overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], яка мешкає в м. Котовську Одеської області, по вул. Західна,21, звернулась 15 серпня 2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування сина [PERSON], 04 березня 2014 року, у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., оскільки у добровільному порядку відповідач матеріальної підтримки на утримання сина не надає. У судовому засіданні на позові наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився. В телефонному режимі повідомив, що проти позову н заперечує. Тому за згоди позивачки справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої сина - [PERSON], [INFO], який утримується матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульвано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 15 серпня 2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], яка мешкає в м.Подільську Одеська область, звернулась 17.08.2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування дитини: доньки - [PERSON], [INFO], розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання позов підтримала. Відповідач проти позову не заперечував. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, вони також підтверджуються наявними письмовими доказами справи Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2012 року і є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 28.07.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], яка мешкає в с. Олексіївка, Котовського району Одеської області, звернулась 14.01.2015 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця с. Любомирка Котовського району Одеської області, на її користь аліменти на утримування доньки - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) що місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, оскільки питання аліментів у добровільному порядку ними не врегульовано. В судовому засіданні на позові наполягала. Відповідач у задоволенні позову не заперечував. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітніх - [PERSON], [INFO] і [PERSON] [INFO], які утримується матір'ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 14.01.2015 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі - 243,60 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], яка мешкає в с.Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, звернулась 13.05.2014 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця і жителя м.Котовська Одеської області, на її користь аліменти на утримування доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, з дня звернення до суду та до повноліття дитини, оскільки питання аліментів у добровільному порядку ними не врегульовано. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала. Відповідач проти позову не заперечував. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка утримується матір'ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульвано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 13.05.2014 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 243,60 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], яка мешкає у м. Котовську Одеської області по вул. Ворошилова, буд. 14, звернулась 06.08.2015 року до суду з цим позовом, вказуючи, що перебувала у шлюбі з відповідачем до 2002 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. На цей час донька повнолітня і навчається в Кіровоградському медичному коледжі, тому потребує матеріальної підтримки з боку батьків. Добровільно такої допомоги відповідач не надає. Тому просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1/4 його доходів що місяця на утримування доньки, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходів) що місяця з індексацією цієї суми за законом, починаючи з 06.08.2015 року і на період її навчання у Вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В ході розгляду справи в суді позивачка підтримала свій позов. Відповідач [PERSON], 13.04.1964, який мешкає у м. Котовську Одеської області по вул. Котовського, буд. 30, на виклик у судове засідання не зявися. Причин неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Тому за згоди позивачки справу розглянуто у його відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову. Згідно ч.1 ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітню дитину, якщо вона продовжує навчання, але не більше ніж досягнення нею 23-х річного віку за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Встановлено, що сторони у справі є батьком повнолітньої, [PERSON], [INFO], яка навчається в Кіровоградському медичному коледжі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказів неможливості надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу на період донькою навчання, відповідачем не представлено. Оскільки питання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини між сторонами у позасудовому порядку не врегульовано, тому з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку у розмірі визначеному у позові. Стягнення аліментів слід рахувати з 06.08.2015 року, тобто, з дня звернення до суду з цим позовом. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідносття до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі 243,60 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

позивачка [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що 09.10.2008 року в відділі РАЦС Звенигородського РУЮ Черкаської області зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що у них різні характери, різні погляди на сімейне життя. Подружжя втратило почуття любові та поваги одне до одного. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки. На примирення позивачка не згідна. [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явилася. ЇЇ представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст.105 СК України\~шлюб припиняється\~внаслідок його розірвання\~за позовом\~одного із подружжя\~на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09 жовтня 2008 року, зареєстрованому в відділі РАЦС Звенигородського РУЮ Черкаської області, актовий запис №\~134. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів сторін, різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки, на примирення позивачка не згідна. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами існує лише формально, збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. На підставі ст. 104, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів. В своїй позовній заяві покликаються на те, що вони є прийомними батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на підставі рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради народних депутатів №741 від 15 грудня 2011 року. Рішенням №740 від 15 грудня 2011 року виконкому Дубенської міської ради створено прийомну сім»ю. [PERSON] та [PERSON] рішеннями Радивілівського районного суду від 27 липня 2011 року та від 01 листопада 2011 року позбавлені батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали суду заяву, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимги підтримали у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в зал судового засідання не з»явились, хоча про день та час слухання повідомлялись належним чином, судовими повістками. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є прийомними батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на підставі рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради народних депутатів №741 від 15 грудня 2011 року. Рішенням №740 від 15 грудня 2011 року виконкому Дубенської міської ради створено прийомну сім»ю (а.с.6,7). [PERSON] та [PERSON] рішеннями Радивілівського районного суду від 27 липня 2011 року та від 01 листопада 2011 року позбавлені батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.8, 9-10). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені у позовній заяві, окрім того повністю доведені оглянутими в залі судового засідання матеріалами справи та не оспорюються відповідачами. Відповідачі в добровільному порядку не бажають надавати достатню матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов’язані утримувати їх до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] А.1. 28.07.2011 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.04.2008 року, але він ухиляється від утримання дітей. Позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною - сином [PERSON], [INFO], потребує матеріальної допомоги, оскільки дитина знаходяться на її утриманні, ніде не працює, тому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі % частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 75, 84 СК України, подружжя повинно матеріально підтримувати одне одного. В разі відмови в такій підтримці той з подружжя, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, а також дружина в період вагітності і протягом трьох років після народження дитини мають право по суду одержувати утримання (аліменти) від другого з подружжя, якщо останній спроможний його надати. За рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника у разі стягнення аліментів не може перевищувати п»ятдесяти відсотків. З урахуванням вказаних положень суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1\\6 всіх видів заробітку (доходу). На підставі ст.ст. 75, 84 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON]А, звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловою квартирою [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради, Київської області від 21.06.2000 року їй було надано дозвіл на прописку із сім'єю в складі 4-х осіб в квартирі [ADDRESS]. На даний час згідно довідки Богуславської ЖЕК від 06.11.2013 року в квартирі кім неї (наймача) та дочки [PERSON], зареєстрований, але з березня 2014 року не проживає відповідач [PERSON], що підтверджується актом обстеження складеним 28 серпня 2014 року за участю голови вуличкому. Посилаючись на положення ст.ст. 71, 72 ЖК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Богуславський районний сектор Державної Міграційної служби України, в судове засідання представника не направив, але подав заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] являється наймачем житлової квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Богуславської ЖЕК від 06.11.2013 року. Згідно вказаної довідки відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі з 02.12.2000 року. Натомість, згідно даних довідки відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 22.09.2014 року та довідки Богуславського РС УДМС України в Київській області від 03.10.2014 року [PERSON] зареєстрованим не значиться. Із акту обстеження квартири [ADDRESS], складеного 28 серпня 2014 року за участю голови вуличкому [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] в даному будинку не проживає з березня 2014 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЗК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач [PERSON] більше шести місяців не проживає в [ADDRESS], його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цією квартирою. Позовні вимоги про зняття [PERSON] з реєстрації необхідно залишити без задоволення за безпідставністю позовних вимог, оскільки відповідач не значиться зареєстрованим в квартирі наймача [PERSON] З урахуванням викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] в березні 2014 року звернулась до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 01.04.2000 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу у них народилось двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через втрату почуття любові та поваги, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.04.2000 року. Від шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносин фактично припинені з жовтня 2013 року, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітнім дітям, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved