Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивачі в своїй позовній заяві вказують, що [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним в її, [PERSON], користь. На день смерті [PERSON] її належали на праві власності 3/8 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка (пай), що знаходиться на території с. Підгайчики Коломийського району. Станом 15.04.1991 року вказане господарство відносилося до суспільної групи -колгоспний двір і станом на 15.04.1991 року головою двору була [PERSON], а членами двору були: [PERSON], її чоловік [PERSON], двоє їхніх дітей - [PERSON] та [PERSON], та [PERSON]. В господарстві до [INFO] проживав і [PERSON], який помер [INFO], до введення в дію Закону України «Про власність», яким ліквідовано колгоспні двори, а згідно вимог ст.563 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) після смерті члена колгоспного двору спадщина не відкривалася, тому [PERSON] не набув частки в майні даного двору. Зазначають, що вказані члени колишнього колгоспного двору після його ліквідації вправі були в добровільному порядку поділили майно даного двору. Відповідачі після ліквідації колгоспного двору не претендували на частку кожного з них у вказаного нерухомому майні, кожен з них давно вибув з даного господарства і знятий з реєстрації. В зв'язку з вказаним право власності на вищевказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору набули [PERSON], її син [PERSON] та позивачі [PERSON], [PERSON] в рівних частках (по 1/4 частці кожному). [INFO] помер [PERSON], після смерті якого згідно вимог ст. 529 ЦК УРСР відкрилася спадщина за законом і дану спадщину згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР прийняли спадкоємці: [PERSON] (мати спадкодавця) і вона, [PERSON] (дружина спадкодавця). Оскільки [PERSON] набув право власності на 1/4 частку нерухомого майна колишнього колгоспного двору, то після його смерті [PERSON] і [PERSON] успадкувала кожна по 1/8 частці вказаного майна (1/4:2=1/8) і таким чином набули кожна право власності на 3/8 частки даного майна (1/4 це частка члена колишнього колгоспного двору, 1/8 частка - спадщина після смерті [PERSON]). 12.06.2000 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла їй, [PERSON], все її майно, яке належатиме їй на день смерті.[INFO] [PERSON] померла і після її смерті згідно вимог ст. 533 ЦК УРСР відкрилася спадщина за вказаним заповітом. Вона,[PERSON], прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном - на день смерті спадкодавця і після її смерті до даного часу проживає у спірному будинку, тобто успадкувала її 3/8 частки вказаного нерухомого майна і таким чином набула право власності на 5/8 часток цього майна (1/4 + 3/8=5/8, 1/4 - це її частка члена колгоспного двору і 3/8 - спадщина після смерті [PERSON]). Приватний нотаріус 15.11.2018 року видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно - земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок відмовила у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно, право власності на нерухоме майно не зареєстроване. Тому позивачі просять визнати за ними право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме за [PERSON] на 5/8 часток, а за [PERSON] - на 3/8 часток. В судове засідання позивачі подали письмові клопотання про слухання справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, проти позовних вимог не заперечили та визнали їх в повному обсязі. Суд, розглянувши письмові клопотання позивачів та відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], його батьками вказані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 2 від 05.01.1953 року (а.с. 16). 14.11.1970 року [PERSON] одружився з [PERSON], яка у зв'язку з одруженням змінила прізвище на «[PERSON]», що стверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.17). Житловий будинок в [ADDRESS], земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт [NUMBER] від 15.12.2002 року, загальною площею 3,1940 га) належали [PERSON], що стверджується даними довідки № 868, виданої виконкомом Підгайчиківської сільської ради від 25.07.2018 року (а.с. 10), тип двору селянський. Станом на 01.07.1990 року в будинку були зареєстровані: [PERSON] - голова сім'ї (померла [INFO]); [PERSON] - син ( помер [INFO]; [PERSON] - невістка; [PERSON], [PERSON] (помер [INFO]), [PERSON] - внуки; [PERSON] -правнука. На день смерті [PERSON] в будинку були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом Підгайчиківської сільської ради за реєстром № 45 від 12.06.2000 року не змінено і не скасовано. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.08.1990 року (а.с. 11). [INFO] помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 08.10.1998 року серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Першої коломийської районної державної нотаріальної контори 02.10.2001 року , зареєстрованого в реєстрі за № Д -3023, спадкоємцем майна [PERSON] - земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Вільна Україна» с. Підгайчики Коломийського району, є [PERSON] (а.с. 18). Оскільки [PERSON] набув право власності на 1/4 частку нерухомого майна колишнього колгоспного двору, то після його смерті [PERSON] і [PERSON] успадкувала кожна по 1/8 частці вказаного майна (1/4:2=1/8) і таким чином набули кожна право власності на 3/8 частки даного майна (1/4 це частка члена колишнього колгоспного двору, 1/8 частка - спадщина після смерті [PERSON]). 12.06.2000 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Підгайчиківської сільської ради за реєстровим № 45, згідно з яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 8). Позивачка [PERSON] 04.10.2014 року зареєструвала шлюб із [PERSON], у зв'язку з чим змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», актовий запис № 6 від 04.10.2014 року (а.с.20). Довідками № 1003 та № 1004 від 05.09.2018 року, виданими Підгайчиківською сільською радою, стверджується що згідно з виписками будинкової книги з 04.02.1998 року по 01.06.1998 року відповідач [PERSON] знятий з реєстрації 26.12.2000 року з [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] - знята з реєстрації 10.02.2010 року (а.с. 13, 14). З метою оформлення спадщини позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно відсутній, право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 9). Вказаним нотаріусом 15.11.2018 року посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 294, згідно з яким спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, площею 1601 кв.м. (а.с. 22). Реєстрація права власності за померлою [PERSON] дійсно є відсутня, однак позивачка [PERSON] успадкувала її 3/8 частки вказаного нерухомого майна і таким чином набула право власності на 5/8 часток цього майна (1/4 + 3/8=5/8, 1/4 - це її частка члена колгоспного двору і 3/8 - спадщина після смерті [PERSON]). Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 01.07.2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» в редакції від 26.11.2015 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Як зазначено у п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Так, будівництво спірного житлового будинку було завершено в 1958 році, що підтверджується записом про це у виготовленому керівником суб'єкта господарювання [PERSON] технічному паспорті на садибний ( індивідуальний) житловий будинок. На момент завершення будівництва даного нерухомого майна не була передбачена ні обов'язкова державна реєстрація будівель та споруд, ні державна реєстрація права власності на них. Державна ж реєстрація права власності на будівлі та споруди була введена згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації. Зазначеним нормативним актом хоча і була передбачена державна реєстрація будівель, споруд, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, а додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Отже, довідки виконавчих комітетів місцевих органів визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На дане нерухоме майно видана довідка Підгайчиківською сільською радою за № 868 від 25.07.2018 року, в якій вказано, що померлій [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с. 10). На дане нерухоме майно керівником суб'єкта господарювання [PERSON] 10.09.2018 року був виготовлений технічний паспорт на садибний ( індивідуальний) житловий будинок, згідно якого за вищевказаною адресою знаходяться: житловий будинок, позначений літерою «А», господарські будівлі і споруди: гараж - «Б», стодола - «В», літня кухня - «Г», навіс - «Ж», погріб - «З», вбиральня - «К», сарай - «Л», навіс - «М», гараж - «Н», криниця - «№ 1», ворота, огорожа - «№ 6-9», вимощення - «І», (а.с. 24-26). Оскільки згідно вимог ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, тому після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] успадкувала її 3/8 часток вищевказане нерухоме майно. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Крім позивачів, спадкоємцями є відповідачі по справі, які після ліквідації колгоспного двору не претендували на частку кожного з них у вказаного нерухомому майні, кожен з них давно вибув з даного господарства і знятий з реєстрації. Згідно звіту про оцінку майна від 20.112018 року, вартість вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд становить 186 050,00 грн. (а.с. 28-40). За таких обставин суд приходить до висновку,що позовні вимоги слід визнати підставними та задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного та ст.ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та

Outcome: approved