Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] як головного редактора газети «Винники Інфо», просять ухвалити рішення про визнання недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права та свободи, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивачів, відомості про позивачів поширені відповідачем у газеті «Винники Інфо» (порядковий номер випуску № 1) у статті під назвою: «Криваве святкування», а саме: «… Організаторами Фестивалю страху «Шуфриган-фест» виступили Винниківська міська рада та ГО «Золота молодь Винник». До вказаних структур має безпосереднє відношення [PERSON]. Він упродовж багатьох років очолював названу ГО, а останній рік працює на посаді заступника мера Винник …»; «… Тож за логікою речей, [PERSON] разом зі своїм шефом [PERSON] мають нести персональну відповідальність за трагедію, яка сталась. Бо якщо вони організували фестиваль, то мали максимально зробити так, щоб ніхто не постраждав. Тим більше, що Чортові скелі вважаються доволі небезпечними. Чому не було належного забезпечення, не було правоохоронних органів, не було охорони громадського порядку, а головне як було допущено до того, що золота молодь прийшла на фестиваль випивати алкоголь? Більше того, очевидці кажуть, що діючий заступник мера ще й розпивав алкоголь з молоддю! ...»; «… Якщо вже вони хотіли зробити подію для молоді, то святкувати треба аж ніяк не спільним розпиванням горілки, а давати молодим людям можливість розвиватись так, щоб вони могли реалізувати свій потенціал в подальшому. Молодь повинна не ходити «бухати» на Чортових скелях, а навчатися, розвиватись в спорті, різних гуртках, в релігійному та освітньому плані. А не в тому напрямку, як це робить [PERSON] разом з В. [PERSON]! Ці двоє несуть персональну відповідальність за смерть юнака, але на превеликий жаль, вони не хочуть і не збираються визнавати своєї провини. Адже їх цікавить тільки одне влада і утримання на своїй посаді будь-якими шляхами. А те, що мати позбулась єдиного сина до цього їм просто байдуже! …». Крім того, просять зобовязати відповідача спростувати дану інформацію у такий же спосіб у який її було поширено, шляхом публікації офіційного вибачення відповідача перед позивачами про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивачів не пізніше 15 робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що інформація наведена у вищезгаданій статті побудована у формі «іронічних», безпідставних, наклепницьких, таких, що виражають «особисту неприязнь» посилань щодо діяльності позивачів. Вважають таку інформацію негативною по відношенню до себе та як наслідок, недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. Поширення зазначеної інформації відповідачем невизначеному колу осіб мали на меті опорочення честі, гідності та ділової репутації. Застосовуючи обман, відповідач намагається переконати значну кількість громадян, а саме мешканців м. Винники в корисливих, низьких, ницих та меркантильних мотивах діяльності, що [PERSON] під час своєї діяльності начебто працює виключно шляхом обману партнерів та оточуючих його осіб, лобіювання виключно особистих інтересів через підконтрольні йому організації з метою незаконного збагачення усіма можливими шляхами. Крім того, опублікована інформація вказує на те, що мета діяльності позивачів не навчання та організація дозвілля молоді за правилами моралі та належного суспільного виховання а діаметрально протилежна, невихованість, хуліганство, антисуспільна поведінка, пропаганда безвідповідальності та вседозволеності, спрямування думки членів на те, що міський голова м. Винники та його заступник не несуть жодної відповідальності за свої слова чи вчинки тощо. Тим самим, відповідач намагається створити враження для невизначеного кола осіб про начебто загальносуспільну негативність позивачів для маніпулювання свідомістю громадян під час загальнодержавної кризи, коли порушення законів мають особливо тяжкі наслідки з метою, що суперечить чинному законодавству і зневажає [PERSON] держави. Опублікована недостовірна інформація створює негативні наслідки для позивачів, які ускладнюються тими факторами, що останні, по-перше є публічними особистостями, відомими широкому колу громадян, мешканців Львівської області та м. Винники зокрема. Честь, гідність і ділова репутація позивачів в такому випадку має велике значення для здійснення ними своєї публічної діяльності. Крім того, позивачі як політичні фігури співпрацюють із значною кількістю представників різного рангу та чину практично усіх політичних сил представлених в Україні. Також, на даному етапі розвитку держави в цілому, в період протистояння і кризи вимоги до честі, гідності та ділової репутації є особливими. Саму по собі поширену інформацію вважають наклепом, а в підтвердження того, що вона є недостовірною вказують на те, що дозвіл на святкування [PERSON] в рамках фестивалю «Шуфриган-Фест» в м. Винники на Чортових скелях відповідно до розпорядження міського голови м. Винник від 04.07.2016р. № 47 був наданий Молодіжній раді при Винниківській міській раді, що в свою чергу, повністю спростовує будь-яку участь ГО «Золота молодь Винник» Винниківської міської ради чи позивачів особисто. Крім того, відповідно до звернення заступника міського голови м. Винники до начальника Личаківського ВП м. Львова ГУН у Львівській області від 05.07.2016р., працівниками поліції було забезпечено громадський правопорядок на вказаному заході масового характеру 08.07.2016р. з 19:00 год. до 23:30 год., а в подальшому, 08.07.2016р. проведено обстеження території святкування на предмет перевірки наявності вибухових пристроїв. Також, за зверненням міського голови м. Винники на період святкування [PERSON] було забезпечено медичне обслуговування. Жодних звернень чи скарг громадян про порушення громадського порядку, розпивання алкогольних напоїв чи звернень за медичною допомогою не було, що в сукупності, вказує на недостовірність опублікованої інформації, для спростування якої звернулись із даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи, така для розгляду передана судді Грицку Р.Р. Провадження у даній справі відкрито ухвалою від 25.10.2016р. За заявою представника відповідача, проти чого не заперечив представник позивачів ухвалою суду від 17.01.2017р., яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі залучено як співвідповідача [PERSON] автора опублікованої статті. У звязку з закінченням повноважень судді Грицка Р.Р., на підставі розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2017р. (а.с.80-82) проведено повторний автоматизований розподіл справи, яка передана для розгляду судді Леньо С.І. В судове засідання позивачі не зявились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Повноважний представник позивачів скерував до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідачі під час нового розгляду справи в судове засідання не зявились повторно, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву не направили. Зі згоди представника позивачів та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що у вересні 2016р. в друкованому засобі масової інформації «Винники Інфо» у випуску № 1 опублікована стаття «Криваве святкування» (а.с.9-10), в якій, зокрема опубліковано наступну інформацію: «… організаторами Фестивалю страху «Шуфриган-фест» виступили Винниківська міська рада та ГО «Золота молодь Винник». До вказаних структур має безпосереднє відношення [PERSON]. Він упродовж багатьох років очолював названу ГО, а останній рік працює на посаді заступника мера Винник …»; «… Тож за логікою речей, [PERSON] разом зі своїм шефом [PERSON] мають нести персональну відповідальність за трагедію, яка сталась. Бо якщо вони організували фестиваль, то мали максимально зробити так, щоб ніхто не постраждав. Тим більше, що Чортові скелі вважаються доволі небезпечними. Чому не було належного забезпечення, не було правоохоронних органів, не було охорони громадського порядку, а головне як було допущено до того, що золота молодь прийшла на фестиваль випивати алкоголь? Більше того, очевидці кажуть, що діючий заступник мера ще й розпивав алкоголь з молоддю! ...»; «… Якщо вже вони хотіли зробити подію для молоді, то святкувати треба аж ніяк не спільним розпиванням горілки, а давати молодим людям можливість розвиватись так, щоб вони могли реалізувати свій потенціал в подальшому. Молодь повинна не ходити «бухати» на Чортових скелях, а навчатися, розвиватись в спорті, різних гуртках, в релігійному та освітньому плані. А не в тому напрямку, як це робить [PERSON] разом з В. [PERSON]! Ці двоє несуть персональну відповідальність за смерть юнака, але на превеликий жаль, вони не хочуть і не збираються визнавати своєї провини. Адже їх цікавить тільки одне влада і утримання на своїй посаді будь-якими шляхами. А те, що мати позбулась єдиного сина до цього їм просто байдуже! …». Автором цієї статті є відповідач [PERSON], а згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації (а.с.15), засновником загальнополітичного інформаційного видання «Винники Інфо» є відповідач головний редактор газети [PERSON] Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим цьому праву відповідає обов'язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (статті 28, 68 Конституції України). У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Право особи на відповідь та на спростування недостовірної інформації також передбачено у статті 277 ЦК України. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Також у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 судам роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Суд заявив, що «існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень доведенню не підлягає. Що стосується оціночних суджень, то цю вимогу задовольнити неможливо, до того ж вона обмежує свободу дотримуватися своїх поглядів, котра лежить в основі права, що захищається статтею 10 Конвенції. Навіть тоді, коли твердження є справді оціночним судженням, пропорційність втручання може залежати від наявності достатньої фактичної основи для оскаржуваного твердження, оскільки навіть оціночне судження, якщо під ним немає щонайменшого фактичного підґрунтя, може бути визнано таким, що переходить межу» («Лінгенс проти Австрії» (Lingens v.\~Austria), 1986 р.; «Єрусалем проти Австрії» (Jerusalem v. Austria), 2001 р.; «Діханд та інші проти Австрії» (Dichand\~and Others v. Austria), 2002 р.). Навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (п. 47 рішення DeHaes Gijsels v. Belgium, п. 42 рішення «Українська Прес-Група» проти України»). За положеннями статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обовязок відшкодувати завдану моральну шкоду. Межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. У пункті 21 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України вказано на те, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Зі змісту статей 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У звязку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. За змістом статті 10 Конвенції свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві. Право на недоторканність ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку. Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом це передумова плюралізму поглядів. Як вбачається зі змісту публікації, така мала місце у звязку з трагічною подією, а саме смертю 18-річного юнака, який під час святкування [PERSON] 08.07.2016р. впав зі скелі. При цьому, цитати автора, які позивачі просять спростувати як недостовірні, за своїм змістом є твердженням про факти, а не оціночними судженнями, оскільки автор статті безпосередньо вказує на те, що організаторами фестивалю є позивачі у справі і що саме вони не дотримались вимог чинного законодавства в частині забезпечення заходів безпеки, сприяли вживанню алкогольних напоїв та внаслідок цього повинні нести персональну відповідальність. Крім того, що зміст опублікованої статті не містить посилань на джерела, за наявності яких автор статті дійшов висновку про причетність і винуватість позивачів до загибелі хлопця, такі докази не здобуті в ході судового розгляду, хоча обовязок довести достовірність цієї інформації законом покладено на відповідачів. З іншої сторони, згідно розпорядження міського голови м. Винники від 04.07.2016р. (а.с.11), дозвіл на проведення святкування [PERSON] надано Молодіжній раді при Винниківській міській раді. На виконанням вимог п. 2 цього розпорядження позивач [PERSON], відповідальний за його виконання 05.07.2018р. звернувся до начальника Личаківського ВП м. Львова ГУНП у Львівській області з заявою про забезпечення громадського правопорядку (а.с.12). Крім цього, було проведено перевірку обєкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів, в результаті чого складено акт про відсутність ВП та ВР (а.с.13), а також скеровано запит голові ГО Т-Helpers [PERSON] про сприяння у наданні медичного обслуговування під час проведення молодіжного фестивалю «Шуфриган-Фест» (а.с.14). Комплексна оцінка обставин справи свідчить про те, що інформація відносно позивачів як політичних діячів поширена «з явним злим умислом» без перевірки фактів її правдивості чи навпаки, неправдивості. Тому суд погоджується з доводами позивача про те, що поширена відповідачами інформація є недостовірною і такою, що негативно характеризує особу позивачів. Як наслідок, в цій частині, а також в частині покладення обовязку її спростувати визнає позовні вимоги обґрунтованими. Разом з тим, згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Як зазначив Пленум ВСУ в п. 26 згаданої вище Постанови, суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. В такому випадку, позов належить задовольнити частково, а саме зобовязати спростувати відомості про позивачів виключно у спосіб, у який їх було поширено, а не шляхом публікації офіційного вибачення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1102,40 грн. (а.с.1) належить стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача [PERSON], від імені якого він був сплачений. На підставі наведеного та

Outcome: partial