Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом та змінами до позовної заяви, в яких просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на: -житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Шевченка №75 с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок з підвалом загальною площею 99,9 кв.м., житловою площею 76,4 кв.м. під літерою «А», комора «Б», сарай «В», літня кухня «Г», навіс «Д», комора «Е», ворота, хв.№1, огорожа №2, відмостка №3; -земельну ділянку площею 0,22 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677076; -земельну ділянку площею 2,05 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677076 за [PERSON] -земельну ділянку площею 0,22 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677065; -земельну ділянку площею 1,87 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677065; -майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ №013987 виданого 18.02.2002 року, який знаходиться в ТзОВ «Доброводівське» за [PERSON] На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 08.02.2014 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно до якого входять: -житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Шевченка №75 с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок з підвалом загальною площею 99,9 кв.м., житловою площею 76,4 кв.м. під літерою «А», комора «Б», сарай «В», літня кухня «Г», навіс «Д», комора «Е», ворота, хв.№1, огорожа №2, відмостка №3; -земельна ділянка площею 0,22 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677076; -земельна ділянка площею 2,05 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677076; -земельна ділянка площею 0,22 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677065; -земельна ділянка площею 1,87 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677065; -майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ №013987 виданого 18.02.2002 року, який знаходиться в ТзОВ «Доброводівське». Позивачі вважають, що саме вони повинні успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки являються спадкоємцями за заповітом та на час смерті спадкодавця проживали з ним. Як зазначили позивачі в позовній заяві, вони звернулися до нотаріальної контори для оформлення спадщини на вказане майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, однак їм було відмовлено оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючий документ на будинковолодіння та загублені Державні акти на право приватної власності на землю та майновий сертифікат. Представник позивачів, позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, позивачі подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Доброводівської сільської ради в судове засідання не зявився суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги сільська рада визнає повністю та проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення виходячи із наступного. Статтею 346 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 08.02.2014 року в с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, у віці 70 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 155440 виданого 10.02.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Ще за життя [PERSON] належали: -житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Шевченка №75 с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок з підвалом загальною площею 99,9 кв.м., житловою площею 76,4 кв.м. під літерою «А», комора «Б», сарай «В», літня кухня «Г», навіс «Д», комора «Е», ворота, хв.№1, огорожа №2, відмостка №3, що підтверджується Довідкою №430 від 13.07.2016 року виданою виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,22 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на землю серії Р1 №677076, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-99.61-700/2-16 від 04.08.2016 року (а.с.25); -земельна ділянка площею 2,05 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677076, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-99.61-700/2-16 від 04.08.2016 року (а.с.26); -земельна ділянка площею 0,22 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677065, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-99.61-700/2-16 від 04.08.2016 року (а.с.24); -земельна ділянка площею 1,87 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №677065, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-99.61-700/2-16 від 04.08.2016 року (а.с.23); -майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ №013987 виданого 18.02.2002 року, який знаходиться в ТзОВ «Доброводівське», що підтверджується довідкою №464 від 02.08.2016 року виданою виконкомом Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області (а.с.28). Згідно заповіту, складеного 16.12.2013 року (а.с.10), [PERSON] на випадок своєї смерті заповів належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул.Шевченка 75 в с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області та земельну частку (пай) згідно державного акту на право приватної власності на землю площею 2,27 га серії Р1 №677076 виданого 15.11.2002 року [PERSON], [INFO], а тому позивач по справі [PERSON], має право на спадкування згідно заповіту після смерті [PERSON] Відповідно до заповіту, складеного 11.12.2013 року (а.с.19), [PERSON] на випадок своєї смерті заповів належну йому земельну частку (пай) згідно державного акту на право приватної власності на землю площею 2,09 га серії Р1 №677065 виданого 15.11.2002 року та майновий пай згідно свідоцтва про право власності серії ТР-ХІ №013987 [PERSON], [INFO], а тому позивач по справі [PERSON], має право на спадкування згідно заповіту після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як слідує із листів приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округа №319/02-14 від 25.07.2016 року (а.с.11), №318/02-14 від 27.07.2016 року (а.с.21), позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на будинковолодіння за адресою: вул.Шевченка №75 с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області та на земельні ділянки та майновий сертифікат з підстав того, що відсутні правовстановлюючі документи на зазначене майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1966 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно технічного паспорта, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою вул.Шевченка №75 с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, був побудований в 1974 році. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено обставини викладені ним в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, він має право на прийняття спадщини за заповітом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями після смерті [PERSON], який був власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул.Шевченка №75 с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, що також підтверджується Довідкою №430 виданою виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 13.07.2016 року (а.с.22). Окрім цього, як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів на земельні ділянки були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя» №36 (7168) від 16.09.2016 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що Державні акти на право власності на землю серій Р1 №№677076, 677065 та майновий сертифікат серії ТР-ХІ №013987 видані Доброводівською сільською радою [PERSON] - загублені. Щодо спадкового майна, яке належало [PERSON], а саме, земельної частки (пай) у господарстві: ТзОВ «Доброводівське» згідно майнового сертифіката серії ТР-ХІ №013987 виданого 18.02.2002 року і яке фактично прийняла [PERSON], суд зазначає наступне. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001\~\~року сертифікати\~\~на\~\~право на земельну\~\~частку\~\~(пай)\~\~є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на\~\~місцевості) земельних\~\~ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Спадкове майно [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживала з померлим в с.Доброводи Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується Довідкою №463 від 02.08.2016 року (а.с.31) та Довідкою №481 від 05.08.2016 року виданих виконкомом Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд не бере до уваги заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], засвідчені секретарем виконкому Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстрованих в реєстрі за №№18, 19, 17 відповідно (а.с.32-34), які б мали право на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті [PERSON], згідно яких вони відмовились від права на спадкове майно, так як, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (в редакції чинній на час відкриття спадщини). Натомість, вищевказані заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідчать про те, що вони спадщини не приймали, їм відомо про заявлені вимоги [PERSON] та [PERSON]. та щодо них не заперечують, так як протягом розгляду справи в суді заперечень проти позову не подавали і ніяких дій, які б могли помішати позивачам у задоволенні їх заявлених вимогах не вчиняли. За таких обставин, суд вважає, що позивачами доведено обставини викладені ними в позовній заяві, а отже, вони, як спадкоємці за заповітом мають право на спадкове майно після смерті [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно судом встановлено не було. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину, тому є підстави визнати за ними право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачами на спадкове майно, якими являються: житловий будинок з надвірними будівлями, земельні ділянки та майновий пай. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивачів, як спадкоємців, шляхом визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON]. Крім того, відповідач позов визнає повністю. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд приймає таке визнання і виносить рішення про задоволення позову повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved