Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні та просила визнати договір оренди землі, загальною площею 3,89 га, що знаходиться в адміністративних межах Терешківської сільської ради, укладений у 2010 році між нею і закритим акціонерним товариством ім. Шевченка, зареєстрований у відділі Держкомзему у Шполянському районі за №041079900011 від 05.10.2010 р., недійсним, зобовязати ПрАТ ім. Шевченка розрахуватися за оренду в повному обсязі, у звязку з використанням земельної ділянки для товаровиробництва, зобовязати ПрАТ ім. Шевченка повернути земельну ділянку у її користування, поскільки вона являється власником даної земельної ділянки, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія І-ЧР №006911, судові витрати стягнути з відповідача, мотивуючи тим, що в червні 2010 року між нею і ЗАТ ім. Шевченка, правонаступником якого є ПрАТ ім. Шевченка, було укладено договір оренди землі площею 3,89 га, що знаходиться в адміністративних межах Терешківської сільської ради. Нею було підписано договір оренди землі у червні 2010 року строком на 3 роки та надано всі примірники договору представнику ПрАТ ім. Шевченка для їх подальшої реєстрації. Договір був зареєстрований у Шполянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 5 жовтня 2010 року за №041079900011. На час виникнення спірних правовідносин було встановлено місячний термін реєстрації договору, тому вона вважає, що орендарем порушено строки реєстрації договору оренди. До цього часу вона не отримала від орендаря примірнику договору, що порушує її права та інтереси. 29 серпня 2013 року вона звернулася з письмовою заявою до ПрАТ ім. Шевченка про відсутність наміру пролонгувати договір оренди землі та виділення земельної ділянки в натурі, однак відповіді на подану заяву вона не отримала. Після письмово звернення 29.08.2013 року до відділу Держземагентства у Шполянському районі, вона отримала копію договору оренди землі, в якому не зазначена дата укладення договору, та акт про передачу та приймання земельної ділянки. Отримана копія договору, а саме: перший аркуш договору, не співпадає з підписаним нею договором в частині терміну оренди земельної ділянки, адже нею було підписано договір строком на три роки, а отримано копію договору, в якому вказано строк пять років. Факт підписання договору оренди земельної ділянки терміном на три роки підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання передачі земельної ділянки в користування ПрАТ ім. Шевченка, де чітко вказано, що земельна ділянка передається на три роки і повинна використовуватись без зміни цільового призначення для товарного сільськогосподарського виробництва. Акт підписаний в день укладення договору. Зареєструвавши договір оренди землі та замінивши перший аркуш договору, відповідач ввів в оману орган державної реєстрації та її як орендодавця. Зареєстрований орендарем у 2010 році договір строком на 5 років не відповідає її волевиявленню як власника землі щодо терміну дії договору на момент підписання вказаного правочину. Вона вважає, що договір оренди та акт приймання-передачі підписано з грубими порушеннями: договір не містить в собі основного реквізиту дати підписання, в акті не зазначено дати та місця його складення. Враховуючи вказані обставини, вона вважає, що є всі підстави для визнання договору оренди землі недійсним, тому звернулася до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила його задоволити. Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що 15 червня 2010 року між ЗАТ ім. Шевченка, правонаступником якого є ПрАТ ім. Шевченка, та позивачкою [PERSON] було укладено договір оренди землі, площею 3,89 га, яка розташована на території Терешківської сільської ради, терміном на пять років. Даний договір зареєстрований в Шполянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. На даний час договір є чинним, відповідач в повному обсязі виконує умови договору, а саме: сплачує позивачці орендну плату за користування земельною ділянкою. Вона вважає, що поскільки позивачка добровільно укладала договір оренди строком на пять років, відповідач виконує умови договору, заборгованості по орендній платі немає, тому підстави для задоволення позову відсутні, в звязку з чим просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,89 га, розташованої на території Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія І-ЧР №006911, виданого Терешківською сільською радою Шполянського району Черкаської області 20.07.2001 року. 15 червня 2010 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ЗАТ ім. Шевченка, правонаступником якого є ПрАТ ім. Шевченка, було укладено договір оренди землі, площею 3,89 га, яка розташована на території Терешківської сільської ради, терміном на пять років (діє до 31.12.2014 р.), що підтверджується письмовим договором оренди землі від 15 червня 2010 року, зареєстрованим у Шполянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 5 жовтня 2010 року за №041079900011. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦК України). Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Твердження позивачки [PERSON] про те, що нею був укладений договір оренди строком на 3 роки, але відповідачем в подальшому було зазначено про укладення договору на строк пять років шляхом заміни першого аркуша договору оренди землі, нічим не підтверджено та спростовується наданим відповідачем екземпляром договору оренди, згідно якого договір укладений строком на 5 років. Згідно частини 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не момент його державної реєстрації, моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов( дана правова позиція, висловлена Судовою палатою у цивільних справах ВСУ під час розгляду справи №6-118цс13). Як вбачається із змісту наданого договору оренди землі від 15.06.2010 р., сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору в червні 2010 року, договір діє з червня 2010 року й протягом чотирьох років сторони виконували істотні умови договору, тому укладення договору відповідало внутрішній волі позивачки, вона підписувала договір добровільно, без будь-якого примусу чи погроз, що не заперечувалося самою позивачкою в судовому засіданні. Факт підробки договору шляхом заміни першого аркуша договору оренди землі не знайшов свого підтвердження, позивачкою не було надано жодного доказу на підтвердження даного факту. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору (дана правова позиція, висловлена Судовою палатою у цивільних справах ВСУ під час розгляду справи №6-127цс13). Згідно відповіді відділу Держземагентства у Шполянському районі на заяву [PERSON], договір оренди землі площею 3,89 га, яка знаходиться на території Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія І-ЧР №006911, зареєстровано за №041079900011 від 05.10.2010 р., укладеного з орендарем ЗАТ ім. Шевченка на 5 років. Представником відповідача було надано довідку, видану ПрАТ ім. Шевченка с. Терешки, Шполянського району, Черкаської області про те, що з орендодавцем [PERSON] проведено повністю розрахунок за оренду земельного паю в 2013 році. Орендна плата згідно договору становить 1938 грн., а фактично виплачено в 2013 році 3385 грн., з яких: 1000 грн. готівкою, 700 кг. пшениці, що в грошовому еквіваленті складає 1085 грн., 500 кг. ячменю, що в грошовому еквіваленті складає 800 грн. та 100 тюків вартістю 500 грн., що було підтверджено самою позивачкою за виключенням тюків, яких з її слів, було видано в кількості 46 штук. Вказані обставини підтверджують факт виконання відповідачем умов договору щодо виплати позивачці орендної плати в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що договір оренди землі укладено добровільно, без будь-якого примусу чи погроз строком на пять років, волевиявлення на укладення договору сторони правочину виявили в момент досягнення згоди з усіх істотних умов договору, складання та скріплення підписами договору оренди землі, відповідач виконує умови договору щодо виплати орендної плати в повному обсязі, факт підроблення договору не знайшов свого підтвердження, тому виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, в звязку з чим в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного, Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин),

Outcome: dismissed