Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивачі просять суд визнати за ними в рівних частинах право власності на земельну ділянку, площею 0,14 га, кадастровий номер 1822081200:03:001:0129, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та розташована на території Вересівської сільської ради, [ADDRESS] Свої вимоги мотивують тим, що згідно договору дарування від 27.01.2011 року [PERSON] подарувала позивачам наведену земельну ділянку. Однак, внаслідок допущеної помилки в кадастровому номері земельної ділянки при її реєстрації в Державному земельному кадастрі, Реєстраційна служба відмовляє позивачам в реєстрації за ними права власності на цю земельну ділянку. В судове засідання учасники судового процесу не з'явились, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивачі і третя особа [PERSON] позов підтримують, а представник управління Держземагенства у Житомирському районі покладається на розсуд суду. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачам в рівних частинах належить земельна ділянка, площею 0,14 га, кадастровий номер 1822081200:03:001:0129, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та розташована на території Вересівської сільської ради, [ADDRESS] Однак, Реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції відмовляє в реєстрації за позивачами права власності на цю земельну ділянку, оскільки при її реєстрації в Державному земельному кадастрі було допущено помилку в кадастровому номері земельної ділянки, тобто замість 1822081200:03:001:0129, помилково було вказано 1822081200:03:001:0125, у зв'язку із чим позивачі не можуть реалізувати своє право власності на цю землю. Викладений факт підтверджується наданими позивачами доказами, зокрема, державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА №892851, виданого 15.02.2006 року на ім'я [PERSON], згідно якого остання була власником спірної земельної ділянки (а.с. 13), договором дарування земельної ділянки від 27.01.2011 року та договором про внесення виправлень до вказаного договору дарування земельної ділянки від 27.01.2011 року, відповідно до яких [PERSON] подарувала в рівних частинах наведену земельну ділянку позивачам (а.с. 15, 16), листом управління Держземагенства в Житомирському районі №44/7 від 28.03.2013 року, згідно якого при розробці технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності позивачів на спірну земельну ділянку, була допущена помилка при визначенні кадастрового номеру цієї земельної ділянки, а вірним кадастровим номером є 1822081200:03:001:0129 (а.с. 8), витягом з Державного земельного кадастру №НВ-1800123402013 від 06 березня 2013 року, у відповідності до якого 06.03.2013 року здійснено державну реєстрацію спірної земельної ділянки і їй присвоєно кадастровий номер 1822081200:03:001:0129 (а.с. 9), повідомленням державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Житомирському районі від 03.03.2013 року, згідно якого було виправлено кадастровий номер спірної земельної ділянки з 1822081200:03:001:0125 на 1822081200:03:001:0129 (а.с. 12), а також рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби №8194067 від 21.11.2013 року про відмову позивачам у реєстрації за ними права власності на цю земельну ділянку, внаслідок вказаної помилки в кадастровому номері спірної земельної ділянки (а.с. 14). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявність того факту, що державні органи не визнають право власності позивачів на спірну земельну ділянку, яка їм належить, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved