Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивачі звернулись з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва, згідно якої просять визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] (надалі - квартира). Свої вимоги мотивують тим, що позивачі є співвласниками вказаної квартири, в якій, окрім них, з 07 жовтня 2008 року також зареєстрована і відповідач. Проте, відповідач в квартирі не проживає та нею не користується і його особистих речей в квартирі немає. Крім того, відповідач не є родичкою жодного з позивачів і не виконує обов'язки по утриманню квартири та сплаті за житлово-комунальні послуги. Всі ці витрати несе власник особового рахунку - [PERSON] На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач ще в травні 2014 року особисто подавав заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийградсервіс» про зняття його з реєстрації у квартирі, позивачі просять позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надіслали до суду заяви, в яких просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, зазначили, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу У країни (надалі - ЦПК України) повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання, що вона є сусідкою позивачів, однак ніколи не бачила, щоб в квартирі, окрім позивачів, ще хтось проживав. Крім того, чужих речей у квартирі вона також не бачила. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та показання свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачам по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 28 жовтня 1997 року (а.с. 5). При цьому, за вищевказаною адресою на даний час, окрім позивачів, також зареєстрована відповідач по справі [PERSON], [INFO], як піднаймач, що підтверджується довідкою № 1661 Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийградсервіс» (форма № 3) від 16 липня 2014 року та довідкою за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві (а.с. 6, 21). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу Української РСР (надалі - ЖК України) у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п.п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Так, згідно із частиною першою ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] понад шість місяців не проживає в квартирі [ADDRESS], що підтверджується поясненнями позивачів та показами свідка [PERSON], допитаного у судовому засіданні. З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Враховуючи викладене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 163 ЖК України та

Outcome: approved