ними та відповідачем було подано заяву про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Черкаського нотаріального округу [PERSON]. Вважають, що відповідач [PERSON] повинен бути усунений від права спадкування, оскільки за життя спадкодавець завжди опікувався долею відповідача, сплачував аліменти на його утримання, залишив йому та колишній дружині квартиру, допомагав матеріально, однак коли у [PERSON] діагностували рак крові і він потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги, відповідач самоусунувся від виконання своїх обов»язків, а саме: не допомагав ні фізично ні матеріально, навіть відмовився від спілкування з батьком та не з»явився на його похорони. Просили усунути від права на спадкування за законом [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] на заявлених вимогах наполягав та просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомив з заявами та клопотання до суду не звертався. Третя особа до суду не з'явилася, був сповіщений про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши думку представника позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 12 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СР 3 249269. Позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] від першого шлюбу. Спадкодавець [PERSON] з 19.01.2012 року перебував на „Д обліку в КЗ „Черкаський обласний онкологічний диспансер. Відповідно до довідки акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 924707 [PERSON] потребував стороннього догляду, був частково залежним від сторонніх осіб. [PERSON] починаючи з 20.01.2012 року по 24.02.2012 року, з 15.03.2012 по 09.04.2012 рік, з 26.042012 року по 18.05.2012 рік, з 11.06.2012 року по 06.07.2012 рік постійно перебував на стаціонарному лікуванні та постійно був під наглядом лікарів, що підтверджено виписками з історії хвороб № 5138, 3765, 2431, 658 та посмертним епікризом. За період хвороби позивачі вчиняли всі необхідні дії щодо матеріального забезпечення [PERSON], а саме: оплачували його лікування в лікарні, забезпечували ліками та всім необхідним для підтримки його здоров»я та життя, підтримували його морально його, здійснювали за ним постійний догляд, а після його смерті повністю за свій рахунок провели організацію та поховання [PERSON], вказане підтверджується наданими до суду доказами, які знаходяться при матеріалах справи. \~\~\~ \~Відповідач [PERSON] навпаки повністю самоусунувся від виконання своїх обов»язків щодо утримання та підтримки хворого батька, який потребував допомоги. Дані обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] не приїжджав та не допомагав батькові, який був дуже хворий та потребував як фізичної, матеріальної так і моральної підтримки, за що останній дуже ображався на сина. Крім того додали, що відповідач навіть не прийшов на поховання батька, а всі витрати на лікування, поховання були здійснені позивачами. Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Відповідач міг надавати таку допомогу спадкодавцю, але не докладав до цього жодних зусиль. Тобто мало місце його умисна бездіяльність. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про усунення від права на спадкування слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги та свідомого невиконання цього обов'язку. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, якої він потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняли необхідних дії. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Враховуючи вищенаведені письмові докази, покази свідків, відомості, які містяться в медичних документах, суд вважає доведеним факт перебування спадкодавця [PERSON] в безпорадному стані, потреба його (спадкодавця) в постійній сторонній допомозі та догляді. На переконання суду, доведеним є факт тривалого не відвідування відповідачем свого хворого батька, який є беззаперечним доказом умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. У ході розгляду справи, було встановлено, що спадкодавець потребував допомоги, однак відповідач всіляко відмовлявся від її надання. При цьому достовірно знаючи про те, що його батько тяжко хворів та потребував сторонньої допомоги. Така бездіяльність спрямована на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу своєму батькові. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про усунення від права спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню. Та дають підстави суду усунути [PERSON] від спадкування за законом після смерті [PERSON], яки помер 12 грудня 2014 року. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved