Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві вказує,що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за [ADDRESS] . Разом з нею в цьому будинку проживає відповідач [PERSON]. Позивачка посилаючись на те,що відповідач систематично порушує правила співжиття,що робить неможливим для інших проживання з ним в одному житловому будинку ,просить суд виселити відповідача з належного їй на праві приватної власності житлового будинку за [ADDRESS] та зобов»язати CГІРФО Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області зняти відповідача з реєстрації з зазначеного будинку. В судовому засіданні позивачка і її представник підтримали позовні вимоги, відповідач в судовому засіданні 31 березня 2014 року такі вимоги не визнав а в судовому засіданні 23 квітня 2014 року надав письмову заяву в якій визнав позовні вимоги,не заперечував проти задоволення позову та проти його виселення з будинку за [ADDRESS] і зняття його з реєстрації та просив в подальшому проводити розгляд справи в його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки та її представника і відповідача ,покази свідків та проаналізувавши інші докази по справі,суд вважає ,що позов позивачки підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Позивачка [PERSON] має у приватній власності житловий будинок за [ADDRESS] ,що підтвержується договором купівлі - продажу від 21 грудня 1999 року ,посвідченим [PERSON] ,державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори зареєстрованим в Прилуцькому МБТІ ( а.с.7). В зазначненому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] з 21 листопада 2002 року, що підтвержується записами в домові книзі ( а.с. 15,52-53) і не оспорюється сторонами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] і її представник свержували,що відповідач [PERSON],постійно зловживає алкогольними напоями і на грунті пияцтва влаштовує сварки та навіть бійки, в ході яких завдає позивачці тілесні ушкодження та побої,постійно погрожує позивачці та членам її сім»ї вбиством та розправою,принижує позивачку перед сусідами і родичами, в зв»язку з цим позивачка змушена була неодноразово викликати міліцію,однако заходи впливу застосовані до відповідача працівниками міліції не дали позитивних результатів і позивачка боячись за своє життя постійно змушена залишати її власний будинок і переховуватися від відповідача у знайомих та родичів,як в с. Петрівському так і в м. Прилуках. Дані тверження позивачки [PERSON] і представника позивача не знайшли свого спростування в судовому засіданні а навпаки підтвержуються слідуючими дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, в судовому засіданні свідки [PERSON] ,[PERSON] [PERSON] та [PERSON] показали , що відповідач [PERSON] після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачкою [PERSON] продовжує проживати в належному позивачці будинку за [ADDRESS] , що відповідач систематично порушує правила співжиття,що відповідач робить неможливим проживання для позивачки в одному будинку,що на заходи попередження відповідач не реагує а продовжує вживати алкогольні напої,вчиняти сварки та лайки з позивачкою,б»є позивачку,заподіює позивачці тілесні ушкодження,застосовує фізичне і психологічне насильство до позивачки, внаслідок чого позивачка змушена не проживати в належному їй будинку . Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2008 року ( а.с.8- 9 ) [PERSON] визнаний винним за ст. 122 ч.1 КК України і йому було призначено покарання у виді одного року позбавлення волі з звільненням від відбування покарання призначеного за даним вироком з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього зобов»язань. Із фабули цього вироку вбачається ,що 18 червня 2008 року близько 16 год. [PERSON] ,перебуваючи в будинку за [ADDRESS] ,під час виниклої сварки,яка виникла між ним та потерпілою [PERSON],наніс потерпілій один вдар рукою в область ребер зправа, заподіявши таким чином потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження,за ознакою тривалості розгляду здоров»я терміном більше 21 дня. Постановою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігіської області від 18 лютого 2014 року ( а.с.28) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміправопорушення передбаченого ст. 172-2 ч.1 КУпАП і застосовано стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн. на користь держави. Із фабули цієї ж постанови вбачається,що [PERSON] під час сварки вчинив психічне насильство щодо своєї співмешканки [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS]. З приводу вчинення відповідачем [PERSON] противоправних дій щодо позивачки [PERSON] в належному їй будинку за [ADDRESS] ,позивачка 17 лютого 2014 року звернулась з заявою до начальника Прилуцького МВ УМВС ,в зв»язку з чим з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду про недопущення вчинення противоправних дій щодо позивачки та притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 173 КУпАП ,що підтвержується заявою , талоном -повідомленням про прийняття заяви , повідомленням начальника Прилуцького МВ УМВС та висновком за результатами розгляду повідомлення ( а.с. 10-14). Не погоджуючись з порядком і результатми розгляду зазначеної вище її заяви від 17 лютого 2014 року,позивачка [PERSON] звернулася повторно 13 березня 2014 року з заявами до начальника Прилуцького МВ УМВС та Прилуцького міжрайонного прокурора ( а.с.22-23). Начальник Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області на заяву [PERSON] від 13 березня 2014 року своєю відповіддю ( а.с.29) роз»яснив,що її заява від 17 лютого 2014 року була розглянута і відповідача [PERSON] було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 173-2 КУпАП а Прилуцький міжрайонний прокурор своєю відповіддю від 19 березня 2014 року № 64/134-14 ( а.с.31 ) повідомив позивачку,що не вбачає підстав для прокурорського реагування. З приводу вчинення відповідачем [PERSON] противоправних дій щодо позивачки [PERSON] в належному їй будинку за [ADDRESS] ,позивачка 21 березня 2014 року та 31 березня 2014 року звернулась з заявою до начальника Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області ,в зв»язку з чим з [PERSON] було проведено двічі профілактичну бесіду про недопущення вчинення противоправних дій щодо позивачки та двічі було винесено офіційне попередження про недопущення вчинення противоправних дій ,що підтвержується заявою , талоном -повідомленням про прийняття заяви , повідомленням начальника Прилуцького МВ УМВС та висновком за результатами розгляду повідомлення ( а.с. 32-33,45,46,55,57,58). З приводу вчинення відповідачем [PERSON] противоправних дій щодо позивачки [PERSON] в належному їй будинку за [ADDRESS] ,позивачка 11 квітня 2014 року звернулась з заявою до начальника Прилуцького МВ УМВС ,що підтвержується заявою та талоном -повідомленням про прийняття заяви ( а.с. 59-60). Із характеристики наданої виконавчим комітетом Заїздської сільської ради ( а.с.30) вбачається слідуюче. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно.За характером сварливий, неспокійний,з сусідами постійно сперечається,погрожує.Не зважаючи на стать і вік виражається на всіх нецензурними словами.На даний час ніде не працює.До 2007 року проживав на утриманні співмешканки.На даний час отримує пенсію по інвалідності.Сільським головою та дільничим інспектором неодноразово проводилися бесіди з [PERSON] щодо недопустимості ним порушень громадського порядку на тариторії села Петрівське , а також правила співжиття в сім»ї. Відповідач [PERSON] не заперечував в судовому засіданні проти зазначених твержень позивачки [PERSON] і її представника і не надав в судове засідання конкретних доказів спростування таких твержень позивачки та її представника, як і не надав конкретних доказів для спростування зазначених вище доказів наданих стороною позивача для підверження позову. Відповідно до положень ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння,користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч.1 ст.116 ЖК України наряду з іншими підставами, підставою для виселення інших осіб без надання іншого жилого приміщення є порушення правил співжиття,що робить неможливим для інших проживання із іншою особою в одному будинку,а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. За таких обставин ,коли відповідач [PERSON] після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачкою [PERSON] продовжує проживати в належному позивачці на праві приватної власності будинку,коли відповідач систематично порушує правила співжиття,коли відповідач робить неможливим проживання для позивачки в одному будинку,коли заходи запобігання і громадського впливу виявились без результатними ,відповідач підлягає виселенню на вимогу позивачки з належного їй на праві приватної власності будинку за [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. На підставі наведеного,ст.116 ЖК України,ст. ст.317,319,391 ЦК України,керуючися ст.ст.10,60,212,213,215 ЦПК України,суд -

Outcome: approved