Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачка мотивують тим, що відповідно до договору дарування від 24 липня 1998 року вона є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] . За зазначеною адресою зареєстрований відповідач - [PERSON] , як член сім`ї власника (чоловік). Шлюб між сторонами було розірвано 27 квітня 2019 року, однак фактично відповідач у спірній квартирі не проживав з 01 квітня 2019 року. Позивачці доводиться нести додаткові витрати на утримання своєї власності у зв`язку з тим, що розрахунок вартості комунальних послуг ведеться від числа зареєстрованих в квартирі осіб. Оскільки відповідач без поважних не проживає у спірній квартирі понад шість місяців і не звертався до суду з заявою про продовження вказаного терміну, позивачка просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] , 01 квітня 2019 року. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 29). Згідно доповідних кур`єра Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року, від 19 грудня 2019 року, від 16 березня 2020 року та довідок оператора поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою проживання відповідача, зазначеною в позові та підтвердженою листом-відповіддю Відділу державної реєстрації Вугледарської міської ради №07-18/989 від 30 жовтня 2019 року, вручити судові повідомлення останньому про місце, дату та час розгляду справи виявилось не можливим, оскільки фактично відповідач за даною адресою відсутній (а.с. 13, 16, 23, 26, 31, 34). У зв`язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою повідомлення відповідача про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 12 листопада 2019 року, від 16 грудня 2019 року та від 28 лютого 2020 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 18, 27, 30). Однак, відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов, зустрічного позову та додаткових доказів до суду від відповідача не надходило. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно договору дарування квартири серії АА0 №992079 від 24 липня 1998 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] (а.с. 5). Як вбачається з реєстраційного напису вищезазначена квартира [ADDRESS] , зареєстрована ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» м. Вугледара, зареєстрована за [PERSON] та належить останній на праві приватної власності, що записано в реєстраційну книгу №2/1 за реєстраційним номером 724 від 29 липня 1998 року (а.с. 5). На підставі зазначеного договору дарування від 24 липня 1998 року ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» 29 липня 1998 року було видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , який було зареєстровано за інвентарним номером 2/1, реєстраційний номер 724. У відповідності до технічного паспорту [PERSON] є власником вищезазначеної квартири (а.с. 6-7). Відповідно до повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03 жовтня 2019 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що 27 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис №10 (а.с. 4). Згідно витягу з домової книги [PERSON] з 03 квітня 2017 року зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що також підтверджується листом-відповіддю Відділу державної реєстрації Вугледарської міської ради №07-18/989 від 30 жовтня 2019 року (а.с. 9, 13). Відповідно до Акту №7-Н від 04 липня 2019 року, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Удача-Вугледар», [PERSON] зареєстрований, однак з 01 квітня 2019 року по теперішній час не мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачем [PERSON] не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у останнього перешкоди для проживання у спірній квартирі, причини відсутності відповідача понад встановлені строки у квартирі, а також визначити підстави для продовження пропущеного відповідачем строку для проживання у квартирі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, станом на час винесення рішення в межах даної цивільної справи, без поважних причин не проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад один рік, що підтверджується актом №7-Н від 04 липня 2019 року, виданим Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Удача-Вугледар». Окрім того, відповідач добровільно вибув з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд, вважає доцільним визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Вирішуючи питання щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з 01 квітня 2019 року, суд виходить з наступного. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, а також ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, особа, втрачає право користування житловим приміщення зі спливом одного року або шести місяців, відповідно, з встановленої дати вибуття з даного житлового приміщення. Так, актом №7-Н від 04 липня 2019 року, виданим Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Удача-Вугледар», встановлено, що [PERSON] з 01 квітня 2019 року не мешкає у спірному житловому приміщенні, тобто датою вибуття останнього є саме 01 квітня 2019 року, отже, станом на зазначену дату ні шестимісячний, ні річний строк відсутності [PERSON] у житловому приміщенні не сплинув та не міг сплинути, а тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення з 01 квітня 2019 року. З огляду на вищевикладене, виходячи з положень ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, зважаючи на принцип диспозитивності, розглядаючи справу не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає доцільним та необхідним відмовити в задоволенні вимог позову в частині визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням з 01 квітня 2019 року. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial