Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

\~ Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом, у якому з врахуванням уточнень просить стягнути з [PERSON] матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди на загальну суму 228000,00 грн., 15000,00 грн. моральної шкоди та витрати на проведення експертизи з визначення ринкової вартості орендованого приміщення в сумі 1700,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.02.2004 року нею було укладено договір оренди приміщення кафе загальною площею 72,1 м кв. з ТзОВ «Старт» за адресою м. Свалява, вул. Київська, 8 терміном до 13.02.2014 року. В подальшому 13.02.2014 року цей договір між ними було переукладено ще до 01.11.2015 року. Факт передачі орендованого майна стверджується актом приймання-передачі від 13.02.2014 року. 01 листопада 2012 року за її згоди та у відповідності до п. 7.2 договору оренди № 782 від 14.02.2014 року ТОВ «Старт» було укладено договір суборенди з фізичною особою-підприємцем [PERSON], відповідно до якого орендар передав, а суборендар взяв в оренду приміщення кафе загальною площею 32 м кв. терміном на 1 рік, тобто до 01 листопада 2013 року. 01 листопада 2013 року за її згоди та у відповідності до п. 7.2 договору оренди № 782 від 14.02.2004 року орендарем ТОВ «Старт» укладено договір суборенди з фізичною особою-підприємцем [PERSON], відповідно до якого орендар передав, а суборендар взяв в оренду приміщення кафе загальною площею 40,1 м кв. терміном на 2 роки, тобто до 01 листопада 2015 року. Зважаючи на різку зміну фінансово-економічної ситуації в державі, ріт цін на енергоносії та вартість орендованого майна, нею було прийнято рішення про підвищення розміру орендної плати за орендовані та суборендовані приміщення, що відповідно знаходилися у володінні та користуванні [PERSON] та [PERSON], у зв»язку з чим було направлено листи-попередження про збільшення розміру орендної плати до 15200,00 грн. в місяць. 22.09 2014 року ними орендодавцем та орендарем у відповідності до п. 9.1.1 договору оренди від 13.02.2014 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Старт» було розірвано за згодою сторін. Відтак, суборендар [PERSON] цього ж дня 22.09.2014 року повернула суборендоване нею приміщення площею 40,1 м кв., однак цю площу, а також літню терасу одразу ж безпідставно та самовільно зайняла суборендар [PERSON], і з цього часу використовувала зазначене майно по 22 грудня 2015 року. Суму упущеної вигоди позивачка просить стягнути з розрахунку 15200 х 15 = 228000 грн. за період з 22.09.2014 року по 22.12.2015 року. Крім того, незаконними діями ФОП [PERSON] щодо фактичного позбавлення її права власності на нерухоме майно їй завдано моральну шкоду, що виразилася у погіршенні її самопочуття та моральних стражданнях. Тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представники позивачки позов підтримали та пояснили, що після розірвання договору суборенди, відповідачка приміщення кафе не звільнила, а навпаки здійснювала там підприємницьку діяльність. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що такий є безпідставний та не доведений. Також відповідачка [PERSON] під час судового розгляду позов не визнала, пояснила, що нею у приміщення кафе вкладенні великі кошти, які їй ніхто не повернув. Представник ТОВ «Старт» [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та поянив, що на багаточисленні прохання звільнити приміщення кафе відповідачка відмовлялася, лише в ході виконання рішення суду така його звільнила. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Встановлено, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2015 року [PERSON] є власником кафе, яке знаходиться в м. Свалява по вул. Київській, 8 з 06.02.2004 року (а.с. 9-11). 14 лютого 2004 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Старт» (орендар) було укладено договір оренди приміщення кафе в м. Свалява, вул. Київська № 8 загальною площею 72,1 м кв. на строк до 13.02.2014 року. В подальшому 13 лютого 2014 року знову між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Старт» (орендар) було укладено договір оренди приміщення кафе в м. Свалява, вул. Київська № 8 загальною площею 72,1 м кв. на строк до 01.11.2015 року. Згідно п. 5 цього Договору орендодавець надає в оренду об»єкт, що орендується 360 грн. в рік, перегляд розміру орендної плати проводиться за вимоги орендодавця, щомісячно чи у разі інфляції гривні на вимогу орендодавця. 13.02.2014 року вказане приміщення передано по акту приймання-передачі. 01.11.2013 року між сторонами у справі було укладено договір суборенди, за яким ТОВ «Старт» передав, а ФОП [PERSON] взяла в тимчасове володіння 32 м кв. приміщення кафе в м. Свалява по вул. Київська, № 8 загальною площею 72,1 м кв., строк дії договору до 01.11.2015 року. Згідно п. 5 цього Договору суборендар сплачує плату за суборенду в розмірі 300,00 грн. з урахуванням її індексації за місяць, перегляд розміру орендної плати проводиться 1 раз на рік чи у разі інфляції гривні на вимогу орендаря. Вказана частина приміщення була передана відповідачці за актом приймання-передачі від 01.11.2013 року. Також 01.11.2013 року між [PERSON] (орендодавець), ТОВ «Старт» та [PERSON] було укладено договір суборенди площі 40,1 м кв. приміщення кафе по вул. Київській, № 8 в м. Свалява, загальна площа якого 72,1 м кв. строком до 01.11.2015 року. Вказана частина приміщення була передана [PERSON] за актом приймання-передачі від 01.11.2013 року. Додатковою угодою від 22.09.2014 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Старт» було розірвано договір суборенди від 01.11.2013 року. Також додатковою угодою від 22.09.2014 року, укладеною між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Старт» (орендар), сторонами розірвано договір оренди приміщення кафе від 13.02.2014 року. Відповідно до п. 2 ст. 774 ЦК України строк дії договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. А тому у разі дострокового припинення договору оренди, договір суборенди припиняється також, оскільки у такому випадку користування на правах суборенди буде суперчити п. 2 ст. 774 ЦК України. Також п. 12.8 договору суборенди від 01.11.2013 року, укладеного між сторонами, передбачено, що такий договір автоматично припиняється у випадку припинення договору оренди між орендарем і орендодавцем. Також п. 8.1 цього Договору передбачено, що після закінчення строку оренди протягом останнього дня дії договору майно повертається орендарю у справному стані. А тому з припиненням договору оренди від 13.02.2014 року, автоматично з 22.09.2014 року припинився і договір суборенди від 01.11.2013 року, на підставі якого спірне майно використовувала відповідачка і з моменту припинення договору суборенди у неї виникло зобов»язання повернути орендарю отримане від нього у суборенду майно. Як видно з матеріалів справи, позивачка та представник ТОВ «Старт» неодноразово повідомляли відповідачку про припинення правовідносин суборенди та зобов»язання повернути отримане у суборенду майно та 40,1 м кв., які надавалися в суборенду [PERSON] (а.с. 13, 14, 81- 92). Також з приводу самовільного зайняття відповідачкою приміщення кафе в цілому представник ТОВ «Старт» звертався до Свалявського РВ (а.с. 18). Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.11.2014 року зобов»язано фізичну особу-підприємця [PERSON] повернути ТзОВ «Старт» приміщення площею 32 м кв., що знаходиться за адресою Закарпатська область, м. Свалява, вул. Київська, 8. Вказане рішення виконано 22.12.2015 року згідно акта державного виконавця від 22.12.2015 року (а.с. 163). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України\~збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За вимогами ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Суд вважає, що неотримання [PERSON] доходів пов'язано виключно з протиправною поведінкою відповідачки, а фактичні обставини справи свідчать про наявність всіх чотирьох складових виникнення зобов'язання із відшкодування шкоди: -протиправна\~\~\~поведінка, яка полягала у неповерненні приміщення кафе належного позивачці на праві власності; -вина, яка підтверджується наявністю умислу відповідачки по неповерненню приміщення кафе; -негативні наслідки, що складаються з неможливості розпоряджатися позивачкою належним їй приміщенням кафе, в тому числі неотримання нею вигоди; -причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідачки негативними наслідками у позивача, тобто виключно в результаті протиправної поведінки відповідачки позивачка не отримала прибуток. Згідно звіту про оцінку від 08.07.2015 року, виготовленого Закарпатською торгово-промисловою палатою, ринкова вартість місячної оренди приміщення кафе загальною площею 72,1 м кв. з літньою терасою загальною площею 35 кв. м, розміщеного в м. Свалява, вул. Київська № 8 може складати 14553 грн. на місяць. Доказом можливості отримання доходу позивачки від оренди приміщення є попередній договір оренди нежитлового приміщення від 22 лютого 2014 року, укладеного між нею та фізичною особою підприємцем [PERSON] (а.с. 210). А тому, за період з 22.09.2014 року по 22.12.2015 року розмір орендної плати (упущеної вигоди), яку позивачка могла би отримати за належне їй приміщення, становить 218295 грн. 00 коп. (14553 х 15). Частиною 2\~ст. 1167 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема у інших випадках, передбачених законом. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд повинен з'ясувати наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачкою їй було завдано моральної шкоди та в судовому засіданні таке не встановлено, а тому суд у цій вимозі відмовляє.

Outcome: partial