Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди зі сторони відповідачів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у користуванні спільним заїздом та зобов'язати їх відновити межі земельної ділянки наданої їм в користування шляхом перенесення загорожі на межу їх ділянки на відстані метра від східної частини будинку. В обґрунтування своїх вимог позивачі покликаються на те, що вони зареєстровані та постійно проживають в [ADDRESS]. Вказаний будинок збудований в 1948 році позивача [PERSON] батьком - [PERSON]. [PERSON], згідно рішення виконкому від 16 лютого 1989 року №81, було надано дозвіл на добудову до житлового будинку, з доведенням площі до 80 кв.м. Згідно проекту забудови земельної ділянки площею 0,06 га для здійснення добудови до житлового будинку від 13.03.1989 року вбачається, що існує спільний заїзд, шириною 4,0 м, через який здійснюється доїзд до земельної ділянки, яка була надана для здійснення будівництва будинку та добудови до житлового будинку. Позивачі разом із відповідачами тривалий час до 2013 року безперешкодно користувались вказаним заїздом, оскільки іншого заїзду, крім даного, через який сім'я позивачів може заїхати на свою ділянку і в будинок, не існує. [PERSON], який був забудовником будинку і збудував даний будинок, помер в 1998 році, а матір позивача [PERSON] - [PERSON] померла в 2013 році та зразу ж після її смерті відповідачі самовільно захопили частину спільного заїзду і почали встановлювати капітальну загорожу, виривши спочатку рів, а потім почали заливати фундамент під загорожу, тим самим позбавивши сім'ю позивачів можливості вільно користуватись спільним заїздом з сусідом [PERSON], перекривши більшу частину заїзду і залишивши лише вузеньку стежку, через яку позивачі переходять до свого будинку. Позивачі вказують, що своїми діями відповідачі позбавили їх можливості користуватись заїздом та вони неодноразово звертались через це до сільського голови Звенигородської сільської ради, державної інспекції сільського господарства в Львівській області та до прокуратури Пустомитівського району Львівської області, якими було встановлено та підтверджено факт спричинення перешкод у користуванні заїздом та самовільного захоплення земель загального користування, і відповідача [PERSON] було притягнуто за це до адміністративної відповідальності. На підставі наведеного позивачі просять позов задоволити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, не повідомили суд про причини неявки, хоча були належним чином повідомлені про дату та час такого. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав вказаних у позовній заяві, надала пояснення аналогічні викладеним, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнали, проти задоволення таких заперечують та просять відмовити в таких з підстав вказаних в запереченні на позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, не повідомили суд про причини неявки, хоча були належним чином повідомлені про дату та час такого. Представник третьої особи Звенигородської сільської ради [PERSON] в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судове засідання з'явилася, позов просить задоволити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів та давши їм оцінку, суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч.2 ст.152 ЗК України). Згідно до ст. 158 Земельного Кодексу України вбачається, що земельні спори вирішуються судами та органами місцевого самоврядування з питань земельних ресурсів. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства. Позивачі зареєстровані та постійно проживають в [ADDRESS], згідно довідки від 10.02.2014 р. за №122, виданої Звенигородською сільською радою. Вказаний будинок збудований в 1948 році позивача [PERSON] батьком - [PERSON], який помер в 1998 році. [PERSON], згідно рішення виконкому від 16 лютого 1989 року №81, було надано дозвіл на добудову до житлового будинку, з доведенням площі до 80 кв.м. Згідно проекту забудови земельної ділянки площею 0,06 га для здійснення добудови до житлового будинку від 13.03.1989 року вбачається, що існує спільний заїзд, шириною 4,0 м, через який здійснюється доїзд до земельної ділянки, яка була надана для здійснення будівництва будинку та добудови до житлового будинку. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно картографічної карти с.Шоломинь Звенигородської сільської ради з 1979 р. між домогосподарствами [PERSON] та [PERSON] проходить дорога загального користування, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Звенигородської сільської ради №839 від 01.10.2014 р. На підставі рішення виконавчого комітету Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №111 від 29.12.2003 року [PERSON] 27.12.2004 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, у відповідності якого їй належить на праві власності житловий будинок [NUMBER] у Шоломинь Пустомитівського району Львівської області та право власності на такий було зареєстровано 28.12.2008 року, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно погосподарських книг Звенигородської сільської ради за домогосподарством [PERSON] рахується присадибна земельна ділянка площею 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку та 0,0500 га - для ведення особистого селянського господарства, якою позивачі [PERSON] та [PERSON] користується понад 50 років, що стверджується довідками виданими виконкомом Звенигородської сільської ради від 27.08.2013 р. №882 та №883. Згідно відповідей, наданих на адвокатські запити представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] Звенигородською сільською радою, встановлено, що з картографічної карти с.Шоломинь Пустомитівського району Львівсько області геометричні розміри земельної ділянки господарства за [NUMBER], яку мають в користуванні [PERSON] та [PERSON] становлять: ширина - 14 м, довжина - 214 м, загальна площа - 0,30 га та геометричні розміри земельної ділянки господарства за [NUMBER], яку має в користуванні [PERSON] становлять: ширина - 39 м, довжина - 58 м, загальна площа - 0,22 га. Земельна шириною 3,3 м використовується для заїзду [PERSON] та [PERSON] дійсно відповідає геометричним даним з картографічної карти і є землею загального користування, тобто належить Звенигородській сільській раді. Згідно акту від 11.07.2012 року, складено в складі комісії: сільського голови Звенигородської сільської ради, інженера-землевпорядника та депутата цієї ж ради, встановлено, що землі загального користування (дорога), тобто спільний заїзд до присадиб [PERSON] та [PERSON], згідно картографічної карти с.Шоломинь між присадибними земельними ділянками [PERSON], правонаступником якої є згідно свідоцтва про спадщину від 12.12.2010 р. [PERSON], та [PERSON] був зроблений захват спільного заїзду вище вказаних громадян [PERSON] Згідно картографічної карти ширина присадибної земельної ділянки [PERSON] при заїзді становить 40 м. фактично 42 м (захвачено 2 м). В кінці присадибної земельної ділянки ширина становить 36 м, по факту - 39,30 м, тобто захвачено 3,30 м дороги спільного заїзду до гр. [PERSON] та [PERSON] Крім того, згідно висновку про відповідність проектів забудови земельних ділянок із врахуванням сформованої містобудівної ситуації в с.Шоломинь від 22.09.2014 р. №175/01-14, відділ містобудування та архітектури Пустомитівської РДА повідомляє, що, розглянувши матеріали топо-геодезичних вишукувань присадибних ділянок гр.[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в с.Шоломинь, ширина земельної ділянки гр.[PERSON] в північно-східній стороні (19,55 м) майже відповідає параметрам, зазначеним у будівельному паспорті (19,40 м), виданого 1989 року. Розбіжність у 0,15 м не спричиняє впливу на розгляд земельного спору по суті. Ширина земельної ділянки гр.[PERSON] в північно-східній стороні (19,75 м) майже відповідає параметрам, зазначеним у будівельному паспорті попереднього землекористувача [PERSON] (20,00 м), виданому у 1989 році. Розбіжність у 0,25 м не спричиняє впливу на розгляд земельного спору по суті. При суміщенні проектів забудови земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] із матеріалами топогеодезичних вишукувань спільний проїзд до присадиб згаданих громадян повинен проходити через земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні [PERSON] Влаштування спільного проїзду згідно із проектами забудови земельних ділянок громадян [PERSON] та [PERSON] можливе лише після знесення господарської споруди, яка розташована на присадибі [PERSON] однак в матеріалах впорядкування садиб с.Шоломия така не відображена. При розгляді плану забудови садиби [PERSON], виданого у 1966 році, встановлено, що йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0600 га. Розміри земельної ділянки для забудови становлять 60.0 м х 10.5 м. Проте, згідно із проектом впорядкування присадибних земельних ділянок с.Шоломия, загальна площа земельної ділянки, якою користувався [PERSON] становить 0,30 га. В плані забудови садиби [PERSON] не зазначено спільного проїзду до суміжних земельних ділянок, цільове призначення земельної ділянки розташованої з південно-східної сторони не визначено. Відповідно до ст.ст. 10,11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна з сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вище викладене, та те, що частина земельної ділянки, про яку позивачі вказують як самозахоплену не є спільним заїздом, суд приходить до переконання, що відповідачі не вийшли за межі своєї ділянки, не захоплювали спільного заїзду, частина такого фактично захоплена третьою особою [PERSON], тому позовні вимоги позивачів є безпідставними, та в задоволенні таких слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed