Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом в якому просять ухвалити рішення, яким:визнати частково протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Стрийського району Львівської області від 27.06.1996 р. за №41 в частині передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки [PERSON] в розмірі 0,11 га.; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю І-ЛВ №000782, виданий 27 листопада 1997 року на імя [PERSON]; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0901 гектари, виданий [PERSON], державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори 22.09.2010 року за реєстром №79/2010. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що їм на праві спільної часткової власності належить 65/100 ідеальних частин житлового будинку, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Поповича, 20 с. Грабовець Стрийського району Львівської області. Інша частина, а саме 35/100 ідеальних частин спірного будинку належить відповідачці [PERSON]. У 1969 році іншу частину спірного житлового будинку придбав батько позивачки [PERSON]. 10.10.1986 року Стрийський народний суд Львівської області ухвали в рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний розподіл будинковолодіння, яким вирішив провести реальний розподіл будинковолодіння, який знаходиться в с. Грабівці Стрийського району Львівської області по вул. Поповича, 20. 08.11.2008 року вона отримала у спадщину 23/100 частини спірного житлового будинку після смерті батька. Тоді вона звернула увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано на значно меншу частку, ніж та, що належала [PERSON]. Ще за життя, її батько звертався з адмінстративним позовом до суду до [PERSON] сільської ради про визнання незаконним рішення [PERSON] сільської ради про затвердження ідеальних долей між співвласниками будинковолодіння №20 по вул. Поповича в с. Грабовець Стрийського району Львівської області та 12.04.2006 року винесено постанову, якою позов його батька задоволено. 06.08.2015 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила 34/100 часток спірного житлового будинку. 22.09.2010 року відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 0901 гектари, дане свідоцтво було видано на підставі оспорюваного ними акту на землю, а тому також має бути визнано недійсним, що і послукжило підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила суду, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 0901 га, видане відповідачці [PERSON] 22.09.2010 року видано на підставі оспорюваного ними державного акту на землю, а тому просила позов задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги своїх довірителів, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Стрийського району Львівської області [PERSON] в судовому засіданні 21.03.2017 року при вирішенні питань позовних вимог поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] неодноразово в судові засідання не зявлялась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду справи, зокрема оголошенням в пресі, про причину неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. У відповідності до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, представника [PERSON] сільської ради Стрийського району Львівської області, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить 65/100 ідеальних частин житлового будинку, з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Поповича, 20, с. Грабовець Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 08.11.2008 року серії ВМА №410468, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON] та договором купівлі-продажу від 06.08.2015 року серії НАО № 532609, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON], копії яких наявні в матеріалах справи. Інша частина спірного житлового будинку належить відповідачці по справі [PERSON]Д, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.09.2010 року серії ВРА № 956995, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON], копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до рішення Стрийського районного народного суду Львівської області від 10.10.1986 року за позовом [PERSON] до [PERSON] вирішено провести реальний розподіл будинковолодіння, яке знаходиться в с. Грабівці Стрийського району по вул. Поповича, 20 та виділити [PERSON] ? частину даного будинку, що дорівнює 34/100 будинку, а [PERSON] - ? частину даного будинку, що дорівнює 31/100 даного будинку. Поясненнями позивача [PERSON] в судовому засіданні зясовано, що після смерті батька [PERSON], вона успадкувала 23/100 частини спірного будинковолоідння та звернула увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину від 08.11.2008 року серії ВМА №410468, посвідчене державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON] видане на значно меншу частку, ніж та, що належала її батьку. Ще за життя, [PERSON], звертався до суду із адміністративним позовом про захист його порушених прав та 12.04.2006 року постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області позов останнього задоволено та визнано незаконним рішення [PERSON] сілсьької ради Стрийського району № 42 від 15.11.2005 року про затвердження розрахунку ідеальних долей між співвласниками будинковолодіння №20 по вул. Поповича с. Грабовець Стрийського району. Будучи незгідною з перерозподілом долей спірного житлового будинку, позивач [PERSON] звернулась до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] сільська рада Стрийського району Львівської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визанння права власності на частину житлового будинку. 25.12.2012 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області визнав мирову угоду, відповідно до якої: за [PERSON] визнано право власності на 31/100 ідеальних частин житлового будинку за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Грабовець, вул. Поповича, 20; за [PERSON] на 34/100 ідеальних частин даного житлового будинку; за [PERSON] на 34/100 ідеальних частин даного житлового будинку. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 22.09.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідач [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0, 0901 га на підставі оспорюваного позивачами державного акту на земельну ділянку. Відповідно до ч,4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю та споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1,2 ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. На підставі вищенаведеного, взявши до уваги те, що: рішення [PERSON] сільської ради Стрийського району Львівської області, яким затверджено розрахунок ідеальних долей на житловий будинок по вул. Поповича, 29 в с. Грабовець Стрийського району Львівської області визнано незаконним; про незаконність приватизації прибудинкової території за вищенаведеною адресою свідчить лист голови райдержадміністрації від 18.04.20078 року за №Ш-127/02-16 в якому вказано на незаконність приватизації земельної ділянки гр. [PERSON] та рекомендовано сільській раді скасувати державний акт на право приватної власності на присадибну ділянку гр. [PERSON] та провести новий перерозподіл прибудинкової території згідно часток будинковолодіння, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги знайшли своє належне обґрунтування в ході розгляду справи, підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved