Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначають, що за життя їх батько [PERSON] працював у сільському господарстві і отримав у власність земельну ділянку площею 4,56 га згідно Державного акту серії [NUMBER] від 28.12.2007 року на території Болотницької сільської ради. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на спадкові земельні ділянки. Позивачі являються спадкоємцями за законом, більше спадкоємців немає, позивачі у встановлений термін прийняли спадщину, але не можуть оформити спадщину належним чином, так як у них відсутні оригінали правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Тому позивачі просять суд визнати за ними право власності кожному на 1/2 частину земельної ділянки (рілля) із загальної площі 4,56 га (кадастровий номер [NUMBER]) згідно Державного акту серії [NUMBER] від 28.12.2007 року на території Болотницької сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивачі не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять задовольнити. Представник відповідача - Болотницької сільської ради, та третіх осіб - відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та Талалаївської РДА - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2016 року (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.06.1969 року [PERSON] народився [INFO], в графі «Батько» зазначено - [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.10.1962 року [PERSON] народилась [INFO], в графі «Батько» зазначено - [PERSON] (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.11.1983 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], і після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.07.1989 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.08.2010 року [PERSON] і [PERSON] 20 серпня 2010 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно [PERSON] (а.с.12). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2007 року, згідно з яким [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4, 56 га на території Болотницької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 16 вересня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2007 року на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.21). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області Талалаївському районі від 02.10.2017 року, вартість земельної ділянки згідно Державного акту серії [NUMBER] від 28.12.2007 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Болотницької сільської ради станом на 05.11.2016 року становила 133 788 грн. 17 коп. (а.с.41). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцями є [PERSON] і [PERSON], що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 27.09.2017 року та копією спадкової справи (а.с.33-39). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельні ділянки, дане право підтверджено належним правовстановлюючим документом, оригінал якого було втрачено з невідомих причин. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку, і дане майнове право залишається неуспадкованим спадкоємцями за законом [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті та того, що частка у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме - грошової оцінки земельної ділянки на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру на загальну суму 133 788 грн. 17 коп. Саме з цієї суми позивачі повинні були сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 1338 грн., тобто по 669 грн. кожний, а ними сплачено згідно квитанцій по 640 грн., тому з позивачів підлягає стягненню недоплачена сума судового збору в розмірі по 29 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved