Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній вище квартирі окрім них значиться зареєстрованими колишні власник квартири [PERSON] , та його родичка [PERSON] , які з моменту продажу квартири в ній не проживають, не несуть витрати по утриманню квартири, комунальні послуги не сплачують. З урахуванням уточнених позовних вимог просять суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим\~приміщенням,\~а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2018 року було прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідачів відзив до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , є власниками квартири [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 12.01.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Олейніковою Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №5 укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно сформованої 10.08.2020 року . Відповідно до довідки від 07.08.2020 року за №19-97 виданої ОСББ «Комунальник -49» про те що за адресою: [ADDRESS] , значаться зареєстрованими: [PERSON] ,1976 р.н., [PERSON] ,1979 р.н., [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., та зазначено що [PERSON] та [PERSON] не проживають з 12.01.2017 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням в будинку, оскільки між позивачами та відповідачами відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України,\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved