Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачка 11 червня 2018 року звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 5000 грн. щомісячно, із дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини за минулий час в розмірі 36000 грн., але не більше як за три роки, тобто з червня 2015 року до дня предявлення позову. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2011 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує своїх батьківських обовязків, не приймає участі у вихованні доньки та не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча неофіційно працює і в змозі надавати кошти на утримання дитини, яка проживає з нею. Вона неодноразово намагалася та вживала заходів щодо отримання аліментів на утримання дитини від відповідача, але оскільки останній не працював, не повідомляв про свій заробіток, ухилявся від сплати аліментів, мотивуючи тим, що ніде не працює, вона не змогла отримати жодної гривні на утримання доньки. Враховуючи, що у 2015 році вона вже зверталася у суд з позовом про стягнення аліментів, просить присудити аліменти за минулий час з червня 2015 року. На підставі наведеного, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та доповнила, що подружнє життя з відповідачем не склалося і з лютого 2018 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин. Відповідач останнім часом зловживає спиртними напоями, вихованням доньки не займається і матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дитини, яка проживає з нею. Згоди щодо розміру аліментів між нею і відповідачем не досягнуто. На підставі наведеного, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно із ч.ч. 8, 9\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені\~ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; -стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2011 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] . Також встановлено, що сторони з лютого 2018 року проживають окремо, відповідач не надає коштів на утримання дитини, яка проживає з позивачкою, хоча працездатний і в змозі такі надавати регулярно. Згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто, відповідач не має інших аліментних зобов'язань. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 2027 гривень. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн., проте не надала суду належних доказів на те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року 1860 грн., а з 01.07.2018 року 2027 грн., і який батьки повинні забезпечити дітям, а також те, що позивачка також є працездатною, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 11.06.2018 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, то суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Належними та допустимими доказами того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача можуть бути документи, які підтверджують звернення одного з батьків у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи одного з батьків, за місцем роботи батька про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину, копія рішення про визнання батька безвісно відсутнім, копія рішення про визнання батька обмежено дієздатним у зв'язку із зловживанням ним спиртних напоїв. У матеріалах справи відсутні докази про вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом останніх трьох років та ухилення відповідача від їх сплати, а перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не було. Суд звертає увагу на те, що доводи позивачки, які зводяться до того, що остання вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, у 2014 році зверталася у суд з позовом про стягнення аліментів, однак на прохання відповідача подала заяву про залишення такого без розгляду, несплата відповідачем у добровільному порядку кошів на утримання дитини, не є безумовним свідченням ухилення останнього від виконання батьківського обов»язку щодо сплати аліментів, тому не можуть бути підставами для стягнення аліментів за попередній період. Окрім цього, як встановлено судом, самі по собі вказані позивачем обставини, які стосуються, на її думку, нехтування відповідачем своїми обов'язками щодо виховання дитини, не підтверджені достатніми доказами, поряд з цим, суд враховує те, що сторони до лютого 2018 року проживали разом і підтримували сімейні відносини. За наведеного, суд приходить переконання, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати протягом 2015-2018 років, а тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за недоведеністю. На підставі\~ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: partial