Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], що померла 17.02.2014 року, права та обовязки забудовника, а саме: право здачі та введення обєкта нерухомого майна до експлуатації, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно на житловий будинок під літ. «А1», загальною площею 56,90 м2, що розташований за адресою: вул. Леніна, 47 в м. Біляївка, Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері вона, як спадкоємець за заповітом, звернулась до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в м. Біляївка на вул. Леніна, будинок 47, Одеської області, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як відсутній правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, у звязку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає в повному обсязі і просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача Біляївської міської ради в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю і просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.06.2013 року за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], що помер 15.12.2003 року, права та обовязки забудовника, а саме право здачі та введення обєкта нерухомого майна до експлуатації, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на житловий будинок під літ «А1», загальною площею 56,90 м2, що розташований за адресою: вул. Леніна, 47 в м. Біляївка, Одеської області (а.с.6-7). 10.11.2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Кутищенською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, згідно з яким на випадок своєї смерті все належне їй на день її смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.8). 17.02.2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 183756 (а.с.9). За життя [PERSON] не встигла отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок під літ. «А1», загальною площею 56,90 м2, що розташований за адресою: вул. Леніна, 47 в м. Біляївка, Одеської області. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивачка [PERSON], відповідно до ст. 1223 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом. Вона звернулась до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в м. Біляївка на вул. Леніна, будинок 47, Одеської області, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду, так як відсутній правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (а.с.10). Як розяснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна). Отже, враховуючи зазначену норму Закону, успадкуватись може лише обєкт цивільного права, оскільки у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок\~відсутній, то він не набув статусу обєкта цивільного права, що з огляду на положення ст. 178 ЦК України, є правовою перешкодою для його вільного обігу у цивільному обороті. Відповідно до правової позиції ВСУ, оскільки житловий б удинок не прийнято до експлуатації, право власності на нього не зареєстровано, то він не може бути обєктом спадкування, оскільки у спадщину переходять тільки права та обовязки як забудовника цього будинку, а також право власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва. Як розяснено у п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до п. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати із рішення суду. Відповідно до правової позиції ВССУ, викладеної в п. 9 Інформаційного листа ВССУ від 04.07.2011 року, якщо будинок будувався згідно із законом, то до спадкоємця як до складу спадщини переходять обовязки забудовника (отримати узгодження, здати в експлуатацію тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, а надаючи правову оцінку правовідносинам, які складають предмет позову в даній справі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачкою [PERSON] права на спадкування прав і обовязків забудовника [PERSON], щоб на підставі рішення суду, ухваленого за такими вимогами, звернутися за оформленням права власності на обєкт нерухомого майна з видачею їй свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади.

Outcome: approved