Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася в суд з вказаним позовом, вказавши в позові, що сторони перебували в шлюбі з 12.01.2006 року по 10.10.2016 рік, що підтверджується Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10.10.2016 року по справі №715/899/16-ц, який було розірвано вказаним рішенням суду. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час знаходиться на утриманні матері. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає. Тому просить суд, стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак її представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити, а справу розглянути в їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляд справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Так, свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], підтверджується, що [PERSON], народилася [INFO] року, і її батьками є зазначені сторони у справі. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], підтверджується, що [PERSON], народився [INFO] року, і його батьками є зазначені сторони у справі. Відповідно до заключень ЛКК №120, 121 від 05 лютого 2019 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - здорові. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості (співмірності), майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров'я дітей, те відповідач фізично здоровий, стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю, а саме аліменти щомісячно по 1500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved