Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивачі через представника звернулися до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що у 1993 р. [PERSON] на підставі ордеру вселився разом із родиною в квартиру [ADDRESS] . 15.06.1993 р. на підставі ордеру [PERSON] разом із дружиною [PERSON] зареєструвалися в квартирі. Згодом в квартиру вселилися та зареєструвалися доньки та онуки [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] . [PERSON] є основним наймачем квартири, на його ім`я відкриті особові рахунки, він разом із членами сім`ї сплачує комунальні послуги, здійснює поточний та капітальній ремонт в квартирі. вищевикладене, Позивач звернувся до управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» із відповідною заявою щодо приватизації вищевказаної квартири та просив передати йому та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільну часткову власність вищевказану квартиру. Однак, листом № 14.01-15/80 від 27.01.2020р. управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради позивачам відмовлено в задоволенні їх заяви щодо приватизації вищевказаної квартири в гуртожитку. Причинами відмови зазначено: відсутність у позивачів копії ордеру про надання житлової площі; з підстав, що в технічному паспорті на квартирі помилкового зазначено «будинок» замість «гуртожиток» та з підстав, що [PERSON] вже має у власності житло - житловий будинок відповідно до договору купівлі-продажу. Вважає, що відмова у приватизації житла у зв`язку з відсутністю копії ордера є незаконною, у зв`язку з тим, що позивачі проживають в цій квартирі тривалий час, виконують свої обов`язки щодо утримання житла. Просить зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за [PERSON] [PERSON] та за неповнолітнім [PERSON] , в інтересах якого діє його мати [PERSON] квартири [ADDRESS] без надання ордера про надання житла. Представник позивачів у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що громадянином до органу приватизації необхідно подати копію ордеру на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного і громадського житлового фонду орган місцевого самоврядування видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. При вселенні в житлове приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. (а.с. 93) Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, погоджуються із позицією позивачки. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у 1993 р. [PERSON] на підставі ордеру вселився разом із родиною в квартиру [ADDRESS] . 15.06.1993 р. на підставі ордеру [PERSON] разом із дружиною [PERSON] зареєструвалися в квартирі. Згодом в квартиру вселилися та зареєструвалися доньки та онуки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та малолітній [PERSON] . [PERSON] є основним наймачем квартири, на його відкриті особові рахунки, він разом із членами сім`ї сплачує комунальні послуги, здійснює поточний та капітальній ремонт в квартирі. Так, з моменту вселення та до теперішнього часу позивачі зареєстровані та фактично проживають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів, свідоцтв, копією поквартирної картки, довідками про реєстрацію місця проживання особи від 04.10.2019р. № 14.03-08/71925, № 14.03-08/71928, № 14.03-08/71922, № 14.03-08/71930, № 14.03-08/71924, № 14.03-08/71923, копією довідки № 233 від 18.02.2009р., копією довідки виданою ТОВ Керуюча компанія «Коменерго Суми» № 354 від 15.12.2008р. (а.с. 12-35). Вказана квартира є єдиним та постійним місцем проживання [PERSON] . В квартирі, крім вищевказаних членів родини, інші особи не зареєстровані. 30.03.2005р. прийнято рішення Сумської міської ради № 1143-МР «Про надання згоди на приймання до комунальної власності територіальної громади м. Суми гуртожитку по [ADDRESS] ». 30.10.2007р. рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 519 «Про затвердження акту приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] » затверджені відповідні акти приймання-передачі. Таким чином, власником гуртожитку є територіальна громада м. Суми. Єдиний документ, який позивачі не мали та не мають можливості надати - це копію ордеру на вказане житло, оскільки його копія втрачена, а його дублікат, після неодноразових звернень, компетентні органи не мають можливості надати. Однак, листом № 14.01-15/80 від 27.01.2020р. управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради позивачам відмовлено в задоволенні їх заяви щодо приватизації вищевказаної Квартири в гуртожитку. Причинами відмови зазначено: відсутність у позивачів копії ордеру про надання житлової площі; з підстав, що в технічному паспорті на квартирі помилкового зазначено «будинок» замість «гуртожиток» та з підстав, що одна із членів сім`ї позивача-1 - донька [PERSON] вже має у власності житло - житловий будинок відповідно до договору купівлі-продажу. На даний час вона приймає участі у приватизації вищевказаної квартири. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частина перша статті 1 в редакції. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно зі частиною 2 статті 4 вказаного Закону мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Зазначене право поширюється на дітей законних мешканців гуртожитків, які народилися під час проживання їхніх батьків у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону. Згідно з п.п.10, 11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Такі випадки передбачені п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну кімнату позивача цей перелік не розповсюджується. Позивачі вселені до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніким не оспорюється. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права і інтересу. З огляду на викладене, оспорюване відповідачем право позивачів, що виникло із житлових правовідносин, підлягає захисту в обраний ними спосіб. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved