Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29.07.2014 року звернулася до суду із вищевказаним позовом. В заяві зазначила , що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Прохала припинити право [PERSON] на стягнення аліментів на його користь на утримання [PERSON] з [PERSON] Звільнити її від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 15361,73 грн. Посилалася на те , що [PERSON] отримує пенсію в розмірі 1596,42 грн. на місяць , що є більшим ніж прожитковий мінімум. [PERSON] також отримує щомісячний дохід від здачі в оренду нерухомості , що перебуває у спільній власності подружжя в розмірі 2500 грн. від ФОП [PERSON] та від агентства « Харків-Реєлком» в розмірі 3000 грн. Відповідач отримує дохід значно більший , ніж мінімальний прожитковий мінімум визначений на 2014 рік. Водночас , з моменту призначення аліментів її матеріальне становище суттєво змінилося. На сьогодні вона працює інженером у Полтавському обласному санаторії для дітей з порушенням опорно-рухового апарату та отримує мінімальну заробітну плату. Крім того , на її утриманні знаходиться донька [PERSON], яка є студенткою , навчається на платному відділенні Київського національного університету культури. Батько жодної допомоги на її утримання не надає. Фактично після сплати аліментів їй залишається на прожиття 551 ,50 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він не отримує орендну плату від [PERSON] та «Харків-Ріелком «. Ці докази є неправдивими і були отримані [PERSON] разом з [PERSON] злочинним шляхом, з цього приводу в Октябрському районному суді м. Полтави розглядається кримінальне провадження , де [PERSON] визнаний потерпілим. Наступний доказ наведений [PERSON] є договір про надання матеріальної допомоги дітьми [PERSON] та [PERSON] в сумі 700 грн. Ніяких письмових доказів цієї посилки позивач не надала і не посилалася на джерело його походження . Єдиним джерелом його матеріального забезпечення є пенсія за віком в сумі 1754,30 грн. Вважає, що [PERSON] працездатна , має певну освіту та стан здоров*я і може працювати на роботі із більш достойною заробітною платою , а це не робить тому , що не хоче сплачувати матеріальне утримання. Матеріальну допомогу він надає доньці [PERSON] , про що надав відповідні квитанції. Заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивачка вважає, що відповідач [PERSON] не має права на аліменти , зважаючи на його матеріальний стан, який є набагато кращій , ніж її. Так , позивачка посилається на те , що [PERSON] отримує арендну плату в сумі 5500 грн. за здачу нерухомості . В якості доказів надала копію розписки [PERSON] і копію договору оренди та акт прийому передачі обєкту нерухомості по вул. Леніна , 13 в м. Полтаві. В Октябрському районному суді м. Полтави перебуває кримінальне провадження по якому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] предявлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень повязаних з примушуванням до невиконання цивільно-правових зобовязань , а саме: договору оренди приміщення , вчинене організованою групою, з погрозою насильства над потерпілими та пошкодженням майна за ч.3 ст. 355, ч.3 ст. 28, ст. 3564 ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 357 ; ч.5 ст. 186 КК України. В цьому кримінальному провадженні [PERSON] визнаний потерпілим. 27.06.2013 р. [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в приміщенні кіоску за адресою м. Полтава , вул. Леніна 13 із погрозою застосування фізичного насильства відносно [PERSON], примусили його надати письмову відповідь від останнього на лист [PERSON] , наданий йому 21.06.2013 р. , а також примушували [PERSON] до невиконання умов договору оренди нежитлового приміщення від 10.02.2012 р. , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , вимагаючи натомість укласти договір з [PERSON] та в подальшому сплачувати йому кошти. У випадку відмови від висунутих умов , вказані особи вимагали звільнити дане приміщення , з погрозою насильства над потерпілим. З метою залучення як доказу до цивільного провадження № 2878\\13 , яке перебувало у провадженні Апеляційного суду Полтавської області [PERSON] та інші вимагали та змусили [PERSON] під диктовку [PERSON] скласти розписку про сплату коштів [PERSON] в сумі 2500 грн. за оренду приміщення розташованого по вул. Леніна , 13 в м. Полтаві. Отримавши зазначену розписку , [PERSON] висунув вимогу [PERSON] звільнити дане приміщення або укласти договір оренди з [PERSON] , якому в подальшому сплачувати грошові кошти. Після зазначених подій , [PERSON] вимушений був виїхати з даного приміщення. В подальшому , [PERSON], виступаючи як представник [PERSON], у цивільному провадженні № 2878\\13 , долучив дану розписку як доказ матеріальної забезпеченості [PERSON] 10.07.2013 р. [PERSON] дійсно уклав договір оренди частини приміщення ( кіоску ) за адресою м. Полтава , вул. Леніна , 13 із директором ПП « Агенство нерухомості « Харків-Ріелкомпані « [PERSON] В середині липня 2013 р. [PERSON], дізнавшись , що у вказаному приміщенні здійснюють підприємницьку діяльність працівники агентства нерухомості , став вимагати від них звільнити дане приміщення добровільно , або працювати і надалі , але сплатити грошові кошти за оренду приміщення йому. 29.07.2013 р. дізнавшись , що приміщення кіоску працівниками ПП « Агенство нерухомості « Харків-Ріелком» не звільнене , [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], діючи умисно , у складі організованої групи , із застосуванням фізичного та психологічного насильства , винесли з даного приміщення працівника ПП « Агентства нерухомості « Харків-Ріелком» [PERSON] та все майно , що належало ПП « Агенство нерухомості « Харків- Ріелком « на вулицю. [PERSON] змінив замки вхідних дверей у приміщення кіоску з метою недопущення [PERSON] в кіоск залишився біля дверей кіоску [PERSON], який цілодобово виконував обовязки охоронця. Дані факти є предметом розгляду кримінальної справи. Таким чином , докази , яка надала [PERSON], суд визнає недопустимими , тому , що вони одержані з порушенням порядку встановленого законом , злочинним шляхом і вони не відповідають дійсності . Позивачкою не надано доказів того , що на даний час дане нежитлове приміщення здається в оренду та отримується дохід [PERSON] Договору про надання матеріальної допомоги дітьми [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в сумі 700 грн. на який посилається позивачка , суду не надано. Посилання позивачки на той факт , що [PERSON] не надає матеріальної підтримки доньці [PERSON] є безпідставним . Суду надані квитанції про перерахування коштів доньці на її утримання [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є пенсіонером , інвалідом 2 групи , отримує пенсію в розмірі 1754 грн. Позивач стверджувала про те , що [PERSON] отримує дохід від підприємницької діяльності . Згідно відповіді ДПІ у м. Полтаві [PERSON] звітує про відсутність доходу від підприємницької діяльності. За перід з 01.01.2014 р. по 01.01.2015 р. [PERSON] було отримано 29000 грн. доходу від Полтавського національного технічного університету ім. Ю.Кондратюка (а.с. 246 ). Відповідно до ч.1 ст .82 СК України право одного із подружжя на утримання , а також право на утримання , яке особа має після розірвання шлюбу , припиняється у разі поновлення його працездатності , а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 82 СК України право одного із подружжя на аліменти , які були присуджені за рішенням суду , може бути припинене за рішенням суду , якщо буде встановлено , що : 1 )одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. На даний час [PERSON] не перестав бути непрацездатним , не перестав потребувати матеріальної допомоги , оскільки його матеріальний стан значно не поліпшився з моменту винесення судового рішення про стягнення аліментів. Платник аліментів [PERSON] спроможна надати матеріальну допомогу , оскільки працює. Навпаки , її матеріальний стан покращився , оскільки на час прийняття рішення про стягнення аліментів вона не працювала. Позивачка наполягала на своїх вимогах про припинення аліментів і не бажала змінювати позовні вимоги на зменшення розміру стягуємих аліментів. Враховуючи те , що для припинення сплати аліментів правові підстави відсутні , позивачка не змінила підстави для задоволення позовних вимог , то в задоволенні позовних вимог про припинення права на аліменти , звільнення від заборгованості по аліментах слід відмовити . На підставі вищевикладеного ,

Outcome: dismissed