Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній дитині без згоди батька. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.12.1999 р. по 05.04.2002 р., мають спільну неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Після розлучення, за рішенням суду проживання доньки визначено з нею, матеріально утримує її, піклується про здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, мешкають в м. Вишневому, Києво-Святошинського району, Київської області. Донька навчається в 5 класі музичної школи у м. Вишневому по класу вокального співу, досягла певних успіхів, її неодноразово запрошували взяти участь у міжнародних конкурсах за кордоном у складі дитячого хорового колективу, а саме: в Італії та Данії. Влітку цього року має бажання оздоровити доньку в морській кліматичній зоні, політична ситуація в Криму не є сприятливою для дитячого відпочинку, тому розглядає варіанти відпочинку за кордоном. Протягом 2012-2013 р. р. зверталися до батька, [PERSON], з проханням надати доньці дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон з туристичною метою, але він безпідставно відмовляв. Останнього разу через родичів повідомив, що надасть дозвіл лише у разі, якщо вона відмовиться від аліментів на утримання дитини, інших аргументів не наводить. Така позиція відповідача як батька доньки шкодить її інтересам, утискає права на повноцінний відпочинок і розвиток творчого потенціалу, не сприяє всебічному та гармонійному розвитку дитини. Позивачка просила визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки безпідставною, та надати їй дозвіл на оформлення документів на виїзд за межі України до досягнення дитиною 16-ти річного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених у заяві підстав, просить задовольнити. Відповідач проти позову заперечує, пояснив, що позивачка за дозволом на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки не зверталась, він не заперечував би, проте бажає попередньо знати у яку країну, з якою метою та на яких умовах вона має від»їжджати. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Позивачка, пред»явивши позов до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки, не підтвердила ті обставини, що зверталася до нього з цього приводу, не зазначила у позовній заяві держави прямування, відповідного часового проміжку перебування в цій державі, та з якою метою планує здійснити виїзд дитини за межі України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не доведені та не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. 141 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: dismissed