Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТзОВ «Рома», третя особа [PERSON] про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. В позові посилається на те, що 12.02.2016 року близько 09 години 15 хвилин автомобіль марки «ТаТа LPT Т643» д.н.з. СЕ 3586 AM, під керуванням водія [PERSON], рухаючись по вулиці Хотинській, а саме: неподалік будинку №47, допустив наїзд на неї, пішохода [PERSON], в той час як вона стояла на узбіччі дороги. Вказує, що 13.02.2016 року відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016260030000062, за правовою кваліфікацією ст. 286 ч. 1 КК України. 10.06.2016 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР 13.02.2016 року №12016260030000062 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрите у звязку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Зазначає, що власником транспортного засобу марки «ТаТа LPT 643» д.н.з. СЕ 3586 AM є відповідач ТОВ «РОМА», що достовірно підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспорного засобу серія СЕС 054488 від 29.07.2008 року. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ТОВ «РОМА» з 08.04.2010 року відповідно до наказу №84-к. Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.07.2017 року у справі про адміністративне правопорушення №726/1084/17 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.124 КУпАП. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 12.02.2016 року о 09 годині 15 хвилин по вул. Хотинській у м. Чернівці, сталась з вини водія [PERSON] який є працівником ТОВ «РОМА». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.02.2016 року за участі транспорного засобу належного на праві власності відповідачу ТОВ «РОМА», [PERSON], заподіяно моральної шкоди. В момент дорожньо-транспортної пригоди вона перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров'я, а головне страху за своє життя. Для відновлення нормального душевного стану позивачці потрібен був час. В наслідок наїзду на неї автомобіля відповідача було порушено її звичний спосіб життя. Їй неодноразово приходилось відвідувати слідчого під час кримінального провадження та надавати пояснення з приводу події, внаслідок чого кожен раз переживала душевні хвилювання. Після ДТП у позивачки зявились негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні події, важкість виконання повсякденних обов'язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. Розмір заподіяної [PERSON], моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які доводиться переносити їй і її родині. Розмір душевних страждань оцінюється [PERSON], у 30000 (тридцять тисяч) гривень. Така сума коштів враховує усі душевні страждання, які доводиться переносити зокрема: порушення звичайного способу життя, негативний вплив на психологічний стан, а також моральні страждання, повязані з дорожньо-транспортною пригодою. Просить суд, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «РОМА» ідентифікаційний код юридичної особи 30208421, як власника транспортного засобу «Тата LPT Т643» д.н.з. СЕ 3586 AM, на користь [PERSON], моральну шкоду в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «РОМА» ідентифікаційний код юридичної особи 30208421 на користь [PERSON], витрати у вигляді судового збору, що повязані зі зверненням до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнавала та вказала, що позов є безпідставним, а суми понесених збитків завищеними та необєктивними. Просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні, свою вину у вчиненому не визнавав та вказав, що винуватцем події є позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до постанови Садгірського районного суду м. Чернівці № 726/1084/17 від 07.07.2017 року, [PERSON], 12.02.2016 року о 14.55 год., керуючи автомобілем марки «Тата LPT643», державний номерний знак [NUMBER] в м. Чернівці по вул. Хотинській, 47, рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка стояла на узбіччі дороги. У звязку з чим [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. (а.с. 7). Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія СЕС № 054488 від 29.07.2008 року, власником транспортного засобу марки «ТаТа LPT 643» д.н.з. СЕ 3586 AM є ТОВ «РОМА». (а.с. 8). У відповідності до повідомлення ТзОВ «РОМА» № 259 від 18.09.2017 року, гр. [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ТОВ «РОМА» з 08.04.2010 року. (а.с. 9). Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. У відповідності із ч. 1. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У звязку з викладеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП підлягають задоволенню частково. Так, судом встановлено, що саме з вини [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці було заподіяно моральну шкоду. Вказаними вище діями позивачці було спричинені значні фізичний біль, емоційний стрес, напруга, нервозність, в результаті моральних страждань у позивачки погіршився стан здоровя. Тому суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведена заподіяна їй моральна шкода, однак оцінюючи її розмір суд вважає, що сума моральної шкоди становить 3000 гривень, що на переконання суду та враховуючи вимоги розумності й справедливості, саме такий розмір відшкодування буде достатнім. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А також оскільки, рішення ухвалено на користь позивача, суд вважає, що судовий збір необхідно стягнути на користь [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial