Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] в позовній заяві просить суд визнати недійсним з моменту вчинення та скасувати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, поза межами населеного пункту, комплекс будівель і споруд, будинок [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] 15.01.2014 року, засвідчений приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №32, покликаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстровному 21.03.1998 року шлюбі. Під час шлюбу в 2009 році ними була придбана нежитлова будівля (телятник) в [ADDRESS] за спільні кошти, які вони отримали від реалізації своєї квартири. Рішенням Заліщицького районного суду №597/723/13-ц від 15.07.2013 року проведено поділ майна подружжя та за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району. При укладенні [PERSON] договору купівлі-продажу з [PERSON] у нього як у співвласника спільного майна подружжя були відсутні необхідні повноваження, щодо реалізації вказаного майна. Фактично [PERSON] мав право продати лише 1/2 частку телятника, яка фактично йому належала. Саме для реалізації 1/2 частки нежитлової будівлі відповідач [PERSON] і попросив позивачку надати відповідну згоду, яка була посвідчена нотаріально. Продавати свою частку телятника у позивачки намірів не було, відтак продавши цілу нежитлову будівлю (телятник) відповідач [PERSON] порушив її права. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги та просить суд визнати недійсним з моменту вчинення та скасувати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, поза межами населеного пункту, комплекс будівель і споруд, будинок [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] 15.01.2014 року в частині 1/2 частки вказаного майна. Позивач [PERSON] в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника), що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, поза межами населеного пункту, будинок [NUMBER], загальною площею 382,5 кв.м., який продано за 106450,00 грн., покликаючись на те, що відповідачу [PERSON] на момент відчуження даного нерухомого майна 15.01.2014 року [PERSON] було відомо, що у відділі державної виконавчої служби Заліщицького районного управління юстиції на виконанні перебуває рішення суду про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованості згідно договору позики, тому він був зобов'язаний повідомити про це покупця. Крім того, даним договором купівлі-продажу [PERSON] свідомо ухилився від виконання вищевказаного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні із зміненим позовом [PERSON] згідний, а позов [PERSON] не визнав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав ні зміненого позову [PERSON] ні позову [PERSON] Третя особа приватний нотаріус Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що 15.01.2014 року під час реєстрації договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (телятника) між [PERSON] та [PERSON] перевірила відсутність обтяжень на дане майно в Державному реєстрі речових прав. Жодних обтяжень виявлено не було, тому спірний договір відбувся на підставі та з дотриманням норм діючого законодавства України. [PERSON] нотаріально посвідченою заявою надала [PERSON] дозвіл на продаж всього телятника. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінений позов [PERSON] до задоволення не підлягає, а позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи із наступного: Згідно ст.60 ч.1 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно ст.67 ч.1 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Статею 215 ч.3 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (ст.216 ЦК України). Рішенням Заліщицького районного суду №597/723/13-ц від 15.07.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та скасування постанови про арешт задоволено. Постанова ДВС про арешт майна [PERSON] скасована, та за [PERSON] визнано право власності крім іншого на 1/2 частину нежитлового приміщення (телятника), що розташований в с.Дзвиняч по вул.Промислова 7, Заліщицького району Тернопільської області. 30.07.2013 року начальником відділу ДВС Заліщицького РУЮ Хованцем А.І. було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, а саме крім іншого на 1/2 частину спірного телятника. Ухвалою Заліщицького районного суду №597/960/13-ц від 13.11.2013 року вищевказану постанову начальника ДВС про накладення арешту скасовано з наступних підстав: при накладенні арешту на 1/2 частину нежитлового приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] державний виконавець не встановив дійсної вартості майна скаржника, тим самим порушив його право власності на дане майно. В частині вимог скаржника про зобов'язання начальника відділу ДВС виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис щодо накладення арешту на майно [PERSON] відмовлено, так як це могло б унеможливити виконання судових рішень. Однак, дану ухвалу суду першої інстанції ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26.12.2013 року в частині відмови у виключенні запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень скасовано. В цій частині постановлено нову ухвалу, якою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис щодо накладення арешту на майно [PERSON] виключено, що призвело до укладення договору купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі (телятника) та унеможливило виконання судових рішень про стягнення заборгованості з [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2014 року ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасовано із-за не притягнення до участі в справі [PERSON], а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто спірна нежитлова будівля (телятник) на даний час повинна перебувати під арештом, та відносно неї не може бути укладений договір купівлі-продажу, так, як 13.06.2014 року скаргу [PERSON] на дії державного виконавця за заявою [PERSON] залишено без розгляду на підставі ст.207 ч.1 п.5 ЦПК України. Суд також вважає, що визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі (телятника) [ADDRESS] в частині 1/2 частки не можливо, так як дану частку майна [PERSON] не було виділено в натурі і не визначено порядку користування нею. Крім цього, в договорі-купівлі продажу, який просять визнати недійсним позивачі [PERSON] та [PERSON] не конкретизовано місце розташування майна, яке відчужується даним договором, а саме: не зазначено назву вулиці в [ADDRESS] на якій знаходиться нежитлова будівля (телятник). А тому, суд вважає, що за обставин, що наведені вище, договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним. А тому,

Outcome: dismissed