Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивачі у вересні 2017 року звернулись до суду з вимогами ухвалити рішення, яким усунути їм [PERSON] і [PERSON] перешкоди у користуванні домоволодінням по вул. Костанді, 3А в м. Одесі шляхом знесення самочинних веранд, побудованих [PERSON] та зобовязати [PERSON] відновити самочинно демонтовану нею розмежувальну огорожу. Надалі, після отримання з КП «БТІ» ОМР копії архівної справи на домоволодіння №3А по вул. Костанді представник позивачів 27.03.2018 року надала заяву про уточнення позовних вимог. Позивачі вимагали усунути їм перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення побудованих з порушенням будівельних норм і правил веранди літ. «б7» (приміщення 1-8 веранда) та альтанки, що розташована на ділянці [PERSON] та зобовязати [PERSON] відновити природне освітлення в приміщенні 3-3 (кухня) шляхом зняття фарбового покриття з склоблоків. В судовому засіданні сторона позивача свої вимоги підтримала і стверджувала, що [PERSON] самочинно демонтувала огорожу, що існувала по межі між їхніми земельними ділянками, самочинно побудувала веранди з порушенням діючих будівельних норм і правил, з порушенням існуючих нормативів насадила дерева уздовж будівель, що належать позивачам, внаслідок чого в приміщеннях [PERSON] знизилась інсоляція, почали намокати стіни. Оскільки відповідач не бажала в позасудовому порядку усунути вищевказані порушення, [PERSON] звернулись до суду з цим позовом. [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, пояснили, що всі добудови виконані відповідачем правомірно, оформлені у відповідності до вимог закону, що внаслідок дій [PERSON] права та інтереси позивачів не порушені. Представники третіх осіб УДВБК Одеської області і УАМ Одеської міськради до суду не зявились, про час і місце слухання справи сповіщені, причини неявки не повідомили, пояснень (заперечень) на позов не надали. Суд вислухав сторони, виїхав на місце, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Житловий будинок літ.»Б» з господарськими спорудами по вул. Костанді,3А в м. Одесі належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Житловий будинок літ. Б має загальну площу 203,1 кв.м., в тому числі житлову 91,7 кв.м. У власності [PERSON] перебувають приміщення 2-1 2-6, 3-1 3-4 загальною площею 124,8 кв.м., в тому числі житловою 50,8 кв.м. У власності [PERSON] перебувають приміщення 1-1-1-8 загальною площею 78,3 кв.м., в тому числі житловою 40,9 кв.м. Житловий будинок і господарські споруди розташовані на земельній ділянці, загальною площею 0,1461 га., з яких 0,0293 га належать на праві власності [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку від 30.07.2010 року; 0,0429 га належать на праві власності [PERSON] державний акт на право приватної власності від 06.11.1998 року;0,0762 га належать на праві власності [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку від 25.02.2007 року. Земельна ділянка [PERSON] відокремлена від земельних ділянок [PERSON] - лінія розподілу проходить по міжквартирним перегородкам далі камяна огорожа по прямій до перетинання з межею загальної ділянки. Позивачі доводять, що [PERSON] взимку 2017 року самочинно демонтувала існуючу між ділянками металеву огорожу, побудувала дві веранди, з порушенням діючих норм і правил: для однієї веранди використана зовнішня стіна приміщення кухні, що належить на праві власності [PERSON], а дах другої веранди примикає до стіни приміщення житлової кімнати, що є власністю [PERSON], з даху на стіну стікали всі опади і стіна почала намокати. В приміщенні кухні відповідач закрила вікна, внаслідок чого порушено інсоляцію в приміщенні. Окрім того, відповідач висадила дерева продовж камяної огорожі на відстані 1 метр. Сама огорожа встановлена впритул до будівлі літ.»б4», що належить позивачам. На думку позивачів дерева стали причиною, того, що в приміщенні 2-2 намокла стіна, зявився грибок. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачі вимагають зобовязати [PERSON] знести веранду літ. «б7» (приміщення 1-8 площею 11,8 кв.м.), зобовязати відновити освітлення в приміщенні 3-3 (прибудова літ.»Б1» шляхом демонтажу конструкцій та зняття фарбового покриття з склоблоків. Відповідач, не визнаючи позов, стверджувала, що камяна огорожа замість металевої, була дійсно нею - [PERSON], встановлена за згодою позивачів, які в будинку проживають епізодично і займатися цим питанням не мали можливості. Камяна огорожа встановлена по раніше існуючій межі і права позивачів ніяк не порушено, що підтверджується технічним звітом з геодезичних робіт по зйомці земельної ділянки, виготовленим на замовлення позивачів. Відповідач надала правовстановлюючі документи на належну їй частину будинку і зазначила, що з моменту придбання на підставі договору дарування частини домоволодіння №3А по вул. Костанді в м. Одесі вона не зробила нових прибудов. За технічним станом її частина будинку потребувала капітального ремонту, який відповідач виконала в період 2016-2017 років. Благоустроєм земельної ділянки вона [PERSON]- займається постійно і старі дерева та чагарники прибирає, нові насаджує. В судовому засіданні відповідач заявила, [PERSON] до неї з вимогами про пересадку дерев не звертались, вона [PERSON]- не заперечує перемістити дерева на 1,5 від огорожі. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] і [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. В той же час згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 386, 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Згідно ст. 358 ЦК («Здійснення права спільної часткової власності») право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Судом встановлено і визнано сторонами, що домоволодіння по вул. Костанді, 3А в м. Одесі належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, частки співвласників визначені і поділені: [PERSON] і [PERSON] З матеріалів архівної справи КП «БТІ» ОМР на вказане домоволодіння (а.с.61-106) вбачається, що частка в розмірі 46\\100, яка перейшла за договором дарування 02.06.2005 року у власність [PERSON] складалась з приміщень в будинку літ. «Б» 1-1,102,1-3,1-4,1-5, 1-6,1-7,1-8 (веранда площею 11,8 кв.м.), з господарських споруд сарай літ. «Ж2», літньої кухні літ. «К», гаражу літ. «Л1». Технічний паспорт на домоволодіння, виготовлений КП «ОБТІ і РОН» 19.12.2012 року (а.с.167-169) свідчить, що частка [PERSON] є незмінною. Суд виїхав на місце 11.07.2018 року і встановив, що [PERSON] будь-яких будівель і споруд до належної їй частини домоволодіння не зробила. Таким чином, вимоги позивачів про зобовязання [PERSON] знести самочинну прибудову веранду (приміщення 1-8 площею 11,8 кв.м.) не підлягають задоволенню, тому як не містяться на фактичних обставинах і вимогах Закону. Разом з тим, судом встановлено, що при нанесенні штукатурки і при фарбуванні камяної огорожі [PERSON] закрила і зафарбувала склоблоки, які забезпечували належну інсоляцію в приміщенні 3-3, що належить [PERSON] на праві власності. У висновку судово-будівельної експертизи №18\\18 від 28.02.2018 року, який експерт [PERSON] підтримав у судовому засіданні, вказано, що закриття прорізів зі склоблоків призвело до погіршення природного освітлення в приміщенні №3-3- кухня (а.с.125-133). Вимоги позивачів в частині про зобовязання [PERSON] відкрити прорізи зі склоблоків в приміщенні №3-3 є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи позивачів, що внаслідок неправильного насадження дерев та чагарників на ділянці відповідача, стіна в приміщенні №2-2 (прибудова літ.»б4») замокає, зявився грибок на шпалерах, наявні інші сліди замокання не доведені належними і допустимими доказами. Так, у висновку експерта вказано, що «причиною зазначених пошкоджень може бути змочування зовнішньої поверхні стіни, зволоження окремих дільниць стіни (відсутність належного відведення атмосферних вод), грунтова сирість, яка є найбільш стійким проявом сирості» (а.с.131). Експерт у висновку зазначив, що доступ до земельної ділянки [PERSON] він не отримав, визначити відстань насаджень від стін та огорож не мав можливості, експерт висловив припущення «насадження у вигляді дерев та чагарників можуть бути розташовані з порушенням вимог таблиці 5.2.,п.5.12*ДБН 360-92**.» Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, судом встановлено, що під час судового розгляду справи [PERSON] на вимогу позивачів з даху альтанки трубу водовідведення розвернула на сторону своїх будівель і споруд, з даху гаражу прибрала (зрізала) гілки винограду.

Outcome: partial