Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачка 10.07.2018 року звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на 1/2 частину будинку, мотивуючи тим, що 17 березня 1984 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і їй було присвоєне прізвище : «[PERSON]». Під час сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі 20 березня 1991 року на ім'я відповідача був складений договір купівлі - продажу жилого будинку [ADDRESS] та господарських будівель у колгоспі «Дружба» Полтавського району. Згідно договору житловий будинок складався з : тамбуру пл. 4,6 кв. м., коридору пл. 7,7 кв. м., кімнати пл. 9,8 кв. м., кімнати пл. 9,0 кв. м., кімнати пл. 21,2 кв. м., кімнати пл. 8,7 кв. м., кухні пл. 15,5 кв. м., санвузла пл. 3,7 кв. м., житловою площею 46,15 кв. м., а також гаража літ. «Б», літньої кухні літ. «Б1», сараю літ. «Б2», погребу літ. «б», вбиральні літ. «В», ? колодязя № 1, вигребу №2, воріт, хвіртки, огорожі № 3-6, що знаходиться на присадибній ділянці пл. 0,25 га. Цей будинок був куплений за 10 500 рублів. 7 травня 2001 року рішенням Полтавського районного суду визнано договір купівлі - продажу будинку таким, що відбувся і за відповідачем [PERSON] визнано право власності на жилий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. У квітні місяці 2008 року шлюб між ними був розірваний. 15 січня 2009 року була проведена реєстрація права власності на нерухоме майно «БТІ та містобудування Полтавського району» і за [PERSON] визнано право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями. Вище зазначене підтверджується копіями її та відповідача паспортів, довідкою з виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавськоп району від 14 червня 2018 року, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу, договором купівлі - продажу жилого будинку, рішенням Полтавського районного суду від 7 травня 2001 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом, довідкою МСЕК. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільно сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речев індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. А згідно ст. 70 того ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таким чином, за період сумісного проживання у шлюбі ними за спільні кошти придбаний будинок № 28 з господарськими будівлями по вул. Молодіжній в с. Мачухи Полтавського району, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, вона має право на 1/2 частину цього майна, то прохає визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке зареєстроване на ім'я відповідача. Попередній ( орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв'язку з розглядом справи складає 6 000 гривень, який складається із витрат за правничу допомогу адвоката, згідно розрахунку, який складений відповідно до ст. 133, 137, 175 ЦПК України та на підставі ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI із змінами № 127 від 22 лютого 2012 року та № 155 від 28 лютого 2018 року. Зазначеним Законом передбачена виплата адвокату гонорару за складність справи, обсягу наданих послуг за одну годину, яка складає 704,80 гривень ( 1 762 грн. - мінімальна заробітна плата згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» * 40 % та ст.. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах») - 704 грн. 80 коп. Отже, розмір гонорару адвоката Павленка А.І. за надання правової допомоги по цій справі складає 5 638,40 гривні. З врахуванням її майнового стану та по обоюдній домовленості розмір гонорару зменшений до 5 000 гривень. Прохала визнати за нею - [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння в, [ADDRESS], стягнувши всі судові витрати на її користь з відповідача. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала та прохала задовольнити ( а. с. 31 ). Відповідач не висловив заперечень щодо задоволення позову ( а. с. 30 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послалась в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 3- 15, 28-29. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 60, 63, 68, 70 СК України, так як у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судові витрати по справі понесені позивачкою підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідача на підставі ст.137, ч.6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачкою суду надано відповідні докази. Враховуючи, що позивачка як інвалід 2 групи звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь Держави відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved