Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому зазначили, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS]. На даний час в їх квартирі зареєстрований також [PERSON], 14.01.2006 року, який є спільним сином [PERSON] та [PERSON] Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.09.2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] розірваний. В січні 2014 року [PERSON] разом із малолітнім сином залишила спірне житло та переїхала мешкати за адресою [ADDRESS]. Просять позов задовольнити, визнати неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим зі зняттям його з реєстраційного обліку. Позивачі надали суду письмові заяви, в яких позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], в судове засідання не зявилася, позов визнала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутністю, про що надала письмову заяву. Представники третіх осіб до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідки про склад сімї, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився 14.01.2006 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, вказаним рішенням встановлено, що дитина [PERSON] мешкає разом із матірю, спору про місце проживання дитини між сторонами немає (а.с. 8). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач з малолітнім сином не мешкають у спірній квартирі, оскільки відповідач із сином добровільно її залишили, не проживають в квартирі понад 6 місяців без поважних причин. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Даних, що позивачі порушили право відповідача та малолітньої дитини на проживання, суду не надано та спростовано актом про не проживання то довідкою з Московського РВ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 9,10), бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення порушеного права малолітнього сина, відповідач не виявила, позов визнала у повному обсязі. З урахування вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного та

Outcome: approved