Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про визнання особи втратившою право на користування квартирою №89 по вул. Г. Сталінграда 16 корпус 1 в м. Кіровограді. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. Дана квартира була отримана у власність на підставі договору купівлі- продажу квартири від 20 лютого 2012 року. В ній проживала їх донька з відповідачем до укладення шлюбу , під час перебування в шлюбі, після припинення шлюбних відносин донька з з дитиною проживали у них за іншою адресою, відповідач з серпня 2014 року в даній квартирі не проживав, але вважає, що має право на користування квартирою. Стверджують, що у них виникла необхідність скористатись своїм правом власності на вищевказане нерухоме майно та використовувати квартиру для власного проживання, оскільки в їх квартирі проживають четверо осіб, згідно довідки ( а.с. 6). З метою зняття відповідача з реєстрації за даною квартирою просять визнати особу таким, що втратив право на користування житлом та виселити . На обгрунтування позову посилаються на ст. 158,169 ЖК України з зазначенням , що договір найму не укладався, на ч.І ст.156 ЖК України , щодо визначення , хто є члени сім'ї власника житла, на підтвердження того , що відповідач не є членом сім»ї власника житла , оскільки жодного дня не проживав однією сім»єю з власником житла, не вели спільне господарство в розумінні статті 64 ЖК України так як проживають за іншою адресою . В судовому засіданні позивачі позов підтримали повністю, зазначили , що відповідач має де проживати , оскільки в м. Кіровограді проживає його мати, яка зняла його з реєстрації , оскільки бажала скористуватися можливістю отримати державні субсидії по оплаті комунальних послуг. Адвокат позивача [PERSON] зазначила, що на підставі ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття особи з реєстраційного обліку можливе на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, тільки про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вважає, що відповідач не є і не був членом сім'ї власника житла, не проживає разом з власником , а тому, відповідно до положень ст.156 ЖК України втратив право на користування жилим приміщенням нарівні з власником квартири, відповідач своєю реєстрацією вчиняє перешкоди у здійсненні права власності у зв»язку з чим посилається на ст. 391 ЦК України, а тому просить задовільнити позов повністю . В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав повністю, в заперечення проти позову подав зустрічний позов про вселення у квартиру [ADDRESS] та просить встановити безстроковий житловий сервітут на квартиру [ADDRESS] та зобов»язати його вносити кварплату та плату за комунальні послуги . В обгрунтування зустрічного позову зазначив. що в квартиру його було вселено та зареєстровано як зятя за згодою позивачів, оскільки є членом їхньої сім'ї, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з донькою позивачів [PERSON], з 13 квітня 2012 року разом з дружиною [PERSON] постійно проживав за вищевказаною адресою, вели спільне господарство мали спільний сімейний бюджет. 02.10.2014 року, повернувшись з відрядження, не зміг потрапити до квартири [ADDRESS], оскільки позивачами були замінені замки і не мав доступу до квартири, в якій проживав разом зі своєю дружиною. Вважає, що його було примусово виселено та позбавлено законного права проживання як члена сім'ї власника у вищезазначеній квартирі. Стверджує, що шлюб на даний момент не розірвано, він є членом сім»ї власників житла і має право на користування житлом , а тому просить відмовити їм в задоволенні позову повністю та задовільнити зустрічний позов , вселити у квартиру [ADDRESS] та встановити безстроковий житловий сервітут на квартиру [ADDRESS] та зобов»язати його вносити кварплату та плату за комунальні послуги . Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] зазначила, що відповідача було зареєстровано в даному житлі на її прохання за згоди батьків ще до реєстрації шлюбу, оскільки мати відповідача бажала отримувати субсидії по оплаті комунальних послуг. З липня 2014 року шлюбні відносини не підтримують, в серпні 2014 року нею вивезено його всі особисті речі до його матері, в жовтні 2014 року ним вивезено концервацію з підвалу, особисті його речі в даному житлі відсутні, справа про розірвання шлюбу знаходиться в провадженні суду . Судом встановлено наступні факти. Згідно договору купівлі- продажу та витягу з державного реєстру правочинів [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. (а. с.9-13) . Згідно довідки про склад сім'ї № 4032 від 6.10. 2014 року в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] донька, [PERSON] онука та [PERSON] колишній зять (а. с.7). Власники житла проживають та зареєстровані в іншій квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ( а.с. 6). Відповідно до ч.І ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним у будинку, що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до статті 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 391 ЦК України , передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст.8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст.30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено виключний перелік підстав зняття з реєстрації місця проживання за рішенням суду : про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову [PERSON] та [PERSON] повністю, оскільки відповідач в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України не є і не був членом сім'ї власника житла, не проживає і не проживав разом з власниками , власники житла проживають в іншій квартирі [ADDRESS], був зареєстрований у даній квартирі до реєстрації шлюбу з донькою власників, спільних дітей не мають, відповідач не заперечує, в т.ч. і показів свідка , що з липня 2014 року шлюбні відносини не підтримуть, з серпня речі вивезені його дружиною з квартири до його матері , а в жовтні 2014 року перевіз концервацію з підвалу, справа про розірвання шлюбу знаходиться в суді , стаття 405 ЦК України не може бути застосованою до відповідача , відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, своєю реєстрацією відповідач вчиняє ці перешкоди і на даний час способом захисту від порушеного права для зняття з реєстрації особи є визнання його таким, що втратив право на користування житлом та його виселення. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні зустрічного позову, оскільки згідно договору купівлі- продажу [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], реєстрація шлюбу з донькою відповідачів не дає права відповідачу на користування належною їм квартирою, посилання на ст. 116 ЖК України за відсутності договору найму з власниками житла є безпідставним , як на ст . 405 ЦК України, оскільки відповідач не є членом сім»ї власників житла. Законні підстави для встановлення сервітуту згідно ст.ст. 401-404 ЦК України відсутні , зустрічний позов є необгрунтований та безпідставний у зв»язку з чим задоволенню не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved