Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 21 жовтня 2016 року з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій зазначила, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 25 грудня 1998 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], батьком дітей є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження. Позивачка також зазначає, що відповідач з жовтня 2016 року матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у звязку з чим в неї склалося тяжке матеріальне становище. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.16). Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.17). Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших доказів.\~\~\~\~\~\~ Суд вважає, що правовідносини між сторонами, які виникли з зобовязання батьків щодо утримання дітей є безумовними, які не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у звязку з їх визнанням відповідачем без зясування і дослідження інших доказів. Таким чином, суд дійшов висновку, що підлягає стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітків (доходів) відповідача до досягнення кожним з дітей повноліття. Крім того, згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що з урахуванням ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» становить 551 грн. 20 коп.. Тобто, з відповідача підлягає також стягнення судового збору в дохід держави. Крім того, відповідно доп.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved