Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє представник адвокат Оприско М.В., 07.10.2019 р. звернулись в суд із позовом, в якому просять припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/6 частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ними право власності по 1/12 частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] ; виплатити [PERSON] вартість 1/6 частки у вищевказаній квартирі, яка буде визначена на підставі висновку експерта. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №С-06259 від 18.07.2007 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20343432, квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого його частку у праві спільної сумісної власності успадкувала його донька [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої її частку у праві спільної сумісної власності успадкувала донька [PERSON] . Таким чином на даний час, вказана квартира належить [PERSON] (1/6 ідеальної частки), [PERSON] (1/2 ідеальної частки), [PERSON] (1/6 ідеальної частки), [PERSON] (1/6 ідеальної частки). У квартирі [ADDRESS] фактично проживають вони. Відповідач [PERSON] із 10.04.2008 р. знятий із місця реєстрації за вказаною адресою, проживає у квартирі [ADDRESS] , яка йому належить на праві приватної власності. У відповідь на запит представника, 08.11.2016 р. отримано відповідь із ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про те, що технічно неможливо провести реальний розподіл спірної квартири. Із покликанням на ст.365 ЦК України вважають, що право відповідача на частку у спільному майні може бути припинено із таких підстав: частка відповідача є незначною та не може бути виділена в натурі (частка відповідача 1/6, що становить 9,25 кв.м, загальна площа квартири 55,5 кв.м); річ (квартира) є неподільною, що підтверджується відомостями ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»: спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Ухвалою від 04.11.2019 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 18.11.2019 р. прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. Від представника позивачів адвоката Зарічного І.Я. 26.12.2019 р. надійшла заява про зміну предмету позову, у якій, після проведення судовим експертом будівельно-технічної експертизи за адвокатським запитом Оприско М.В. у даній справі, позовні вимоги позивачів викладені таким чином: припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/6 частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/12 частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] ; виплатити [PERSON] вартість 1/6 частки у вищевказаній квартирі в розмірі 130\~960 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4800 грн. витрат за проведення експертизи та стягнути з [PERSON] на користь позивачів судовий збір. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явились, від їх представника адвоката Оприско М.В. 24.02.2020 р. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та відсутності представника, позов підтримують, просять такий задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився. 03.02.2020 р. подав до суду заяву про визнання позову, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. 24.02.2020 р. від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, 26.12.2019 р. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Із врахуванням неявки в підготовче засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (3/6 частки), [PERSON] (1/6 частки), [PERSON] (1/6 частки) та [PERSON] (1/6 частки). Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №199599280, сформованою 10.02.2020 року. Із вказаної довідки також вбачається, що квартира загальною площею 55,5 кв.м, складається із трьох житлових кімнат та кухні, житлова площа квартири [ADDRESS] , 6 кв.м. Позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у вищевказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЛКП «Бондарівка» №6279 від 29.09.2016 р. та актом ЛКП «Бондарівка» від 29.09.2016 р. (а.с.41,42). Із листа директора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» Мартинишин Г.Й., адресованого адвокату Оприско М.В. №3706 від 08.11.2016 р. вбачається, що технічно неможливо провести реальний розподіл квартири [ADDRESS] (а.с.46). Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи за адвокатським запитом Оприско М.В., наданого експертом ТзОВ «Гал-Світ» [PERSON] від 05.12.2019 р. ринкова вартість частки [PERSON] (1/6) у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на час проведення експертизи становить 130\~960 грн. (а.с. 93-104). Відповідно до положень ст.ст. 21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319, 358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами першою, другою\~статті 355 ЦК України\~передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; частиною першою\~статті 356 ЦК України\~передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Спір між сторонами виник щодо припинення права на частку у спільному майні. Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є\~стаття 365 ЦК України. Згідно із ст.365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння та користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з матеріалів справи позивачами [PERSON] та [PERSON] , на виконання вимог ст. 365 ЦК України\~25.01.2020 р. внесено на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України кошти у сумі 65\~480 грн. кожним відповідно до квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.158,159). Згідно із заявою відповідача [PERSON] від 03.02.2020 р., такий визнав позов [PERSON] та [PERSON] (а.с.153). Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача на 1/6 частки у майні, що належить йому на праві приватної спільної часткової власності, зі стягненням на його користь відповідної грошової компенсації, суд виходить із того, що частка відповідача у спільній квартирі є незначною, квартира є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на його частку, зважаючи на визнання позову, не вбачається. Із врахуванням наведеного, оскільки судом не встановлено обставин, за яких слід відмовити у прийнятті заяви [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.1480919494.1 від 01.10.2019 р. та №0.0.1523767109.1 від 15.11.2019 р. позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп. Як вбачається із квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.1480918257.1 від 01.10.2019 р. та №0.0.153765256.1 від 15.11.2019 р. позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп. Враховуючи вищевикладене, а також і те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, що підтверджується її матеріалами, суд приходить до висновку, що позивачам [PERSON] та [PERSON] слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 768,40 грн. Відповідно до\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України\~на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачами при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved