Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що вони є наймачами, зареєстровані та проживають в будинку за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 6/4. У вказаному житловому приміщенні крім позивачів зареєстровані члені їх сімї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З 2000 року відповідачі виїхали на постійне проживання до [PERSON], мають іноземне громадянство. З часу виїзду за межі України відповідачі не беруть участь в утриманні будинку, не сплачують комунальні послуги, у житловому приміщенні відсутні їхні речі. Позивачі зазначають, що у звязку з реєстрацією відповідачів в будинку позивачі несуть додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, їм відмовлено у призначенні субсидії на оплату послуг. Після уточнення позовних вимог /а.с.27/, позивачі просять суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачі та їх представник свої вимоги підтримали та просили задовольнити позов, не заперечували проти винесення заочного рішення. Зазначили, що відповідачі не проживають в будинку більше 15 років, в [PERSON] останні забезпечені житлом. Позивач [PERSON] до суду не прибула. В письмовій заяві просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи шляхом направлення поштової кореспонденції за місцем їх реєстрації /а.с.20/. Заперечень проти позову, заяв про причини неявки чи розгляд справи за відсутністю відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою позивачів, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького від 27 липня 2015 року № 01-15/939, в житловому приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 6/4, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.6/. Відповідачі є громадянами [PERSON] /а.с.7-12/. Відповідно до заяви від 22 липня 2015 року у перекладі українською мовою присяжним перекладачем української мови у м. Бидгощ, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти зняття їх з реєстрації з будинку № 6/4 по вул. Січових Стрільців у м. Львові /а.с.5/. Свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що є сусідами позивачів та підтвердили факт відсутність відповідачів за місцем реєстрації більше десяти останніх років. Відповідно до вимог ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин. Відповідно до роз'яснень, наведених Верховним Судом України у абз. 2 п. 11 постанови Пленуму від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на підтвердження такого вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку /ст. 72 ЖК УРСР/. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачі є наймачами житлового приміщення, відповідно до положень чинного Житлового кодексу УРСР. Відповідачі, які є членами сімї наймачів, з 2000 року, тобто біля пятнадцяти років, в будинку не проживають, що свідчить про фактичне вибуття останніх. Визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відповідає законним інтересам позивачів. У звязку з тим, що позивачем вимоги про розподіл судових витрат не заявлено, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved