Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивачі звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з вказаним вище позовом та просили стягнути з [PERSON]: на користь [PERSON] - матеріальні збитки у розмірі 2210,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5100,00 грн.; на користь [PERSON] - моральну шкоду у розмірі 5100,00 грн.; на користь [PERSON] - моральну шкоду у розмірі 5100,00 грн.; судові витрати. 25.04.2013 року позивачами було уточнено позовні вимоги, а саме: стягнути з [PERSON]: на користь [PERSON] - матеріальні збитки у розмірі 11458,12 грн., моральну шкоду у розмірі 5100,00 грн.; на користь [PERSON] - моральну шкоду у розмірі 5100,00 грн.; на користь [PERSON] - моральну шкоду у розмірі 5100,00 грн.; судові витрати. Свої вимоги позивачі обґрунтовують наступним. Позивачам на підставі права загальної часткової власності належить квартира № [NUMBER] на другому поверсі дому [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № [NUMBER] у вищеназваній будівлі, що розташована на третьому поверсі, над квартирою № [NUMBER]. В квартирі, що належить [PERSON] є балкон, який знаходився в аварійному стані, який він почав реконструювати, з цього приводу йому був винесений припис. Однак, незважаючи на прямий припис не проводити ремонт балкону, 07 жовтня 2009 року відповідач разом із невідомим чоловіком за допомогою перфоратору зробив наскрізний отвір уздовж фасадної стінки дому, таким чином відділивши балкон від неї. Внаслідок цього була порушена цілісність конструкції балкону і створена небезпека його обвалення. В ніч з 16 на 17 жовтня 2009 року із квартири [PERSON] було чути звуки ударів по балконній плиті, після чого більша частина балкону обвалилася. Внаслідок обвалу балконної плити в квартирі № [NUMBER] було вибито чотири віконних скла, ушкоджена рама і коробка вікна, обвалилось підвіконня із металевим козирком, обірваний кабель телебачення та ін., що було зафіксовано у відповідному акті. 31 січня 2010 року із квартири № [NUMBER] через перекриття, на рівні кухні квартири № [NUMBER], почала текти тепла вода, через що відбулося коротке замикання електропроводки, вийшли із лату електролампи та ін., що також було зафіксовано у відповідному акті. 27 листопада 2010 року із квартири № [NUMBER] на рівні комори і коридору квартири № [NUMBER], знову почала текти вода. В результаті заливу на стелі і стінах комори і коридору залишились вогкі патьоки, здулась штукатурка, полки із ДСП, залиті водою одяг і інші речі та ін., це було зафіксовано у акті про залиття. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3357/23 від 19.03.2013 року, загальна сума матеріального збитку, заподіяного власникам квартири № [NUMBER] по [ADDRESS] склала 6202,00 грн., вартість проведення експертизи - 3015,96 грн. Крім матеріального збитку, позивачам була завдана моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях і побутових незручностях, пережитих ними внаслідок протиправних дій [PERSON], яку вони оцінюють у розмірі 5100,00 грн. для кожного. В судовому засіданні позивач [PERSON] (представник позивача [PERSON]) уточнений позов підтримав у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову заперечували, просив суд відмовити в його задоволенні, надав заперечення на позов, в яких зазначили наступне. Матеріальна та моральна шкода, яку позивачі просять стягнути необґрунтовані та матеріалами справи не підтверджені, акти від 17.10.2009 року, 31.01.2010 року, 27.11.2010 року складені з порушенням та не доводять вину відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, допитавши свідків, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві загальної часткової власності належить квартира № [NUMBER] на другому поверсі дому [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності на житло від 22.05.1997 року, видане Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів). Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № [NUMBER] у вищеназваній будівлі, що розташована на третьому поверсі, над квартирою № [NUMBER] (Свідоцтво про право власності на житло від 30.12.1996 року, видане Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів). В квартирі, що належить [PERSON] є балкон, який знаходився в аварійному стані. З цього приводу 06 жовтня 2009 року директором КП «ЖКС «Фонтанський» стосовно [PERSON] був винесений припис, яким йому було заборонено користуватись балконом і проводити ремонтні роботи без узгодження з відповідною інстанцією. Однак, як зазначають позивачі у своєму позові, незважаючи на прямий припис не проводити ремонт балкону, 07 жовтня 2009 року відповідач разом із невідомим чоловіком за допомогою перфоратору зробив наскрізний отвір уздовж фасадної стінки дому, таким чином відділивши балкон від неї. Внаслідок цього була порушена цілісність конструкції балкону і створена небезпека його обвалення. В ніч з 16 на 17 жовтня 2009 року із квартири [PERSON] було чути звуки ударів по балконній плиті, після чого більша частина балкону обвалилася. Внаслідок обвалу балконної плити, в квартирі № [NUMBER] було вибито чотири віконних скла, ушкоджена рама і коробка вікна, обвалилось підвіконня із металевим козирком, був зірваний кабель телебачення, ушкоджена і зірвана з фасадної стінки зовнішня частина спліт-кондиціонеру «LG», що було зафіксовано в акті від 17 жовтня 2009 року. Також позивачі зазначають, що 31 січня 2010 року із квартири [PERSON] через перекриття, на рівні кухні у квартирі № [NUMBER], почала текти тепла вода, через що відбулося коротке замикання електропроводки, вийшли з ладу електролампи денного світла, на стелі і стінах залишились вогкі потьоки, плями коричневого кольору. На місце затоплення був запрошений майстер ДП «ЖЕП» AT «ОдАЗ», Осинський JI.C., яким було зафіксовано, що горище над квартирою № [NUMBER] знаходилось в сухому стані, слідів протікання даху будівлі не відбувалось, квартиронаймач [PERSON] двері квартири не відчиняв. Таким чином, було встановлено, що затоплення кухні в квартирі № [NUMBER] відбувся із приміщення кухні в квартирі № [NUMBER], про що був складений Акт про залиття від 31.01.2010 року. 27 листопада 2010 року із квартири [PERSON], вже на рівні комори і коридору квартири № [NUMBER], знову почала текти вода. В результаті заливу на стелі і стінах комори і коридору залишились вогкі патьоки, здулися штукатурка, полки із ДСП, залиті водою одяг і інші речі, що зберігались у коморі, здулись двері МДФ, пошкоджено обрамлення двері, а самі двері практично перестали зачинятись. Для встановлення причин залиття були проведені ті ж дії, що 31.01.2010 року, в результаті чого було встановлено, що залиття відбулось із приміщень туалету і коридору квартири № [NUMBER], про що був складений Акт про залиття від 27.11.2010 року. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3357/23 від 19.03.2013 року, загальна сума матеріального збитку, заподіяного власникам квартири № [NUMBER] по [ADDRESS] склала 6202,00 грн., вартість проведення експертизи - 3015,96 грн. Так, судом встановлені наступні обставини, в п.6 акту від 20 червня 1994 року записано: «Пол балкона отошел от стены дома, часть пола его обвалена»; в акті від 22 серпня 2002 року зазначено: «установлено, что пол балкона по несущим швелерам раскололся на четыре части и имеет значительный наклон вместе со швелерами. За счет этого балкон отошел от стены дома на 4 см.» . Як випливає з матеріалів справи, відповідач з 1980 року і майже до обвалу, що стався 17.10.2009 року, звертався у всі інстанції із заявами про аварійний стан балкону та з проханням про необхідність його ремонту, а саме: до керівництва ОдАЗ, як балансоутримувача; директора ДП ЖЕП ВАТ «ОдАЗ»; прокурора Приморського району м. Одеси; міського голови; начальника МЧС в Одеській області та в Приморську районну адміністрацію (заяви від 07.04.1980 р., 19.02.1998 р., 13.10.2002 р., 28.07.2008 р., 31.07.2008 р., 16.10.2009 р.). Однак, ніяких дій по усуненню аварійного стану балкону в квартирі № [NUMBER] по [ADDRESS] зроблено не було. Відповідно до ст. 24 ЖК України, для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування житловими приміщеннями, утримання житлового будинку та придомової (частина 2 ст. 24 ЖК України). Відповідно до п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров'ю внаслідок незадовільного утримання будинку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю. Згідно п. п. 1, 2, 7, 10 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець («Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський») зобов'язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир та приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Також слід зазначити, що при складанні актів від 17.10.2009 року, 31.01.2010 року та 27.11.2010 року не було дотримано встановленої законом форми. Згідно п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року №76 «... У зі залиття, аварії квартир складається відповідний акт». Типова форма акту передбачає обов'язкову участь у його складанні мешканців квартир, описується що трапилося і які наслідки, що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, повинна бути чітко зазначена причина залиття. Вина відповідача у завданні шкоди позивачам не встановлена висновком експертного дослідження № 429 від 16.05.2014 року, а ні висновком судової будівельно-технічної експертизи №3357/23 від 19.03.2013 року, де також не встановлено причини залиття та хто винен в заливі квартири позивачів. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Позивачами не доведено, а судом не встановлено підстави відшкодування матеріальних збитків на користь лише [PERSON], адже квартира №? [NUMBER] будинку [ADDRESS] належить позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві загальної часткової власності. Крім матеріального збитку, позивачі стверджують, що їм було завдано моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях і побутових незручностях, пережитих ними внаслідок протиправних дій [PERSON] та оцінена ними у розмірі 5100,00 грн. для кожного з них. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, пункт 4 Постанови передбачає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно Позивачам, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У відповідності до п. 9 Постанови, розмір відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням їх характеру і тривалості, стану здоров'я потерпілого, тяжкості завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Допустимих та належних доказів завдання позивачам моральної шкоди саме [PERSON] суду надано не було. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed