Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Позов обґрунтовують тим, що [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] , працював на посаді тваринника в ТзОВ «Лемберг - Агро». [INFO] під час виконання трудових обов`язків на території підприємства, а саме доручення директора зробити вольєр для собак [PERSON] загинув. 12 квітня 2016 року був складений акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 10 годині 20 хвилин у ТзОВ «Лемберг - Агро», згідно з яким комісія дійшла висновку, що даний нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом і на нього складається акт форми Н-1. Також в цей день було складено акт №1 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом відносно [PERSON] Те, що вказаний нещасний випадок є пов`язаним з виробництвом встановлено також рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року у справі №461/7682/16-ц за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Жидачівському районі Львівської області до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування Акту проведення розслідування нещасного випадку та зобов`язання до вчинення дій, залишеним без змін ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року. Відповідно до ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинила втрату працездатності», нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. Згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 10 год. 20 хв. у ТзОВ «Лемберг - Агро» встановлено, що на території на місці нещасного випадку була розкидана бруківка, яка лежала в сухій траві, крім того, як встановила комісія на підприємстві вільно бігали собаки, що порушує правила утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 17.06.1980 року. Комісія в акті спеціального розслідування нещасного випадку зазначає, що особою винною в нещасному випадку, що стався на виробництві є директор підприємства. Згідно ст.13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Зазначає, що [INFO] [PERSON] загинув на роботі і вона, позивач, лишилась без чоловіка, без доходів, без роботи та з маленькою 3-х річною дитиною, яку потрібно було годувати і забезпечувати. Їй, позивачу, прийшлось змінити місце проживання і вони з дочкою переїхали до Львова, де проживали в сестри, не мали ніяких доходів, тому потрібно було знайти роботу, а для цього потрібно влаштувати дочку в садочок, що в сучасних реаліях є великою проблемою для матері - одиночки, яка взагалі немає грошей. Вона, позивач, влаштувалась на роботу медсестрою в комунальну 2 міську лікарню м. Львова. В результаті постійних хвилювань в неї, позивача, виявилась фіброаденома молочної залози, що, як зазначають лікарі, є наслідком важких психологічних навантажень, хронічного стресу, а також недоліку сну і відпочинку. В результаті загибелі її, позивача, чоловіка, малолітня дитина позбавлена батьківського виховання. Зважаючи на те, що тепер їй, позивачу, потрібно працювати в два рази більше для того, щоб забезпечити себе і дитину, вона, змушена рідко бувати вдома з дитиною і котра незаслужено позбавлена батьківської турботи та виховання. Дитина перебуває в постійній депресії, замкнулась в собі, їй не вистачає уваги, вона дуже сумує за батьком, він постійно забирав її з садочка додому і тепер вона часто чекає його і не хоче йти, поки він не забере її. Їй, позивачу, боляче дивитись як страждає дитина, від цього жахливий душевний біль ще сильніший. Зважаючи на те, що неможливо переоцінити глибину і тривалість моральних страждань, характер психологічної травми, яка отримана у зв`язку з смертю чоловіка та батька малолітньої дитини та неможливість повернути до життя найріднішу людину, неможливість отримання дочкою батьківського виховання, враховуючи наявність винних дій зі сторони ТзОВ «Лемберг - Агро», вважає, що сума заподіяної моральної шкоди становить 320 тисяч гривень з розрахунку 40 тисяч гривень на рік для неї, позивача, і 40 тисяч гривень на рік для дочки, [PERSON] , протягом 4 років з моменту трагедії. Просить стягнути з ТзОВ «Лемберг - Агро», що знаходиться за адресою вул. Шевченка 128, м. Ходорів Жидачівський район, Львівська область на її, позивача, користь моральну шкоду заподіяну смертю її чоловіка та батька їхньої дитини [PERSON] в розмірі 160 тисяч гривень та на користь її, позивача, дочки [PERSON] 160 тисяч гривень, стягнути з ТзОВ «Лемберг - Агро» на її, позивача, користь витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, дала аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, зазначила, що 2 вересня 2013 року чоловік пішов на роботу, потім їй подзвонили і сказали, що він помер, стався нещасний випадок. На похорони ТзОВ «Лемберг - Агро» надало 10 000 гривень, вона не мала за що жити, дитині важко, ходили до психолога, потім в неї, позивача, виявили хворобу. Зазначила, що ТзОВ «Лемберг - Агро» пропонувало їй роботу, але вона, позивач, не мала з ким залишити дитину. Повідомила, що [INFO] . вдруге вийшла заміж, а [INFO] . в неї народилась друга дитина - [PERSON] , отримувала допомогу від фонду страхування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просить врахувати, що ТзОВ «Лемберг - Агро» пропонувало роботу позивачу, надало допомогу на поховання, має шлюбні відносини з іншим чоловіком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є сестрою позивача. Після смерті [PERSON] позивач лишилась без засобів існування, без роботи, в неї був дуже тяжкий психологічний стан. Позивач влаштувалась у нічну зміну в магазині, в неї почались проблеми зі здоров`ям. Дитина часто згадує батька. Повідомила, що позивачу виплатили допомогу від фонду соціального страхування після рішення суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що у 2013 році помер [PERSON] [PERSON] (свідок [PERSON] ), сестра позивача, забрала її, позивача, до себе у м. Львів. [PERSON] замкнулась в собі. [PERSON] працювала в нічний час в магазині, захворіла, була прооперована. Після смерті [PERSON] вона, позивач, не мала засобів для існування. В чергове судове засідання позивач, представники позивача та відповідача не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце судового засідання, подали заяви про завершення розгляду справи у їх відсутності. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.05.2010 року між позивачем [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 23.05.2010р. Грусятицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області. В цьому шлюбі [INFO] народилась дитина - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11.12.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 27.09.2013р. виконавчим комітетом Грусятицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2017р. у цивільній справі №461/7682/16-ц відмовлено в позові Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Жидачівському районі Львівської області до Головного управління Держпраці у Львівській області, третя особа [PERSON] про скасування Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» з [PERSON] за формою Н-5 від 12 квітня 2016 року, Акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, з [PERSON] за формою Н-1 від 12 квітня 2016 року, що затверджені начальником головного управління Держпраці у Львівській області та зобов`язання Головне управління Держпраці у Львівській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] з [PERSON] . Ухвалою Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року у цивільній справі №461/7682/16-ц апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Жидачівському районі Львівської області відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року залишено без змін. Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у цивільній справі №461/7682/16-ц апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» залишено без задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року у цивільній справі №461/7682/16-ц касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2019 року змінено. У мотивувальній частині рішення зазначено, що колегія суддів касаційного суду вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, неправильно застосували норми матеріального права, ухваливши по суті правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.4 ст. 82 ЦПК України вказує на те, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судами встановлено, що 27 вересня 2016 року близько 08.00 год. [PERSON] прийшов на роботу в ТОВ «Лемберг-Агро». Згідно наданих усних та письмових пояснень працівників товариства, будь-яких тілесних ушкоджень (синців, набряків) на обличчі [PERSON] не було і він був допущений до виконання своїх функціональних обов`язків. Близько 10.00 год. директор ТОВ «Лемберг-Агро» [PERSON] дала доручення [PERSON] зробити вольєр для двох щенят. Згідно з поясненням тваринника [PERSON] , [PERSON] разом із ним несли великий дерев`яний щит до контрольно - пропускного пункту. Спереду щит ніс [PERSON] , а [PERSON] в цей час йшов позаду [PERSON] . Йдучи позаду них, [PERSON] почув, що [PERSON] закричав, що [PERSON] впав. Однак, [PERSON] не надав цьому значення, тому що думав, що [PERSON] спіткнувся, так як на траві було багато бруківки, яку напередодні ставили від контрольно - пропускного пункту до адміністративного будинку. До [PERSON] підбіг [PERSON] та охоронець [PERSON] , які стали надавати [PERSON] долікарську допомогу, принесли води, викликали швидку медичну допомогу та повідомили керівництво товариства. По прибутті на місце події лікарі констатували смерть [PERSON] 12 квітня 2016 року складений акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 10.20 год. у ТОВ «Лемберг-Агро», згідно якого даний нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом і на нього складається акт форми Н-5. Цього ж дня складено акт № 1 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом відносно [PERSON] . Внаслідок смерті чоловіка та батька позивачам завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вони втратили близьку людину, зазнали постійних психологічних хвилювань. Незважаючи на сплив часу і утворення нової сім`ї, позивачі постійно перебувають у напруженому психологічному стані. Смерть чоловіка змусила позивача повністю змінити спосіб життя, переїхати в інше місто, самостійно заробляти та облаштовувати свій побут, оскільки заробіток загиблого чоловіка був основним джерелом їх сімейного бюджету. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з вимогами абзацу 1 ст. 6 ЗУ «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Абзац 1 ст.13 цього закону вказує на те, роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.2 ч.1 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з роз`ясненнями постанови пленуму Верховного суду, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Факт спричинення моральної шкоди позивачам у зв`язку із смертю чоловіка та батька встановлений судами, підтверджується матеріалами справи. Так, внаслідок смерті чоловіка та батька, позивачам спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вони зазнають у зв`язку зі смертю рідної людини. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю чоловіка та батька на переконання суду не потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з конкретних обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості. Суд вважає, що належною компенсацією спричиненої [PERSON] моральної шкоди є сума у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, [PERSON] сума у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб, [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. В матеріалах справи (том 1, а.с.30) міститься копія квитанції №ПН793 від 01 серпня 2017 року про оплату авансу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. за юридичні послуги АО «Яшин, Мотрук та партнери» від [PERSON] . Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved