Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із відповідним позовом до відповідача, який в подальшому уточнили, в обґрунтування якого зазначили, що 26.11.1999 року відділом приватизації житлового фонду Луганської міської ради народних депутатів було видане свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: [ADDRESS]. За свідоцтвом право власності набули усі позивачі та [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частку в квартирі. Після звернення [PERSON] до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], позивачці було відмовлено, оскільки за життя [PERSON] належним чином не зареєстрував своє право власності на ? частку вищезазначеної квартири, та здійснити державну реєстрацію за померлим неможливо, а також при зверненні до реєстраційної служби для проведення реєстрації вищезазначеної квартири також було відмовлено.16.02.2013 року спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на свої частки в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Після державної реєстрації прав на нерухоме майно, частки позивачів склали по ? частки на кожного. ? частка у спільній власності померлого [PERSON] залишилась незареєстрованою в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що перешкоджає отриманню свідоцтв про право на спадщину його спадкоємцями. Позивачі в уточненому позові просили суд визнати за ними право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO], визнавши за ними по 1/12 частки за кожним. Остаточно визнати за ними право власності за кожним позивачем на 1/3 частки на квартиру. В судове засідання позивачі не з'явились, надали до суду заяви в яких просили розглянути справу в їх відсутність. Позовні вимоги в частині визнання за ними право власності за кожним позивачем на 1/3 частки на квартиру просили залишити без розгляду, в іншій частині позову просили задовольнити в повному обсязі (а.с.46-48). Ухвалою суду від 17.01.2014 року позовні вимоги позивачів в частині визнання за ними право власності за кожним позивачем на 1/3 частки на квартиру залишені без розгляду. Представник відповідача Управління комунальним майном Луганської міської ради у судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяв про задоволення або відмову від позову не надав. Судом ухвалено розглядати справу заочно. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 січня 1975 року, зареєстрованого Олександрівською міською радою, Артемівського району, м. Ворошиловграда, актовий запис № 5 (а. с. 6). Від спільного шлюбу мають дітей: [PERSON] ( свідоцтво про народження від 11 березня 1979 року [NUMBER](а.с.8)) та [PERSON] (свідоцтво про народження від 11 березня 1979 року [NUMBER](а.с.7)), яка в подальшому одружилась та змінила прізвище на [PERSON] , що свідчить свідоцтво про одруження від 28 вересня 1996 року [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1999 року, за реєстровим № 14/2097 (а. с. 4), квартира, [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, часткової власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках. [INFO] [PERSON] помер, що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 серпня 2012 року, зареєстрованого та виданого Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 1055 (а. с. 5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді ? частки квартири [ADDRESS], спадкоємцем якого є позивачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки проживали та були зареєстровані на час смерті [PERSON] разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою міського комунального підприємства «Жилсервіс» (а. с. 10). Позивачка [PERSON] звернулась до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], позивачці було відмовлено нотаріусом в оформленні , оскільки за життя померлий [PERSON] не зареєстрував квартиру [ADDRESS] - об'єкт нерухомого майна, ні право власності на нього, до діючого законодавства , що діяло на той час, в зв'язку з чим здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим неможливо (а.с.11). 16.02.2013 року позивачі зареєстрували право власності на свої частки в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], про що свідчать витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №881019,884710,870881 (а.с.12-14). Після державної реєстрації прав на нерухоме майно, частки позивачів склали по ? на кожного. Згідно свідоцтва про права власності на житло (а.с.4) квартира за адресою: [ADDRESS], належить в рівних частках позивачам. З відповіді державного нотаріуса Другої Луганської державної нотаріальної контори вбачається,що за даними інформаційної довідки із Спадкового реєстру №366209802 від 13.02.2014 року, відсутня спадкова справа після померлого [INFO] - [PERSON]. Відсутність реєстрації не є перешкодою у оформленні спадщини позивачами. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Від 18.12.2009 Року № 14 «Про Судове Рішення У Цивільній Справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідоно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, ? частка у спільній власності, яка належала померлому розподілиться між спадкоємцями наступним чином: ?:3=1/12, тобто по 1/12 кожному спадкоємцю. Враховуючи вищевикладене, а саме факт належності спадкодавцю зазначеного майна, у вигляді ? частки зазначеної квартири , відсутність інших спадкоємців, а також неможливість оформлення позивачем права на спадщину в нотаріальній конторі , суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 4, 16, 328,392, 1216, 1218, 1261, 1268, ч.1 ст.1278 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved