Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод в здійсненні прав щодо виховання внуків та встановлення графіку побачень з внуками. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що в шлюбі відповідача та їх сина - [PERSON] народилися дочка [PERSON], [INFO], а також їх син усиновив дочку відповідача від першого шлюбу - [PERSON] - [INFO]. 04.02.2013 року [PERSON] помер. Після його смерті різко змінилося відношення відповідача [PERSON] до позивачів, вона створює перешкоди дідусеві та бабусі у спілкуванні та вихованні їх внуків, зокрема не реагує на їх просьби про надання внуків для побачення, виховання, проведення з ними дозвілля та разом відпочинку. У зв'язку з вищенаведеним позивачі змушені звернутися до суду з позовом, просять усунути перешкоди з боку відповідача [PERSON] у здійсненні ними прав у вихованні та побачень з внучками [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], шляхом систематичних побачень у вихідні та святкові дні, спільного відпочинку, відвідування внуками їх місця проживання. Присутні в судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів - [PERSON] позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити. Присутня в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила. Пояснила, що відповідач не заперечує проти спілкування дітей з бабусею, однак через те, що позивачі звинувачують її в смерті їх сина, під час побачень з дітьми вони влаштовують скандали, що травмує дітей, вона обмежила їх спілкування. Також зазначає, що одна із дітей, а саме [PERSON] хворіє, є дитиною-інвалідом та потребує постійного кваліфікованого догляду осіб, які повинні знати що і як робити під час приступу хвороби. Тому побачення без її присутності є неможливі та загрожують життю і здоров'ю дитини. Присутня в судовому засідання представник третьої особи Мелех О.Г. позов підтримала частково, представила суду висновок органу опіки і піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради 03.10.2013 року №1152. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 20 березня 2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2008 року та серії [NUMBER] від 07 травня 2008 року виданих відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] помер [INFO] року у віці 40 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 05 лютого 2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Відповідач з неповнолітніми дітьми проживає в [ADDRESS], позивачі проживають в [ADDRESS], що визнається сторонами. Відповідач заперечує щодо зустрічей дітей із бабусею і дідусем із причин вказаних вище. Отже, відповідачем визнається обставина, на яку посилається позивач, а саме те, що дійсно відповідачем чиняться перешкоди позивачам у здійсненні своїх прав щодо виховання внуків. Відповідно до висновку органу опіки і піклування про участь бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON], який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради 30.10.2013 року №1152, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити побачення бабусі [PERSON] та дідусю [PERSON] з онуками [PERSON] та [PERSON] в такі дні: І-ІІІ суботу місяця з 17.00 год. до 19.00 год. на нейтральній території в присутності матері дітей. Зобов'язати гр. [PERSON] поважати права гр. [PERSON], гр. [PERSON], не чинити перешкод у спілкуванні бабусі, дідуся з дітьми. Як видно з виписки з історії хвороби дитини [PERSON], 5 років, вона знаходилася на обстеженні та лікуванні в неврологічному відділенні ОДКБ з 12.03.2012 року по 21.03.2012 року з діагнозом туберозний склероз (хвороба Бурневіля) з симптоматичною епілепсією, часті складні парціальні приступи з формуванням епілептичної енцифалопатії, синдромом гіперактивності і дефіциту уваги, метаболічна дисфункція. [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується медичним висновком про дитину-інваліда віком до 18 років №111 виданим 29.01.2012р. поліклінічним відділенням Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позовні вимоги з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Виходячи із наведеної норми закону, встановлених судом обставин справи та інтересів дітей, враховуючи висновок органу опіки і піклування, оскільки відповідач чинить перешкоди бабусі та дідусеві у здійсненні своїх прав щодо виховання внуків, суд вважає, що права позивачів підлягають захисту шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON], [PERSON] у спілкуванні з внуками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та в участі у їх вихованні. Відповідно до ч. 5-6 статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У даній справі суд частково не погоджується із висновком органу опіки та піклування в частині встановлення побачень позивачів із внуками лише 1 і 3 суботи місяця з 17 до 19 години на нейтральній території, як таким, що є не обгрунтований. Суд вважає, що побачення внуків із дідусем, бабусею лише 2 рази на місяць по 2 години є недостатнім для забезпечення права позивачів на виховання внуків. Суд прийшов до висновку, що таких побачень повинно бути хоча б у двічі більше, а саме встановити графік побачень позивачів з внуками протягом двох годин у період з 10.00 год. до 19.00. год. перша і третя субота кожного місяця та друга і четверта неділя кожного місяця. Також необґрунтованим, на переконання суду, є побачення на нейтральній території, так як породжує територіальну невизначеність і, як наслідок, ускладнить виконання судового рішення або й зробить його виконання неможливим. Слід зазначити, що в судовому засіданні сторони підтвердили можливість побачень позивачів із внуками за місцем проживання дітей або позивачів. При цьому, позивач та представник позивачів наполягли саме на побаченнях із внуками за місцем проживання позивачів чи відповідача та не заперечили щодо присутності на побаченнях відповідача. Враховуючи вік дітей, стан їх здоров'я, зокрема те, що неповнолітня [PERSON] потребує постійного спеціального догляду через загрозу приступів, похилий вік позивачів, побачення мають відбуватись за місцем проживання матері або дідуся, бабусі у присутності матері [PERSON]. В частині позовної вимоги щодо спільного відпочинку позивачів із внуками, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги, так як, по перше, позивачами не обґрунтовано, що саме вони розуміють під поняттям «спільний відпочинок», а по друге, відсутність матері буде суперечити інтересам дітей та загрожувати життю та здоров'ю дитини [PERSON]. Щодо заперечень представника відповідача про те, що побачення позивачів із внуками не доцільні у зв'язку із тим, що такі побачення відбуваються із скандалами і негативно впливають на дітей, суд відноситься до них критично та вказує на наступне. Дані посилання не можуть заперечити права позивачів, встановленого статтею 257 СК України, на участь у вихованні внуків, а відтак і обов'язку матері дітей надати бабусі і дідусю таку можливість. Відповідач і сама в інтересах дітей повинна докласти зусиль, щоб зустрічі позивачів із внуками відбувались без жодних суперечок. Крім цього, на підставі статті 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивачів слід стягнути 229,40 грн. судового збору.

Outcome: partial