Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому позивачка посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим за зазначеною адресою, понад 7 років у квартирі не проживає, особистих речей не утримує, будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг не несе, що погіршує матеріальний стан позивачки, оскільки комунальні платежі нараховуються згідно зареєстрованих осіб, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2019 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки дана справа підпадає під ознаки малозначної справи. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень та подання зустрічного позову. Будь-яких заяв від відповідача, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства та зокрема ст.ст.178,187 ЦПК України, якими відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень та подання зустрічного позову,через канцелярію суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись, представник позивачки - адвокат Сидоренко Д.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, в якому він також зазначив, що з предметом позовної заяви ознайомлений, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно Договору купівлі-продажу від 15 грудня 2000р., посвідченого держаним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Драло Г.Л., р.№8-1490 та зареєстрованого 26 січня 2001р. в КП «ОМБТІ та РОН» за №58 стр. 189 кн.378пр., позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно довідки ОСББ «Осип-1» від 04 грудня 2018р. за вищезазначеною адресою також зареєстрований син позивачки - відповідач [PERSON] . Згідно заяви за підписами сусідів позивачки [PERSON] , [PERSON] , які посвідчені належним чином печаткою та підписом голови ОСББ «Осип-1», в квартирі [ADDRESS] , відповідач не проживає з 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Нормами ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідач, залишаючись зареєстрованим у квартирі, створює позивачці перешкоди у реалізації своїх прав, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, у зв`язку з чим позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, що погіршує її матеріальний стан. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved