Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що позивачі зареєстровані та проживають в двокімнатній квартирі [ADDRESS]. Квартира не приватизована. Відповідальним квартиронаймачем є позивач [PERSON]. У травні 2018 року позивачі звернулись до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району у відділ приватизації житла за отриманням свідоцтва на право власності на житло, та надали повний пакет документів. 07.06.2018 р. з районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району відповідачі отримали відмову в реалізації права на приватизацію через відсутність ордеру про надання житлової площі, який було втрачено, а також було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. \~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать їх розписки в отриманні судової повістки, що маються в матеріалах справи(а.с.46,47). Представник позивачів адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги(а.с.16), надав суду письмову заяву, відповідно до змісту якої просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та провести судове засідання без його участі та без участі позивачів(а.с.49). \~ \~ \~ \~Представник відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському районув судове засідання не з*явився по невідомим причинам. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та в установленому законом порядку(а.с.45). Через канцелярію суду надійшла письмова заява від представника відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає, просить розглянути справу у відсутності представника(а.с.50,51). Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України\~цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», з наступними змінами та доповненнями, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.\~ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд-це житловий фонд місцевих [PERSON] народних депутатів на житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віддані чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Судом встановлено, що з ціллю реалізації свого права на приватизацію, позивачі звернулися до відповідача, але листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району за № Ш-0291 від 07.06.2018 року їм було відмолено у проведені приватизації жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] у звязку із ненаданням повного пакету документів, передбаченого п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009\~р. №\~396, а саме копії ордеру про надання житлової площі (а.с.14). Одним із конституційних прав громадян є право на житло, гарантоване ст. 47 Конституції України. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Як встановлено в судовому засіданні, двокімнатна квартира№14, що розташована в будинку №11 по вул. Вроцлавській м. Запоріжжя не є приватизованою та відноситься до державного житлового фонду. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду відповідно до положень частин 1 і 2 ст.\~61 ЖК здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Наймачем вказаного вище жилого приміщення є позивач [PERSON], який значиться зареєстрованим та проживає у цій квартирі з 16.02.1972 року. Позивач [PERSON] є членом сім»ї наймача та значиться зареєстрованою і проживає у цій квартирі з 08.01.1975 року, що підтверджується довідкою від 22.05.2018 року № 780 (а.с.8). Як було зазначено вище, позивачам листом № Ш-0291 від 07.06.2018 р. районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району було відмовлено у проведені приватизації квартири через ненадання копії ордеру про надання жилої площі. Пунктом\~18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 встановлено перелік документів, які подаються особою до органу приватизації, серед яких зазначено і копію ордеру про надання жилої площі. Згідно до змісту ст.\~58 Житлового кодексу, ордер на жиле приміщення є адміністративним актом виконавчого органу місцевого самоврядування та правовою підставою вселення громадян до житлового приміщення. Розділом IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених [PERSON] Міністрів Української РСР і Української [PERSON] професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N\~470 передбачено, що ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів. Вказаний документ вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. Відповідно до виданого ордера в передбачене в ньому житлове приміщення вселяються як громадянин, що одержав ордер, так і члени його сім'ї, зазначені в ордері. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. З відповіді Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради від 05.05.2018 р. вбачається, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, тож, надати копію державного ордеру на квартиру [ADDRESS], виданого у 1965 році, не виявляється можливим(а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що позивачі не мають можливості надати органу приватизації копію ордеру на жиле приміщення через обставини, які від них не залежать. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону (ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).Судом встановлено, що позивачі постійно та протягом тривалого періоду часу проживають в квартирі №14, що розташована в будинку №11 по вул. Вроцлавській м. Запоріжжя та користуються нею. Правомірність вселення та користування позивачами вказаним житлом ніким не оспорюється, ордер на вселення до житла недійсним не визнавався, у зв»язку з чим суд приходить до переконання, що ненадання позивачами до органу приватизації копії ордеру на жиле приміщення не може бути перешкодою у реалізації їх права на приватизацію квартири, враховуючи також ту обставину, що позивачами право на приватизацію житла не реалізоване, житлові чеки ними не використано (а.с.10,12). Згідно п.10 п.11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовляти мешканцям квартир(будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир(будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п.1, п.4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що, з урахуванням всіх наявних доказів та обставин, за яких позивачі позбавлені можливості надати копію ордера про надання жилої площі, їх порушене відповідачем право на приватизацію житла підлягає судовому захисту. При цьому суд враховує, що представником відповідача позовні вимоги були визнані та проти їх задоволення представник відповідача не заперечував, та вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Outcome: approved