Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовами про встановлення розміру часток у праві спільної сумісної власності та про визнання права власності на частку житла, в яких зазначили, що на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2198 від 21.10.1998 року, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради житлова квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла та за життя склала заповіт від 12.08.2002 року, згідно з яким заповідала [PERSON] всю належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] Співвласниця [PERSON] після укладення шлюбу з громадянином Російської Федерації [PERSON] змінила прізвище та вийшла з громадянства України, після чого отримала громадянство Російської Федерації, але зараз на законних підставах перебуває в України, їй видано реєстраційний номер облікової картки платника податків. [PERSON] звернувся за місцем відкриття спадщини до Другої Запорізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але постановою державного нотаріуса Другої Запорізької нотаріальної контори № 4839/02-31 від 26.11.2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із неможливістю визначити частку, що належить спадкодавцю у вищезазначеній квартирі, що є в спільній сумісній власності. У зв'язку з невизначеністю розміру часток у праві спільної сумісної власності на житло [PERSON] не може реалізувати свого права на спадкування за заповітом, а тому змушений звертатися до суду для встановлення за померлою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ідеальні по 1/3 частки у спірній квартирі та визнання за ним права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування за заповітом. Таке правове становище, яке склалося навколо майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності (невизначеність часток співвласників) перешкоджає [PERSON] як співвласниці здійснювати повною мірою своє право власності, а саме: продавати, дарувати, обмінювати, заповідати саме ту частку спільного майна, на яку вона має право за законом, у зв'язку з чим вона і звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] В судове засідання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явилися. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визначити за [PERSON], яка померла [INFO] року, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], частку у спільній власності кожному в розмірі 1/3 частини житлової квартири [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] [INFO], в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/3 частину вказаної житлової квартири. Проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Представник позивачки за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні також підтримав зустрічні позовні вимоги та уточнивши їх, просив визначити за [PERSON] частку у спільній власності в розмірі 1/3 частини житлової квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину вказаної житлової квартири. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позовів [PERSON] та [PERSON] та просила встановити за її довірителем частку у спільній власності в розмірі 1/3 частини житлової квартири [ADDRESS]. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про слухання справи без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житлова квартира [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності громадянам України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2198 від 21.10.1998 року, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, що також підтверджується техпаспортом. За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За життя [PERSON] склала заповіт від 12.08.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу [PERSON], згідно з яким [PERSON] заповідала [PERSON] всю належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Тушинським відділом РАЦС управління РАЦС Москви. Згідно Пленуму Верховного Суду України у п. 12 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Співвласниця оспорюваної квартири [PERSON] після укладення шлюбу з громадянином Російської Федерації [PERSON] змінила прізвище та вийшла з громадянства України, після чого отримала громадянство Російської Федерації. Але на теперішній час [PERSON] на законних підставах перебуває в України та їй видано реєстраційний номер облікової картки платника податків. [PERSON] звернувся за місцем відкриття спадщини до Другої Запорізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але постановою державного нотаріуса Другої Запорізької нотаріальної контори № 4839/02-31 від 26.11.2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із неможливістю визначити частку, що належить спадкодавцю у вищезазначеній квартирі, що є в спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На цей час між співвласниками не досягнуто домовленості стосовно володіння та користування спільним майном. У зв'язку із невизначеністю розміру часток у праві приватної спільної сумісної власності на житло [PERSON] не в змозі реалізувати свого права на спадкування за заповітом, а тому змушений звертатися до суду для визначення часток у спірній квартирі за співвласниками рівними - по 1/3 частці за кожною особою та про визнання права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування за заповітом. У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 2 ст. 372 цього Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, тому підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON], яка померла [INFO] року, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], ідеальної частки у спільній власності кожному в розмірі по 1/3 частині житлової квартири [ADDRESS], а також визнання за [PERSON] [INFO], в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/3 частину вказаної житлової квартири та визнання за [PERSON], [INFO] року народження право власності на 1/3 частину вказаної житлової квартири.

Outcome: approved