Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Ювілейна селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визначення часток у спадковому майні та визнання права власності у порядку спадкування за законом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд визначити ідеальні частки співвласників квартири [ADDRESS], та визначити, що: померлому [INFO] [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]; [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]; [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] на квартиру [ADDRESS]. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнана у повному обсязі, просила суд визначити ідеальні частки співвласників квартири [ADDRESS], та визначити, що: померлому [INFO] [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]; [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]; [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Не заперечувала проти визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] на квартиру [ADDRESS], оскільки вона відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивачки. Представник 3-ї особи Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви голова Ювілейної селищної ради Камінський І.М. просить суд розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги позивачів законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 лютого 1979 року (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 17 лютого 1979 року Підгородненською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №39). Від шлюбу у нас народилася дитина [PERSON], [INFO]. Як пояснила позивачка у судовому засіданні, вся родина мешкала у квартирі [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1994 року позивачці [PERSON], відповідачці [PERSON] [PERSON] [PERSON] належить квартира [ADDRESS], в якому вказано, що дана квартира належить останнім на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 25 березня 2013 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області актовий запис за № 77). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] звернулася в Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору у встановлений законом термін з заявою про те, що спадщину після смерті чоловіка приймає. Відповідачка [PERSON] звернулася в Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору з заявою про те, що від спадщини відмовляється на користь матері - [PERSON] Незважаючи на те, що право позивачки [PERSON] на спадкове майно після смерті чоловіка ніхто не оспорює, свідоцтво про право на спадщину за законом їй не може бути видане, про що вказано в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2013 року за, оскільки нотаріусом самостійно не може бути визначена частина спадкового майна, яке є спільною власністю. Так, відповідно до ст. 372 Цивільного Кодексу України майно, що є спільною сумісною власністю, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними, а в зв'язку зі смертю учасника спільної сумісної власності договір про поділ нерухомого майна не може бути складений. У разі поділу майна,що є у спільній сумісній власності, його частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Ніякої домовленості між позивачкою та іншими співвласниками квартири по питанню визначення часток у спільному майні - даній квартирі не було. Учасники приватизації спірної квартир завжди вважали, що наші частки є рівними. Але за життя спадкодавця між учасниками приватизації договір про поділ нерухомого майна не було складено в письмовій формі і не було нотаріально посвідчено. А тому визначити частку за померлими самому нотаріусу неможливо. Крім того, в постанові нотаріуса вказано, що згідно ч.4 Постанови Кабінету міністрів України від 22.06.2011 року за № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» нотаріус проводить державну реєстрацію прав; реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення., під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва (нотаріус, яким вчиняється дія); у результаті вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва (нотаріус, яким вчинено таку дію). Згідно п.5 Постанови державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії та державна реєстрація прав в результаті вчинення нотаріальної дії. Надання відмови в ній проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Згідно п.9 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень « державна реєстрація прав їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальних дій (надання відмови і ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. В той же час програмне забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не передбачає технічної можливості реєстрації прав власності на спільну власність на нерухоме майно без зазначення частки цього майна. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Outcome: approved