Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] селищної ради, в якому просять: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0, 1605 га. яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: смт. Котельва Полтавської області вул. Чкалова, 87 (стара адреса Чкалова, 73) та до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 09.06.2014 року на підставі державного акту серії ПЛ № 001114, виданого [PERSON] селищною радою Котелевського району, Полтавської області 04.05.1998 року. визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0, 3007 га. яка надана для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: смт. Котельва Полтавської області вул. [PERSON] та до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 09.06.2014 року на підставі державного акту серії ПЛ № 001114, виданого [PERSON] селищною радою Котелевського району, Полтавської області 04.05.1998 року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що вони стали спадкоємцями за заповітом на майно [PERSON] . В теперішній час вони бажають оформити спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, які до дня смерті належали на праві приватної власності [PERSON] . Але нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру на дані земельні ділянки та рекомендовано звернутися до суду (а.с .20-21). Позивачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву від 19.06.2017 року, в якій просить суд провести розгляд справи без їхньої участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а..с 54-55). Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області надала до суду заяву від 26.06.2017 року, в якій просить суд провести судове засідання без участі представника селищної ради, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 72). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 19.06.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів (а.с. 53). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав до суду заяву від 21.06.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 58-60). Третя особа - [PERSON] державна нотаріальна контора Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надали до суду заяву від 15.06.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 52). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-76), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] помер 19 червня 2014 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 270169, видане відділом ДРАЦС РС Котелевського РУЮ Полтавської області від 19.06.2014 року (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 16 березня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 450, у якому [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку за № 87 по вул. Чкалова смт Котельва Котелевського району Полтавської області заповів [PERSON] , а приватизовану земельну ділянку в розмірі 0, 3007 га., яка надана для ведення особистого селянського господарства та розташована по вул. П.Мирного смт Котельва Котелевського району Полтавської області - [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкове майно складається із земельної ділянки загальною площею 0, 1605 га. яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: смт. Котельва Полтавської області вул. Чкалова, 87 (стара адреса Чкалова, 73) та до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 09.06.2014 року на підставі державного акту серії ПЛ № 001114, виданого [PERSON] селищною радою Котелевського району, Полтавської області 04.05.1998 року (а.с. 29) та земельної ділянки площею 0, 3007 га. яка надана для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: смт. Котельва Полтавської області вул. [PERSON] та до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 09.06.2014 року на підставі державного акту серії ПЛ № 001114, виданого [PERSON] селищною радою Котелевського району, Полтавської області 04.05.1998 року (а.с. 29). При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 29) вбачається, що земельні ділянки були надані [PERSON] з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, тоді як на сьогодні це суперечить п. г ч.3 ст. 22 ЗК України, де вказано що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства надаються несільськогосподарським підприємствам, установам чи організаціям, а не громадянам України (фізичним особам). В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на сьогодні) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства. Крім цього , виходячи з положень ст. 5 ЗУ « Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства, тоді як з прийняттям ЗК України від 25.01.2001 року, який набрав чинності 01.01. 2002 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 926/02-14 від 21.10.2015 року та № 927/02-14 від 21.10.2015 року до нотаріуса звернулися [PERSON] та [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельні ділянки, які до дня смерті належали на праві приватної власності [PERSON], який помер 19.06.2014 року, проте нотаріусом було встановлено, що відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області земельні ділянки спадкодавця до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру не занесені, кадастровий номер не визначався, а тому Відділ не має можливості видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 20, 21). Це знайшло своє підтвердження у листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 12.06.2015 року, відповідно якого, до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельні ділянки [PERSON] не занесені, кадастровий номер не визначався. ( а.с. 25-28). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] помер 19.06.2004 року, а самі земельні ділянки не занесені до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивачі позбавлені можливості як спадкоємці за заповітом на майно померлого отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до змісту повідомлення державного нотаріуса № 619/01-16 від 07.06.2017 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 162/2014 на майно [PERSON], який помер 19.06.2014 року. В спадковій справі знаходяться заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим [PERSON] державною нотаріальною конторою 16.03. 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 450, від [PERSON] та [PERSON] та заява про відмову від прийняття спадщини, що надійшла від [PERSON]. Інші заяви в спадковій справі відсутні . 21.10.2015 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Чкалова, 87 смт Котельва Полтавської області (а.с. 30, 52 ). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] державна нотаріальна контора Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, суд виходить із засад справедливості,добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за заповітом на майно померлого [PERSON], дійсно мають законне право на земельні ділянки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved