Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачка 13 січня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання дитини (а.с.1). В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 30 травня 1997 року було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Зазначивши, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2000 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. Позивачка також вказала, що дочка [PERSON] навчається в ДВНЗ «Національний гірничий університет», у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня повноліття та до досягнення дитиною двадцяти трьох років; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 4 564,00 грн. щорічно на оплату навчання, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надавав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30 травня 1997 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 275. Прізвище дружини після розірвання шлюбу змінено на «[PERSON]» (а.с.7). Відповідач в 1999 році змінив своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», та змінив по-батькові «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.16). Від подружнього життя сторони мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.5,9). На підставі виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2000 року із відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), яка була зменшена до 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дочкою повноліття (а.с.2). З 01.09.2013 року [PERSON] є студенткою І курсу ДВНЗ «Національний гірничий університет» денної форми навчання, на контрактній основі (а.с.4,8). Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191, 200 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У відповідності до п.20 постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, аналізуючи здобуті по справі докази з позиції їх належності, допустимості та сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 13 січня 2014 року і до закінчення дочкою навчання у ДВНЗ «Національний гірничий університет» чи змін у майновому становищі сторін, оскільки відповідач будучи батьком повнолітньої дочки зобов'язаний її матеріально утримувати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дочки щорічно на оплату навчання, суд роз'яснює наступне. Згідно ст..185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір частки одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає, що позивачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дочки у твердій грошовій сумі на оплату навчання дочки [PERSON], [INFO], тому що [PERSON] будучи батьком дитини зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на її утримання, тому в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4 564,00 грн. на утримання дочки щорічно на оплату навчання, суд відмовляє. Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial