Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача батьком [PERSON] та зобов`язати Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміні до актового запису про його народження, зазначивши його батьком [PERSON] , [INFO] та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] прізвище « [PERSON] ». А також відповідача [PERSON] визнати батьком [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Миколаївський міський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміні до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши відповідача батьком дитини та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі 1500 грн. до досягнення ним двадцяти років. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона вела сімейне життя та спільне господарство без укладення шлюбу з початку 2001 року. В 2004 року вони придбали у її сестри [PERSON] будинок по [ADDRESS] , де проживали разом до 2016 року. [INFO] у них народився син [PERSON] . На момент реєстрації дитини у відповідача були відсутні документи в зв`язку з отриманням паспорта громадянина України, тому син був зареєстрований відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. [INFO] у них з відповідачем народився другий син, [PERSON] . Дитина також зареєстрована відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, в зв`язку з тим, що відповідач працював за межами області та не мав можливості прийти до відділу РАЦС. Вона неодноразово просила відповідача піти до відділу ДРАЦС та визнати себе батьком дітей, але кожного разу [PERSON] придумував собі справи та можливості це не робити. Відповідач ставиться до [PERSON] та [PERSON] як до своїх синів, вони спілкуються, іноді зустрічаються. З 2016 року вони з відповідачем проживають окремо. З цього часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання синів. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини отриманих доходів щомісячно на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Також позивач [PERSON] вказав, що він є інвалідом 3 групи з дитинства, ніде не працює. В зв`язку з чим просив стягнути матеріальну допомогу в розмірі 1500 гривень у місяць на протязі двох років, а саме до досягнення 20 років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник позивачів - адвокат Ткаченко Я.О. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позов не подав. Треті особи - Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) та Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), в судове засідання своїх представників не направили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Суд постановив в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати розглядати справу в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 червня 2002 року [PERSON] народився [INFO] , в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області, в графі мати вказана - [PERSON] , в графі батько - [PERSON] (а.с.10). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1ст.135 Сімейного кодексу України, сформованого 14 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України, а саме запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 2006 року [PERSON] народився [INFO] , в м. Миколаєві, в графі мати вказана - [PERSON] , в графі батько - [PERSON] (а.с.11). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1ст.135 Сімейного кодексу України, сформованого 05 жовтня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України, а саме запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою (а.с.13). Як вбачається з договору купівлі-продажу жилого будинку від 19 листопада 2004 року [PERSON] продала [PERSON] цілий жилий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.Л. (а.с.14-15). Відповідно до характеристики № 40-2-14 Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 17.01.2008р., [PERSON] , зареєстрований в [ADDRESS] та проживає разом з [PERSON] та двома малолітніми дітьми [PERSON] 2002 р.н. та [PERSON] , 2006 р.н. ((а.с.16). Згідно обліково-послужної картки до військового квитка серії [NUMBER] на [PERSON] у графі 12 склад сім`ї вказана дружина - [PERSON] та син [PERSON] 2002 р.н.(а.с.17). Як вбачається з Витягу із протоколу засідання Миколаївської обласної психолого-медико-педагогічної консультації № 45 від 02 грудня 2015 року відносно дитини- інваліда [PERSON] , [INFO] , домашня адреса вказана [ADDRESS] (а.с.18). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає з 2008 року в смт. Воскресенське та знає [PERSON] , [PERSON] та їх синів. Приблизно раз в місяць приходив до них у гості. [PERSON] називав [PERSON] і [PERSON] своїми синами, а вони його називали батьком. [PERSON] проживає в будинку до теперішнього часу , а [PERSON] понад 5 років в будинку не проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] її рідна сестра. В 2001 році у [PERSON] і [PERSON] було весілля, однак в органах РАЦС вони шлюб не оформили, так як у [PERSON] не було документів. У них народилися двоє синів - [PERSON] і [PERSON] . Чому за документами [PERSON] не записаний батьком, їй невідомо. [PERSON] і [PERSON] жили однією сім`єю до 2016 року. матеріальної допомоги на утримання синів [PERSON] не надає. Відповідно до змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р. , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Враховуючи те, що [PERSON] народився у 2002 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ст.53 КпШС України, враховуючи що [PERSON] народився у 2006 році суд застосовує до вказаних правовідносин норми Сімейного кодексу України. Стаття 53 КпШС України встановлює, що у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При визнанні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до та після народження дитини. Стаття 57 КпШС України передбачає, що діти, походження яких встановлено, зокрема, за рішенням суду, мають ті ж права і обов`язки щодо батьків та їх родичів, що й діти, які народилися від осіб, які перебувають у шлюбі. В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.1ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. З ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial