Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивують тим, що 16 липня 1975 року [PERSON] був придбаний будинок за договором купівлі-продажу за адресою м. Виноградів, вул. С. Лазо №22 Закарпатської області. Оскільки [PERSON] перебувала в шлюбі із [PERSON], в тому числі на час купівлі будинку, то такий об'єкт нерухомості вважається спільною сумісною власністю подружжя. 24 грудня 2010 року померла [PERSON], після смерті якої спадщину отримав чоловік [PERSON] та їх дві доньки ([PERSON] (дівоче [PERSON]) Л.М. та [PERSON] (дівоче [PERSON]) К.М.), які подали заяву до державного нотаріуса протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. Так, після смерті [PERSON] її частка на право власності на жилий будинок становила 1/2 частину, яка була поділена між трьома спадкоємцями, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/6 частини. Так в загальному право власності [PERSON] становило 2/3 частки жилого будинку, розташованого в м. Виноградів, по вул. С.Лазо, №22. 24.06.2013 року помер [PERSON], який за життя залишив заповіт на розпорядження свого майна після смерті. У заповіті він вказує, що все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповідає своєму внукові [PERSON], який проживає в [INFO]. Таким чином, після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, в тому числі на жилий будинок загальною площею 209,1 кв.м. який розташований в м. Виноградів по вул. С. Лазо, 22, Закарпатської області. Позивач [PERSON], в порядку передбаченому ч.1 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, оскільки подав заяву до державного нотаріуса. На даний момент, правовстановлюючого документу на право власності на жилий будинок, а саме оригіналу договору купівлі-продажу немає. Оголошення про втрату правовстановлюючого документа на право власності на жилий будинок, а саме договору купівлі-продажу, опубліковано в газеті «Новини Виноградівщини» за № 26 (8426) від 11.07.2015 року. Таким чином, враховуючи те, що позивачі прийняли спадщину, в порядку передбаченому ст.1268 ЦК України, та не мають можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючих документів на нерухоме майно, який було втрачено, що є перешкодою для набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в нотаріуса, а тому позивачі звернулися до суду із позовом про визнання за ними права власності на вищезазначене спадкове майно. Позивачі в судове засідання не з»явились, їх представник подав заяву про розгляд справи у його та у відсутності позивачів. Представник відповідача в судове засідання також не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 60-74 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст.1216 ЦК України від 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ст. 392 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мінюсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та [PERSON] із Державного реєстру речових прав. 16 липня 1975 року [PERSON] був придбаний будинок за договором купівлі-продажу за адресою м. Виноградів, вул. С. Лазо №22 Закарпатської області (а.с.19-22). Оскільки [PERSON] перебувала в шлюбі із [PERSON], в тому числі на час купівлі будинку, то такий об'єкт нерухомості вважається спільною сумісною власністю подружжя. 24 грудня 2010 року померла [PERSON], після смерті якої спадщину отримав чоловік [PERSON] та їх дві доньки [PERSON] (дівоче [PERSON]) Л.М. та [PERSON] (дівоче [PERSON]) К.М.), які подали заяву до державного нотаріуса протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (а.с.23,24,30,43). Так, після смерті [PERSON] її частка на право власності на жилий будинок становила 1/2 частину, яка була поділена між трьома спадкоємцями, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/6 частини. В загальному право власності [PERSON] становило 2/3 частки жилого будинку, розташованого в м. Виноградів, по вул. С.Лазо, №22. 24.06.2013 року помер [PERSON], який за життя залишив заповіт на розпорядження свого майна після смерті. У заповіті він вказує, що все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповідає своєму внукові [PERSON], який проживає в [INFO] (а.с.27). Таким чином, після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, в тому числі на жилий будинок загальною площею 209,1 кв.м. який розташований в м. Виноградів по вул. С. Лазо, 22, Закарпатської області. Позивач [PERSON], в порядку передбаченому ч.1 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, оскільки подав заяву до державного нотаріуса (а.с.29). На даний момент, правовстановлюючого документу на право власності на жилий будинок, а саме оригіналу договору купівлі-продажу немає. Оголошення про втрату правовстановлюючого документа на право власності на жилий будинок, а саме договору купівлі-продажу, опубліковано в газеті «Новини Виноградівщини» за № 26 (8426) від 11.07.2015 року (а.с.31,32). Таким чином, враховуючи те, що позивачі прийняли спадщину, в порядку передбаченому ст.1268 ЦК України, та не мають можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючих документів на нерухоме майно, який було втрачено, що є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в нотаріуса. Відтак, невизнане право позивачів, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ними способом, передбаченим законом.

Outcome: approved