overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка 19.07.2016 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 04 листопада 2005 року та мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними припинені з 01 червня 2016 року, спільне господарство не ведеться, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з»явилась, надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання двічі не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 04 листопада 2005 року (а.с.3) та мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке наміру зберігати подружні відносини не має, спільного господарства не веде, вжиті судом заходи до примирення сторін виявилися безрезультатними, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивачка 19.07.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на те, що 01 серпня 2011 року померла [PERSON], про що 01.08.2011 року Василівською сільською радою Полтавського району складено відповідний актовий запис за № 11 та видано свідоцтво про смерть серія І - КЕ №189373. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на приватизовану земельну ділянку площею - 5,46 га. для товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Полтавського району, та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Садовій, 43, в с. Мале Ладижине Полтавського району. За життя заповіт померла не залишила, в зв»язку з чим згідно ч. 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261 - 1265 ЦК України. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] ) [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за закон має право прийняти спадщину або не прийняти її. В установлений ст. 1269 ЦК України строк вона подала до Полтавської райдержнотконтори заяву про прийняття спадщини на майно померлої 01.08.2011 року [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії № 02-31/296, виданої 05.07.2016 року нотаріусом Полтавської райдержнотконтори на майно померлої 01.08.2011 року [PERSON] 10.08.2011 року відкрита спадкова справа за заявою про прийняття спадщини згідно закону від [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивачка 19.07.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 01.12.1969 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого з 1976 року вони проживають окремо. Відповідач давно утворив нову сім»ю. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору про майно не мають…… Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності ( а. с. 25 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за адресою своєї реєстрації, про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень ( а. с. 24, 26 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомленого відповідача в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 01.12.1969 року в виконавчому комітеті Журбинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області уклали шлюб ( актовий запис № 12 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з початку 2011 року, не підтримують шлюбно сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Позивач з травня 2011 року утворив фактично нову сім»ю. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Термін для примирення наданий судом сторонам за клопотанням відповідачки позитивних наслідків не дав. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивачка 19.07.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26.01.2017 року, розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 491950, виданого 06.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 243, сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання про розмір аліментів, який повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує ч. 2 ст.182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,стан здоров,я та матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, оскільки відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України відповідач визнав позов та не заперечував проти стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі, але у будь-якому разі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 19.07.2017 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 19.07.2017 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивачка 19.07.2017 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюб з відповідачем, від якого має малолітню дитину: [PERSON] [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до її повноліття. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила задовольнити позов, проводити розгляд справи без її участі, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №355308 виданого 12.07.2014 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] 12.07.2014р. про що зроблено актовий запис №71. Згідно копії свідоцтва про народження І-НО № 624574 виданого 17.10.2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №208, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 19.07.2017 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 19.07.2017 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка 19.08.2014 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві вказала, що вона спільно з відповідачем проживала і вела спільне господарство з осені 2001 року по осінь 2005 року. [INFO] р. у них народився син [PERSON], що засвідчується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 07.08.2006 р. Від народження і до цього часу дитина проживає з позивачкою. На протязі 2004-2013 років відповідач приймав участь в утриманні сина, однак починаючи з травня 2014 року відповідач припинив надання будь-якої матеріальної допомоги та не приймає участь у вихованні дитини. Прохала стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 50 % від доходу відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка спільно з відповідачем проживали і вели спільне господарство з осені 2001 року по осінь 2005 року. [INFO] р. у них народився син [PERSON], що засвідчується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 07.08.2006 р. Від народження і до цього часу дитина проживає з позивачкою. На протязі 2004-2013 років відповідач приймав участь в утриманні сина, однак починаючи з травня 2014 року відповідач припинив надання будь-якої матеріальної допомоги та не приймає участь у вихованні дитини. Син тяжко хворіє, а тому потребує постійних матеріальних витрат. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що аліменти необхідно стягнути в розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка 19.08.2014 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від укладеного ними 21.08.1991 року шлюбу, який на даний час не розірвано, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає в достатньому розмірі добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у розмірі ? частини заробітку. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 10 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів ( а. с. 11 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 21.08.1991 року шлюбу, який на даний час не розірвано, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає в достатньому розмірі добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Інші особи, яким би сплачував аліменти відповідач, відсутні, також не має утриманців, оскільки сторони про такі факти не заявили суду ( а. с. 2 - 6 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі вказаному позивачкою, так як це не суперечить вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивачка 19.08.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. На даний час через призив в лютому 2015 року до служби у Збройні сили України, а з березня 2015 року в зону АТО вони припинили сумісне проживання. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 53 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що інших осіб, яким би сплачував аліменти не має, хоча на утриманні має двох неповнолітніх дітей ( а. с. 50 52 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання, мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. На даний час через призив в лютому 2015 року до служби у Збройні сили України, а з березня 2015 року в зону АТО вони припинили сумісне проживання. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач, він не має, на утриманні з його слів має двох неповнолітніх дітей, не працює офіційно, не є інвалідом ( а. с. 50 52 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Що стосується розміру аліментів. щомісячно визначеної за взаємної згоди сторін, то він не суперечить вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивачка 19.09.2017 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2016р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 31.08.2016р.н. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обовязки, перестали бути повязані спільним побутом, не проживають разом з березня 2017 року, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти обставин, викладених у позові. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.03.2016р., актовий запис №3. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з березня 2017 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивачка 19.09.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від укладеного ними 06.05.2008 року шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 19 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що інших осіб, яким би сплачував аліменти або утриманців не має ( а. с. 20 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в підготовчому судовому засіданні у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 06.05.2008 року шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 02.07.2008 року (а.с. 2, 4), яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини . Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач не має, також не має утриманців, не є інвалідом. ( а. с. 20). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивачка 19.10.2020 року звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з 21 липня 2010 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено з 2014 року. Примирення неможливе, спільне господарство не ведеться, спору про майно між сторонами немає. Згода щодо утримання дитини досягнута. 20.10.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд справи на 21.12.2020, який відкладено на 15.03.2021. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у наданій суду заяві просила розглядати справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину нез`явлення не повідомив, будь-яких заяв по суті чи з процесуальних питань не подав, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2010 року виконкомом Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис №5 (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна сторонами не заявлено. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, подружні стосунки між сторонами були припинені з 2014 року, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає, збереження сім`ї неможливе. Отже, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved