Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Вона та її онук є власниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу від 19.09.2018 року. Квартира була продана їм [PERSON], який діяв на підставі довіреності за [PERSON] Відповідач залишився після укладення договору купівлі продажу квартири зареєстрований в ній, хоча протягом 6 років до продажу квартири там вже не проживав. Внаслідок того, що відповідач залишається зареєстрованим в їх квартирі, вони вимушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів і не можуть оформити субсидію. За таких обставин звернулись до суду. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали і суду пояснили, що під час укладення договору купівлі продажу квартири знали про реєстрацію в квартирі колишнього власника і знали, що їм буде необхідно звертатись до суду з позовом про зняття його з реєстрації. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся про розгляд справи належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які повернулись за закінченням терміну зберігання. Тому повідомлявся на офіційному веб-порталі «Судової влади» оголошенням. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Вислухавши позивачів, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, надані позивачами, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі по справі є власниками квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу від 19.09.2018 року (а.с.5-6). Квартира була продана їм [PERSON], який діяв на підставі довіреності за [PERSON] Відповідач залишився після укладення договору купівлі продажу квартири зареєстрований в ній (а.с.7-8,11), хоча протягом 6 років до продажу квартири там вже не проживав (а.с.10). Внаслідок того, що відповідач залишається зареєстрованим в їх квартирі, позивачі несуть додаткові витрати по сплаті комунальних платежів і не можуть оформити субсидію. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивачів з першого поверху. Добре знає їх родину. В квартирі завжди жив [PERSON] (законний представник позивача [PERSON]О.) та позивачка Люда. Відповідач [PERSON] брат [PERSON], але вони його ніколи не бачили. В квартирі зараз живе Люда з онуком позивачі по справі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивачів. В квартирі № 80 завжди проживав [PERSON] з дружиною, а потім в них народився синок. [PERSON] в їх квартирі ніколи не бачила. Зараз в квартирі живе Люда з онуком. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved