Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27 липня 2020 року звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 07 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після погіршення шлюбних відносин, позивачем було подано позовну заяву про розірвання шлюбу, на даний час вона з синами проживає окремо від відповідача. Позивач зазначає, що діти знаходяться у неї на утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За таких обставин, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 6 000 гривень, щомісячно на обох дітей. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2020 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 09 листопада 2020 року о 14 год. 00 хв.. В судове засідання сторони не з`явилися, в письмових заявах просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявленого позову, з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 07 грудня 2013 року зареєстрували шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження дітей, та визнаються самим відповідачем (а.с. 7,8,). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, оскільки зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 9). Вказані обставини не заперечуються відповідачем, який визнав заявлений позов. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання синів у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 27 липня 2020 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved