Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка 05.03.2014 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ( а. с. 1 - 2 ), посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбних відносинах з 17.09.1994 року по 25.03.1999 року. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який на даний час навчається на третьому курсі Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва за денною формою навчання на бюджетній основі. Однак, витрати на навчання та фізичний і загальний розвиток перевищують розмір його стипендії. Син проживає разом з нею і вона намагається повністю забезпечити його усім необхідним для розвитку, навчання та здоров»я. Але,її зусиль недостатньо. Крім цього, батько сина працює, отримує заробіток, являється працездатною особою, а тому має можливість здійснювати фінансову підтримку сина на період його навчання. Вона не взмозі самостійно утримувати о сина у зв»язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, засоби навчання, тощо, що і зумовило необхідність звернення до суду. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. В даному випадку, зважаючи на зміни у фінансовій політиці, зміни у розмірах заробітку та на тривалий термін навчання, вважає що визначити розмір аліментів необхідно у частці від заробітку, а не в твердій грошовій сумі, тобто в розмірі від усіх видів заробітку відповідача. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про стягнення аліментів може бути поданий за місцем проживання чи перебування позивача. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовом про стягнення аліментів. Прохала стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв»язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково у сумі, якій може надавати матеріальну допомогу - 100 грн. відповідно до його заробітку згідно наданої довідки. При цьому послався, що має ще на утриманні дитину 10 років , на яку по рішенню Октябрського райсуду м. Полтава від 27.03.2014 року сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку. Крім цього, утримує матір пенсіонерку 65 років, бо вона хворіє, а ліки коштують дорогою. Про що частково надав докази. Позивачка та третя особа, що не заявляє самостійних вимог - [PERSON] ( а. с. 9 ) в засідання не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд у їх відсутності, де позов підтримали ( а. с. 13, 17 ). Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу, який на даний час розірвано, мають повнолітнього сина, який навчається на денній формі Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництв на бюджетній основі. ( а. с. 3 - 6 ). Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дитини на навчання. Він утримує малолітню дитину та має невеликий заробіток ( а. с. 22 - 25 ). Інших утриманців не має, не є інвалідом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі запропонованому відповідачем відповідно до розміру його заробітку та кількості утриманців згідно ст. 198 - 200 СК України, оскільки відповідач відповідно до пояснень та наданих доказів має змогу надавати саме лише таку матеріальну допомогу.

Outcome: partial