Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачі у травні 2017 року звернулися у суд з позовом доПАТ КБ «Надра», в якому просять визнати такими, що припинилися з 26.09.2011р. правовідносини між поручителями [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та ПАТ КБ «Надра» з іншої сторони за договором поруки від 08.08.2008р. та визнати такими, що припинилися правовідносини між позичальником [PERSON] з однієї сторни та ПАТ КБ «Надра» з іншої сторони за кредитним договором №418/МБ-ЦВ від 08.08.2008р. В обґрунтування позову покликаються на те, що між сторонами було укладено два самостійні договори поруки від 08.08.2008р., за якими поручителі [PERSON] та [PERSON] поручилися відповідати перед кредитором разом із позичальником [PERSON] як солідарні боржники. На виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10.06.2015р., було видано два виконавчі листи про солідарне стягнення з [PERSON] і [PERSON] та про солідарне стягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №418/МБ-ЦВ від 08.08.2008р. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.02.2017р. відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що не підлягають виконанню вказані виконавчі листи. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд в ухвалі зазначив, що не надано рішення суду, яким встановлено припинення договору поруки. Згідно умов кредитного договору №418/МБ-ЦВ від 08.08.2008р., цілі кредитування споживчі потреби (1.2.); кредит надається позичальнику строком по 05.08.2013р. (п.1.3.); повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків (4.1.1.); у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом, згідно графіка, банк має право достроково витребувати наданий позичальнику кредит, про дострокове витребування кредиту банк письмово сповіщає позичальника (п.4.1.4.). Відповідно до умов договорів поруки, поручитель повинен виконати зобовязання в тому ж порядку, який встановлений для позичальника кредитним договором (п.1.1.); відповідальність поручителя виникає у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязання (1.3.), кредитор набуває право вимагати виконання зобовязання при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення повідомлення з вимогою виконати зобовязання (2.1.). [PERSON] та [PERSON] 26.03.2011р., а [PERSON] 14.03.2011р. отримали листи з повідомленнями, згідно яких ПАТ КБ „Надра скористалося своїм правом, передбаченим ч.2 ст.150 ЦК України і змінило строк виконання зобовязання за кредитним договором, зазначивши днем остаточного погашення заборгованості сьомий банківський день з дати отримання листів. Отже, перебіг строку звернення ПАТ КБ „Надра до суду з вимогами до поручителів розпочався 26.03.2011р., а до позичальника 14.03.2011р. ПАТ КБ „Надра 11.03.2015р. звернулося з позовом до суду про стягнення з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON] і [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Порука поручителів припинилася 26.09.2011р. Впродовж шестимісячного строку банк не звернувся до суду з вимогами до поручителів. Також, банк впродовж трьохрічного строку не звернувся з вимогами до позичальника. Таким чином, в силу положень ст.11 ч.11 Закону України „Про захист прав споживачів та вимог ст.257 ЦК України, ПАТ КБ „Надра втратив право вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Просять позов задовольнити. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та просить такий задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Представник відповідача ПАТ КБ „Надра в судове засідання не зявився, але подав письмове заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №462/1764/15-ц, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати проценти. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним обвязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ПАТ КБ „Надра та [PERSON] було укладено кредитний договір № 418/МБ-ЦВ /а.с.4/. За умовами договору ПАТ КБ „Надра видав кредит [PERSON] у сумі 198000 грн. 00 коп. на споживчі потреби /п. 1.1, 1.2 кредитного договору/. Кредит надавався строком по 05.08.2013 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 20,4 % річних, що обчислюються виходячи з 360 днів у році /п.1.3 кредитного договору/. Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною цього договору. Згідно п.4.1.4. кредитного договору, у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом згідно з графіком за будь-який період, банк має право достроково витребувати наданий позичальнику кредит, про дострокове витребування кредиту банк письмово сповіщає позичальника. Відповідно до п.9.1. даного кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом, відповідач зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно із п.9.3. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Між тим, [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору № 418/МБ-ЦВ від 08.08.2008р., зобовязання, зокрема, в жовтні 2009р. припинив погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.6 справа №462/1764/15-ц/. 08.08.2008 р. між ПАТ КБ „Надра та [PERSON], [PERSON] було укладено окремі договори поруки /а.с.6, 7/, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] зобовязалися відповідати перед ПАТ КБ „Надра у повному обсязі за виконання [PERSON] своїх зобовязань. Поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники /п.п.1.2 договору поруки/. Відповідно до п.2.1. договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині). Згідно п.5.3. договору поруки, дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителів своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. У зв'язку з порушенням [PERSON] строку виконання зобов'язання за кредитним договором № 418/МБ-ЦВ від 08.08.2008р. банк відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~та умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши 11.03.2011р. позичальнику [PERSON] та поручителям [PERSON] і [PERSON] вимоги про дострокове повернення суми кредиту й повязаних з ним платежів /а.с.8, 9, 10/, проте впродовж шести місяців після цього не звернувся у суд з відповідним позовом до поручителів. З матеріалів цивільної справи №462/1764/15-ц, вбачається, що ПАТ КБ „Надра 11.03.2015р. звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 418/МБ-ЦВ від 08.08.2008 року в розмірі 444269грн. 53 коп. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра 444\~269 грн. 53 коп. боргу за кредитним договором № 418/МБ-ЦВ від 08.08.2008 року. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра 444\~269 грн. 53 коп. боргу за кредитним договором № 418/МБ-ЦВ від 08.08.2008 року. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави 3654 грн. 00 коп. судового збору в рівних частинах, тобто по 1218 грн. 00 коп. з кожного. Вказане рішення суду набрало законної сили. Як вбачається з вказаного рішення, судом встановлено, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань перед ПАТ КБ „Надра не виконує, в звязку із чим станом на 02.02.2015 р. заборгованість відповідачів перед ПАТ КБ „Надра складає 444269 грн. 53 коп., а саме: заборгованість по кредиту 171016,49 грн., заборгованість по відсотках - 188989,29 грн., штраф за порушення умов кредитного договору 6550,82 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 75712,93 грн., штраф за порушення умов кредитного договору відповідно до п. 9.3. у розмірі 5 % - 8550,82 коп. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 07.06.2015р. у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.10.2015р. залишено без руху апеляційну скаргу [PERSON] на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року та надано апелянту строк для усунення недоліків, зокрема для оплати судового збору. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.10.2015р. апеляційну скаргу [PERSON] на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року повернуто апелянту. Постановою про відкриття виконавчого провадження, винесеною 19.01.2016р. державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського управління юстиції, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 10.11.2015р. Залізничном районним судом м.Львова, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ „Надра боргу у розмірі 444269,53 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 02.03.2016р. у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 27.12.2016 року заяву представника [PERSON] [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 10.06.2015 року залишено без задоволення. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню, покликаючись на те, що ПАТ КБ „Надра змінило строк повернення кредиту, проте впродовж шести місяців після цього не звернулося у суд з вимогами до поручителів, а тому в силу ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~ порука, за спірним договором, є припиненою з 26.08.2011р. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.02.2017р. у задоволенні заяви [PERSON], [PERSON] про визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню відмовлено. Позивачі, як на підставу для задоволення позовним вимог про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором та договорами поруки, покликаються на те, що ПАТ КБ „Надра позов до позичальника подано з пропуском трирічного строку позовної давності, а до поручителів - з пропуском встановленого ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. Відповідно до частин 4 ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» /в редакції станом на 01.01.2015р./ кредитодавцю забороняється вимагати повернення кредиту, строк давності якого минув. Статтею 14 ЦПК України\~закріплено принцип обов'язковості судових рішень, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що наявність чи відсутність прав і фактів, що лежать в їх основі, встановлюються остаточно, і в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу уповноважених осіб. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України). Оскільки рішеннямЗалізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року, яке набрало законної сили, задоволені вимоги ПАТ КБ „Надра до позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, то підстав для застосування положень частини четвертої\~ статті 559 ЦК України та ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів \~немає. Даний висновок відповідає правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6- 1199 цс 16. За наведеного вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON],[PERSON] та [PERSON] про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором та договорами поруки слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed