Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, яким просять визнати припиненими у звязку з належним виконанням зобовязання, що виникли на підставі договору позики. В обгрунтування позовних вимог зазначали, що 18 лютого 2011 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Віталієвичем було укладено договір позики № 462, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого [PERSON], [PERSON] отримали 18\~750 дол. США та зобов'язались повернути вказану суму не пізніше 18 березня 2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], про що 18 лютого 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було зроблено відповідний запис № 462. 23 червня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області звернулися дочка [PERSON] та чоловік [PERSON] померлої. Позивачі посилались на те, що за життя, [PERSON], взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином виконала, а саме - повернула [PERSON], через його представника [PERSON], борг у розмірі 18\~750 дол. США, проте у порушення умов договору [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження квартири. Натомість, у листопаді 2016 року позивачам стало свідомо про те, що 03 листопада 2016 року [PERSON] відступив право вимоги за договором позики та іпотечним договором [PERSON]. Разом з вимогою позивачами було отримано й вимогу про усунення порушення виконання зобовязань з повернення боргу та звільнення предмету іпотеки. Підтвердженням належного виконання зобовязання є розписки, які, власноруч, було написано представником за довіреністю [PERSON] [PERSON] Таким чином, загальна сума повернутих коштів [PERSON], в перерахунку на дол. США. по офіційному курсу НБУ на дату їх перерахунку сладає 18\~750, 00 дол. США. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявивилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, у запереченнях просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на просуск позивачами позовної давності. Третя особа у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до договору позики від 18.02.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 462, відповідно до якого [PERSON] (далі - позикодавець) та [PERSON], [PERSON] (далі позичальники) уклали договір позики грошових коштів в сумі 18 750 дол. США. з кінцевим строком повернення 18.03.2011. Для належного та своєчасного виконання позичальниками своїх боргових зобовязань по договору позики від 18.02.2011, останні передали позикодавцю в іпотеку квартиру № 60, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, буд. 15. Відповідно до п. 7 договору позики сторони домовились, що виконання позичальниками зобовязань по поверненню позики буде підтверджуватися розписками про отримання повернення від [PERSON] або від його представника, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності. На виконання п. 7 договору позики [PERSON] було видано нотаріально посвідчену довіреність на імя [PERSON], у відповідності до якої останню було наділено повноваженнями, щодо отримання грошових коштів від позичальників на користь свого довірителя [PERSON] У відповідності до розписок виданих [PERSON], остання отримувала від [PERSON] кошти наступним чином: 18.05.2011 3750, 00 грн., 18.06.2011 3750, 00 грн., 18.07.2011 3750, 00 грн., 18.08.2011 3750, 00 грн.,18.09.2011 3750, 00 грн., 18.10.2011 3750, 00 грн., 18.11.2011, 18.12.2011, 18.01.2012 11250, 00 грн., 18.02.2011 3750, 00, 18.06.2012,18.07.2012, 18.08.2012 11250, 00 грн., 18.09.2012, 18.10.2012, 18.11.2012 11250, 00 грн., 18.12.2012, 18.01.2013, 18.02.2013 11250, 00 грн., 18.03.2013, 18.04.2013, 18.05.2013 11250, 00 грн. У всіх цих розписках є посилання, що внесена сума коштів є погашенням боргу по договору від 18.02.2011 № 462. Інша частина коштів передавалася [PERSON] через банківські установи, що підтверджується наступними квитанціями КБ «Приват Банку» 19.08.2011 3750, 00 грн., 19.08.2011 3750, 00 грн., 19.08.2011 3750, 00 грн., 19.09.2011 3750, 00 грн., 31.03.2012 3750, 00 грн., 31.03.2012 3750, 00 грн., 28.02.2013 3750, 00 грн.. Ще одна частина коштів передавалася через КБ «Приват Банк» послугою мобільний банкінг 29.05.2012 8725, 00 грн., 28.12.2012 3750, 00 грн., 28.03.2013 3800, 00 грн., 25.01.2013 3750, 00 грн., 29.11.2012 3750, 00 грн. Загальна сума повернутих коштів [PERSON], в перерахунку на дол. США. по офіційному курсу НБУ на дату їх перерахунку сладає 18\~750, 00 дол. США. Крім того, у 2015 році [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] (поручителя) про стягнення заборгованості за договором позики № 462 від 18 лютоого 2011 року. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики від 18 лютого 2011 року в розмірі суми основної заборгованості - 18 750 доларів США; процентів за користування вказаними коштами в розмірі облікової ставки Національного банку України за період з 18.02.2011 року по 02.03.2015 року в сумі - 6 414 доларів США; 3% річних від суми боргу за період з 24.05.2011 року по 02 березня 2015 року в сумі - 2 123 долари США; кошти пені (штрафу) в розмірі - 18 750 доларів США, а всього в розмірі - 46 037 доларів США, що еквівалентно - 1 011 145 (один мільйон одинадцять тисяч сто сорок п»ять) гривень 30 коп. по курсу Національного банку України станом на 14.07.2015 року. Рішенням апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року вищезгадане рішення скасовано, а в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] відмовлено. З даного рішення вбачається, що позичальники [PERSON] та [PERSON] повністю виконали свої зобовязання за договором позики перед [PERSON], повернувши грошові кошти уповноваженій ним особі [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки належним та допустимим підтвердженням виконання позичальниками своїх зобовязань є рішення апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року, справа № 761/6526/15-ц, провадження № 22-ц/796/1906/2017. На час розгляду даної справи вищезгадане рішення не скасовано. Щодо заяви відповідачів, про застосування наслідків спливу позовної давності, як самостійної осбставини відмови у позові суд зазнаає нступне. Позивач [PERSON] дізнався про порушення його права 20 травня 2016 року, отримавши лист з державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції з якого вбачалося, що з якого останньому стало відомо, що відносно нього відкрито виконавче провадження № 50779315 про стягнення заборгованості в сумі 1\~011145, 30 грн., яке було відкрито на підставі постанови державного виконавця Цюрупинського РУЮ від 13.04.2016року та виконавчого листа № 761/6526/15-ц від 11.11.2015 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі звернулись в межах строків позовної давності. Отже, відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязків. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2\~ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст.\~1046, ч. 2 ст.\~1047 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог\~статті 545 ЦК України\~кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як убачається із матеріалів справи, відповідачем [PERSON] в повному обсязі отримано від позичальників [PERSON], [PERSON] грошові кошти в сумі 18\~750 дол. США, на виконання умов договору позики № 462 від 18.02.2011 року. Отже, враховуючи те, що позивачі виконали свої зобовязання за договором позики, суд вважає, що зобовязання за вказаним договором виконано ними належним чином. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved