Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суд із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін народилась дочка, яка після окремого проживання сторін, залишилась із матірю. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дитини-інваліда ухиляється та жодної домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. Просить позов у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, задовольнити повністю. 30 січня 2019 року відповідачем до суду подано відзив, який би містив заперечення на позов. Покликається на те, що не ухиляється від обовязку утримання дитини, однак розмір який позивач просить стягнути є надмірним, оскільки тривалий час не працює та отримує мінливий дохід. Визнає сплату аліментів у розмірі 1000,00 грн 21 грудня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просить такий задовольнити повністю. У судовому засіданні представник відповідача підтримав обставини наведені у відзиві на позов та просить врахувати їх при ухваленні рішення суду. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження від 25.06.2003 серії 1-СГ № 299337. Дитина проживає із матір'ю і ця обставина не оспорюється та визнана представниками сторін, а відтак приймається судом як така, що не потребує доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України. У звязку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обовязок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до\~ст. 182 цього Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що дитина є інвалідом за якою здійснює догляд [PERSON], що підтверджено актом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 10.09.2018. Разом із тим, суд враховує матеріальне становище відповідача, який отримує мінливий дохід, що не спростовується стороною позивача. У звязку із вищевикладеним, суд прийшов переконання, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, яку утримує та доглядає позивачка, матеріальне становище відповідача, який не працює, однак отримує мінливий дохід, що в свою чергу не звільняє його від обовязку утримування дитини, до досягнення нею повноліття. Стан здоровя дитини, яка є інвалідом, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи та стан здоровя відповідача, який не подав жодних доказів його незадовільного стану. Суд прийшов висновку, що виходячи з презумпції рівномірності розподілу обовязку по утриманню дитини, з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, щомісячно, до досягнення нею повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину. Позивачка у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання такої заяви, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial