Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила розірвати договір поставки товару, укладений 14 червня 2014 року між нею та приватним підприємцем [PERSON], стягнути з відповідача приватного підприємця [PERSON] завдані збитки в сумі вартості неотриманого товару 3055,64 грн., неустойку в сумі 350 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що 14 червня 2014 року між нею та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір поставки балконного блоку, який був підписаний обома сторонами та скріплений печаткою виконавця. Відповідно до умов договору, виконавець робіт зобов'язувався поставити їй металопластиковий балконний блок в м. Шпола, Черкаської області на суму 3055,64 грн., а вона як замовник зобов'язувалася оплатити зазначену суму коштів. На виконання п. 3.1 договору, яким передбачено обов'язок замовника оплатити повну вартість виробів, вона оплатила за товарним чеком [PERSON] гроші в сумі 3055,64 грн., а виконавець зобов'язався виконати умови договору на протязі 90 робочих днів. Відповідно до п. 3.2 договору, після виконання п. 3.1 виконавець зобов'язаний передати у власність замовника вироби протягом 90 робочих днів з моменту укладення договору, тобто до 14 вересня 2014 року. Домовленості між нею та відповідачем не склались з вини відповідача, який спочатку запевняв її про поставку металопластикового балкону відповідно до умов договору, а починаючи з вересня 2014 року відмовляється здійснити поставку виробів чи повернути кошти. У випадку невиконання договору, виконавець повинен виплати замовнику неустойку в розмірі 0,1% за кожний робочий день прострочки. З 14 вересня 2014 року по 14 січня 2015 року минуло 100 робочих днів, тому відповідач повинен сплатити їй неустойку в сумі 350 грн. На даний час відповідач відмовляється передати їй у власність замовлений товар або повернути у добровільному порядку сплачені нею кошти, тому вона вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Враховуючи вказані обставини, просила позов задоволити в повному обсязі. Відповідач приватний підприємець [PERSON] в судове засідання вчетверте не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується оголошенням в газеті «Черкаський край» №22 від 20.03.2015 року, про причини неявки суду не повідомив, тому суд, враховуючи думку позивачки, матеріали і обставини справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 14 червня 2014 року між позивачкою [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір поставки балконного блоку, який був підписаний сторонами та скріплений печаткою виконавця, тобто відповідача ФОП [PERSON] Відповідно до умов договору, виконавець робіт (відповідач) повинен був організувати роботи по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкції або «Вироби», а замовник зобов'язаний оплатити і прийняти готові вироби і роботу згідно умов даного договору. На виконання п. 3.1 договору, яким передбачено обов'язок замовника оплатити повну вартість виробів, 25.06.2014 р. позивачка [PERSON] оплатила [PERSON] гроші в сумі 3055,64 грн., що підтверджується товарним чеком від 25.06.2014 р. Відповідно до п. 3.2 договору, після виконання п. 3.1 виконавець зобов'язаний передати у власність замовника вироби протягом 90 робочих днів з моменту укладення договору, тобто до 14 вересня 2014 року. Відповідно до п. 3.9 договору, обов'язки виконавця по даному договору вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акта приймання-передачі виробів. Як вбачається із змісту ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивачка неодноразово зверталася до відповідача, на що отримувала в телефонному режимі відповідь, що замовлення буде виконано. Однак, на даний час умови договору відповідачем не виконані, замовлений товар позивачці не переданий, відповідач відмовляється передати позивачці оплачений товар або повернути сплачені нею кошти. Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 5 ст. 653 ЦК України передбачено, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до п. 4.2 договору, у випадку невиконання п. 3.2, виконавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості даного договору за кожний робочий день прострочення. На даний час відповідачем умови договору не виконані, з 14 вересня 2014 року, тобто з моменту, коли договір повинен бути виконаний і станом на 14.01.2015 року минуло 86 робочих днів, тому відповідно до п. 4.2 договору, виплаті підлягає неустойка в сумі 262,79 грн. (3055,64 грн. х 0,1%) х 86 днів). Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що договір є обов'язковим до виконання обома сторонами, однак відповідач не виконав договірні зобов'язання належним чином та у встановлений договором строк, істотні умови договору відповідачем не виконані і на даний час, позивачка не отримала вироби, на отримання яких розраховувала при укладенні договору, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, договір поставки товару, укладений 14 червня 2014 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], необхідно розірвати, з відповідача ПП [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] кошти сплачені за договором від 14.06.2014 року в сумі 3055,64 грн., неустойку в сумі 262,79 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього стягнути 3562,03 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 611, 629, 651, 653 ЦК України,

Outcome: approved