Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в обґрунтування якого вказують наступне. До належного їм будинковолодіння зокрема господарських будівель і споруд є заїзд з вул. Черешньовського та проходить між земельною ділянкою, що їх приватною власністю та земельною ділянкою відповідачів. Іншого заїзду до належних їм господарських споруд немає. Даний заїзд є спільним, земельна ділянка по якій він проходить належить Болехівській міській раді. Однак відповідачі по справі, які проживають в житловому будинку [ADDRESS] чинять їм перешкоди у користуванні даним заїздом та незаконно перекрили проїзд, що веде до належної їм земельної ділянки, хвіртку зі сторони прибудинкової сторони території будинку [NUMBER] забили дерев'яними кілками та дошками, також встановили замок на воротах. Просять постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні дорогою до належного їхнього житлового будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідачів зняти встановлений замок на воротах спільного заїзду та зобов'язання відповідачів розгородити хвіртку, яка загороджена дерев'яними кілками та дошками зі сторони будинковолодіння [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів на їхню користь понесені ними судові витрати. [PERSON] 05 листопада 2014 року звернувся до суду з зустрічним позовом в якому зазначає, що [PERSON] та [PERSON] які проживають з ним по сусідству самі розмежували їхні земельні ділянки та самовільно без будь яких документів встановили бетонну огорожу, яка створює незручності, оскільки мішає оглядовості при виїзді на дорогу. Просить зобов'язати відповідачів загородити отвір в облаштованій ними бетонній огорожі між їхніми домоволодіннями [NUMBER] та [ADDRESS] в м. Болехові Івано-Франківської області, які висотою та по формі відповідають цій бетонній стіні, а також зобов'язати зняти по два прольоти зазначеної огорожі замінивши їх на такі що не обмежують оглядовість у відповідності до вимог Болехівської міської ради та нормативних документів, стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] по дорученню [PERSON] заявлений ними позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві зазначивши, що встановити огорожу між будинками їх змусила неадекватна поведінка [PERSON] та [PERSON], які постійно вчиняли з ними конфлікту. Іншого доступу до будинку та господарських споруд не має. Проїзд між будинками розмішений на землях Болехівської міської ради. Заявлений [PERSON] зустрічний позов не визнають оскільки він безпідставний. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] не визнав, вказавши, що позивачі мають власне і подвір'я, яке відгородили без їхньої згоди бетонною огорожею, а тому не мають права користуватися їхнім подвір'ям. Ними було закрито ворота на замок оскільки в їхній сім'ї є неповнолітні діти, одна з яких є інвалідом дитинства, з метою того, що вони не вибігали на проїжджу частину дороги. Встановлена позивачами без дозволу огорожа мішає оглядовості при виїзді з подвір'я, що може призвести то негативних наслідків. Просить у позові [PERSON] та [PERSON] відмовити а його позов задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заявлений [PERSON] та [PERSON] позов не визнали зазначивши, що позивачі приватизували земельну ділянку і самі відгородились від них бетонною огорожею. Жодного відношення до їхнього будинку не мають а тому не мають права на користування заїздом. Заявлений [PERSON] позов підтримали. Відповідач [PERSON] вказала, що не розуміє, чому її залучено до участі у справі, жодних претензій не має. Представник Болехівської міської ради Калитин І.Р. заявлений [PERSON] та [PERSON] позов підтримала та вказала,що згідно облікових даних земельна ділянка на якій розташований заїзд є землями міської ради, що підтверджується державними актами виданими [PERSON] та [PERSON] де вказано, що передана їм земельна ділянка межує з землями загального користування. Відповідачі не мають права обмежувати позивачів у користуванні заїздом. Щодо заявленого [PERSON] позову то вказує, що міською радою тільки розробляється нормативний документ, щодо порядку встановлення огорож на території міста. На сьогоднішній день жодних дозволів на встановлення огорожі не потрібно. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що згідно картографічних даних проїзд між будинками [ADDRESS] розташований на землях міської ради. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Нормами ч. 2 ст. 90 вказаного Кодексу передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст. 126 зазначеного Кодексу право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст.152 вказаного Кодексу власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0330 га по [ADDRESS] (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №704807). Вказана земельна ділянка межує з землями міської ради (багатоквартирний будинок [NUMBER]) (а.с.5). [PERSON] є власником магазину, що розташований за вказаною адресою, а [PERSON] власником квартири (а.с.6-7). З відповіді головного архітектора м. Болехова вбачається, що спірний заїзд розташований між земельними ділянками, що належить [PERSON] з одного боку та [PERSON] та є у комунальній власності міста(а.с.98). На Державному акті на право приватної власності виданому на ім'я [PERSON] 26 жовтня 1999 року вказано, що надана йому земельна ділянка з одного боку (Е-Ж) межує з заїздом з іншого (Ж-З) з земельною ділянкою [PERSON].(а.с.121). Земельна ділянка, що належить на праві приватної власності [PERSON] згідно Державного акту серії ІФ №19-01-2/000165 від 24 березня 1997 року межує з земельною ділянкою [PERSON] (П-Р) та землями загального користування (Р-С, С-П) (а.с.123). Зі збірного плану виготовленого відділом містобудування і архітектури виконавчого комітету Болехівської міської ради вбачається, що між будинками [ADDRESS] наявний проїзд, який розташований на землях загального користування (а.с.124).З досліджених у судовому засіданні відеоматеріалів, вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] чинять перешкоди у користування позивачам проїздом та хвірткою. Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. У відповідності до ст.39 Земельного кодексу використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Статтею 83 зазначеного Кодексу встановлено, що землі,які належать на праві власності територіальним громадам сіл,селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. До земель комунальної власності,які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Нормами ст. 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. В ході судового засідання встановлено, і це не заперечили сторони, що жителями багатоквартирного будинку [ADDRESS] у м. Болехів, не створено об'єдна-ння співвласників будинку. Земельна ділянка на якій розташований вказаний будинок належить територіальній громаді міста від імені якої виступає міська рада і не передавалась у власність жителям будинку. Проаналізувавши надані сторонами докази, давши ім. правову оцінку, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачі не мали і не мають права обмежувати [PERSON] та [PERSON] у користуванні під'їздом до належного їм домоволодіння та земельної ділянки шляхом закриття на навісний замок воріт, загородження проходу. Обираючи порядок захисту порушеного права позивачів суд враховує, що у відповідачів [PERSON] та [PERSON] на вихованні знаходяться неповнолітні діти, а тому з метою убезпечити їх можливий раптовий вихід на проїжджу, слід зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди позивачам у користуванні дорогою (спільним заїздом) до житлового будинку,[ADDRESS] шляхом надання [PERSON], [PERSON] ключа від встановленого на воротах спільного заїзду навісного замка та розгородити хвіртку зі сторони будинковолодіння [ADDRESS] в м. Болехові Івано-Франківської області. В частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] щодо зняття навісного замка на воротах слід відмовити на підставі вищенаведеного висновку. Заявлений [PERSON] позов до [PERSON], [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Діючими нормативними актами »а саме ДБН 360-92**, ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій», СН 441-72* «Вказівки по проектуванню огорож майданчиків та ділянок підприємств, будинків і споруд», встановлені певні вимоги щодо облаштування огорож Огородження відрізняються за: призначенням (декоративні, захисні,їх поєднання), висотою (низькі - від 0,3 м до 1 м. середні - від 1,1 м до 1,7 м, високі - від 1,8 м до 2,5 м), видом матеріалу (металічні, залізобетонні тощо), ступенем проникності для погляду (прозорі, глухі), ступенем стаціонарності (постійні, тимчасові, пересувні). Пунктом 4.2.3 Правил благоустрою території міста Болехова що затверджені рішенням Болехівської міської ради від 29.11.2011 №32-12/11 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Болехова, забезпечення в ньому чистоти та належного санітарного стану» передбачено, що верхня частина огорожі не повинна обмежувати видимість у зоні перехресть вулиць та доріг. Під час судового розгляду встановлено і це не заперечили сторони, що [PERSON] та [PERSON] встановили на належній їм земельній ділянці бетонну огорожу, яка обмежує оглядовість при виїзді на вулицю Черешньовського. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] Та [PERSON] слід зобов'язатизамінити встановлену огорожу на огорожу, яка не обмежує оглядовість від вулиці Черешньовського до створу будинку,[ADDRESS] Івано-Франківської області у відповідності до вимог ДБН 360-92**. Зустрічний позов [PERSON] в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] загородити отвір у встановленій огорожі то він не підлягає до задоволення з наведених вище підстав, а саме, що [PERSON] та [PERSON] мають право у відповідності до ст. 13 Конституції України, ст.83 Земельного кодексу України на користування землями загального користування до яких відносяться проїзди дороги, землі запасу територіальної громади міста та не можуть бути обмежені у здійсненні цього права. Нормами ст.84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням вище зазначених норм суд приходить до висновку, що на користь [PERSON] з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судові витрати у відповідності до ст.ст.84,88 ЦПК України у сумі 846,60 грн. На користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] з врахуванням положень ст.ст. 84,88 ЦПК слід стягнути судові витрати у розмірі 546,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст.13,41 Конституції України, ст.ст.39,83,90,96,116,125 Земельного кодексу України, та

Outcome: dismissed