Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 24.09.2021 року звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Куп`янський відділ державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису 34384 від 11.05.2021 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6629,99 грн., плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 50,00 грн., а всього 6679,99 грн. таким, що не підлягає виконання та його скасування, посилаючись на наступне. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 21.09 2021 р. їй стало відомо від працівників бухгалтерії Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп`янської міської ради Харківської області, де вона працює соціальним працівником, що надійшла постанова державного виконавця Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кардаш Д.М. про звернення стягнення на її заробітну плату на виконання вищезазначеного виконавчого напису. З виконавчим написом позивачка не згодна, оскільки ніколи не мала будь-яких фінансових зобов`язань з відповідачем, не було клієнтом ТОВ «Фінпром маркет», кредитні кошти не брала, за яких обставин виникли зобов`язання перед відповідачем їй не відомо. Вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Розмір заборгованості не визнає, заборгованість не є безспірною, претензій з вимогою про стягнення боргу вона не отримувала, як і розрахунок заборгованості. Вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням норм ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, що, на думку позивача, є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.09.2021 року провадження по зазначеній справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Також, ухвалою суду від 29.09.2021 року витребувано по клопотанню позивача від відповідача та третьої особи - приватного нотаріуса договір про будь-які кредитні зобов`язання чи будь-якими фінансовими угодами та розрахунки по заборгованості [PERSON] , що стали підставою для винесення виконавчого напису № 34484 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який виданий 11.05.2021 року. Також, ухвалою суду від 29.09.2021 року у порядку ст.ст. 149-153 ЦПК України вжито заходів забезпечення позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 66759938, відкритим 09.09.2021 року державним виконавцем Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кардаш Д.М. на підставі виконавчого напису № 34484, вчиненого 11.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 6629,99 грн., до набрання судовим рішенням законної сили у цій справі. 05.10.2021 року до суду надійшла постанова державного виконавця Кардаш Д.М. про зупинення вчинення виконавчих дій від 04.10.2021 року на підставі ухвали суду від 29.09.2021 р. (а.с.25). 02.11.2021 року від ТОВ «Фінпром маркет» надійшло клопотання про врегулювання спору у мировому порядку з відповідними умовами (а.с.39), а також заява про визнання позовних вимог [PERSON] у порядку ст.. 206 ЦПК України, згідно якої відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 та подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227 грн., інші 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету у порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Крім того, 09.11.2021 рок до суду надійшло клопотання ТОВ «Фінпром маркет» про долучення документів до матеріалів справи на виконання ухвали суду про витребування доказів від 29.09.2021 р., а саме: копії договору факторингу № 250121ФК від 25 січня 2021 року з додатком № 1 - реєстр заборгованостей, за яким право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Фінпром маркет»; виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, зазначено, що оригінал кредитного договору та інші документи, у тому числі повідомлення про зміну кредитора/переуступку права вимоги) було передано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. для формування нотаріальної справи при вчиненні виконавчого напису, тому надати копії вказаних документів неможливо (а.с.44-49). Позивачка [PERSON] 22.11.2021 р. подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі у судовому засіданні, позов підтримує та просить суд його задовольнити, заперечує проти урегулювання спору мирним шляхом на відповідних умовах, запропонованих відповідачем (а.с.55). Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце його проведення повідомлялися належним чином. Будь-яких пояснень щодо позову від них не надходило. Куп`янський відділ державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду (а.с.54). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович не отримав направлені судом на його адресу копії ухвал, позову з додатком та судові повістки, згідно довідки працівника поштового зв`язку причинами повернення зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.31-33,51-53). Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце його проведення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, копії позову з додатками, направивши до суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] (а.с. 40). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши наявні докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що виконавчим написом від 11.05.2021 р.№ 34384, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, пропонується стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачені у строк грошові кошти на користь Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінпром маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор», відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14 грудня 2020 року, за кредитним договором № 2083/712652 від 09 червня 2008 року, укладеним між первісним кредитором - Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] , у розмірі 6629,99 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 50,00 грн. - плати за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 6679,99 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2020 року по 11.05.2021 року. (а.с.11). Постановою державного виконавця Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кардаш Д.М. від 09.09.2021 р. відкрито виконавче провадження ВП № 66759938 з виконання виконавчого напису, виданого 11.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінпром маркет» боргу у сумі 6679,99 грн (а.с.12). Постановою державного виконавця Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кардаш Д.М. від 13.09.2021 р. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп`янської міської ради Харківської області, та направлено постанову сторонам виконавчого провадження та на виконання Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Куп`янської міської ради Харківської області (а.с.9-10). На а.с. 45-49 містяться, надані відповідачем, копія договору № 14/12/2020-ФМ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14 грудня 2020 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ГРУП ФАКТОР» - первісний кредитор, та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - новий кредитор, до боржників, які зазначені Додатках № 1, № 2, № 3 до цього договору; Витяг з реєстру заборгованостей як додатку до договору із зазначенням позичальника, яким є [PERSON] , номер кредитного договору 2083/712652 від 09.06.2008 р., тіло кредиту - 6629,99 грн, загальна сума права вимоги - 6629,99 грн; Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 2083/712652 від 09.06.2008 р. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Установлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 11.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Доказів нотаріального посвідчення кредитного № 2083/712652 від 09.06.2008 р., як і самого договору суду не надано, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 11.05.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 11.05.2021 була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30 грудня 1998 року № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її безспірний розмір, та що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, між тим відповідач повідомив суду, що визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, належні докази відступлення прав вимоги за кредитним договором також відсутні. З огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року. Доказів повідомлення позивача про порушення зобов`язань за кредитним договором № 2083/712652 від 09.06.2008 року, будь-яких претензій чи пропозиції про наявність заборгованості, про усунення порушення зобов`язань, умови та порядок погашення заборгованості, зміну стягувача, підтвердження відступлення прав вимоги із підтвердженням направлення та вручення позивачу таких документів матеріали справи не містять. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, на думку суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд дійшов до висновку про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом із порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права позивача на недоторканність його грошових коштів, тим самим задовольнивши позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем було сплачено судовий збір за подання позову до суду у розмірі 908 грн., та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн (а.с.1,2), а тому 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу, інші 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. За положеннями частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved