overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідачі, який є сином позивачів. [PERSON] з серпня 2014 року у квартирі не проживає. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивачів як власників. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їм квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позові. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник третьої особи надав клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без його участі. Вислухавши позивача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим такі обставини. Позивачі є\~співвласниками квартири\~[ADDRESS].\~Частка [PERSON]\~ 2/3,\~частка [PERSON]\~ 1/3\~ (а.с. 9, 10, 11, 12-13, 31, 32, 34, 35-36). У квартирі зареєстровані позивачі та відповідач (а.с. 16, 20). У зазначеній квартирі [PERSON] не проживає з серпня 2014 року (а.с. 14). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ст. 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідач не проживає у спірному будинку з серпня 2014 року, його реєстрація у квартирі, належній позивачам, завдає перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження власним майном. Крім того, у звязку з реєстрацією відповідача у квартирі позивачів на нього нараховуються житлово-комунальні послуги, що завдає додаткових майнових витрат позивачам. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], в якому є зареєстрованою відповідач. Остання проживала у вказаному будинку до 15 жовтня 2013 року, після чого забрала речі, дітей та пішла жити до своїх батьків в с.Ромашки Рокитнянського району Київської області і за останній рік жодного разу не поверталася, і не проживала за вказаною адресою. Зазначають, що перешкод в користуванні жилою площею будинку відповідачу вони не чинили, однак остання не користується жилим приміщенням цього будинку, не бере участі у витратах на його утримання, в ремонті, не використовує його для проживання, так як має житло в іншому місці. Всі обов'язки по обслуговуванню та утриманню будинку несуть вони. Просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали за викладених у позові обставин та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, подавши натомість заяву, якою позов визнає та просить розглянути спір за її відсутності. За викладено суд у відповідності до положень ст.169 ЦПК України ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності відповідача. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, зважаючи, що обставини спору сторонами спору не оспорюються і на що вказує визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України, на вимоги якої як на правову підставу своїх вимог посилається позивач, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вимогами частини першої та четвертої статті 156 ЖК Української РСР, який є чинним, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому судом приймається і позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені позивачем [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243.60 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] посилаючись на те, що зазначений будинок належить їм на праві спільної сумісної власності. З 1998 року в будинку зареєстрований їх син, який з 2000 року в будинку не проживає, особисті речі відсутні. Відповідач, який проживає в [ADDRESS] (а.с. 20), надіслав до суду заяву про визнання позову та клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 19). Крім визнання позову, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], та [PERSON], є власниками будинку [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 4), зареєстрованим в КП «ОМБТІ та РОН» 17.11.1997р., (а.с. 5 на звороті). Відповідач [PERSON], є сином позивачів, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8), зареєстрував місце свого проживання в зазначеному житловому приміщенні в 1998 році (а.с. 6, 13). З 2000 року, відповідач добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, особисті речі відповідача в будинку відсутні, на даний час проживає в [ADDRESS] (а.с. 20). Встановлені судом обставини підтверджуються актом про не проживання від 28.08.2014р., (а.с. 7). Згідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що [PERSON], [INFO], втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] у зв'язку з не проживанням в квартирі понад один рік без поважних причин. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі № 50, в будинку № 32, корп. 2, по вул. Марсельській, в м. Одесі, посилаючись на те, що квартира належить їм на праві спільної часткової власності. Відповідач є колишнім зятем та чоловіком позивачів, зареєстрований за зазначеною адресою з 2008р. В серпні 2014р., після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач добровільно залишив зареєстроване місце проживання, особисті речі відповідача відсутні, перепон в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Місце його проживання на даний час невідомо. Відповідач про місце та час проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] є співвласниками квартири № 50, в будинку № 32, корп. 2, по вул. Марсельській, в м. Одесі по 1/2 частці кожний, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину. Також встановлено, що відповідач [PERSON], є колишнім чоловіком [PERSON], та зятем [PERSON], має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі з 2008р. В серпні 2014р., [PERSON], добровільно залишив зареєстроване місце проживання, особисті речі відповідача відсутні, перепон в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Місце його проживання на даний час невідомо, що підтверджується актом про не проживання. Шлюб між [PERSON], та [PERSON], було розірвано 10.09.2014р. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] 14.04.1981р.н, як колишній член сімї власників квартири, втратив право користування жилим приміщенням в квартирі № 50, в будинку № 32, корп. 2, по вул. Марсельській, в м. Одесі, у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] 14.04.1981р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в квартирі № 50, в будинку № 32, корп. 2, по вул. Марсельській, в м. Одесі. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати [PERSON], такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що зазначена квартира належить їм на праві спільної часткової власності. [PERSON], колишня дружина [PERSON], після розірвання шлюбу в 2009р., добровільно залишила місце проживання, її особисті речі відсутні, перепон в користуванні жилим приміщенням їй ніхто не чинив. Місце її проживання на даний час невідомо. Відповідачка про місце та час проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про повернення судової повістки без вручення, у зв'язку із не проживанням за місцем реєстрації, що в силу ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечували позивачі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 8, 9). Також встановлено, що [PERSON], яка має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі, була членом сім'ї позивачів та дружиною [PERSON], після розірвання шлюбу 23.06.2009 року, добровільно залишила місце проживання, залишила неповнолітню дитину на утриманні чоловіка [PERSON], (а.с. 5). Перешкод в проживанні їй ніхто не чинив, особисті речі відповідача в квартирі відсутні, на даний час місце її проживання невідоме. Зазначені обставини підтверджуються письмовими заявами [PERSON], (а.с. 11), [PERSON], (а.с. 16) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] [INFO], як колишній член сім'ї власників житлового приміщення, втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], у зв'язку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням в кв. № 28, в буд. № 45, по вул. Лесі Українки в м. Одесі. В обґрунтування вимог, посилалися на те, що є наймачами зазначеної квартири. Членом їх сімї був [PERSON], колишній чоловік [PERSON], який має зареєстроване місце проживання в квартирі з 1995 року. В літку 2013 року [PERSON], добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідач не несе, його особистих речей в кімнатах не має, місце фактичного проживання відповідача не відоме. В подальшому, 21.03.2014р., шлюб між [PERSON], та [PERSON], було розірвано. Відповідачі про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України про що не заперечували позивачі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що кв. № 28, в буд. № 45, по вул. Лесі Українки в м. Одесі належить місцевій раді. [PERSON] є наймачем та має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі, членами її сімї є [PERSON], [PERSON]. Також встановлено, що в зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання колишній чоловік позивачки [PERSON]. З 2013р., відповідач добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідач не несе, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] [INFO], втратив право користування жилим приміщенням в кв. № 28, в буд. № 45, по вул. Лесі Українки в м. Одесі, у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] [INFO], такими, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, у якому вказали, що [INFO] померла мама [PERSON] - [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть виконавчого комітету Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області зроблено відповідний актовий запис за № 2 та видано свідоцтво про смерть. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №881 від 09.10.2015 року, виданою виконавчим комітетом Городоцької сільської ради. За даною адресою було відкрито спадщину. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з 1/5 житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] відповідно до довідки про склад колгоспного двору № 879 виданої виконавчим комітетом Городоцької сільської ради. [INFO] помер батько позивачів - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. На день його смерті залишилося спадкове майно, що складається з 1/5 житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] відповідно до довідки про склад колгоспного двору № 879 виданої виконавчим комітетом Городоцької сільської ради. Норми ст. 1217 ЦК України визначають спадкування за заповітом та за законом. За життя заповіту на спадкове майно складено не було, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, який мотивують тим, що є рідними сестрами. 18.06.2011 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яку прийняв їх батько. 18.09.2016 року помер їх батько [PERSON], який 08.11.2007 року склав заповіт та заповів кожній доньці по земельній ділянці. При зверненні до нотаріуса, позивачки отримали відмову у звязку з тим, що пропустили законом встановлений строк для прийняття спадщини. Просять [PERSON] та [PERSON] визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Позивачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Скадовського району Херсонської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини, згідно ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи. [PERSON] помер 18 вересня 2016 року (а.с.11). [PERSON] померла 18 червня 2011 року (а.с.12). Позивачки [PERSON] та [PERSON] є доньками померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с.11-17) 08.11.2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Скадовського району Херсонської області, відповідно до якого належні йому земельні ділянки заповів на користь [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Позивачки пропустили встановлений законом строк звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки вони були юридично необізнаними з даного питання. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що суди, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинні досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи наведене, суд вважає причину пропуску позивачками строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною, тому заявлений позов підлягає задоволенню, позивачкам необхідно надати додатковий строк, достатній для прийняття спадщини три місяці, з дня набрання чинності рішенням у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, якому просять визнати за ними право власності по 1/3 частині кожному на майновий пай в розмірі 13 551 гривень, який перебуває у колективній власності КСП «Каленнівське» с.Каленна Сквирського району Київської області, ТОВ «Агрофірма «Каленнівська» с.Каленна Сквирського району Київської області, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія КИ-ХХ № 1911687, виданого 30.10.2007 року, посилаючись на те, що [INFO] року померла їхня мати [PERSON] Вони являються спадкоємцями першої черги за законом та прийняли спадщину шляхом вступу у фактичне управляння та володіння спадковим майном, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 01.03.2005 року, оскільки спадщину після смерті матері вони вже частково оформили, а саме: житловий будинок [ADDRESS], земельну частку (пай), розміром 3.0 в умовних кадастрових гектарах та грошовий вклад, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 01.03.2005 року. Отримати у нотаріальні конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на майновий сертифікат не мають можливості у зв'язку з тим, що він видані після смерті спадкодавця. Позивачі у судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просять розглянути справу у їх відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог. Представник відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення у судовому засіданні без його участі, позов визнає, заперечень не має. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивачів [PERSON] Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], які прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне управляння та володіння спадковим майном, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 01.03.2005 року та частково оформили спадкову масу у нотаріальній конторі. Позивачі у встановленому законом порядку не може оформити спадщину, після смерті спадкодавця, а саме майновий пай, оскільки правовстановлюючий документ на нього виданий після смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вище викладене та приписи цивільного законодавства України, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved