Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять, з урахуванням уточнень, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] 15.04.2004 року отримала ордер №145 на право зайняття двох кімнат площею 23,18 кв.м у квартирі [ADDRESS]. 13.10.2004 року нею було отримано технічний паспорт на вищевказану квартиру, а 19.10.2004 року видано свідоцтво про право спільної сумісної власності позивачів на це житло. 14.01.2005 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та 26.01.2005 року остання була зареєстрована у вказаній квартирі. Від шлюбу 09.05.1999 року народився онук [PERSON]. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а [PERSON] залишився проживати разом із батьком. На теперішній час відповідачка проживає за іншою адресою, комунальні послуги не сплачує та добровільно знятися з реєстрації не погоджується. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, наведених у позові, не заперечували проти вирішення справи у заочному порядку. Також зазначили, що відповідачка не проживає разом з ними з того часу як пішла з родини до іншого чоловіка, приблизно з 2012 року, залишивши дитину проживати з батьком. Відповідачка в судове засідання не з’явилася, про час, місце та дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотання про слухання справи без її участі до суду не надходило. Зі згоди позивачів суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачів, покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] володіють на праві спільної сумісної власності 30/100 частини квартири [ADDRESS], приміщення 2,6 у місті Харкові. Цей факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 19 жовтня 2004 року, реєстраційний №4203 та технічним паспортом за реєстровим №В-62989 від 13.10.2004 року, а також інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що міститься у матеріалах справи. Згідно довідки з місця проживання про склад сім’ї та прописку від 08.11.2013 року, виданою КП «Жилкомсервіс» встановлено, що у комунальній квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Факт реєстрації [PERSON] за вказаною адресою підтверджується й довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 10.02.2014 року. Згідно свідоцтва серії 1-ВЛ №264441, виданого Харківським райвідділом РАЦС 12.03.2004 року, [PERSON] народився 09 травня 1999 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.04.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, розірвано. Дитину [PERSON], [INFO] залишено проживати разом з позивачем – [PERSON]. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] за адресою реєстрації не проживає з 2012 року. Цей факт підтверджується показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивачів та [PERSON] останній раз бачила у 2012 році взимку. Отже відповідачка не користується жилим приміщенням, де вона зареєстрована. Не проживає за цією адресою без поважних причин. За комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987 року №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім’ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що позивачі обґрунтовано та правомірно ставлять вимоги до відповідача, про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням №7 у будинку №15 по вулиці Шекспіра в м.Харкові, так як остання відповідно до ст. ст. 71, 163 ЖК України втратила право на користування жилим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved