Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою та просить визнати за нею [PERSON], [INFO], право власності на самочинну забудову гараж під літ. А-1 площею 16,4 кв.м., який знаходиться за адресою м. Стрий, вул. Бандери №6 Львівської області. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона разом із сімєю, з 1980 року проживає за адресою: [INFO]. Оскільки мали автомобіль, тому у дворі будинку вирішили збудувати гараж. Гараж збудовано без будь-якої проектної та дозвільної документації. Однак перед початком будівництва, нею отримано дозвіл всіх сусідів, які уже мали завершені гаражі у спільному дворі, та які не заперечували проти здійснення нею будівництва. Вважає, що самочинно збудований нею обєкт нерухомого майна відповідає діючим будівельним нормам, а тому може бути узаконений, в звязку з чим звертається до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали заяву в якій позовні вимоги підтримали, просила позов задоволити з мотивів, викладених в позовній заяві, а судове засідання проводити без їх участі.\~\~\~\~ Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області, в судове засідання не зявилась, однак подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Департаменту ДАБК у Львівській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки неявка останнього не перешкоджала судовому розгляду. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950р.), ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР\~(далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~та положень ст.ст.3,\~11,\~15,\~59,\~60 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Захист прав у порядку цивільного судочинства це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно із ч.ч.1 і 2\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України\~визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що в 1990 році на даній земельній ділянці було здійснено будівництво гаражного приміщення «А-1» розмірами 3,41х5,21 за адресою: м. Стрий, вул. Бандери №6 Львівської області. Згідно виготовленого ФОП [PERSON] технічного паспорта від 27 січня 2017 року , будівля гаража літ. «А-1» (загальна площею 16,4 кв.м.), знаходяться по вул. Бандери №6 в м. Стрий, Львівської області. Інвентаризаційна вартість даного обєкту нерухомого майна, відповідно до технічного паспорта, станом на 27 січня 2017 року становить 41777,00 грн. Як вбачається зі звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта\~ гаража виготовленого ФОП [PERSON], розташованого по вул. Бандери №6 в м. Стрий, Львівської області, в результаті обстеження, дефектів основних конструктивних елементів будівлі не виявлено. Конструктивні елементи знаходяться в нормальному стані. За результатами технічного обстеження будівлі гаража «А-1», що знаходиться по по вул. Бандери №6 в м. Стрий, Львівської області, встановлено їх відповідність вимогам ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» та їх готовність до експлуатації. Відповідно до ч.1\~ст.376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.4 Постанови від 30.03.2012\~\~№6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку. Під наданням земельної ділянки слід розуміти передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Згідно з п.9 згаданої Постанови за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК, частина перша\~статті 3 ЦПК України\~(далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Як вбачається із листа Стрийської міської ради Львівської області, остання рекомендує позивачці визнавати право власності на спірне майо в порядку статті 376 ЦК Укрїни. Судом встановлено, та підтверджується зверненням, яке знаходиться в матеріалах справи, що інші жителі квартир за адресою вул. Бандери №6 в м. Стрий, Львівської області не заперечують проти визнання за [PERSON]П права власності на належний їй гараж. Відповідно до ч.5ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 02 грудня 2015 року, розглянувши справу №6-1328цс15, згідно якого із частиною першою\~статті 376 ЦК України\~самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій\~статті 376 ЦК України\~ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним. При цьому слід ураховувати положення частини першої\~статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості. Таким чином, враховуючи вищенаведене, судом не здобуто доказів того, що самочинним будівництвом спірних обєктів, яке здійснено позивачами на земельній ділянці, якою вони користуються та яка перебуває у власності Стрийської міської ради Львівської області, не порушуються права інших осіб, спірний гараж відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, тому суд прийшов до переконання про підставність позовних вимог.

Outcome: approved