Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка 27.10.2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, який зареєстровано 17.04.2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з різними поглядами на життя починаючи з березня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають з позивачкою, перебувають на її утриманні, відповідач жодної матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 800 гривень щомісячно (по 400 грн. на кожну дитину), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, а також розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, що вказані у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився з вимогами про стягнення аліментів. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу пояснив, що причин для його розірвання немає, шлюб ще можливо зберегти. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач - мати неповнолітньої дитини, займається її вихованням, повністю утримує, а відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню сина, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, суд прийшов до наступного. Зі свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17.04.2010р., актовий запис №24. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей, відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід вжити заходи щодо примирення подружжя, надавши їм строк для примирення, тому провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання шлюбу слід виділити в окреме провадження. На підставі викладеного,

Outcome: partial