Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала, що в неї на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] з 14.02.2011 року по даний час не сплачує аліменти на дітей та має заборгованість по сплаті аліментів згідно довідки №9569 від 12.09.2018 року. Зазначені обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батька батьківських прав у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позивачка звернулась до суду з позовом на підставі вимог ст. 165 СК України та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою, просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.24). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав до канцері суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить засідання провести без фіксації технічними засобами (а.с.28). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Сквирської районної державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву де просив провести розгляд справи без участі представника, та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.22). Представник третьої особи - Виконавчого комітету Великоєрчиківської сільської ради, в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують та просить не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с. 25). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка є матір'ю, а відповідач є батьком неповнолітніх - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER], видане 13.12.2005 року Виконкомом Буківської сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.10); -[PERSON], [INFO] що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER], видане 10.04.2009 року Виконкомом Буківської сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.9); - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], видане 10.04.2009 року Виконкомом Буківської сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.8). Судом також встановлено, що неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] постійно проживають зі своєю матір'ю, позивачкою по справі [PERSON] за вказаною в позові адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №332 виданою Великоєрчиківською сільською радою 05.09.2018 року, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 02.10.2018 року (а.с.12, 14), і саме позивачка займається вихованням дітей та їх утриманням, про що свідчить Висновок ради опіки та піклування виконавчого комітету Великоєрчиківської сільської ради від 11.09.2015 року (а.с.11). З наданої до суду копії довідки-розрахунку по аліментах №9569 від 12.09.2018 року Головного територіального управління юстиції у Київській області Сквирський районний відділ державної виконавчої служби , судом вбачається, що станом на 01.08.2018 року заборгованість [PERSON] становить 155 501, 20 грн. (а.с13), що вказує на те, що батько не займається утриманням своїх дітей та своєю письмовою заявою визнає цей факт. При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частинами 1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином не виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що діти мешкають разом з позивачкою [PERSON] яка також є їх рідною мамою, а тому остання відповідно до вимог ст. 165 СК України має право для звернення до суду з вищевказаним позовом. За таких обставин та з урахуванням всього наведеного вище суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав, щодо його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням синів, піклуванням про їх всебічний розвиток, про стан здоров'я не піклується, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо дітей чим порушує вимоги ч. 1 п. 2 ст.164 СК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved