overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] в березні 2014 року звернулась до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 25 квітня 1998 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1998 року. Від шлюбу дітей не мають. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносин фактично припинені, сторони не ведуть спільного господарства, від надання строку на примирення відмовились. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] в березні 2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON]. В позові зазначає, що 27.07.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції. В шлюбі народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися із-за того, що з моменту їхнього спільного проживання вони не могли зрозуміти один одного, не було спільної думки у ведені сімейного життя, постійно виникали сварки та скандали. Це привело до того, що обоє втратили взаєморозуміння, взаємоповаги та любові. На початку серпня 2014 року вони припинили спільне проживання, а з січня 2015 року взагалі не підтримують ніяких стосунків, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім'я існує формально, збереження сім'ї неможливе, подальше спільне проживання в сім'ї буде суперечити їхнім інтересам, а тому просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала свої пояснення. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З оригіналу свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO] 05 вересня 2003 року зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO], шлюб був зареєстрований відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції і було вчинено актовий запис за № 1014. Судом встановлено, що сторони з серпня 2014 року подружніх стосунків не підтримують, а з січня 2015 року взагалі не підтримують ніяких стосунків, обоє втратили почуття кохання та поваги один до одного, на примирення обоє не погоджуються. При таких обставинах суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітній дитині, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. На підставі вкладеного та ст.ст. 105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] в грудні 2013 року звернулась до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 31.07.2004 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через подружню зраду чоловіка. Вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносин фактично припинені, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітньої доньки, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] в жовтні 2013 року звернулась до суду з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення в натурі частини житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, що перебувають у спільній власності. В ході судового розгляду позовні вимоги уточнила. Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON]В звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем\~ з\~21.03.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2014 року.Сумісне життя і збереження сім,ї стали не можливими. Миритися та жити з відповідачем не бажає, у звязку з чим просить суд\~ шлюб розірвати.Стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі та участі позивачки. Відповідач з позовом згоден, про що надав суду письмову заяву, і просить розглянути справу за його відсутність. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться\~ в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2008\~ року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Сторони однією сімєю не проживають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності зазначених вище обставин суд вважає ,що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому надалі є недоцільним. Відповідно до ст..88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON]В звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Суддя дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2004 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 56. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON]В звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що між нею та відповідачем 11.07.2012 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сім'ю, сторони мають різні погляди на життя та несумісні характери. Зазначає, що подальше збереження шлюбу не можливе, та суперечить їхнім інтересам. Позивачка до суду не зявилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судові витрати просила залишити за нею, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 613. Від шлюбу мають малолітього сина [PERSON], [INFO]. Тривалий час шлюбні стосунки не підтримуються, збереження сім'ї не можливе та суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

Позивачка [PERSON].В. звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому просила стягнути аліменти на утримання 2-х дітей в розмірі по 500 гр. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка позов зменшила та просила стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку . Відповідач , будучи повідомлений належним чином, в судове засідання не з»явився,причини неявки суду не відомі, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.03.2008 року. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO].. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Враховуючи матеріальний стан сторін, також те, що на утриманні позивачки перебувають неповнолітні діти , що підтверджується довідкою виконкому Мих. Рубежівської сільської ради № 1238, від 13.12.2013, суд задовольняє позовні вимоги в розмірі якій вимагає позивачка в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму в залежності від віку дитини на кожну дитину щомісячно. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON]В звернулася до із позовною заявою до [PERSON] в котрій просить суд винести рішеня яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування пзовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 27 липня 2013 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1547. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Вказує, що відповідач не розуміє і не хоче розуміти сутності побутових проблем, які виникають в їхній сім'ї, не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватись про побудову відносин між ним та їхнім сином на почуттях любові поваги дружби та взаємодопомоги, тому вимушена звернутися до суду. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, крім того як вказала позивачка, що вона та відповідач протягом півтора роки проживають окремо, не ведуть спільного домашнього господарства, подружніх стосунків не підтримують, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. У судовому засіданні відповідач позов визнав та пояснив, що дійсно тривалий час вони з позивачкою проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони на протязі півтора роки проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують. Крім того, як вказала позивач в судовому засіданні, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Позивачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] В. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом, яке знаходиться у м. Теребовля, по вул.. Миру,1, Теребовлянського району Тернопільської області, оскільки відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні більше року, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Позивачка [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено: Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: у м. Теребовля, по вул.. Миру ,1, Теребовлянського району Тернопільської області, Згідно актів обстеження від 20.01.2015 року27.05.2015 року, 22.09.2015року, [PERSON] за адресою: м. Теребовля, по вул. Миру,1, Теребовлянського району Тернопільської області, прописаний , але з 2004 року після розлучення не проживає Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1 -ИД №050444 13.12.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити, визнавши [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться у у м. Теребовля, по вул.. Миру ,1, Теребовлянського району Тернопільської області

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON]В звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітню дитину, яка продовжує навчаться. Свій позов мотивує тим, що від громадянського шлюбу з [PERSON]О мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Дочка навчається на другому курсі денного відділення Київського національного університету архітектури і будівництва, факультет ГІСУТ на бюджетній основі. Без матеріальної підтримки відповідача, їй важко утримувати дочку, забезпечувати її всім необхідним для навчання та життя, оскільки її заробітної платні не вистачає на утримання дитиниНа даний час відповідач не надає грошових коштів на утримання дитини, в звязку з чим просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з моменту з дня подачі заяви до суду і до досягнення дочки 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши до початку судового засідання заяву в якій позов підтримала та просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи, а саме через оголошення в газеті «Черкаський край» від 28 жовтня 2015 року № 86. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження: серії І-СР № 018262 виданого 03.09.1997 року [PERSON] є батьком [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що дочка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно довідки № 28-106 від 26.08.2015 року [PERSON], навчається на 2 курсі денного відділення Київського національного університету архітектури і будівництва, факультет ГІСУТ. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі викладеного та,

Outcome: approved