Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.12.2016 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року у віці 70 років в с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області за місцем свого постійного проживання помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ розміром 3, 11 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Після його смерті вона є спадкоємцем за законом першої черги як дружина. Спадщину після смерті чоловіка прийняла шляхом спільного проживання з ним за однією адресою на момент смерті. Але оформити свої спадкові права неможливо, так як їй було письмово відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, отримати його дублікат на померлу особу неможливо. На даний час спадщина відумерлою в установленому порядку не визнана, інші спадкоємці відсутні. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі /а.с.3/. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає /а.с.23/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області у віці 70 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.6/, після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку /пай/ у розмірі 3, 11 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлому на підставі втраченого сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER], зареєстрованого за № 356 від 16.12.1996, вартість земельної ділянки становить 34 210 грн /а.с.7-10/. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом як дружина, подружні стосунки підтверджені /а.с.9/. Оригінал сертифікату втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.12-13/. Відповідно до довідки Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 20.09.2016 за № 777 [PERSON], померлий [INFO] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. На день його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON], 1935 року народження. Заповіт від його імені у виконкомі Вільненської сільської ради не посвідчувався /а.с.11/. Державний нотаріус [PERSON] надав позивачці письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] на земельну ділянку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадщину /а.с.14/. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON], який помер [INFO] спадкова справа не реєструвалася, заповіт від його імені не посвідчувався /а.с.21-22/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] року після смерті чоловіка позивачки [PERSON], тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачкою права власності на земельну частку /пай/, так як у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] позивачка є спадкоємцем за законом другої черги, спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, спадщина у нотаріальному порядку не оформлена в зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці відсутні. Визнати за нею право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved