Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнювала, до садового товариства «Бучанка-2» села Миколаївка Макарівського району Київської області, вказавши третіми особами голову садового товариства «Бучанка-2» [PERSON], [PERSON], Макарівську районну державну адміністрацію Київської області, Колонщинськую сільську раду Макарівського району, про визнання недійсним рішення звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2», яке оформлене протоколом №2-14 від 21.09.2014 року в частині, його скасування та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 21.09.2014 року на підставі протоколу №2-14 звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2» прийнято рішення щодо: - відновлення дороги під лісом згідному Державному акту 1997 року; - в термін до 05.10.2014 року [PERSON] демонтувати паркан, що перекриває проїзд автотранспорту; - встановити вступний внесок в садове товариства «Бучанка-2» в розмірі 26860 гривен (2000 доларів США по курсу НБУ 13.43 за один долар США). Позивачка зазначає, що оформлення протоколу та ухвалених в ньому рішень не відповідають нормам діловодства, а саме: відсутній реєстраційний лист присутніх учасників (є всі підстави вважати про відсутність кворуму під час ухвалення рішень), відсутній підпис секретаря, відсутнє місце проведення зборів. Вказаний протокол з прийнятими рішеннями грубо порушують її законні права та інтереси, оскільки їй на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 0.084 га, яка розташована в садовому товаристві «Бучанка-2» Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області. Вказаний факт підтверджується актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.11.2009 року. У 1992 році Макарівською райдержадміністрацією прийнято рішення про виділення землі під кооператив «Бучанка-2», надруковані проект, схема, отриманий Державний акт на користування 8 гектарами землі. У 1997 році виданий акт на право колективної власності на землю за підписом голови Колонщинської сільської ради. В цьому ж році всі земельні ділянки кооперативу у кількості 52 ділянок були приватизовані членами кооперативу «Бучанка-2». У 2009 році Макарівської райдержадміністрацією виділені 24 ділянки для садівництва (пізніше ще 2), які були розташовані за межами садового товариства «Бучанка-2». Серед вказаних земельних ділянок знаходиться і належна їй, позивачці на праві приватної власності земельна ділянка. На зборах садового товариства «Бучанка-2» 21.09.2014 року голова садового товариства [PERSON] оголосив, що ділянки у 2009 році були виділені Макарівською райдержадміністрацією незаконно, бо 15 з них частково розташовані на території, яка у схемі проекту 1992 року і акті 1997 року позначена як дорога. І на підставі цього прийняте рішення «відновити дорогу під лісом згідно державного акту 1997 року», що є порушенням приватної власності, тому що територія, яка згідно цього акту відводилась під дорогу, тепер є приватною власністю. Одна з 15 ділянок виділених у 2009 році Макарівською райдержадміністрацією є її, позивачки і вона також частково розташована на території, яка раніше була дорогою. На цих же зборах прийнято рішення «в термін до 05.10.2014 року [PERSON] демонтувати паркан, що перекриває проїзд автотранспорту під лісом». [PERSON] є її, позивачки батьком, однак не власником належної їй земельної ділянки. Після прийняття таких рішень та оформлення відповідного протоколу до неї, позивачки та її батьків усно звертався голова садового товариства «Бучанка-2» [PERSON] з вимогою прибрати паркан на належній їй земельній ділянці та віддати її частину під будівництво дороги. Взамін цього [PERSON] пообіцяв не чинити тиск на батьків та неї. 15.01.2016 року прибувши на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, виявила зруйнований паркан, зігнуті стовпчикі, на яких тримався паркан, який позначав межі ділянки, розкидане садове приладдя, перекинуті бочки з компостом. Паркан зруйнований саме так, як того попередньо вимагав [PERSON] на зборах 21.09.2014 року. Вона, позивачка не є членом садового товариства «Бучанка-2», а навіть, якби і була, то оскаржуваний протокол є абсурдним. Чинним законодавством відповідачу не надано повноважень щодо позбавлення її власності і можливості розпоряджатися нею. У встановленому законом порядку Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.11.2009 року недійсним не визнавався, а рішення звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2», яке оформлене протоколом №2-14 від 21.09.2014 року є недійсним. Позивачка вважає, що їй спричинена моральна шкода, оскільки внаслідок неправомірних дій садового товариства «Бучанка-2» в особі голови садового товариства [PERSON] вона, позивачка змушена витрачати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану території земельної ділянки, організації звичного життя як свого так і свої родини, утримання садового будинку та земельної ділянки. Вважає, що їй спричинена моральна шкода в розмірі 5000.00 гривень Позивачка [PERSON] просить: - визнати недійсним рішення звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2», яке оформлене протоколом №2-14 від 21.09.2014 року щодо: відновлення дороги під лісом згідному Державному акт 1997 року; в термін до 05.10.2014 року [PERSON] демонтувати паркан, що перекриває проїзд автотранспорту; - скасувати рішення звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2», яке оформлене протоколом №2-14 від 21.09.2014 року в частині відновлення - відновлення дороги під лісом згідному Державному акт 1997 року; - в термін до 05.10.2014 року [PERSON] демонтувати паркан, що перекриває проїзд автотранспорту; - стягнути з садового товариства «Бучанка-2» села Миколаївка Макарівського району Київської області моральну шкоду в сумі 5000.00 гривень. Позивачка [PERSON], її представник та представник [PERSON] адвокат Брицька А.М. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з посиланням на обставини, які викладені в позові. Представник відповідача садового товариства «Бучанка-2» адвокат Живага О.В. позовні вимоги не визнав просив відмовити в їх задоволенні. Голова садового товариства «Бучанка-2» [PERSON] позовні вимоги не визнав просив відмовити в їх задоволенні. Представники Макарівської районної державної адміністрації Київської області, Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, будучи належним чином повідомленими про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили. В судовому засіданні встановлено, що відповідно пункту 4.1. Статуту садівницького товариства «Бучанка-2», садівницьке товариство діє на основі самоуправління. Вищим органом управління є загальні збори (а.с.8-11). Згідно протоколу №2-14 від 21.09.2014 року звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2», вирішено, в тому числі: - відновити дорогу під лісом згідно Державному акту 1997 року; - в термін до 05.10.2014 року [PERSON] демонтувати паркан, що перекриває проїзд автотранспорту під лісом (а.а.14-16). Відповідно Державному акту серії [NUMBER] від 25.11.2009 року, цей акт видано [PERSON] на підставі рішення Макарівської райдержадміністрації від 02.09.2009 року №1362, і вона є власником земельної ділянки площею 0,084 га, яка розташована на території Колонщинської сільської ради с/т «Бучанка-2» (а.с.7). Оцінюючи здобуті доказі кожен окремо, а також у їх сукупності, суд визнає їх належними, достовірними, допустимими, а позов таким, що не підлягає задоволенню за таких обставин. Вирішую спір в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.23 ЦК України, якою передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли закон передбачає її відшкодування незалежно від вини заподіювача. Позивачка стверджує, що їй спричинена моральна шкода, оскільки вона змушена витрачати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану території земельної ділянки, організації звичного життя як свого так і свої родини, утримання садового будинку та земельної ділянки, і разом с тим не надала відповідних доказів даному твердженню. Відповідно до вимог пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», у судовому порядку недійсним може бути визнано рішення загальних зборів учасників товариства, а не протокол загальних зборів. За своєю правовою природою, протокол є лише виконаним у певному форматі (у письмовому рукописному чи друкованому вигляді) записом, який тільки фіксує наявність певних подій чи проведення дій, і сам по собі протокол зборів не є тим правовим актом, законність чи дійсність якого може оспорюватися в судовому порядку. Суд не погоджується з думкою позивачки про те, що рішенням звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2» є протокол №2-14 від 21.09.2014 року, оскільки як зазначено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», протокол є лише виконаним у певному форматі (у письмовому рукописному чи друкованому вигляді) записом, який тільки фіксує наявність певних подій чи проведення дій. Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання недійсним та про скасування рішення звітно-виборчих зборів садового товариства «Бучанка-2», яке оформлене протоколом №2-14 від 21.09.2014 року щодо відновлення дороги під лісом згідному Державному акт 1997 року; в термін до 05.10.2014 року [PERSON] демонтувати паркан, що перекриває проїзд автотранспорту, оскільки сам по собі протокол зборів не є тим правовим актом, законність чи дійсність якого може оспорюватися в судовому порядку.

Outcome: dismissed