Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивачка 16.07.2020 року звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 26.11.2019 року у Шевченківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 578. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2019 року. Від спільного подружнього життя дітей не мають. З моменту одруження стосунки з чоловіком почали різко погіршуватись, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідач зловживає спиртними напоями, чому між ними постійно виникали сварки, свідками яких стають її неповнолітні діти від попереднього шлюбу, що негативно впливає на їхній психологічних стан та кожен раз спричиняє їм душевні страждання. Вони виявились людьми з різними поглядами на життя, відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З квітня 2020 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Кожен з них живе своїм окремим життям, вона втратила до відповідача почуття любові, поваги та примиритися категорично не бажає. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з аналогічних, що й у позові підстав, додатково пояснила, що спільне життя між ними не склалося, після одруження відповідач переселився до неї у с. Муроване, де вони почали проживати разом. Однак внаслідок зловживання останнього алкоголем у квітні 2020 р. вона із неповнолітніми дітьми від попереднього шлюбу - [PERSON] , 2004 р.н. та [PERSON] , 2007 р.н. була змушена переселитись до свого брати. На даний час відповідач залишив житло і поїхав на заробітки, з квітня місяця 2020 р. вони спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують, примирення вважає не можливим, а збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам та інтересам її неповнолітніх дітей, а тому просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України та ч. 1ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.\~104-105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст.\~109\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.11.2019 року у Шевченківському районному у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 578 /а.с. 9/. Від спільного подружнього життя у них немає. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, з квітня 2020 року сторони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість конфлікту між ними. Позивачка втратила до відповідача хороші почуття та примиритися не бажає. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, а від так суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно\~з ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264,265, 280-282, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved