Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю посилаючись на те, що 03травня 1983 року вона придбала 21/50 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу, зареєстрованим в реєстрі за № 1762 від 03 травня 1983 року. Рішенням Гусятинського районного суду від 27 лютого 1991 року здійснено реальний поділ будинку та надвірних будівель, за яким їй - [PERSON] виділено: жилу кімнату 1-4 площею 11,09 кв.м, жилу кімнату 1-3 площею 13,79 кв.м, жилу кімнату 1-2 площею 16,83 кв.м, коридор 1-1 площею 6,4 кв.м., Уг частину веранди 1-5 площею 3,16 кв.м., підвал І площею 8,24 кв.м., що в цілому\~становить 21/50\~ідеальних частин.\~Відповідачу [PERSON] \~виділено:\~жилу кімнату\~2-4\~площею 17,02\~кв.м.,\~жилу кімнату\~2-5\~площею 16,18\~кв.м.,\~коридор 2-1\~площею 9,09\~кв.м.,\~коридор 2-2\~площею 11,49\~кв.м.,веранду\~2-3\~площею 5,96\~кв.м.,\~1/2 частину веранди 1-5 площею 3,16 кв.м,, підвал II площею 18,9 кв.м., що в цілому становить 29/50 ідеальних частин. Підвал III площею 1,96 кв.м. залишено сторонам в спільне користування. У кінці 2012 році вона виявила, що відповідач [PERSON] самовільно змінив замок на вхідних дверях належного їй підвалу та провів через нього трубопровід холодної води до належного йому житлового будинку. Вищевказані обставини підтверджується, зокрема, рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року у цивільній справі №608/1698/15-ц; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №172580926 від 04 липня 2019 року, технічним І паспортом на житловий будинок від 17 листопада 2015 року, виготовленим ФОП [PERSON] . Окрім того, відповідач [PERSON] на даний час самовільно замурував віконний проріз підвалу котрий належить їй. Посилається на те, що влітку 2019 року вона пред`явила усну вимогу до відповідача [PERSON] про демонтаж трубопроводу холодної води та відновлення віконного прорізу у підвалі, утім останній ігнорує її законні вимоги мотивуючи це тим, що означені роботи були проведенні не ним, а уповноваженими особами КП «Чортківське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» при приєднанні його частини будинку до системи централізованого водопостачання. Однак, відповідно до довідки КП «Чортківське виробниче управління % водопровідно-каналізаційного господарства» від 9 серпня 2019 року №239/01-9 підприємство повідомило, що відповідає за постачання води до фундаменту будинку та не виконує роботи у системах водопостачання та водовідведення багатоквартирних будинків та приватних будинків. Вказує, що відповідно до вимог статті 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого .Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та - розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Усунення перешкод у користуванні власністю здійснюється у способи, що є ефективними, зокрема: шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна; зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; стягнення втрат, пов`язаних із приведенням майна до попереднього стану; відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власника. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в адресу суду поступили письмові роз`яснення позивачки з приводу поданого нею позову. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] адвокат Варода П.Б. позов підтримує, вважає його доведеним належними та допустимими доказами, та посилається на те, що відповідач [PERSON] фактично визнав позовні вимоги під час останнього судового засідання та просить задоволити позов в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат Тесля П.О. позов не визнає, подав суду відзив на позов, посилається на те, що належних і допустимих доказів доведеності чинення перешкод позивачці відповідачем не надано. Вважає позов безпідставним, не обґрунтованим та не доведеним, а посилання представника відповідача адвоката на ніби -то визнання його довірителем позову під час дослідження письмових доказів надуманими, а тому просить в задоволенні позову відмовити з вищенаведених підстав. Вислухавши представника позивачки, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові пояснення позивачки та письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог з наступних підстав: \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] є власником 21/50 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі продажу, зареєстрованого в реєстрі № 1762 від 03 травня 1983 року. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 лютого 1991 року здійснено реальний поділ будинку та надвірних будівель, за яким позивачці - [PERSON] виділено: жилу кімнату 1-4 площею 11,09 кв.м, жилу кімнату 1-3 площею 13,79 кв.м, жилу кімнату 1-2 площею 16,83 кв.м, коридор 1-1 площею 6,4\~кв.м.,\~1/2 частину веранди 1-5 площею 3,16 кв.м., підвал І площею 8,24 кв.м., що в цілому\~становить 21/50\~ідеальних частин.\~Відповідачу -\~ [PERSON] виділено:\~жилу кімнату\~2-4\~площею 17,02\~кв.м.,\~жилу кімнату\~2-5\~площею 16,18\~кв.м.,\~коридор 2-1\~площею 9,09\~кв.м.,\~коридор 2-2\~площею 11,49\~кв.м.,веранду\~2-3\~площею 5,96\~кв.м.,\~1/2 частину веранди 1-5 площею 3,16 кв.м,, підвал II площею 18,9 кв.м., що в цілому становить 29/50 ідеальних частин. Підвал III площею 1,96 кв.м. залишено сторонам в спільне користування. Таким чином, відповідач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Чортквською міською радою 26 листопада 2012 року та Витягом про державну реєстрацію прав, виданого Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 17 грудня 2012 року. Тривалий час\~позивачка [PERSON] \~їздить на\~заробітки в\~Італію,\~де і\~знаходиться в\~даний час,\~а [PERSON] ( колишній чоловік позивачки) проживає і користується будинком та господарськими будівлями, які належать [PERSON] , про що повідомив, будучи допитаним в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , оскільки він повідомив суд при неприязні, ворожі стосунки з [PERSON] протягом тривалого часу, а тому як доказ, надані ним свідчення не приймає і вважає їх неналежним і недопустим доказом . \~ \~ \~ \~В той же час, з письмових пояснень, направлених позивачкою [PERSON] в адресу суду вбачається, що позивачка вказує на те, що саме в кінці 2012 року вона виявила, що відповідач [PERSON] самовільно змінив замок на вхідних дверях належного їй підвалу та провів через нього трубопровід холодної води до належної йому частини житлового будинку та замурував віконний проріз в належному їй підвалі. \~ \~ \~ \~Аж влітку 2019 року вона пред`явила усну вимогу до відповідача [PERSON] про демонтаж труби та відновлення віконного пройому, однак він на це не відреагував. Саме тому вона звернулась до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~Однак, з матеріалів, які подані, як доказ підставності позовних вимог, жодних доказів вищевказаних обставин, суду не подано. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до вимог статті 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованого .Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та - розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Усунення перешкод у користуванні власністю здійснюється у способи, що є ефективними, зокрема: шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна; зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; стягнення втрат, пов`язаних із приведенням майна до попереднього стану; відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власника. \~ \~ \~ \~Однак, суд зазначає, що під час розгляду вказаного позову належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні її підвалом, ні позивачкою, ні її представником адвокатом , суду не подано. \~ \~ \~ \~Так, долучені рішення свідчать лише про доведеність право власності позивачки на частину будинку з надвірними будівлями та спорудами та підвалу. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи, як представником позивачки, так і свідком було підтверджено, що позивачка має доступ до належного їй підвалу, оскільки долучено фотографії , на які , як на доказ, посилається представник позивачки та вказує, що ці фотографії саме підвалу, який належить позивачці, а не іншого підвалу. \~ \~ \~ \~Однак, долучені до позовної заяви, як докази 2 фотографії, суд не приймає, як належні та допустимі докази, оскільки вони вчинені без прив`язки до місця, часу та події, а тому можуть розцінюватись як фотографії будь-якого приміщення, будь-якого будинку на будь-якій вулиці, в будь-якому місці, в будь-якій частині країни. Щодо посилань представника позивачки адвоката Вароди П.Б. на визнання відповідачем [PERSON] позову під час дослідження письмових доказів та на цій підставі переконання про доведеність позовних вимог суд зазначає наступне: Відповідно\~до вимог\~ст.\~76\~ЦПК України доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення.\~ Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~вимог ст.\~78\~ ЦПК\~України суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом.\~ Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~вимог ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про\~достатність доказів\~для встановлення\~обставин,\~що мають\~значення для\~справи,\~суд вирішує\~відповідно до\~свого внутрішнього\~переконання. Відповідно до\~вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~вимог ст. 82 ЦПК України підстави звільнення від доказування обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В даному конкретному випадку, суд має сумнів щодо достовірності обставин ніби-то визнання відповідачем [PERSON] під час дослідження письмових доказів обставин, на які посилається представник позивача адвокат Варода П.Б., оскільки як під час підготовчого судового розгляду, так і судового розгляду, та в подальшому в судових дебатах відповідач [PERSON] позов не визнавав і не визнав. Таким чином, достовірно вказати, що відповідач добровільно визнав позовні вимоги, суд не може. Крім того, в відзиві на позов представник відповідача адвокат Тесля П.О. детально описав підстави та обставини не визнання позову відповідачем та просив в задоволенні позову відмовити. Отже, вимога позивачки [PERSON] про чинення перешкод відповідачем [PERSON] є недоведеною. Ураховуючи вищевикладені обставини та норми права, які підлягають до застосування щодо правовідносин, що виникли між сторонами спору, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом усунення [PERSON] перешкод, які чиняться [PERSON] у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм підвальним приміщенням площею 12,90 кв.м., яке знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] та зобов`язання [PERSON] демонтувати трубопровід холодної води та відновити віконний проріз у підвальному приміщенні площею 12, 90 кв.м., яке знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] , слід відмовити за недоведеністю. Що стосується питання стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] судових витрат у випадку відмови в задоволенні позову, суд зазначає наступне: Частиною 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно пунктами 1, 2 частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). На виконання вимог частини 1 статті 134 ЦПК України, представником позивачки [PERSON] адвокатом Вародою П.Б. надано наступний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка [PERSON] понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом судом даної справи. Однак, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог та відмовою в задоволенні позову, в задоволенні стягнення витрат, понесених [PERSON] у розгляді вказаної цивільної справи - слід відмовити.

Outcome: dismissed