Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] предявили до суду позов до [PERSON] сільської ради Тернопільського району про визнання права власності за кожним з позивачів на ? частку садового будинку №38, що знаходиться по вулиці Виноградній у садівничому товаристві «Темп» на території [PERSON] сільської ради Тернопільського району в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Обґрунтовують позов тим, що 20 березня 1997 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на зазначене нерухоме майно. Будучи спадкоємцями за законом, позивачі спадщину прийняли, однак у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний садовий будинок. З цих підстав позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просили суд визнати за ними право власності на спірне нерухоме майно. В судове засідання представник позивачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району [PERSON] у судове засідання подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, просив розглядати справу за його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: Як убачається з інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №542 від 02 червня 2017 року, станом на 31 травня 2017 року по обліку бюро садовий будинок, що знаходиться по вул. Виноградній, 38 у с. Петриків Тернопільського району рахується за [PERSON] 20 березня 1997 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №010868 від 21 березня 1997 року, актовий запис №381 відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. 05 березня 1997 року [PERSON] змінила прізвище на «Ярема», що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-ИД №000860 від 05 березня 1997 року, актовий запис №42 відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №039131, а позивач [PERSON] його сином, що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2017 року. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільний кодекс Української РСР (1963 року). Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається з постанови державного нотаріуса Другої тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 липня 2017 року №367/02-31, позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про прийняття спадщини, та на підставі їх заяв 29 травня 1997 року заведено спадкову справу №51/1997 стосовно майна [PERSON] Таким чином судом установлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняли спадщину після померлого [PERSON], оскільки звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса Другої тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 липня 2017 року №367/02-31 позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, що знаходиться по вул. Виноградній, 38 у с. Петриків Тернопільського району, садівниче товариство «Темп», у звязку з відсутністю права власності на вказаний садовий будинок. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належав спірний будинок, суд виходить із наданих доказів. Згідно з п. 42 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обовязково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Як убачається із інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №542 від 02 червня 2017 року, садовий будинок по вул. Виноградній, 38 в с. Петриків Тернопільського району побудований у 1989 році та станом на 31 травня 2017 року рахується за [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №622, земельна ділянка, розташована по вул. Виноградній в с. Петриків Тернопільського району належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №02184, виданого [PERSON] сільською радою народних депутатів 20 квітня 1994 року на підставі її рішення від 01 квітня 1994 року №6-15 та зареєстрованого в реєстрі за №192, кадастровий номер зазначеної земельної ділянки 6125286700:01:001:3583. На підставі зібраних у справі доказів судом установлено, що будинок по вулиці Виноградній, 38 в с. Петриків Тернопільського району належав [PERSON] Відповідач [PERSON] сільська рада Тернопільського району право позивачів [PERSON], [PERSON] на спірне майно не оспорює. Відсутність правовстановлюючих документів на імя спадкодавця є перешкодою в оформленні позивачами своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Однак, це не позбавляє їх права захищати свої спадкові права в суді. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивачів, які підлягають до захисту шляхом задоволення їх позовних вимог визнання за кожним з них права власності на ? частку садового будинку №38, що знаходиться по вулиці Виноградній у садівничому товаристві «Темп» на території [PERSON] сільської ради Тернопільського району в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 20 березня 1997 року. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 370, 1226, 1223, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved