Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони є громадянами США та 04.04.208 року Державним департаментом з усиновлення та захисту прав дитини Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту їм було надано згоду на удочеріння дітей позбавлених батьківського піклування громадян [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 06.05.2008 року [PERSON] та [PERSON] за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2008 року були усиновлені позивачами, про що 06.05.2008 року їм видано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області свідоцтва про усиновлення. Діти проживають з прийомними батьками в США та мають громадянство США. [PERSON] та [PERSON] мають рідну сестру [PERSON], [INFO], яка на час удочеріння була влаштована на виховання до прийомної сім'ї [PERSON], згідно рішення виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №368/1 від 22.11.2007 року, і не могла бути усиновлена позивачами. У квітні 2010 року позивачі, які представляють законні інтереси своїх усиновлених дітей, звернулись до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про скасування рішення виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №368/1 від 22.11.2007 року в частині щодо передання [PERSON] на виховання до прийомної сім'ї [PERSON], скасування договору між виконкомом та [PERSON] щодо передання дитини до прийомної сім'ї та надання згоди на удочеріння [PERSON] позивачами. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2010 року позивачам було відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі та ухвалою Апеялційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2011 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2010 року залишено без змін. З листопада 2010 року [PERSON] було усиновлено [PERSON]. З того часу рідні сестри [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не мають змоги спілкуватися, оскільки [PERSON] перешкоджає в цьому, що є порушенням інтересів і прав дитини у спілкування з рідними родичами. Позивачі вважають, що відповідач порушує діюче законодавство України, інтереси своєї усиновленої дитини, яка є рідною сестрою усиновлених дітей позивачів, що є недопустимим та просять зобов'язати [PERSON] надати належним чином оформлену та посвідчену письмову згоду на спілкування/зустрічі [PERSON] та [PERSON] з їх рідною сестрою [PERSON], [INFO], яка проживає разом з [PERSON], в присутності позивачів під час зустрічей/спілкування, витрати, пов'язані з оформленням такої письмової згоди покласти на позивачів. Представник позивачів надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, від отримання позову та додатків до нього відмовилась, що підтверджується письмовою заявою представника позивачів щодо вручення документів, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільної справи №2-2454/10 Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.227 Сімейного Кодексу України, якщо усиновлюється дитина, яка не досягла семи років, службові особи при виявленні її згоди на усиновлення зобов'язані вживати заходів щодо забезпечення таємниці усиновлення від самої дитини. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі є громадянами США та 04.04.208 року Державним департаментом з усиновлення та захисту прав дитини Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту їм було надано згоду на удочеріння дітей позбавлених батьківського піклування громадян [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується листом №293 від 04.04.2008 року(а.с.18 Том 1 цивільної справи №2-2454/10). 06.05.2008 року [PERSON] та [PERSON] за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2008 року були усиновлені позивачами, про що 06.05.2008 року їм видано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області свідоцтва про усиновлення. Діти проживають з прийомними батьками в США та мають громадянство США. [PERSON] та [PERSON] мають рідну сестру [PERSON], [INFO], яка на час удочеріння була влаштована на виховання до прийомної сім'ї [PERSON], згідно рішення виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №368/1 від 22.11.2007 року, і не могла бути усиновлена позивачами. У квітні 2010 року позивачі, які представляють законні інтереси своїх усиновлених дітей, звернулись до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про скасування рішення виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №368/1 від 22.11.2007 року в частині щодо передання [PERSON] на виховання до прийомної сім'ї [PERSON], скасування договору між виконкомом та [PERSON] щодо передання дитини до прийомної сім'ї та надання згоди на удочеріння [PERSON] позивачами. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2010 року позивачам було відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі та ухвалою Апеялційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2011 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2010 року залишено без змін. Згідно з ч. 1 ст. 227 СК України, усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття. Воля усиновлювача на приховання факту усиновлення, як і воля на його розголошення, є досить складним явищем, оскільки це пов'язано насамперед з інтересами дитини, адже саме дитина є головною особою, заради якої зберігають таємницю усиновлення. Тому усиновлювачу надане право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам. Усиновлювач може сам обирати варіант поведінки щодо розголошення таємниці перед дитиною: пояснити дитині, що вона усиновлена, або приховувати його. Тому воля усиновлювача на розголошення таємниці усиновлення не є абсолютною та суверенною: усиновлювач не може за власним бажанням розголосити цю сімейну таємницю. До такого кроку він повинен бути вимушений надзвичайними обставинами не стосовно усиновленої дитини, а щодо всіх третіх осіб. Аналіз чинного законодавства свідчить, що збереження таємниці усиновлення стосується як дитини, яку усиновлюють, так і сторонніх осіб. Адже, як відзначалося, таємниця усиновлення пов'язана з її секретністю і для оточуючих. Як свідчить практика, досить часто усиновлювачі, які усиновили, не бажають розголошувати цей факт, оскільки сторонні особи по-різному оцінюють відносини між усиновлювачами та дитиною і можуть негативно на них вплинути. До того ж слід враховувати й моральний фактор: зазвичай ані дитина, ані усиновлювач не заінтересовані у тому, щоб оточуючі знали про факт усиновлення. Таким чином, таємницю усиновлення можна зберегти від самої дитини при усиновленні її у ранньому віці. В інших випадках її зберігають від оточуючих. Враховуючи інтереси усиновленої відповідачкою [PERSON] дитини та самої відповідачки, яка не бажає відкривати таємницю удочеріння [PERSON], тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed