Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивачка 23.04.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому право на земельну частку (пай) загальною площею 7,06 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Червоний партизан» відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією 13.09.1996 року. Спадкоємцями майна [PERSON] є вона та дочка [PERSON], і вони вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні у 2013 році до Березанської держнотконтори Миколаївської області для належного оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно було встановлено, що загублено оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай). З метою відновлення втраченого документу нею було подано відповідне оголошення до Березанської районної газети «Березань» №24 від 15.06.2013 року. Проте отримати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) може лише його власник або спадкоємець, який має свідоцтво на право на спадщину. У свою чергу нотаріус такого свідоцтва без оригіналів правовстановлюючого документу видати не може. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить визнати за нею у порядку спадкування право на ? земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Червоний Партизан» с.Комісарівка Березанського району Миколаївської області, у розмірі 7,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю - [PERSON], який помер [INFO], на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 13.09.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.09.1996 року за №1839. В судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.30, 50, 52), представник позивача наполягав на задоволенні позову, відповідач заявив про свою згоду з позовними вимогами, третя особа проти задоволення позову не заперечувала. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 03.01.1991 року (а.с.19), позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] Згідно поновленого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2005 року (а.с.20) внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Факт прийняття позивачкою спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON] на протязі шестимісячного терміну підтверджується довідкою, виданою виконкомом Дмитрівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 11.03.2014 року (а.с.18), з якої вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 1991 року по день смерті [INFO]. За цією адресою на день смерті спадкодавця разом із ним постійно проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] з 1991 року по час видачі довідки та дочка [PERSON] з 1994 року по час видачі довідки. З дослідженої судом копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією 13.09.1996 року та зареєстрованого 16.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1839, вбачається, що спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний Партизан» с.Комісарівка Березанського району Миколаївської області, розміром 7,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Таким чином, відповідно до встановлених обставин, у даній справі мають місце цивільні правовідносини, що виникли внаслідок відкриття спадщини після смерті [PERSON], і до яких, згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягають застосуванню відповідні положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. Так, згідно ст.524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Спадкоємство за законом згідно ч.2 зазначеної статті Кодексу має місце, коли і оскільки воно не замінене заповітом. Відповідно до положень ч.1 ст.529 зазначеного Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ч.1 ст.548 ЦК Української РСР 1963 року встановлено обов'язок для спадкоємця прийняти спадщину для її набуття. Прийняттям спадщини відповідно до п.1. ч.1. ст.549 ЦК Української РСР 1963 року, вважається, зокрема, фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном. Оцінивши відповідність встановлених обставин справи нормам закону, який підлягає застосуванню до цих обставин, суд дійшов до висновку, що позивачка має право на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], в тому числі, на належне померлому право на земельну частку (пай), яке входить до складу спадщини, оскільки доведено, що [PERSON] має право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], відповідно до вимог закону, і реалізувала дане право шляхом прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Разом з тим, у Позивачки відсутній належний правовстановлюючий документ, який би підтверджував її право власності на належне їй нерухоме майно, і отримати його в несудовому порядку їй не виявилося можливим. В зв'язку з цим, суд визнає, що майнові права позивачки порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном, і визнає обґрунтованим та правомірним її звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами, в зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved