Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] на утримання своєї доньки грошової допомоги не надає, тому вона просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, але не менше передбаченого законом мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнили позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до її повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, уточнені позовні вимоги позивачки визнав, добровільно не сплачував, посилався на відсутність роботи. Визнав, що зобовязаний сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, але не згоден із розміром аліментів, заявленим позивачкою. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 11 липня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Камянобрідським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції за актовим записом № 113 (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається що в графі батько вказаний [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки Старобільської міської ради від 08 червня 2016 року, [PERSON] проживає за адресою [INFO], разом з донькою [PERSON] [INFO] (а.с.6). Згідно рішення Старобільського районного суду Луганської області від 07 червня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Як вбачається із матеріалів справи, дитина проживає з матір'ю, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обовязок передбачено i в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Обовязок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері чи батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не може складати менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До не визнання позову відповідачем [PERSON] в заявленому розмірі позивачкою, суд відноситься критично, оскільки відповідач працездатний та повинен забезпечувати належне утримування своєї дитини, на утриманні непрацездатних осіб не має, крім того, жодного доказу не спроможності сплачувати аліменти на неповнолітню дитину не надав. Згідно ч.2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Частиною першою статті пятої Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (зі змінами та доповненнями) встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в доход держави, який визначений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (зі змінами та доповненнями) в розмірі 551,20 гривень на день винесення рішення суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне, стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Сторони мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. На підставі ст. ст. 180, 182-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved