Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовною заявою, де просять визнати [PERSON] та [PERSON], втратившими право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позов мотивують тим, що згідно з рішенням Олександрійського міськвиконкому вони приватизували зазначену квартиру та є її власниками, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06 жовтня 1998 року. [PERSON] 11.02.2002 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі - [PERSON], яка з дозволу позивачів проживала в спірній квартирі, а 20.01.2004 року вони дали дозвіл на їй реєстрацію в цій квартирі. Проте, з жовтня 2012 року відповідачі, які зареєстровані в спірній квартирі, там фактично не проживають та вони зібрали свої речі та переїхали в інше місце мешкання - [ADDRESS]. 14.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На теперішній час той факт, що там зареєстровані відповідачі, порушує їх право на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись належним їм майном та призводить до зайвих витрат по сплаті комунальних послуг. Посилаючись на ст., ст. 3, 15, 16, ч.2 ст.405 ЦК України, позивачі просять з врахуванням того, що відповідачі не користується спірним житлом понад один рік без поважних причин, не сплачують комунальні послуги та не несуть інших витрат по утриманню квартири, визнати їх втратившими право користування житловим приміщенням, яке належить їм на праві власності. В судове засідання позивачі надали клопотання про проведення розгляду справи за їх відсутності. Відповідачі в судові засідання, призначені на 06.08.2014 року та 24.09.2014 року не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та у відсутності сторін розглянути справу та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи, постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст., ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено наступне. Позивачі, згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 06 жовтня 1998 року, є власниками квартири [ADDRESS]. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] 11.02.2002 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі - [PERSON], яка з дозволу позивачів проживала в спірній квартирі, а 20.01.2004 року позивачі дали дозвіл на їй реєстрацію в цій квартирі, як члена сім'ї позивачів. Також в цій квартирі була зареєстрована і донька [PERSON], що є відповідачкою по справі - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» від 07.02.2014 року (а.с.6). Згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 14 березня 2013 року шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було розірвано. З гідно з матеріалами справи, ще до розірвання шлюбу, у жовтні 2012 року, відповідачі забрали свої речі та переїхали в інше місце проживання, за адресою: [ADDRESS]; після цього відповідачі у квартирі позивачів не з'являлися, що підтверджується актами - розпорядженнями КП «Житлогосп» від 16.12.13 р., 05.02.14 р., 07.03.14 р., 14.04.14 р., 05.05.14 р., 02.06.14 р. Позивачі вимушені сплачувати за відповідачів всі комунальні платежі та нести витрати по утриманню квартири. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі, яка є власністю позивачів, ця обставина перешкоджає позивачам вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належною їм на праві приватної власності квартирою, відповідно до ст., ст. 319, 383 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі, були членами сім'ї співвласника, але не проживають з жовтня 2012 року в квартирі [ADDRESS], тобто понад один рік та не звертались до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим спірним жилим приміщенням. Враховуючи відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачами, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірним житловим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідачів в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачам в реалізації їх прав власників жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню сплачений ними судовий збір в рівних долях, по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved