overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивачка 23.09.2020 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач працює, інших утриманців не має, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. 09.11.2020, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, яка надійшла 09.11.2020, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, призначено судовий розгляд на 15.01.2021. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2015 року. Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 14.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили 14.01.2021. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач [PERSON] ( а.с.6). Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, аліменти у цій справі слід стягнути з 23.09.2020. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн, так як позивачка звільнена від його сплати при поданні позову до суду. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка 23.10.2014 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 16.10.2011 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він зраджує та має нову сім'ю, в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені з 24.05.2013 року і подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За згодою позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 16.10.2011 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивачка 23.11.2015 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 28.09.2010 року, та визначити місцем проживання їх неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], разом з нею. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов'язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2010 року, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім'ї немає перспективи возз'єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім'ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечив, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, місцем проживання неповнолітньої доньки сторін суд визначає з матір'ю, оскільки спору про це у них не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання дитини місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивачка 23.11.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON],[INFO]. Відповідач, з яким шлюб розірвано 15.06.2004 р., який проживає окремо, не надає належного матеріального утримання дитині. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково і пояснили, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою створив нову сім'ю, має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу, а саме: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]; відповідач не має офіційного працевлаштування та стабільного доходу; згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно. Проти часткового задоволення позову не заперечували. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює за межами України; стан здоров'я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, не має стабільного доходу, має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивачка 23.11.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 15.05.2013 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого на даний час вони припинили шлюбно-сімейні стосунки та проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та залишиться проживати після розірвання шлюбу. Спорів про місце проживання дитини та про майно не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 18 - 19 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони укладали шлюб 15.05.2013 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки і проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], якмй проживає та залишиться проживати із позивачкою ( а. с. 5 ). Спорів про місце проживання дитини та про майно не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивачка 23 березня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 03 червня 1997 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №301. Від шлюбу дітей не мають, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб у відділі РАЦСУ. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 2013 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 03 червня 1997 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №301 /а.с.4/ Від спільного подружнього життя дітей немає. Встановлено також, що сторони з 2013 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивачка 23 березня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Сімейне життя не склалося через відсутність почуття поваги, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка у поданій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.09.2011, актовий запис №08. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сторони при реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка 23 березня 2021 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 30.10.2003 року є власником житлового будинку по [ADDRESS] . У належному позивачці будинку зареєстрована невістка [PERSON] , однак не проживає у ньому з лютого 2017 року, тобто понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, без поважних причин, що створює позивачці перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження даним майном, так як відповідачка не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с.20). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с.23, 26, 27). \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як вбачається з договору дарування від 30 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за №640 (а.с.7), витягу Березанської філії Миколаївського ММБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31 жовтня 2003 року (а.с.8), витягів з рішень Кімівської сільської ради від 10 червня 2016 року та 10 грудня 2015 року про перейменування с.Кімівка на [ADDRESS] (а.с.9-10), погосподарської книги №03 за 2016-2020 роки (а.с.14) позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , у якому зареєстрована відповідачка [PERSON] , але не проживає у вказаному житлі з лютого 2017 року без поважних причин, що підтверджується актом обстеження умов проживання та довідками Березанської селищної ради Миколаївської області (а.с.12-14). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачка не проживає за адресою реєстрації понад один рік без поважних причин, вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки сплачений позивачкою судовий збір. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивачка, 23 вересня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до Таран В*ячеслава Сергійовича про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 10 вересня 2004 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №671. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 2008 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10 вересня 2004 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №671./а.с.3/ Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.6/ Встановлено, що з 2008 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved