Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом 30.12.2020 р. до відповідача [PERSON] , просить розірвати шлюб, зареєстрований у Квасилівській селищній раді Рівненського району Рівненської області 05.09.2003 р. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з 05.09.2003 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, шо в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги, у них немає. Ведення між ними спільного господарства остаточно припинено. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем та несумісності характерів стали виникати непорозуміння, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Існуюча ситуація суперечить її особистим життєвим інтересам. Ухвалою суду від 11.01.2021 р. позовну заяву залишено без руху. 15.03.2021 р. ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання у справі з викликом учасників. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Просить не надавати строк для примирення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Просить не надавати строк для примирення. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 05.09.2003 р. у Квасилівській селищній раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 41 (Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] , видане 05.09.2003 р.). Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків понесених нею документально підтверджених судових витрат на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім того, згідно з ч. ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 питання щодо повернення сплаченого судового збору в разі помилкової його сплати вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182. Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи (п.44 Постанови). Згідно п.3 цього Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Дослідивши матеріали вищевказаної цивільної справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] переплачено суму судового збору на користь держави, а саме нею сплачено всього 1681,60 грн., замість 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.1960442228.1 від 29.12.2020 р. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved