Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з 2008 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] та від спільного життя у них 16.08.2010 року народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком вказаний [PERSON]. Позивачка зазначає, що через вживання відповідачем спиртних напоїв у них виникали сварки та суперечки, іноді він застосовував фізичну силу до неї. У зв'язку з цим сторони остаточно припинили сімейні відносини з жовтня 2011 року. Після того, як відповідач пішов із сім'ї, він з сином не спілкувався, не турбувався про його стан здоров'я та розвиток, не приймав участі у вихованні сина, між ними фактично втрачений родинний зв'язок. [PERSON], [INFO], свого біологічного батька майже не пам'ятає, своїм рідним батьком вважає іншого чоловіка [PERSON], з яким позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2013 року, та який займається вихованням дитини, піклується про неї, матеріально утримує, турбується про її фізичний та духовний розвиток. 21.05.2014 року позивачка звернулася із заявою до Органу опіки та піклування про розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх спільного сина [PERSON], [INFO], однак через заперечення відповідача [PERSON] районною у м. Дніпропетровську радою 18.07.2014 року було прийнято рішення №181/2 про призначення днів побачень, а саме: кожну другу та четверту неділю місяця з 11-00 до 15-00 години. Протягом усього часу відповідач не виявив жодного разу бажання зустрітися з сином та поспілкуватися, тільки три рази перераховував грошові кошти. Відповідач не відвідує дошкільний заклад, де навчається дитина, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та матеріального утримання. Посилаючись на те, що малолітній [PERSON], [INFO], не проявляє ніяких почуттів до відповідача, не вважає його своїм батьком, не виявляє бажання спілкуватися з ним, у свою чергу відповідач самоусунувся від утримання та спілкування із сином, ухиляється від участі у вихованні дитини, тому позивачка просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], до його повноліття на її користь у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила їх задовольнити, додатково позивачка пояснила, що відповідач жодного разу не відвідав сина, хоча йому були визначені дні побачень з дитиною, в поточному році не надав жодного разу матеріальної допомоги на утримання сина, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, небажання приймати участь у житті дитини, займатися її вихованням та утриманням. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на своє бажання та намір підтримувати родинні стосунки із сином, спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, однак вважає, що саме позивачка перешкоджає йому виконувати свої батьківські обов'язки. Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей [PERSON] районної у місті Дніпропетровську ради зазначив, що питання про позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним. Прокурор також вважав передчасним позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, прокурора, представника третьої особи та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2008 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] та від спільного життя у них 16.08.2010 року народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком вказаний [PERSON]. Сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2011 року. Позивачка з 14.09.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №697. Батько з дитиною фактично втратив родинний зв'язок, усунувся від виховання сина, не приймає участі у його духовному житті, дитина біологічного батька майже не знає та називає батьком теперішнього чоловіка позивачки [PERSON], який турбується та піклується про дитину. Дані обставини були з'ясовані судом в ході розгляду справи, не спростовувалось відповідачем та також підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка є хрещеною матір'ю дитини. 21.05.2014 року позивачка звернулася із заявою до Органу опіки та піклування про розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх спільного сина [PERSON], [INFO], однак через заперечення відповідача [PERSON] районною у м.Дніпропетровську радою 18.07.2014 року було прийнято рішення №181/2 про призначення днів побачень, а саме: кожну другу та четверту неділю місяця з 11-00 до 15-00 години. Незважаючи на це, як безпосередньо після призначення виконкомом днів побачень з дитиною, так і протягом часу розгляду судом цивільної справи про позбавлення батьківських прав, відповідач рішення [PERSON] районної у м.Дніпропетровську ради №181/2 від 18.07.2014 року не виконує, у зазначені дні дитину не відвідує, не цікавиться його життям, не утримує матеріально, не спілкується з сином, не вживає заходів стосовно відновлення родинного зв'язку з ним, посилаючись, з його слів, на зайнятість по роботі. У ході розгляду справи відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], однак будь-яких дієвих заходів, які б свідчили про його бажання та намір приймати будь-яку участь у вихованні та утриманні дитини, він не вживав, дитячий садок жодного разу не відвідав, аргументуючи це відсутністю часу, коштів, зайнятістю на роботі, чиненням перешкод позивачкою тощо. Бажання спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні відповідачем висловлюється тільки в усній формі, дієвих заходів не вживається, оскільки навіть на день народження дитини 16 серпня 2015 року він сина належним чином не привітав, не здійснив жодних дій, які б свідчили про прихильність до дитини, намагання батька відновити родинні зв'язки, висловити свою турботу, порозумітися та зблизитися. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому вважає позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також суд вважає стягувати щомісяця з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], до його повноліття на користь матері [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.03.2015 року. До заперечень відповідача проти позбавлення його батьківських прав та наполягань на бажанні спілкуватися з дитиною суд ставить критично, оскільки з 2011 року по теперішній час спроб на відновлення родинних стосунків з дитиною він не приймав та дійових заходів, націлених на участь у вихованні дитини, не здійснював. Посилання відповідача на перешкоди з боку позивачки щодо його участі у вихованні дитини, суд розцінює як намагання виправдатися та не визнати свою провину, яка полягає в ухиленні від виконання батьківських обов'язків та тягне за собою позбавлення батьківських прав, оскільки матеріальна (грошова допомога) допомога на утримання дитини, турбота про стан її здоров'я, відвідування дитячого садка та сплата коштів, придбання одягу, їжі, іграшок, предметів для розвитку дитини, не залежать від волевиявлення та будь-яких бажань (небажань) матері дитини щодо її спілкування з батьком. З відповідача на користь держави підлягає стягненню 487 гривень 20 копійок судових витрат.

Outcome: approved