Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду в особі свого представника - [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що з відповідачем вони проживали у шлюбі з 08.08.2009 року, який між ними розірвано на підставі рішення Хустського районного суду від 23.05.2013 року. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] - [INFO] . Позивачка зазначає, що після реєстрації розірвання шлюбу, неповнолітня дитина залишилась на повному її утриманні та вихованні. Відповідач зобов`язався надавати кошти на утримання дитини в добровільному порядку, однак взятих на себе зобов`язань не виконав. [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення дитини та не дбає про її виховання, коштів на утримання дитини не надає, інших утриманців не має, забезпечує лише свої особисті потреби. Зазначила, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, володіє продуктовим магазином, має стабільно високий дохід, а тому може сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмір по 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася,\~ до суду надійшло клопотання від її представника адвоката Плешинець М.В. про розгляд справи у відсутності позивача та його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення публікації про виклик до суду на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 28.12.2020 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки відповідач суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживали у шлюбі з 08.08.2009 року, який між ними розірвано на підставі рішення Хустського районного суду від 23.05.2013 року ( а.с.11). Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина, донька [PERSON] [INFO] , яка проживає з позивачкою( а.с.10). Відповідачем не надано до суду відзиву на позов та не спростовано обставини викладені в заяві позивачкою. При цьому суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, володіє продуктовим магазином, оскільки до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження вказаних обставин. Таким чином суд констатує про відсутність доказів щодо доходу відповідача чи його надмірних витрат, тому суд має всі підстави для вирішення питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача відповідно до порядку визначеного ст.184 СК України, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд також бере до уваги те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині та враховує матеріальне становище позивачки з дитиною, їхню потребу в необхідних коштах на забезпечення неповнолітньої доньки всім необхідним для її належного розвитку. Крім цього, суд враховує працездатний вік відповідача, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, з визначенням розміру аліментів в сумі по 2300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840, 80 гривень.

Outcome: partial