Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], звернувся 16.09.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що йому на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2007 року (справа належить житловий будинок з відповідними господарчими спорудами і будівлями[ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15264632 від 17.07.2016 року. В даному житловому будинку зареєстрована [PERSON], [INFO]. Відповідачка в спірному будинку не мешкає, а наявність її реєстрації затрудняє їй розпорядитися своєю власністю. Просила визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування жилим будинком [ADDRESS] Відповідач [PERSON], [INFO], яка зареєстрована на постійне місце проживання в будинку [ADDRESS] в судове засідання не з'явилась, тому за згоди позивачки справу розглянуто у її відсутність в порядку заочного провадження. Вислухавши позивачку, покази свідка та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15264632 від 17.07.2016 року. В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрована з 07.03.2014 року відповідач [PERSON], [INFO]. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає з серпня 2015 року і до цього часу підтверджується показами самої позивачки допитаної за її клопотанням у якості свідка. Яка свідчила, що відповідачка прописалась у її будинку як жінка брата її чоловіка, оскільки остання була вагітна і потребувала постановки на облік у лікарні. Прожила у її будинку біля одного місяця, після цього у вересні 2015 року переїхала у придбаний її, відповідачки, сім'єю будинок в м.Котовську по вул.Комсомольска,68. Одна к реєстрації не знялась. Це тепер є перешкодою їй у праві на оформлення субсидій на житлово-комунальні послуги. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], є формальною, без наміру її фактичного проживання в цьому будинку. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved