Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог Позивачі зазначили, що 20 червня 2009 року померла бабуся Позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 7,4683 га, кадастровий номер земельної ділянки 6325483300:02:000:0028, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки, площею 6,4723 га, кадастровий номер 6325483300:01:000:0104, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В передбачений законом строк Позивачі звернулися до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області із заявами про прийняття спадщини. Однак вони не можуть отримати Свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], діючий за довіреністю від 10.09.2016 р., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Позивачі\~[PERSON] та [PERSON],\~в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, від їх представника [PERSON], діючої за довіреностями від 14.05.2015 р. та 05.05.2015 р. через канцелярію суду надійшли заяви про слухання справи без їх участі, в якій вона позовні вимоги підтримала, та просила суд їх задовольнити (а.с. 183-186). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність\~\~нез'явившихся учасників за наявними доказами справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 червня 2009 року померла бабуся Позивачів [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №133155. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 7,4683 га, кадастровий номер земельної ділянки 6325483300:02:000:0028, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №008525, виданого 20 жовтня 2006 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 02.06.2004 року, № 251 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010668200033 та земельної ділянки, площею 6,4723 га, кадастровий номер земельної ділянки 6325483300:01:000:0104, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №008642, виданого 17 лютого 2005 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 02.06.2004 року, № 251 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010668200032 . [PERSON] за життя залишила заповіт, яким все своє майно залишила [PERSON] Відповідачу по справі, який є її сином та відповідно дядьком Позивачів. Відповідач в період, відведений для прийняття спадщини, не виявив наміру її прийняти, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав, фактично спадщину не приймав, адже постійно на час смерті зі спадкодавицею не проживав, земельні ділянки не обробляв, в оренду їх не надавав. Доказом цього є той факт, що 15 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області із позовною заявою про визнання права власності за заповітом на спірні земельні ділянки. У даному цивільному провадженні [PERSON] намагався довести факт того, що він проживав на момент смерті зі своєю матір'ю, а тому має право успадкувати земельні ділянки після смерті матері. 29 січня 2016 року Чугуївським міським судом Харківської області було задоволено позовну заяву [PERSON]. Проте, 13 квітня 2016 року апеляційним судом Харківської області рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 січня 2016 року було скасовано. [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Отже, зважаючи на рішення апеляційного суду Харківської області відповідач не прийняв спадщину, так як у строки, передбачені ЦК України вчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та на момент смерті спадкодавиці із нею не проживав. Статтею 82 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Батько Позивачів, брат Відповідача та син померлої [PERSON] [PERSON] помер 24 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25 лютого 2002 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачі є онуками померлої [PERSON] та доньками [PERSON], що підтверджено відповідними документами. Так, відповідно до Свідоцтва про народження серії ІV-ВЛ №427286, виданого 20 травня 1989 року, батьком [PERSON] є [PERSON]. Підтвердженням дошлюбного прізвища [PERSON] є Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого прізвище до державної реєстрації шлюбу у відомостях про дружину зазначено [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-ВЛ №370691, виданого 06 лютого 1988 року, батьком [PERSON] є [PERSON]. Підтвердженням дошлюбного прізвища [PERSON] є свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №183599, видане 28 січня 2012 року, відповідно до якого [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №143001, виданого повторно 15 квітня 2000 року, батьком [PERSON] є [PERSON]. Підтвердженням дошлюбного прізвища [PERSON] є свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №035966, видане 09 червня 2006 року, відповідно до якого [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після реєстрації дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Отже, у зв'язку із тим, що Відповідач як спадкоємець за заповітом не прийняв спадщину, Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON], які прийняли спадщину. Інших спадкоємців немає. Позивач [PERSON] зверталася до Відповідача із проханням надати їй оригінали правовстановлюючих документів, але відповідач проігнорував це звернення . Після смерті бабусі Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але у нотаріуса оформити свідоцтва на спадщину не мають змоги, так як Відповідач утримує у себе оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки. З невідомих Позивачам причин у Свідоцтві про народження їхнього батька [PERSON] було помилково зазначено ім'я його матері [PERSON], замість вірного [PERSON]. Хоча у всіх інших документах бабуся Позивачів мала прізвище, ім'я, по батькові [PERSON], зокрема у Свідоцтві про смерть, у державних актах на право власності на земельні ділянки, у довідках, виданих Зарожненською сільською радою Чугуївського району Харківської області. Також відсутнє підтвердження родинних відносин між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] зазначено її ім'я [PERSON], натомість паспорт та в подальшому свідоцтво про шлюб вона отримала на ім'я [PERSON]. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для Позивачів юридичне значення, так як від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення їхніх особистих майнових прав, в даному випадку, оформлення та юридичне закріплення за ними права власності на спадкове майно. П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року N7 встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, відповідно ст. ст. 10, 11, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved