Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суми внесених позивачем, [PERSON] коштів та нарахованих по ним відсотків, згідно договорів: суму вкладів позивача - 68547,81 грн та нараховані відсотки - 3883,89 грн. також стягнути з відповідача суму внесених позивачем, [PERSON] та нарахованих по ним відсоткам, згідно договорів: сума вкладу - 23325,73 грн, нараховані відсотки - 808,03 грн та стягнути проценти нараховані від дня закінчення договору до дня фактичного повернення коштів, а також 3% річних та суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції. В заяві про уточнення позовних вимог позивачі зазначили суму заборгованості відповідача на 29.10.2014, яка складає: перед [PERSON] - 86122,04 грн, перед [PERSON] - 29155,50 грн. В обґрунтування позову зазначили, що між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договори банківського вкладу: №2630/02/149988 з 28.12.2013 по 28.04.2014 за ставкою 21,8% (договір 1), №2630/02/157516 з 10.02.2014 по 10.05.2014 за ставкою 22,7% договір 2), №2603/02/137321 з 28.10.2013 по 28.05.2014 за ставкою 19,8% (договір 3). Між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір банківського вкладу №2630/02/149993 з 28.12.2013 по 28.04.2014 за ставкою 21,8% (договір 4). 28 квітня 2014 року у день закінчення строкового вкладу [PERSON] (договір 1) та [PERSON] (договір 4) звернулися до відповідача з заявою про отримання суми вкладу та нарахованих відсотків, на що відповідач відмовив без пояснення причин. Також відповідач відмовив у поверненні суми вкладу та нарахованих відсотків при зверненні [PERSON] по закінченню строку договору 2 та договору 3. Були подані пижмові звернення від 12.05.2014 та 28.05.2014, на яке відповідь була отримана 12.07.2014, в якій зазначено, що кошти перераховані на рахунок обліку вкладів на вимогу, в кошти договору 2 були пролонговані на 7 місяців, попередивши при цьому, що при спробі [PERSON] зняти кошти договору 2 достроково, відсотки будуть нараховані по ставці 0,1%. Але номери рахунків на вимогу відсутні у договорах позивачів. В судове засідання позивачі не з'явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності проти винесення заочного рішення не заперечували. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що і надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.ст.1060, 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договори банківського вкладу: №2630/02/149988 з 28.12.2013 по 28.04.2014 за ставкою 21,8% (договір 1), №2630/02/157516 з 10.02.2014 по 10.05.2014 за ставкою 22,7% договір 2), №2603/02/137321 з 28.10.2013 по 28.05.2014 за ставкою 19,8% (договір 3). Між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір банківського вкладу №2630/02/149993 з 28.12.2013 по 28.04.2014 за ставкою 21,8% (договір 4). Відповідно до норм ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Встановлено, що позивачі (вкладники) виконали свої зобов'язання за договором в повному обсязі та передавши відповідачу грошові кошти, що підтверджується квитанціями про здійснення касової операції №4010від 28.12.2013, №8527 від 01.02.2014, №2473 від 11.06.2014, №2472 від 11.06.2014, № 14481 від 28.10.2013, №5027 від 02.11.2013, № 4167 від 28.12.2013, № 4739 від 24.02.2014. В свою чергу відповідач ПАТ «Міський комерційний банк», після закінчення терміну дії договорів, за зверненням позивача про повернення йому суми банківського вкладу, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. За таких обставин, оскільки у передбачені строки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому у відповідача за договорами банківського вкладу №2630/02/149988 з 28.12.2013 по 28.04.2014 за ставкою 21,8% (договір 1), №2630/02/157516 з 10.02.2014 по 10.05.2014 за ставкою 22,7% договір 2), №2603/02/137321 з 28.10.2013 по 28.05.2014 за ставкою 19,8% (договір 3) рахується заборгованість у сумі 86122,04 грн та за договорами №2630/02/149993 з 28.12.2013 по 28.04.2014 (договір 4) рахується заборгованість 29155,50 грн. Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню заборгованість за договорами строкового банківського вкладу №2630/02/149988 з 28.12.2013 по 28.04.2014, №2630/02/157516 з 10.02.2014 по 10.05.2014, №2603/02/137321 з 28.10.2013 по 28.05.2014 у сумі 86122,04 грн та за договорами №2630/02/149993 з 28.12.2013 по 28.04.2014 у сумі 29155,50 грн, а також згідно зі ст.88 ЦПК України суму судового збору на користь держави 1152,78 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved