Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачі звернулись із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що у відповідності до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.10.2012 року їм на праві спільної часткової власності у рівних частинах належить 50/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 39 по 50/400 частин кожному відповідно. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21.08.2013 року їм виділена в користування земельна ділянка під частиною відповідного домоволодіння, площею 290 кв.м., що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 39. Відповідачу на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 41. Після виділення позивачам у користування земельної ділянки під частиною їх домоволодіння, площею 290 кв.м., вони позбавлені можливості обслуговувати належне їм нерухоме майно, оскільки для такого обслуговування потрібно потрапляти на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні відповідача, що унеможливлюється виходячи з того, що останній перешкоджає та не дозволяє позивачам обслуговувати належне їм домоволодіння та потрапляти на його ділянку. У звязку із тим, що відповідач постійно чинить перешкоди у здійсненні позивачами права власності на належне їм майно, не надає можливості зробити ремонт та обслуговувати ту частину домоволодіння, яка виходить на земельну ділянку, яка знаходиться в його користуванні, позивачі вимушені звернутись до суду. З цих підстав просять встановити на їх користь безоплатний постійний земельний сервітут у вигляді права проходу по земельній ділянці відповідача для обслуговування житлового будинку, усунути їм перешкоди у здійсненні права власності, стягнути матеріальну та моральну шкоду, судові витрати. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення у звязку із тим, що не чинять перешкод позивачам в користуванні їх власністю та не бачать підстав у встановленні земельного сервітуту, який порушує його права. Третя особа Херсонська міська рада проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступного. Відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Згідно ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Судом встановлено, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.10.2012 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності у рівних частинах належить 50/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 39 по 50/400 частин кожному відповідно. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21.08.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділена в користування земельна ділянка під частиною відповідного домоволодіння, площею 290 кв.м., що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 39. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 41. Право власності [PERSON] на земельну ділянку під належним йому домоволодінням в передбаченому законодавством порядку не оформлено. Відповідно до ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Згідно ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Відповідно до положень ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення, зокрема, такого земельного сервітуту як: право проходу та проїзду на велосипеді. Згідно ч. 1 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, передбачено, що вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК). Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Враховуючи те, що житловий будинок №39 по вул. Ливарна в м. Херсоні, який належить позивачам, - розташований на межі земельних ділянок позивачів та відповідача, а саме: стіна житлового будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] розташована на межі земельних ділянок та вікна, відповідно, виходять на земельну ділянку [PERSON], що позбавляє позивачів доглядати та обслуговувати частину їх житлового будинку, суд приходить до висновку про можливість встановити на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] безоплатний постійний земельний сервітут у вигляді права проходу по земельній ділянці [PERSON] у наступному порядку: в осінній період року: до двох тижнів для обслуговування житлового будинку; у весняний період: до двох тижнів для обслуговування житлового будинку, оскільки згоди сторін в даному питанні позасудовим шляхом не досягнуто. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно, ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Виходячи з того, що [PERSON] своїми діями порушує право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме: чагарник, який знаходиться на земельній ділянці [PERSON] розташований з порушенням чинних вимог ДБН (відстань від стін житлового будинку до чагарника повинна складати не менше 1,5 м.) та в порушення вимог до інсоляції приміщень і вказані порушення мають причинний зв'язок з наявними зовні пошкодженнями житлового будинку позивачів, суд приходить до висновку про можливість усунути перешкоди позивачам у здійсненні права власності шляхом демонтажу чагарника /кущі винограду/, металевого щиту та щільної тканини перед вікном, які розташовані на земельній ділянці №41 по вул. Ливарній в м. Херсоні. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що в даній частині позову позивачами не доведений факт неправомірних дій чи вини відповідача щодо чинення їм перешкод у обслуговуванні та ремонті належного їм майна, причинний зв'язок між пошкодженнями та неправомірними діями відповідача, понесені втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, в результаті чого суд не бачить підстав у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Також, оскільки в висновках проведеної судової будівельно-технічної експертизи не містяться відомості щодо розміру матеріальних збитків, які зазнали позивачі, позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення судових витрат, які складаються з витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Outcome: partial