Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивачі звернулись до Дарницького районного суду м. Києв з позовом до відповідача, про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав позичальнику кошти, а останній зобов'язався на умовах передбачених договором повернути кошти та сплатити проценти за користування останніми. В забезпечення виконання зобов'язань між вказаними сторонами був укладений договір іпотеки. Позивачі вважають, що під час укладення договору споживчого кредиту, банк діяв недобросовісно, договір складено з порушенням вимог закону, оскільки не досягнуто всіх істотних умов договору. Договір містить дискримінаційні умови, що призвело до суттєвого дисбалансу інтересів сторін. Порушення полягають у тому, що під час укладення договору споживчого кредиту, позичальника не було ознайомлено із орієнтовною сукупною вартістю кредиту, що потягнуло за собою неможливість виконання грошових зобов'язань через кабальні умови та безпідставні нарахування процентів, у зв'язку з чим позичальник не може погасити тіло кредиту. Враховуючи зазначене позивачі просять визнати договір споживчого кредиту не дійсним із застосуванням наслідків недійсності у вигляді визнання не дійсним договору іпотеки укладеного на забезпечення кредитних зобов'язань. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, просила задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість вимог позивачів та представника останніх. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.07.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав позичальнику кошти, а останній зобов'язався на умовах передбачених договором повернути кошти та сплатити проценти за користування останніми /а.с. 48 - 54/. 04.03.2009 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» була укладена додаткова угода про реструктуризацію боргу за договором споживчого кредиту /а.с. 55/ 10.03.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» була укладена додаткова угода щодо договірного списання коштів /а.с. 56,57/. 16.07.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк»в забезпечення виконання зобов'язань був укладений договір іпотеки /а.с. 44 - 47/. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачі стверджують про те, що в договорі кредитумістяться умови, які є несправедливими, оскільки в супереч принципу добросовісності наслідком їхукладення є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Відповідно до положеньст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. За таких обставин підстав вважати, що передбачені кредитним договором умови є несправедливими для позивача та суперечать чинному законодавству України, у суду немає. При укладенні кредитного договору позичальник мав можливість ознайомитись із орієнтовною сукупною вартістю кредиту та у випадку незадоволення умовами договору щодо нарахування відсотків, тощо відмовитись від укладення останнього.[PERSON]. та представник останнього не надали суду доказів про те, що відповідачем при укладення договору або протягом восьмими років дії договірних правовідносин було відмовлено у виконанні зобов'язання щодо ознайомлення позичальника з орієнтовною сукупною вартістю кредиту. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Оскільки посилання [PERSON] про порушення його прав з боку відповідача не знайшли свого підтвердження, суд не знаходить підстав для задоволенні позовних вимог в частині визнання договору споживчого кредиту не дійсним. Крім того, суд не знаходить підстав для визнання недійсними договорів іпотеки та поруки укладенні у забезпечення виконання зобов'язань за договором споживчого кредиту. В свою чергу договір поруки позивачем [PERSON] та представником останньої суду не надано. Суд вважає, що реальною підставою звернення до суду є неможливість виконання позичальником грошового зобов'язання внаслідок змін пов'язаних з коливанням валютних курсів, оскільки споживчий кредит був наданий в іноземній валюті, а саме у доларах США. При укладенні кредитного договору [PERSON] мав можливість обирати валюту кредитування. Обираючи іноземну валюту, як валюту кредиту, позивач виходив з невеликого розміру процентної ставки для кредитів в цій валюті по відношенню до інших валют, у тому числі національної валюти України, проте усвідомлював, або мав усвідомлювати, що такий низький розмір процентної ставки пов'язаний із більш високим ризиком для позивача росту курсу цієї валюти по відношенню до гривні в період кредитування. Відповідач, встановлюючи процентну ставку для кредиту в іноземній валюті та позивач, обираючи валюту за власним бажанням та на власний розсуд, укладаючи кредитний договір, усвідомлював можливість збільшення курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти України, а отже сторони не виходили з того, що така подія не настане. [PERSON], зважаючи на ситуацію, що склалася на грошово-кредитному та валютному ринках України, мав змогу відповідно до умов кредитного договору скористатись правом дострокового погашення кредиту або його частини, просити банк про реструктуризацію боргу, чим в свою чергу скористався та переводу валюти кредиту у іншу, тим самим позбавивши себе від вказаних ризиків. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимог є необґрунтованими, права позичальника, як споживача кредитно - фінансових послуг не порушені, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved