Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом та уточненнями до нього, в яких просять стягнути: - з ПрАТ «СК «Граве Україна» на користь [PERSON] 4259,10грн. матеріальної шкоди; - з [PERSON] на користь [PERSON] 8920,39грн. матеріальної шкоди; - з [PERSON] на користь [PERSON] 7000грн. на відшкодування моральної шкоди; - судові витрати. Свої вимоги мотивують наступним. 13.01.2014р. в с.Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», р.н.з. [NUMBER], на перехресті доріг не надав переваги у русі автомобілю марки «Деу Ланос», р.н.з. [NUMBER], ким керував [PERSON] та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок даного ДТП було пошкоджено дані транспортні засоби, а водії отримали тілесні ушкодження. Постановою суду від 05.03.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні даного ДТП. Власником автомобіля марки «Деу Ланос» є [PERSON] Згідно висновку експерта, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 33756,74грн., вартість матеріального збитку - 25554,61грн. Страховою компанією [PERSON] - ПрАТ «СК «Граве Україна» сплачено лише 20465,51грн. страхового відшкодування з врахуванням 350грн. витрат на транспортування пошкодженого автомобіля без врахування податку на додану вартість в сумі 4259,10грн. На ремонт автомобіля [PERSON], згідно рахунку-фактури, витрачено 33825грн. З огляду на зазначене, різниця між виплаченим відшкодуванням та фактичними витратами на ремонт автомобіля становить 13179,49грн. З цієї суми - 4259,10грн. (ПДВ) повинна доплатити страхова компанія, а решту коштів - [PERSON] Крім того, [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає в фізичному болі, пов'язаному з отриманням тілесних ушкоджень, звернення до лікаря, погіршення фізичного стану, порушення звичного режиму життя, дратівливому стані, душевних хвилюваннях тощо. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позові та заявах про уточнення вимог. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позову не визнали. Подали суду заперечення проти позову, в яких зазначили, що страховою компанією з незрозумілих підстав не сплачено [PERSON] ПДВ в сумі 4259,10грн. Крім того, позивачем зазначено дві суми вартості відновлювального ремонту: 33825грн. - згідно рахунку-фактури та 33756,74грн. - згідно висновку. Їм незрозуміло, який розмір відновлювального ремонту позивачем було взято до уваги при розрахунку невиплаченої різниці. Так, при врахуванні обох вищевказаних сум, розміру франшизи, неможливо отримати вказану в позові різницю, яку просить стягнути позивач. Вважають, що з [PERSON] підлягаю стягненню лише 1000грн. франшизи, решту невиплаченого відшкодування повинна сплачувати страхова компанія, як і моральну шкоду [PERSON] Представник відповідача ПрАТ «СК «Граве Україна», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не прибув. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши представників позивачів, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому РІЗНИЦЮ МІЖ ФАКТИЧНИМ РОЗМІРОМ ШКОДИ ТА СТРАХОВОЮ ВИПЛАТОЮ. В пункті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» справ №4 від 01.03.2013р. роз'яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В судовому засіданні доведено вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП щодо вчинення ДТП, під час якого пошкоджено автомобіль, належний [PERSON], що стверджується постановою Сокальського районного суду №454/336/14-п від 05.02.2014р. З поліса №АС/5525566 від 20.08.2013р. вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] у випадку настання страхового випадку з участю автомобіля марки «Мерседес Бенс», р.н.з. [NUMBER], застрахована в ПрАТ «СК «Граве Україна». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50000грн., здоров'ю потерпілого - 100000грн. Розмір франшизи - 1000грн. З виписки по рахунку та страхового акта від 09.04.2014р. з додатком встановлено, що ПрАТ «СК «Граве Україна» виплачено [PERSON] 20645,51грн. страхового відшкодування, включаючи 350грн. витрат на евакуатор. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача суд визначає в сумі 33756,74грн., згідно з висновком №30 від 15.02.2014р., а не приймаючи рахунок-фактуру №168 від 03.03.2014р., який є нічим не підтвердженим. Згідно такого висновку експерта, різниця між відновлювальним ремонтом та матеріальними збитками складає 8202,13грн.(33756,24 - 25554,61 = 8202,13) Страховою компанією відшкодовано [PERSON] 20645,51грн. З них: - 20295,51грн. - відшкодування матеріальних збитків (без ПДВ і франшизи) (25554,61грн. - 4259,10грн. ПДВ - 1000грн. франшизи = 20295,51грн.) та - 350грн. - відшкодування додаткових витрат на евакуацію. Таким чином, [PERSON] недоотримав 13461,23грн. З цієї суми на його користь підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Граве Україна» 4259,10грн. (ПДВ). Решта коштів в сумі 9202,13грн. (включаючи 1000грн. франшизи) підлягають до стягнення з [PERSON], як заподіювача шкоди (13461,23грн. - 4259,10грн. = 9202,13грн.). Тому, суд погоджується з позицією відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], оскільки визначена позивачем сума невиплаченого відшкодування (8920,39грн.) є незрозумілою. В той же час, в силу ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а тому, задовольняє дану вимогу лише у сумі 8920,39грн., а не 9202,13грн. Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди [PERSON] покликається на отримання тілесних ушкодження та їх наслідки. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 18.01.2014р., останній дійсно керував автомобілем марки «Деу Ланос», однак в ДТП жодних тілесних ушкоджень не отримав та від проходження медичної експертизи відмовився. Більше того, жодних інших доказів про отримання тілесних ушкоджень та звернення до лікаря, як він зазначає в позові - суду не надав. З огляду на зазначене, суд не приймає вищезазначені твердження останнього. Решту підстав відшкодування моральної шкоди суд також вважає таким, що не заслуговують на увагу, а тому, в цій частині позов слід відхилити. Крім того, [PERSON] до страхової компанії з вимогою про відшкодування моральної шкоди не звертався, що також є підставою для відмови йому в позові, як це роз'яснено в п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, суму сплаченого судового збору, в силу ст.88 ЦПК Уркраїни, слід стягнути з відповідачів на користь [PERSON] пропорційно до задоволених вимог. Крім того, зазначеною статтею Цивільного процесуального кодексу України передбачено присудження відповідачеві судових витрат з позивача, пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Представником відповідача до матеріалів справи долучено лише квитанцію про сплату 3500грн. на користь КМП «Юридичний центр захисту прав власників», від імені якого [PERSON] укладено угоду з [PERSON] про представництво інтересів останнього. Жодних інших документів (акт виконаних робіт, розрахунок тощо) суду не надано, а суд в судовому засіданні не здобув жодних даних по якій справі (чи яких справах) та за який об'єм послуг вчинено проплату. В той же час, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р. роз'яснено, що витрати на правову допомогу в конкретній справі повинні бути підтверджені документально та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, в судовому засіданні не доведено, що вказані витрати понесені [PERSON] для надання правової допомоги безпосередньо по даній справі, а тому, немає жодних підстав присуджувати йому частини таких витрат.

Outcome: partial