Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом 15.12.2014 року мотивуючи тим, що згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Вироком встановлено, що 14.06.2014 року відповідач, знаходячись на подвір'ї свого будинку [ADDRESS], на грунті неприязних відносин з сусідами [PERSON] та [PERSON], під час сварки, навмисно наніс [PERSON] удар кулаком руки в праве око, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді навколо очного синця справа, що згідно висновку судово - медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, а потерпілій [PERSON] навмисно наніс удар кулаком руки в нижню щелепу зліва, завдавши їй легкі тілесні ушкодження Внаслідок завдання легких тілесних ушкоджень позивачі звернулись до лікаря за лікуванням. В зв'язку з чим понесли матеріальні збитки на придбання ліків. [PERSON] витратила на власне лікування, ліки та медичні препарати на суму 203,67 грн., а [PERSON] витратила 94,77 грн. коштів. Відповідач ніяким чином не прагнув допомогти в лікуванні чи хоча б вибачитись за скоєне, на прохання допомогти матеріально відмовив. Тілесні ушкодження, спричинені відповідачем дають про себе знати й зараз, проявляючись часто у значному болю в голові, запамороченнях, при настанні яких майже втрачається свідомість, будучи безпорадними вони не мали змоги працювати і заробляти кошти, які необхідні для лікування. В зв'язку з чим відповідачем завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють в розмірі по 5000 грн. на кожну. В добровільному порядку відповідач вирішити спір відмовляється, тому позивачі просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 203,67 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 94,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що вироком суду відповідача визнано винним в скоєнні злочину відносно неї, внаслідок чого вона отримала легкі тілесні ушкодження, які дають про себе знати і на сьогодні. Відповідач навіть не вибачився за скоєне. До даного випадку вона працювала на базарі, мала стабільний заробіток, в зв'язку з тілесними ушкодженнями два місяці не працювала. На стаціонарному чи амбулаторному лікуванні не перебувала, лише звернулась до невропатолога за призначенням лікування вдома. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що внаслідок злочину вона отримала легкі тілесні ушкодження обличчя, тому більше місяця не працювала, доглядала за мамою та господарством. До лікаря не зверталась, лікувалась дома сама та лікувала маму. Моральна шкода полягає в тому, що відповідач навіть не вибачився за скоєне, вона довгий час не мала змоги вийти на вулицю, а перебування дома спричинило втрату місячного заробітку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог позивачів в повному обсязі та пояснив, що позивачі не надали до суду належних та допустимих доказів в підтвердження моральної шкоди, а надані докази щодо матеріальної шкоди є сумнівними. Відповідача засуджено за ч.1 ст. 125 КК України, а безпорадний стан чи втрата працездатності передбачена ч.2 ст.125 КК України. Подія відбулась 14.06.2014 року, а надані позивачами товарні чеки на ліки датовані 28.06.2014 року, тобто позивачі протягом двох тижнів взагалі не лікувались. З виписки не вбачається, що позивачі потребували стаціонарного лікування, щодо [PERSON] взагалі відсутні відомості про проходження лікування та призначення ліків. Ліки зазначені в товарних чеках є антидепресивними препаратами і не зрозуміло чи призначались вони лікарем позивачам внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 ЦК України. Так моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо, зокрема, шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як встановлено ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка визначає підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ч.1 ст.57 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 14.06.2014 року близько 21 години відповідач [PERSON] знаходячись на подвір'ї свого будинку по [ADDRESS] на грунті неприязних відносин із сусідами [PERSON] та [PERSON], під час сварки, навмисно наніс [PERSON] удар кулаком руки в праве око, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді навколо очного синця справа, що згідно висновку судово - медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, а потерпілій [PERSON] навмисно наніс удар кулаком руки в нижню щелепу зліва, завдавши їй легкі тілесні ушкодження. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2014 року, який набрав законної сили16.12.2014 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, а саме: умисне нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] та [PERSON], та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6-7,27-28). Тобто, протиправна поведінка відповідача (за що його притягнуто до кримінальної відповідальності), його вина та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанню наслідків доведена вироком суду. З виписки з медичної карти хворого ( а.с. 8) вбачається, що [PERSON] пройшла обстеження: 16.06.2014 року в окуліста та травматолога, 17.06.2014 року в невропатолога. В підтвердження позовних вимог щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків в розмірі 203,67 грн. позивачем [PERSON] надано товарний чек № 12141 від 28.06.2014 року ( а.с. 9), який містить перелік медичних препаратів, однак в даному документі відсутня інформація щодо особи, які призначено дані ліки, щодо лікаря, який виписав дані препарати, а будь - яких інших доказів які б узгоджувались з даним товарним чеком до суду не надано. Позивачем [PERSON] не надано до суду належних та допустимих доказів щодо проходження обстеження в лікувальному закладі та отримання відповідного лікування чи призначення для його проходження, а товарний чек від 28.06.2014 року за № 000119 на суму в розмірі 94,77 грн. не містить інформації щодо особи, які призначено дані ліки, щодо лікаря, який виписав даний медичний препарат. Отже, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами обставини щодо втрати працездатності та розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок злочину вчиненого відповідачем, тому суд відмовляє в задоволенні вимог позивачів щодо стягнення матеріальної шкоди. Суд погоджується з доводами позивачів, що їм було завдано моральну шкоду, яка виразилась у завданні фізичного болю, душевних та психічних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв'язків та вирішення спору в суді. Встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, оцінюючи характер і тривалість страждань потерпілих, отриманий ними фізичний біль та нервові переживання, позивачі тривалий час в судах різних інстанцій були змушені відстоювати свої права та інтереси, що призводило до нервових переживань, також те, що відповідач умисно наніс тілесні ушкодження позивачам, в добровільному порядку, навіть після винесення вироку суду, в скоєному не розкаюється, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди коштів в сумі 5000 грн. ( 2500 грн. на користь [PERSON] та 2500 грн. на користь [PERSON]). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягується судовий збір в розмірі 234,60 грн.

Outcome: partial