Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №9 буд. №13 по вул. Центральній у смт. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області. Позов обґрунтований тим, що позивачі є співвласниками даної квартири. У листопаді 2008 року їхня знайома попросила зареєструвати у квартирі її синів [PERSON] та [PERSON], мотивуючи, що реєстрація є необхідною умовою для їх навчання. З того часу відповідачі зареєстровані за даною адресою, однак фактично проживали у квартирі до 18 листопада 2008 року, а виїхавши не повідомили про своє місце проживання. [PERSON] при спілкуванні погодився самостійно знятися з реєстрації у квартирі в місячний термін. [PERSON] при спілкуванні пояснив, що він не заперечую проти зняття з реєстрації, однак часу на це не має, тим більше має намір переїхати до іншого міста на роботу, тому дане питання сказав вирішувати самостійно. Реєстрація відповідача у належній позивачам квартирі створює перешкоди для повноцінного користування та розпорядження нею, зокрема, позивачі не мають можливості оформити житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Позивачі в судове засідання не зявилися. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернувся конверт з відміткою про причини невручення «не проживає», заяв і клопотаня від нього не надходило. Враховуючи згоду позивача, відсутність відзиву та неповідомлення позивачем про причини неявки, суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві приватної (сумісної або часткової) власності квартира в смт. Приютівка, вул. Центральна (Жовтнева), 13, кв. 9, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 квітня 2008 року. Згідно довідки № 680 від 26.11.2018 року Виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району, [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає [INFO], також його реєстрація підтверджується адресною довідкою Виконавчого комітету Приютівської селищної ради №1012 від 20.12.2018 року наданої на запит суду. Згідно акту №909 від 26.11.2018 року складеного провідними спеціалістами за участі сусідів, за адресою: [ADDRESS], де в результаті обстеження було встановлено, що [PERSON], [INFO], за вказаною адресою не проживає, особистих речей немає. Зі слів сусідів за даною адресою не проживає приблизно з 18 листопада 2017 року. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі, власних речей не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що реєстрація відповідача в житловому приміщенні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачам в реалізації їх прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved