Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га, кадастровий номер: 7423810100:01:007:0359, та земельної ділянки, наданої для ведення підсобного сільського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] Чернігівської області, площею 0,4218 га, кадастровий номер: 7423810100:01:007:0358. Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON] , отримали свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок. Нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. Позивачі просили суд визнати за ними право власності по 1/2 частині зазначених земельних ділянок у порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] придбала в [PERSON] : - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі продажу житлового будинку було посвідчено Рекухою Л.І., приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області, 15 травня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 804, зареєстрованого в Носівському бюро технічної інвентаризації 15 травня 2001 року в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 1160; - земельну ділянку площею 0,52 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 022196, виданого Носівською міськрадою 4 листопада 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 908. Договір купівлі продажу земельної ділянки було посвідчено Рекухою Л.І., приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області, 15 травня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 806, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14-15). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). З копії спадкової справи № 95/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 42-90) вбачається, що спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. [PERSON] , який також є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, відкликав подану ним 17 грудня 2016 року за № 253 заяву про прийняття спадщини та відмовився від прийняття спадщини. 19 липня 2017 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких вони успадкували відповідно по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку із тим, що громадянка [PERSON] , купивши у громадянина [PERSON] земельну ділянку, не здійснила за собою державну реєстрацію права власності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 341/02-31 від 19 липня 2017 року та копією відповідного державного акта, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14, 16). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved