Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом на\~\~ житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2009 року помер їх батько та чоловік [PERSON]. Він залишив заповіт, яким все майно, що буде належати йому на день смерті, в тому числі належний житловий будинок, заповів [PERSON] після смерті батька вона прийняла спадщину за ним, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на момент смерті, протягом встановленого законом строку про відмову від спадщини не заявляла. Більше спадщину за батьком ніхто не прийняв, так як вона являється єдиним спадкоємцем за заповітом. Разом з цим, на момент смерті батька і до сьогоднішнього дня у спадковому будинку зареєстрована і проживає [PERSON], яка згідно положень ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку. Спадковим майном, що залишилося після смерті [PERSON] є будинок № 152 в с. Ворочево Перечинського району з належними до нього будовами та спорудами, який належав йому на праві власності та в якому він проживав до смерті. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Тому просить задовольнити позов. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилися, однак подали заяви, в якій просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечив проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2009 року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №093001, виданого виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 12 жовтня 2009 року (а. с. 9, 11-16). Також встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, в тому числі належний йому житловий будинок з усіма господарськими і побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: с. Ворочево, № 152, і те на що за законом матиме право, заповів своїй доньці [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Ворочівської сільської ради Перечинського району 06 жовтня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 17 (а. с. 8). Разом з цим встановлено, що на момент смерті [PERSON] і до сьогоднішнього дня у спадковому будинку зареєстрована та проживає його дружина позивач [PERSON], яка згідно положень ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині (а. с. 7, 11, 12). Так, частиною 1 статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Крім цього встановлено, що згідно довідок виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 99 та № 101 від 04 квітня 2018 року головою домогосподарства за адресою: с. Ворочево, № 152 Перечинського району Закарпатської області, являвся [PERSON], який помер 12 жовтня 2009 року, де на момент його смерті були зареєстровані та постійно проживали його дружина [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а. с. 6, 7). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної\~ особи, яка\~ померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав\~\~ разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення в. о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори № 01-16/42 від 25 квітня 2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно та право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок № 152 в с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області, не було зареєстровано (а. с. 10). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом прийняла спадщину за батьком [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті\~\~ особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за\~ життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом\~ усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.\~ На підставі наведеного та

Outcome: approved