Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, в тому числі земельні ділянки площею 3,73 та 1,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області. В 2009 році кадастрові номера земельних ділянок, які зазначені в державному акті, виданому на ім'я [PERSON], були змінені. Зміна кадастрових номерів відбулася після смерті [PERSON], а тому остання не могла здійснити державну реєстрацію зміни кадастрових номерів. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік (батько позивачів) - [PERSON], який помер [INFO], але за життя не встиг оформити на себе спадщину, яку успадкував після смерті дружини. Вони (позивачі) є спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом, спадщину прийняли, але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки їм відмовлено. [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за ними право власності на земельні ділянки площею 3,7895 га та 0,9871 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили розгляд справи проводити без їх участі. В судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, на адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи провести без його участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи видно, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площею 3,73 га та 1,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, на яку 15 березня 2004 року на ім'я останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 113273, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 163, що підтверджується його копією (а.с. 28). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що при реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 7423810000:02:003:0010 для товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 113273, за адресою «Носівська міська рада» в національній кадастровій системі її номер переприсвоєно на 7423810000:02:003:1127 (а.с. 24). Таким же чином відбулося і переприсвоєння кадастрового номеру земельної ділянки 7423810000:02:003:0011, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 113273, на 7423810000:02:003:0643 (а.с. 25). Зміна кадастрових номерів земельних ділянок відбувалася після смерті [PERSON], а тому державна реєстрація зміни кадастрових номерів проведена не була. В судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7) та копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради (а.с. 43). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] успадкував земельні ділянки, які належали його дружині [PERSON] [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). З копії спадкової справи № 299/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] видно, що позивачі спадщину після смерті батька прийняли, отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на інші земельні ділянки (а.с. 55). В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на земельні ділянки, які були успадковані ним після смерті дружини. З матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори Перев’язко Л.М. відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3511/02-31 від 20 грудня 2013 року (а.с. 23). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З копій витягів № 2046 та № 2045 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 4 грудня 2013 року (а.с. 26; 27) вбачається, що [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,9871 га (кадастровий номер 7423810000:02:003:1127) та 3,7895 га (кадастровий номер 7423810000:02:003:0643) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, згідно державного акту серії ЧН № 113273. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved