Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] та Перечинського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, шо втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона являється власником будинку №40 по вул. Визволення у с.Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області. В даному будинку є зареєстрованим відповідач [PERSON], що вбачається з будинкової книги для прописки громадян. Однак [PERSON] у вищевказаному будинку фактично не проживає понад п'ятнадцять років, оскільки виїхав до Львівської області, де й згодом одружився, а на даний час фактично перебуває на заробітках за кордоном, а тому просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядженням своїм майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №40 по вул.Визволення у с.Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області та зобовязати Перечинський РС ГУ ДМС України в Закарпатській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. У судове засідання представник відповідача [PERSON] не зявилася, однак до початку такого подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, з позовними вимогами ознайомлена. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником будинку №40 розташованого в с.Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори [PERSON] 15 жовтня 2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради 02 листопада 2007 року. Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2007 року не зявлявся та не проживає у ньому, про що свідчить довідка №1720/0216 від 28 жовтня 2015 року, видана виконкомом Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як розяснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року Про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Разом з цим, згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, з урахуванням того, що відповідач уже з 2007 року у будинку №40 по вул. Визволення в с.Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області не проживає та того, що позивачка [PERSON] не може належним чином користуватися своєю власністю, тому суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] та Перечинського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, шо вратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у порядку, що відповідає положенням ст.88 ч.1 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved