Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивачі, звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять постановити рішення, яким визнати за ними право власності за кожним по 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Болградська, № 144, с. Табаки, Болградський район, Одеська область. В обґрунтування вимог зазначають, що це домоволодіння станом на 14 квітня 1991 року відносилось до колгоспного двору та до його складу входили: [PERSON] та [PERSON], які вже померли, їх син [PERSON], його дружина [PERSON] та їх діти [PERSON] і [PERSON], позивачі по справі. Кожний з них набув право власності на 1/6 частку цього будинку як член колгоспного двору. Крім того, позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті своїх батьків [PERSON], померлої 08.10.2005 року і [PERSON], померлого 21.11.2009 року, але не може оформити належним чином право на спадщину, оскільки за життя померлі не оформили правовстановлюючих документів на свої частки домоволодіння. Спадщину позивач своєчасно прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцями. При зверненні до державного реєстратора з метою реєстрації своїх прав, позивачам було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, тому вони звернулися до суду. Позивачі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися згідно вимог чинного законодавства (а.с.57). В позовній заяві зазначили клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с.8), а також позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах усіх інших позивачів на підставі довіреностей (а.с.40, 41, 42, 43), подала заяву про розгляд справи у відсутність позивачів, та наполягала на задоволенні позовних вимог, і прийняття рішення в підготовчому засіданні (а.с.119). Відповідач [PERSON] сільська рада Болградського району Одеської області до суду також не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.53,117). Позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення, просила справу розглянути без участі їх представника, про що надав заяву до суду (а.с.118). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією\~ з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. \~ \~ \~ \~ У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину\~ на\~ нерухоме\~ майно.\~\~ Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що\~ право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: вул. Болградська, №144, с.Табаки, Болградський район, Одеська область на праві власності належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] (помер 21 листопада 2009 року), [PERSON] (померла 08 жовтня 2005 року) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивачі по справі. Кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/6 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що підтверджується довідкою № 535 від 25.07.2017 року, виданою [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі запису в погосподарській книзі за особовим рахунком № 159 (а.с.29), технічним паспортом (а.с.30-34). Рішення [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області про визнання права власності на вказане домоволодіння, що розташоване за адресою: вул. Болградська, № 144, с. Табаки, Болградський район, Одеська область не приймалося протягом 1991 2017 року. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. За таких обставин позивачам, а також померлим [PERSON], [PERSON] належить по 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: вул. Болградська, № 144, с. Табаки, Болградський район, Одеська область, як членам колишнього колгоспного двору. В судовому засіданні встановлено, що позивачі мали намір зареєструвати право власності на свої частки зазначеного домоволодіння, однак державний реєстратор прав на нерухоме майно рішенням від 29.11.2017 року відмовила позивачам у реєстрації права власності в звязку з відсутністю документів, що підтверджують набуття позивачами права власності на частки житлового будинку за названою адресою (а.с.36, 37, 38, 39), а також постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 23.02.2017 року було видмовлено про видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] у звязку з відсутностю у спадкодавців правовстановлюючого документу. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Згідно п.9 Порядку … разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. У відповідності з п.п.23, 24 Порядку … за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб'єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком … (п.40). Так, згідно п.42 Порядку ... для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Разом з цим, п.43 Порядку … визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, тобто позивач реалізував своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок чого звернувся з даним позовом до суду. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачі будучи власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Болградська, № 144, с. Табаки, Болградський район, Одеська область, не можуть зареєструвати право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються їх права як власників. 08 жовтня 2005 року померла [PERSON] (запис акту про смерть №29 від 10.10.2005 року, складений [PERSON] сільською радою Болградського району Одеській області) та видано свідоцтво про її смерть серії І-ЖД № 012715 (а.с.25). Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: вул. Болградська, № 144, с. Табаки, Болградського району Одеської області. Спадкоємцями за законом першої черги є: - чоловік померлої [PERSON] відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯФ № 792112 від 19.10.1955 року, виданим на підставі актового запису № 13, складеного 19.10.1955 року [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.27, 67). - син померлої [PERSON] згідно свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 239403 від 31.07.1961 року, виданим на підставі актового запису № 64, складеного 31.07.1961 року [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.11, 66). За даними [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області від 25.07.2017 року за № 535 спадкоємці [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали в одному домоволодінні разом зі спадкодавцем за адресою: вул.Болградська, № 144, с. Табаки, Болградський район, Одеська область (а.с.29). За наявними матеріалами спадкової справи № 16/2008, заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, щодо майна померлої 08 жовтня 2005 року [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] 15.01.2008 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті матері. Чоловік померлої [PERSON] відмовився про прийняття спадщини за законом на користь сина (позивача) [PERSON] (а.с.60-79). Таким чином, [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, вважається таким, що прийняв спадщину,\~ що відкрилася після смерті матері [PERSON], померлої 08 жовтня 2005 року. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, [PERSON] набув право на це майно, тобто на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: вулиця Болградська, № 144, с. Табаки, Болградський район,\~ Одеська область. 21 листопада 2009 року помер [PERSON] (запис акту про смерть №48 від 23.11.2009 року, складений [PERSON] сільською радою Болградського району Одеській області) та видано свідоцтво про його смерть серії І-ЖД № 208503 (а.с.26). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: вул. Болградська, № 144, с. Табаки, Болградського району Одеської області. За свого життя спадкодавець [PERSON] розпорядився усім своїм належним йому майном склавши заповіт 15.02.2006 року на імя свого сина [PERSON], що був посвідчений секретарем Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.96). Спадкоємець за заповітом [PERSON] на час смерті спадкодавця постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем в спадковому домоволодінні, а тому фактом спільного проживання вважається таким, що спадщину прийняв своєчасно (а.с.86). Згідно матеріалів спадкової справи № 159/2011, заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, щодо майна померлого 21 листопада 2009 року [PERSON] вбачається, що позивач 24.11.2011 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті батька (а.с.80-115). Разом з цим, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого на спадкове майно (а.с.35). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за заповітом, позивач набув право на це майно, тобто на 1/6 частину домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Болградська, № 144, с. Табаки, Болградський район, Одеська область. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме слід визнати за ними право власності на 1/6 частку за кожним на назване домоволодіння як за членами колгоспного двору, а за позивачем [PERSON] визнати право власності, крім цього, ще і на 1/3 частку домоволодіння як за спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті своїх батьків.

Outcome: approved