Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулися в суд з позовом до відповідачів про виділ частини земельної ділянки в натурі. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 24.12.1994 року [PERSON] придбав ? частини будинку за адресою: м. Луцьк вул. Вороніхіна, 1/2. Біля будинку знаходяться прибудинкові споруди та земельна ділянка площею 0,0587 га, яка є у спільному користуванні з відповідачами. Вказують, що у 1991 році [PERSON] звернувся до Луцької міської ради з приводу виділення йому частини земельної ділянки в користування і землевпорядником міськвиконкому було розподілено ділянку в натурі між співвласниками. В подальшому, в 2008 році [PERSON] дав згоду на проведення реконструкції часини будинку по вул. Вороніхіна, 1/1 в м. Луцьку сімї [PERSON]. При цьому, за період з 2008 року по 2013 рік відповідачі побудували другий поверх, на погодження якого дозвіл вони не надавали. Зазначають, що земельна ділянка в натурі кожному співвласнику не виділена, що позбавляє їх можливості розпоряджатись своєю частиною, а в добровільному порядку вирішити спірне питання не вдається. У звязку з чим, просять виділити їм ? частини земельної ділянки в натурі зі встановленням межі по вул. Вороніхіна, 1 в м. Луцьку та закріпити її за квартирою №2, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідачі звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ частини земельної ділянки в натурі, мотивуючи тим, що договором купівлі-продажу від 24.12.1991 року, укладеним між виконавчим комітетом Луцької міської ради та [PERSON] визначено, що останній придбав ? частину житлового будинку, яка складається з квартири №2 за адресою м. Луцьк вул. Вороніхіна, 1 загальною площею 25,7 кв.м. При цьому, загальна площа квартири [ADDRESS] складала 55,5 кв.м., що фактично вдвічі більшою від площі квартири №2, а тому сімя [PERSON] немає права претендувати на ? частину земельної ділянки. Вказують, що згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №449 про виділення земельних ділянок за [PERSON] закріплено земельну ділянку по вул. Вороніхіна, 1 в м. Луцьку, однак ним не представлено державного акту та технічної документації із землеустрою, в яких зазначено, що йому в користування було надано земельну ділянку певної площі у встановленому місці. Крім того, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 27.05.2008 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками земельної ділянки в м. Луцьку по вул. Вороніхіна, 1 і з 2008 року [PERSON] не оскаржував рішення Луцької міської ради №24/22 про передачу у власність земельної ділянки, а й надав їм дозвіл на проведення реконструкції житлового будинку. Також зазначають, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільній власності без визначення часток, а тому її площа має бути виділена кожному співвласнику пропорційно до часток власників жилого будинку. Разом з тим вважають, що [PERSON] не має права на виділення їй частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, оскільки вона не є співвласником будинку. У звязку з чим, просять в задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов, яким визнати право спільної часткової власності на земельну ділянку, що знаходиться в м. Луцьк по вул. Вороніхіна, 1, а саме: за [PERSON] на 0,017990 га, [PERSON] 0,0134925 га, [PERSON] 0,0134925 га, [PERSON] 0,013725 га. В судовому засіданні позивач [PERSON] за первісним позовом заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] за первісним позовом, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Разом з тим, підтримала зустрічний позов та просила його задовольнити з підстав у ньому викладених. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що первісний позов підставний і підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0587 га в м. Луцьку по вул. Вороніхіна, 1, що стверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №306453 від 27.05.2008 року (а.с. 10). При цьому, як слідує з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачам належить по ? частині квартири №2 по по вул. Вороніхіна, 1(а.с. 14). Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Як зясовано в судовому засіданні та слідує із висновку судової земельно-технічної експертизи №8219 від 30.04.2015 року, розподіл земельної ділянки площею 587 кв.м. за адресою м. Луцьк вул. Вороніхіна, 1 з врахуванням розташування житлового будинку, забудованість, площу земельної ділянки та самовільно збудовані будівлі можливий у наступному варіанті: - у спільному користуванні пропонується виділити земельну ділянку загальною площею 105 кв.м. в межах 12-17-18-19-20-4-5-6-7-8-9-10-11-12 на схемі розподілу зафарбовано жовтим кольором; - першому співвласнику ([PERSON]В.) пропонується виділити земельну ділянку загальною площею 214 кв.м. в межах 1-2-15-16-17-12-13-14-1 на схемі розподілу зафарбовано зеленим кольором; - другому співвласнику ([PERSON], [PERSON], [PERSON]С.) пропонується виділити земельну ділянку загальною площею 268 кв.м. в межах 2-3-4-20-19-18-17-16-15-2 на схемі розподілу зафарбовано червоним кольором (а.с. ). Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення та вважає за можливе виділити співвласникам частки земельної ділянки в натурі, запропоновані експертом у висновку експертизи, оскільки вказаний поділ є найбільш наближений до ідеальних часток сторін, відповідає їх інтересам та встановленому порядку користування земельною ділянкою. Крім того, не підлягає до задоволення зустрічний позов, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності і у відповідності до ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників є рівними, а заявлені вимоги про виділ в натурі їх в запропонованому ними варіанті жодними доказами не обґрунтовується та є безпідставним. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача за первинним позовом в частині стягнення судових витрат, а тому з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід стягнути в рівних частинах на користь [PERSON] 301,15 грн. сплаченого судового збору та 2460 грн. за проведення експертизи.

Outcome: partial