Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] з тих підстав, що відповідач понад один рік без поважних причин в зазначеному житлі не проживає. В позові [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] , який фактично не проживає там з 2016 року. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не вчиняв. Відповідач не несе витрат по утриманню житла, комунальні послуги не сплачує, а його реєстрація у квартирі порушує права позивачів, як власників, на вільне користування та розпорядження майном. Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивачі в судове засідання не з`явилися, у поданій до суду заяві просили розглянути справу за їх відсутності, заочного розгляду справи не заперечували. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання через оголошення на сайті суду, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Договором дарування квартири від 29.05.2010 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.06.2010 року, підтверджується, що позивачам належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно довідки відділу квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади Ніжинської міської ради № 18-31/1436 від 12.03.2019 року, виданої позивачу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрований його брат [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71, 72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Оскільки квартира [ADDRESS] є майном (житлом), яке належить на праві власності позивачам, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові [PERSON] та [PERSON] стверджували, що відповідач понад один рік не проживає в квартирі, власниками якої вони є. На підтвердження цього позивачі надали суду акти від 14.01.2021 року, 29.01.2021 року, 18.02.2021 року, 03.03.2021 року (а.с. 12-15), підписані свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з яких вбачається, що відповідач фактично не проживає у спірному житлі понад 1 рік, його особисті речі відсутні. Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідача перешкод у користуванні квартирою, а його тривала відсутність за місцем реєстрації свідчить про те, що він має інше місце проживання, про що зазначили і позивачі в позовній заяві. На думку суду, [PERSON] та [PERSON] довели той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, його реєстрація у спірному житлі є формальною і не свідчить про його фактичне проживання. тому його слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved