Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №34 в будинку №54 по вул.С.Грицевця в м.Харкові. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира належить на праві спільної часткової власності позивачам. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак з серпня 2016 року у квартирі не проживає, забрав свої особисті речі та пішов, комунальні платежі не сплачує. Відповідач не має власного майна у квартирі, квартирою не цікавиться. Де наразі перебуває відповідач позивачам не відомо. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивачі посилаються на ст.71 ЖК України та ст.405 ЦК України. Позивач [PERSON] в суді позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком, що у квартирі він не проживає з літа 2015 року, причини не проживання відповідач їй не відомі, комунальні послугу відповідач не сплачує, куди він пішов мешкати позивачу не відомо, в квартирі його особистих речей та документів не має. В судовому засіданні 18.04.2019 року позивач [PERSON] відмовилась від свого клопотання про виклик свідків. Позивач [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.51, 52). Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі м.Харкова в судове засідання не зявився, про слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Приймаючи до уваги викладене, що позивач в судовому засіданні 18.04.2019 року не заперечувала проти заочного розгляду справи, то у відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] (зараз [PERSON]) О.О., [PERSON] (зараз [PERSON]) К.О., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.03.1999 року реєстраційний номер 7-99-139732 (а.с.19) та документами на підтвердження зміни прізвища позивачами [PERSON] та [PERSON] (а.с.15, 18). 14.08.2008 року між вказаними власниками квартири було укладено договір про уточнення ідеальних часток, відповідно до якого сторонами було узгоджено, що кожному з них належить по ј частині квартири [ADDRESS] (а.с.20-21). 15.08.2008 року відповідач [PERSON] передав у власність [PERSON] (зараз [PERSON]) К.О. належну йому ј частину квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування (а.с.22-23). Таким чином, на теперішній час квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачам по справі, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач [PERSON] є колишньою дружиною відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.10.1996 року (а.с.13). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.09.2018 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ([INFO]), [PERSON] 913.05.2015 року народження) (а.с.6). В підтвердження факту не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] позивачі надали суду наступні докази: - Лист начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 12.09.2018 року, відповідно до якого відповідач із заявами чи повідомленнями щодо перешкоджання користування житлом не звертався (а.с.7); - Лист заступника начальника Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України від 06.09.2018 року, відповідно до якого відповідач в установах виконання покарань не утримається (а.с.8); - Акт сусідів від 28.09.2018 року, яким встановлено, що відповідач у квартирі не проживає, відсутнє його спальне місце, речі, сусіді не бачили відповідача з 2016 року (а.с.9); Крім того,\~13.03.2019\~року судом\~було ухвалено\~задовольнити клопотання\~позивачів та\~витребувано відомості\~з Комунального\~підприємства «Жилкомсервіс»,\~Міської поліклініки\~№9\~Харківської міської\~ради,\~Харківської дирекції\~АТ «Укрпошта»,\~Управління праці\~та соціального\~захисту населення\~адміністрації Індустріального\~району Харківської\~міської ради, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.70-71). На виконання ухвали суду про витребування доказів Харківська дирекція АТ «Укрпошта» повідомила, що перевірка надходження та вручення поштових відправлень на адресу [ADDRESS] на імя [PERSON] не можлива у звязку з відсутністю необхідної повної інформації (а.с.78-79). На виконання ухвали суду про витребування доказів Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» повідомило, що відповідач [PERSON] не звертався із заявами про бронювання або збереження за ним права користування квартирою №34 в будинку №54 по вул.С.Грицевця в м.Харкові (а.с.81). На виконання ухвали суду про витребування доказів Міська поліклініки №9 Харківської міської ради повідомила, що у медичному закладі амбулаторна карта хворого [PERSON] відсутня, декларація про вільний вибір лікаря не укладена, інша медична документація відсутня, отже відповідач за медичною допомогою не звертався (а.с.83). На виконання ухвали суду про витребування доказів Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що відомостей про перетинання [PERSON] державного кордону України не виявлено (а.с.85). На виконання ухвали суду про витребування доказів Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради повідомило, що з 2008 року по теперішній час відсутня інформація щодо призначення [PERSON] опікуном чи піклувальником будь-кого, а також встановлення відносно зазначеної особи опіки або піклування (а.с.87). В судовому засіданні 18.04.2019 року позивач [PERSON] відмовилась від свого клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.26-27). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не є доведеним належними і допустимими доказами. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК України та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Позивачами не доведено належними та допустимими доказами факт того, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин, що відповідачу не чинились перешкоди у користуванні спірною квартирою. Несплата відповідачем комунальних платежів не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, оскільки позивачі не позбавлені права на стягнення сплачених ними коштів з відповідача на їх користь. Також суд бере до уваги і пояснення позивача [PERSON] про те, що позивачам взагалі не відомі причини не проживання відповідача. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачами не доведено не поважність причини не проживання відповідача у спірній квартирі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Крім того, позивачі в своєму позові як на підставу позову посилаються на вимоги одночасно як ст.71,72 Житлового кодексу України так і на ст.405 ЦК України. Статті 71,72 Житлового кодексу України стосуються користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, стосуються користування жилими приміщеннями на підставі договору найму. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, ст.405 ЦК України стосується жилих приміщень, які перебувають у власності. Таким чином, посилання як на підставу для позовних вимог одночасно на ст.71,72 Житлового кодексу України та на ст.405 ЦК України не можливо, оскільки дані статті є взаємовиключними. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Приймаючи до уваги, що суд розглядає справу в межах заявленого предмету і підстави позову, що позивачі шляхом подання письмової заяви не уточнили підставу позову, що одночасне застосування ст.ст.71,72 ЖК України та ст.405 ЦК України не може бути підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №34 у будинку №54 по вул. С. Грицевця у м.Харкові.

Outcome: dismissed