Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ у Донецькій області про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у близьких відносинах з 2012 року до травня 2015 року та мала з ним статеві зв`язки. [INFO] року вона народила дитину [PERSON] , батьком якої є відповідач по справі. Оскільки відповідач не визнає свого батьківства, ухиляється від обов`язку її утримувати, просить визнати [PERSON] батьком її сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15.01.2019 року за клопотанням позивачки була призначена судова молекулярна-генетична експертиза, виконання якої доручено Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, пояснив, що не перебував у близьких стосунках з позивачкою по справі. На день розгляду справи він є працездатним, його середньомісячний дохід становить приблизно 10000 грн., має неповнолітню дитину [PERSON] , який разом з дружиною від першого шлюбу проживає в Росії, аліментних зобов`язань не має. Представник третьої особи Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ у Донецькій області в судове засідання не з`яився, просили справу слухати у їх відсутність ( а.с. 52). Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] [INFO] народила дитину сина [PERSON] , батьком якого зі слів матері був записаний відповідач [PERSON] згідно ст. 135 СК України, оскільки відповідач не визнав свого батьківства, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 19.01.2016 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00017308173 ( а.с. 6-7). Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 5). Відповідно до ст. 128 СК України визнання батьківства за рішенням суду відбувається за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Цивільне судочинство, згідно ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів), як встановлено статтею 89 ЦПК України. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства ( материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюроо судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Згідно висновку судово-медичної експертизи зразків крові № 182 громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999% ( а.с. 38). Європейський Суд з прав людини зауважив, що « в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Kalacheva v. Russia № 3451/05 ЄСПЛ від 07.05.2009 року). Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , доведено. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;5) інші обставини, що мають істотне значення . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує ту обставину , що відповідач має дитину від першого шлюбу сина [PERSON] , [INFO] , який проживає окремо від нього в Росії, проте аліментних зобов`язань перед ним не має, є працездатним, отримує щомісячно приблизно 10000 грн., на обліку у лікарні не перебуває. Доказів, які б були підставою для зменшення розміру аліментів ніж ј частина доходу відповідачем суду не надано. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів доходу , але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 9136,80 грн., які складаються з судового збору -704,80, витрат, пов`язаних з проведенням експертизи- 6632 грн., витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги - 1800 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсязі наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених судових витрат позивачкою надано договір про представництво інтересів особи в суді, акт виконаних робіт № 12-ц/п-18 від 23.11.2018 року, довідку від 19.11.2018 року та квитанції від 25.02.2019 року ( а. с. 49), та від 26.11.2018 року ( а. с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, розмір понесених позивачкою судових витрат у зв`язку з розглядом справи є доведеним і підлягає стягненню з відповідача на її користь у розмірі 9136,80 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved