Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів з вимогами визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 05 червня 1998 року, зареєстрований на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» під реєстровим № 4558 та зареєстрований Одеським КП МБТІ та РОН реєстраційний номер 614 від 18 серпня 1998 року за яким, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Позивачі в обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що згідно договору купівлі-продажу від 05 червня 1998 року укладеного на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» ними була придбана у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартира [ADDRESS]. Укладений між сторонами угода купівлі-продажу від 05 червня 1998 року була зареєстрована на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» під реєстровим № 4558 та зареєстрована Одеським КП МБТІ та РОН реєстраційний номер 614 від 18 серпня 1998 року. Сторони домовились про всі суттєві умови договору купівлі-продажу нерухомого майна. Умови договору були повністю виконанні як позивачами так і відповідачами. Проте, позивачі дізналися, що у зв'язку зі зміною законодавства в даний час договір не відповідає вимогам встановленим Цивільним кодексом України, а саме договір не був нотаріально посвідчений, що перешкоджає позивачам здійснювати своє право на вільне розпорядження даною квартирою. Також позивачі звертають увагу на те, що на даний час [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме : Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], видане 03.04.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси; Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], видане 05.06.2002 року Іллінською сільською радою Біляєвського району Одеської області. Позивачі у судове засідання не з'явилися, про час, день та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, згідно наданих до суду письмових заяв просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позові. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, день та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, згідно наданих до суду письмових заяв просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник третьої особи, Товарної біржі «Центральна Одеська біржа», у судове засідання не з'явився про час, день та місце судового засідання третя особа повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомлені. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 1998 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON], [PERSON], [PERSON] (покупеці) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна у письмовій формі, зареєстрований від 05 червня 1998 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» під реєстровим № 4558 та зареєстрований Одеським КП МБТІ та РОН реєстраційний номер 614 від 18 серпня 1998 року., згідно умов якого, позивачі купили квартиру загальної площею 98,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Сторони по справі домовились стосовно всіх істотних умов договору та повністю виконали умови спірного договору. Судом також встановлено, що на даний час [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме : Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], видане 03.04.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси; Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], видане 05.06.2002 року Іллінською сільською радою Біляєвського району Одеської області. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Укладення договору купівлі-продажу від 05 червня 1998 року, досягнення по такому договору згоди щодо усіх істотних умов, здійснення позивачами повної оплати по такому договору та її отримання відповідачами, а також, фактичне передання позивачам спірного об'єкту нерухомості по такому договору, свідчить насамперед про вчинення між позивачами та відповідачами відповідного правочину щодо переходу прав власності на об'єкт нерухомості у вигляді спірної квартири. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень Європейської конвенції з прав людини ч. 1 ст. 6 кожна людина має право при визначенні її цивільних прав та обов'язків або при розгляді будь-якого кримінального звинувачення, яке йому пред'явлено, на справедливий та публічний судовий розгляд справи в розумні строки незалежним та безпристрасним судом. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України, встановлюється, що у разі, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги факт домовленості сторін щодо всіх істотних умов договору, проведення державної реєстрації спірного договору та виконання позивачами та відповідачами своїх зобов'язань за спірним договором, суд вважає, що право власності позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved