Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені якої діє Берзінь С.Л. , 07.10.2021 року звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що у вересні 2021 року вона дізналась від бухгалтерії ПрАТ «НКМЗ», де вона працює, що на адресу заводу надійшла постанова старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС Моргуль В.С. від 31.08.2021 року, якою звернуто стягнення на її заробітну плату на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 12.05.2021 року № 36358, яким запропоновано стягнути з неї на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором № 754/408096-КП від 29.05.2008 року у розмірі 14 511,92 грн. та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 50,00 грн., що становить загальну суму 14 561,92 грн. Вважає, що виконавчий напис №36358 від 12.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «Фінпром Маркет», який визначений у написі не є підтвердженим, що є порушенням вимоги п.3.5 ст.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п.6 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому за відсутності доказів наявності з боку позивача боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Крім того, відповідачем не надавався нотаріусу засвідчена ним, як стягувачем, виписка з рахунка боржника (позивача) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості згідно з вимогою п.2 Переліку документів. Відповідач не надавав нотаріусу чи виконавцю договори про відступлення прав вимоги, укладені між АТ «Індустріально- експортний банк» та ТОВ «ФК «Груп - Фактор», а також між ТОВ «ФК «Груп Фактор» та відповідачем. Перед вчиненням оскаржуваного виконавчого напису, відповідач зобов`язаний був надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання на адресу позивача. Позивач взагалі не отримувала письмові претензії від АТ «Індустріально- експортний банк» та ТОВ «ФК «Груп - Фактор» та/або відповідача, їй особисто не направлялись документи ані від відповідача, ані від приватного виконавця. Уважає, що нотаріус вчинив оскаржуваний напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора (відповідача), із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у написі суму боргу 14 561,92 грн. не можна вважати безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 36358 від 12.05.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості, яка виникла за кредитним договором №№ 754/408096-КП від 29.05.2008 року у розмірі 14 511,92 грн., та витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 50 грн., всього у розмірі 14 561,92 грн, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, в тому числі у вигляді сплачених нею судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 11.10.2021 забезпечено даний позов, а саме зупинене стягнення на підставі виконавчого напису від 12.05.2021 за р.№36358, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (Код ЄДРПОУ: 43311346) заборгованості, яка виникла за кредитним договором №754/408096-КП від 29.05.2008, в розмірі 14 511,92 гривень, а також витрат за вчинення цього виконавчого напису у сумі 50,00 гривень, всього у розмірі 14 561,92 гривень, у виконавчому провадженні №66287531, яке знаходиться на примусову виконанні у Бахмутському відділі ДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МУМЮ (м.Харків). Ухвалою судді Краматорського міського суду від 07.10.2021 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Берзінь С.Л. свої вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти винесення заочного рішення, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» до суду не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність. 16.11.2021 року від представника відповідача надійшли: клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (в порядку ч.6 ст. 137 ЦПК України), заява про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України). Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (в порядку ч.6 ст. 137 ЦПК України) обґрунтоване тим, що позивач вважає, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Заява про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України) обґрунтована тим, що ТОВ «Фінпром маркет» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 36358 від 12.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України), та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України) інші вимоги позивача, такі як стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі 3 000 грн. - не визнаються. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), які про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причини неявки, пояснення на позовну заяву не надали. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 12.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст.ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 36358, яким пропонується стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет»», якому ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року, за Кредитним договором № 754/408096-КП від 29.05.2008 року, укладеним між Первісним кредитором - АТ «Індустріально- експортний банк» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінпром Маркет», стягнути з [PERSON] за період з 13.12.2020 року по 12.05.2021 року включно заборгованість за тілом кредиту- 14 511,92 грн., плату за вчинення виконаного напису - 50 грн., що становить загальну суму 14 561,92 грн. 31 серпня 2021 року старшим державним виконавцем Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Моргуль В.С. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] . За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, ні відповідачем, ні третьою особою - приватним нотаріусом не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] . Крім того виконавчий напис у порушення вимог ч.1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» вчинено не на документі, що встановлює заборгованість, а оформлено окремим документом. Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 12.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 36358, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивачки є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн., та 227,00 грн. - витрати понесені при сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК). На підтвердження понесення позивачем [PERSON] витрат на правову допомогу суду надані наступні документи: договір про надання професійної допомоги від 06.10.2021 року, акт наданих послуг з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом відповідно до Договору про надання професійної правової допомоги від 06.10.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордер № б/н від 06.10.2021 року на суму 3 000,00 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для позивача, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 06.10.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь [PERSON] витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved