Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов мотивують тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], яка проживала в с. Лукашівка Семенівського району Полтавської області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки ділянки, розміром - 14,23 га., що розташована на території Пузирівської сільської Ради Семенівського району, яка за життя належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №621855. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на момент смерті майно заповіла в рівних частинах [PERSON], та [PERSON]. Позивачі прийняли спадщину після смерті матері шляхом подачі до Семенівської державної нотаріальної контори відповідних письмових заяв. Позивачі 24.11.2014 р. звернулися до Семенівської державної нотаріальної контори з метою належного оформлення вказаної земельної ділянки в якості спадкового майна. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачам було відмовлено, в зв'язку із тим, що правовстановлюючі документи на успадковану ними земельну ділянку зареєстровані після смерті [PERSON]. Позивачі прохали суд визнати, що [PERSON] порядку спадкування, після смерті [PERSON] на прві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,115 га., що розташована на території Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, та становить ? частину земельної ділянки, розміром 14,23 га., яка за життя належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №621855. Визнати, що [PERSON] в порядку спадкування, після смерті [PERSON] на прві приватної власності належить земельна ділянка площею 7,115 га., що розташована на території Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, та становить ? частину земельної ділянки, розміром 14,23 га., яка за життя належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №621855. В судовому засіданні представник позивачів - [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво інтересів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що правовстановлюючі документи на успадковану позивачами земельну ділянку зареєстровані після смерті [PERSON], тому в нотаріальному порядку оформити спадщину належним чином не є можливим. Прохав позов задовольнити та визнати за позивачами право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання представник відповідача - Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області не з'явився. До суду направили заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечували, позовні вимоги визнали. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом, заслухавши пояснення представника позивачів, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, встановлено наступні обставини. Судом по справі встановлено, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], яка проживала в с. Лукашівка Семенівського району Полтавської області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки ділянки, розміром - 14,23 га., що розташована на території Пузирівської сільської Ради Семенівського району, яка за життя належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №621855. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на момент смерті майно заповіла в рівних частинах [PERSON], та [PERSON]. Позивачі прийняли спадщину після смерті матері шляхом подачі до Семенівської державної нотаріальної контори відповідних письмових заяв. Позивачі 24.11.2014 р. звернулися до Семенівської державної нотаріальної контори з метою належного оформлення вказаної земельної ділянки в якості спадкового майна. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачам було відмовлено, в зв'язку із тим, що правовстановлюючі документи на успадковану ними земельну ділянку зареєстровані після смерті [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2014р. [PERSON] померла 19.05.2014 року в с. Лукашівка Семенівського району Полтавської області. Згідно копії заповіту, посвідченого 20.05.2013р. секретарем Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області [PERSON] все належне їй на момент смерті майно заповіла в рівних частинах [PERSON], та [PERSON] Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №621855 [PERSON] належала земельна ділянка площею 14,23га, що розташована на території Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Незаконність набуття права власності судом не встановлена. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід покласти на позивачів згідно заяви.

Outcome: approved