Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивачка 11.09.2020 звернулася до суду з позовом, в якому просить відповідачку [PERSON] визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову послалась на те, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.01.2020 року. Дану квартиру вона купила у відповідачки та її родичів. Після продажу квартири відповідачка не знялася з реєстрації. Відповідачка не проживає у квартирі з 2014 року, однак зареєстрована у ній, що перешкоджає їй належним чином та в повному обсязі здійснювати право власності щодо нерухомого майна. 18.09.2020, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 26.10.2020. 26.10.2020 розгляд справи відкладено на 19.01.2021 у зв`язку з неявкою відповідачки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у наданій до суду позовній заяві, позивачка просила розглянути справу у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 09.09.2020 надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №27 від 28.01.2020 (а.с.6-9). Зі змісту цього договору також вбачається, що [PERSON] , продала, а позивачка купила вказану квартиру. З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] до цього часу зареєстрована у вказаній вище квартирі (а.с.11-14). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Попаснянської міської ради Береславським А.Г. від 07.09.2020, у вказаній квартирі [PERSON] не проживає з 2014 року (а.с.18). За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування квартирою, як одне з правомочностей власника, у відповідчки було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 28.01.2020. Реєстрація відповідачки порушує права нового власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачкою слід прийняти. На підставі викладеного та ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved