Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], звернулась 21.08.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 12 січня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 9.83 га на території Петрівської сільської ради, державний акт серії Р1 № 482323, виданий Петрівською сільською радою 08 жовтня 2001 року на підставі рішення 10 сесії ХХІІІ скликання Петрівської сільської ради Одеської області від 12 вересня 2001 року № 47, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 223-з на їмя його батька [PERSON], який помер 27 жовтня 2001 року. [PERSON] в 2004 році звернувся до Котовського міськрайсуду з заявою про встановлення факту прийняття ним спадщини після батька [PERSON] 1.Я. та рішенням Котовського міськрайсуду від 14.06.2004 року по справі №2-1511/2004 р.був встановлений факт прийняття [PERSON] спадкового майна у вигляді 2-х сертифікатів на земельний пай: серії ОД № 030009 та серії ОД № 030010. На час прийняття вказаного рішення у спадкодавця вказані сертифікати були замінені на державний акт серії Р1 № 482323. Спадкодавець ще при житті став власником земельної ділянки, право на одержання якої мав як власник сертифікатів та відповідно до п.17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України реалізував своє право на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). На підставі вищевикладеного вона, як єдина спадкоємиця померлого, має право на зазначене спадкове майно. Після смерті чоловіка фактично вступила в управління та володіння названим майном. У звязку з цимпросила постановити рішення суду яким встановити факт належності [PERSON] земельної ділянки площею 9,83 га на території Петрівської сільської ради, державний акт серії Р1 №482323, виданий Петрівською сільською радою 08 жовтня 2001 року на підставі рішення 10 сесії ХХІІІ скликання Петрівської сільської ради Одеської області від 12 вересня 2001 року №47, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №223-з на ім?я [PERSON], який помер 27 жовтня 2001 року, в порядку спадкування спадкоємця першої черги за законом; визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер 12 січня 2015 року, право приватної власності на земельну ділянку площею 9,83 га на території Петрівської сільської ради, державний акт серії Р1 № 482323, виданий Петрівською сільською радою 08 жовтня 2001 року на підставі рішення 10 сесії XXIII скликання Петрівської сільської ради Одеської області від 12 вересня 2001 року № 47, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 223-з. В ході судового розгляду справи у суді представник позивачки за довіреністю [PERSON] на позові наполягав у повному обсязі. Представник Петрівської сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій проти позову не заперечував. Вислухавши представника позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, ці обставини також підтверджуються наявним у справі письмовими доказами. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи 12 січня 2015 року в с.Ананьїв Перша дільниця Ананьївського району Одеської області у віці 64 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 396472. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 9,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради, згідно Держаного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №482323, виданий Петрівською сільською радою 08 жовтня 2001 року на підставі рішення 10 сесії ХХІІІ скликання Петрівської сільської ради Одеської області від 12 вересня 2001 року №47, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №223-з на ім?я [PERSON], який помер 27 жовтня 2001 року, яку він успадкував як спадкоємець першої черги за законом після батька у відповідності до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), що фактично підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2004 року по справа №2-1511/2004 р. згідно якого був встановлений факт прийняття ним, [PERSON], спадкового майна у вигляді 2-х сертифікатів на земельний пай: серії ОД № 030009 та серії ОД № 030010. Однак на час прийняття вказаного рішення у спадкодавця вказані сертифікати були замінені на державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 482323. про що свідчить інформація Петрівської сільської ради. Таким чином, спадкодавець [PERSON] ще при житті став власником земельної ділянки, право на одержання якої мав як власник сертифікатів та відповідно до п.17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України реалізував своє право на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно його син [PERSON] також набув право на цю земельну ділянку як спадкоємець першої черги за законом у відповідності до ч.2 ст.548 ЦК України (в редакції 1963 р.), яка встановлювала, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Позивачка, як дружина покійного [PERSON], відповідно є спадкоємцем першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК України, та прийняла спадщину чоловіка в силу ч.3 с 1.1268 ЦК України, постійно проживаючи з ним на момент відкриття спадщини про що свідчить довідка №65 від 21.01.2015 року Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Статтею16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до роз'ярень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про його право власності на землю. За змістом ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.І ст. 81 ЗУ України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Про втрату оригіналу документа на земельну ділянку позивачем зроблена об'ява в газеті «Эхо недели» №33 від 17.08.2016 року. Відповідно до розділу 3.3 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», справи про спадкування підлягають вирішеню в судах у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Отже, відсутність у позивача можливості надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved