Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Сухининської сільської ради, третя особа: П'ята Харківська державна нотаріальна контора, в якому просили визнати за ними право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] - по ? частині за кожною. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вказана земельна ділянка належала їх матері - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який не зареєстрований у встановленому законом порядку. [INFO] року [PERSON] померла. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивачки - [PERSON], [PERSON] Інші спадкоємці за заповітом або за законом, які б мали право на частку у спадщині відсутні. Позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, але, враховуючи, що спадкодавець за життя не виготовила державний акт на право власності на цю ділянку, нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку, у зв?язку з чим вони вимушені звернутись до суду. В судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх присутності, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Сухининської сільської ради та представник третьої особи - П'ятої Харківської державної нотаріальної контори також у судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши представлені письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.08.2006 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] /а.с. 17/. Відповідно до положень ст.131 Земельного Кодексу України /в редакції станом на день укладення договору/, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог Земельного Кодексу. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити: назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); вид угоди; предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); договірну ціну; зобов'язання сторін. Вказаним вимогам договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] відповідає. Згідно з положеннями ст.182 Цивільного Кодексу України та ст.125 Земельного кодексу /в редакції станом на 2006 рік/ право власності виникає з моменту його державної реєстрації. [INFO] року [PERSON] померла, здійснивши державну реєстрацію договору купівлі-продажу тільки в Богодухівському БТІ /а.с.19/, та не здійснивши реєстрацію в Держкомземі, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства в Богодухівському районі, відповідно до якої земельна ділянка рахується за [PERSON] /а.с.20/. Але враховуючи, що нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу не встановлені наслідки недотримання обов'язку здійснення державної реєстрації, суд вважає, що [PERSON] правомірно набула право власності на земельну ділянку відповідно до положень ст. 131 ЗК України - на підставі цивільно-правової угоди, що також не суперечить положенням ст.328 ЦК України. Згідно ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельну ділянку внаслідок прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Відповідно до ст.ст. 1222, 1261 ЦК України спадкоємцями після смерті [PERSON] є її дочки - позивачі у справі. Позивачі прийняли спадщину так як відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна - житловий будинок по [ADDRESS] /а.с.13,15/. Проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу на неї на ім'я спадкодавця /а.с.21/. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи /а.с.37-120/. Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], звернулись до нотаріальної контори, але не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, інші спадкоємці, які претендують на спадщину - відсутні, та в судовому засіданні не встановлено неправомірність набуття права власності на земельну ділянку спадкодавцем, а також виходячи з принципу рівності часток спадкоємців за законом, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного і

Outcome: approved