Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із даною позовною заявою та просили визнати за ними право власності на ? частину спадкового майна за заповітом, після померлої [INFO] року [PERSON], яке складається з: ? частини будинку за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,2591 га і господарських споруд ( три сараї, два гаражі, погріб, свердловина, колодязь), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], в рівних частинах за кожним. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачі зазначили, що [INFO] року померла [PERSON], якій вищезазначене нерухоме майно належало на праві власності та відповідно до заповіту померла заповіла зазначене майно позивачам в рівних частках. Позивачі звернулись для оформлення спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Красновської Т.В. з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані ? частину будинку та на земельну ділянку їм було відмовлено у зв'язку відсутністю необхідних правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві та доповненні до позовної заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити і розглядати справу у його відсутність. Відповідач Григорівська сільська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їхнього представника, та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Суд вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с.11). Після смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на ? частини будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Гусачівка, [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,2591 га і господарських споруд ( три сараї, два гаражі, погріб, свердловина, колодязь), що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала половина будинку під [ADDRESS] Обухівського району Київської області з господарськими будівлями( три сараї, два гаражі, погріб, свердловина, колодязь) згідно договору купівлі-продажу, укладеного 14 жовтня 1998 року, що посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 433. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] на праві власності належала на момент смерті земельна ділянку площею 0,2591 га, що розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 318. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON], відповідно до заповіту , померла заповіла ? частину належного їй житлового будинку [ADDRESS] Обухівського району Київської області та земельну ділянку, на якій він розташований [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Красновська Тетяна Валеріївна своєю постановою від 29 квітня 2015 року № 21/02-31 відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? житлового будинку [ADDRESS] Обухівського району Київської області, оскільки спадкоємцями не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно ( а.с.20). Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином з викладених вище обставин вбачається, що ? частини будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Гусачівка, [ADDRESS]; земельна ділянка загальною площею 0,2591 га і господарських споруд ( три сараї, два гаражі, погріб, свердловина, колодязь), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], є об'єктом спадкування та входить до спадкової маси. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом, а його звернення до суду є правомірним. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.«а»ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved