Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою та просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати повязані із сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що [PERSON], [INFO] її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано 17 червня 2014 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. 15 січня 2016 року вона уклала шлюб із [PERSON], в результаті чого змінила прізвище на чоловікове «Федишин». Дина постійно проживає з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не цікавиться фізичним, інтелектуальним, моральним, культурним, духовним і соціальним розвитком сина, коштів на утримання дитини не надає, хоча в силу закону зобов'язаний це робити. Відтак, останній ухиляється від виконання батьківських обовязків, визначених чинним законодавством. А тому, враховуючи наведене вона звернулась до суду із даним позовом. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його з позивачкою відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України\~ у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи Орган опіки і піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, [PERSON] подала заяву про розгляд справи за його відсутності, до якої долучила висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано, що підтверджується рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 17 червня 2014 року по справі №443/904/14-ц, копія якого долучена /а.с. 9/. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання між сторонами шлюбу, залишились проживати з матірю (позивачкою по справі), та проживає по даний час і знаходяться на її матеріальному утриманні, що підтверджується виданими від 16 лютого 2016 р. Журавніською селищною радою Жидачівського району Львівської області довідками №359 та №360 /а.с. 11-13/. Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ №266652, вбачається що позивачка 15 січня 2016 року зареєструвала шлюб із [PERSON], в результаті чого змінила прізвище на чоловікове «Федишин». Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених\~ст. 164 Сімейного кодексу України. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України. За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1\~ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Дослідженими в судовому засіданні обставинами встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з матірю та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не цікавиться фізичним, інтелектуальним, моральним, культурним, духовним і соціальним розвитком сина, коштів на утримання дитини не надає, хоча в силу закону зобов'язаний це робити. Згідно надісланої на адресу суду заяви, [PERSON] не заперечив проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] Згідно висновку органу опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації від 18 квітня 2018 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], 26 листопада 2011 року, за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню. Таким чином, оцінюючи наведені докази в їх сукупності, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає доведеним той факт, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню сина [PERSON], 26 листопада 2011 року, тому позов про позбавлення його батьківських прав є підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved