Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з уточненим позовом, в якому просять суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 195963,00 гривні; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в розмірі 2% щомісячно від суми боргу, за весь період, у розмірі 252411,74 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 3441,00 гривня. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 06.10.2009 року вони позичили [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000,00 Євро, що підтверджується розпискою, виконаною [PERSON]. Відповідно умов договору позики, а також наданої розписки, строк виконання грошового зобов'язання з боку відповідачки настав 06.01.2010 року, однак відповідачка [PERSON] не повернула грошові кошти в зазначений нею термін в розписці, чим порушила умови договору позики. Позивачі неодноразово нагадували відповідачці про повернення боргу і вона згодом малими частинами повернула лише 61600,00 гривень, а решту коштів не повертає. Відповідачка [PERSON] також в розписці вказала, що зобов'язується виплачувати 2% щомісячно від суми боргу. Сума відсотків за період від 06.10.2009 року по 26.11.2013 року - тобто за 49 місяців складає 252411,74 гривень. До судового засідання представниця позивачів не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.36). Відповідачка до судового засідання не з'явилась, хоча була судом повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки від неї не надходило, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено у судовому засіданні, 06.10.2009 року [PERSON] та [PERSON] позичили [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000,00 Євро, що підтверджується розпискою, виконаною [PERSON] (а.с.5). Статтями 1046 - 1047 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно умов договору позики, а також наданої розписки, строк виконання грошового зобов'язання з боку відповідачки настав 06.01.2010 року, однак відповідачка [PERSON] не повернула грошові кошти в зазначений нею термін в розписці, чим порушила умови договору позики. Позивачі неодноразово нагадували відповідачці про повернення боргу, і вона згодом малими частинами повернула 61600,00 гривень, а решта коштів залишилась не повернутою. Таким чином, в врахуванням курсу НБУ на день укладення договору позики, залишається не повернутими 195963,00 гривні. Відповідачкою [PERSON] в розписці також вказано, що вона зобов'язується виплачувати 2% щомісячно від суми боргу. Сума відсотків за період від 06.10.2009 року по 26.11.2013 року, тобто за 49 місяців, складає 252411,74 гривень. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1048 - 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, суд, у відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач ухиляється виконувати взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved