Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка 05.02.2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач сином не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, не приділяє йому належної уваги, не дбає про його стан здоров'я, ніяких спроб для налагодження стосунків із сином не вчиняє. Виходячи з інтересів дитини, а також у зв'язку з вирішенням різних питань, пов'язаних з долею дитини, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вихованням та утриманням дитини займається виключно вона. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від його утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову в судовому засідання частково заперечував, зазначивши, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, проте відповідачка намагається приховати його спроби спілкуватися з дитиною. Щодо пред'явлених до нього вимог про стягнення аліментів, то він не заперечував свого обов'язку надання дитині матеріального допомоги на її утримання, проте зазначив, що ще до реєстрації шлюбу з позивачкою вони за спільні кошти придбали квартиру та оформили її на ім'я позивачки, яка після розірвання залишилась позивачці з домовленістю, що він не буде пред'являти претензій на вказану квартиру, а вона не буде пред'являти до нього позов про стягнення аліментів. Представник органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації надала висновок, в якому вважає, що позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачаються всі підстави для цього. Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлений позов, вважаючи за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши висновок органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони з 14.10.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, однак сімейні стосунки між ними не склалися, а тому 30.03.2010 року шлюб було розірвано, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] Від даного шлюбу сторони сина [PERSON], [INFO]. Так, відповідач після розірвання шлюбу та ще до народження дитини став проживати окремо, а дитина проживає разом з позивачкою. Як стверджує позивачка і це підтверджується зібраними доказами по справі, відповідач сином не цікавиться, з ним не спілкується, не виявляє зацікавленості поведінкою сина, не несе витрат на його утримання, його долею не переймається, участі у вихованні не приймає. Вказані обставини підтверджуються висновком органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві держадміністрації від 20.03.2014 року №208-2542/01, яким згідно з психологічною характеристикою, наданою психологом ШДС І ступеня «Палітра» м. Києва, встановлено, що в уяві [PERSON] його сім'я - це мама, бабуся та дідусь, якого хлопчик називає «татом» і нікого, окрім нього, з батьком не ототожнює. Найбільш значимою та близькою людиною для дитини є матір, яка задовольняє потребу хлопчика у захисті та любові. Відповідно до характеристики від 06.02.2014 року №13, наданої ШДС І ступеня «Палітра» м. Києва, [PERSON] завжди охайний, доглянутий, має все необхідне для навчальних занять, за час перебування дитини в навчальному закладі батько жодного разу не з'являвся, вихованням хлопчика займається матір. Крім того, під час обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього за адресою: [ADDRESS], працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 14.03.2014 року було встановлено, що [PERSON] разом з матір'ю проживають в двокімнатній квартирі, де створені належні умови для його навчання, відпочинку та фізичного розвитку. [PERSON] працює, з її слів, неофіційно, також отримує матеріальну підтримку від свого батька, [PERSON], житлом забезпечена, позитивно характеризується за місцем проживання. До того ж встановлено, що батько дитини - [PERSON] про розгляд питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в місті Києві державній адміністрації 18.03.2014 року був повідомлений належним чином, на засідання з'явився, категорично заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], але жодного документу стосовно участі у вихованні та утриманні сина не надав. Таким чином, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально дитину не утримує, з ними не спілкується, його життям, здоров'ям не цікавиться. Щодо заперечень відповідача проти встановлених обставин ухилення ним від батьківських обов'язків, та посилань, що позивачка намагається приховати його спроби спілкуватися з дитиною, то слід зазначити, що відповідач не звертався до органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкування з дитиною, а будь-яких інших обставин щодо виконання ним батьківських обов'язків відносно сина відповідач не зазначив та доказів на їх підтвердження не надав, що, в свою чергу, свідчить про самоусунення від виконання ним своїх батьківських обов'язав. Згідно з ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 2, ст.150 СК України батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Так, постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від батьківських обов'язків це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п 2 ч.1 ст.164 СК України однією із підстав позбавлення батьківських прав є саме ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а правовим наслідком позбавлення батьківських прав є звільнення від відповідного обов'язку. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, вбачається, що посилання відповідача на те, що він не відмовлявся від сина та бажає примати участь в його вихованні, жодним чином не свідчить про виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно свого сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи вік дитини, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводі спору, та те, що особиста участь в розгляді даної справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Таким чином, суд, відповідно до обставин справи та в інтересах дитини, вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач як батько повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, матеріально його не утримує, долею дитини не цікавиться та про нього не піклується. Крім того, відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180-183 СК України і в порядку цих статей, тому задовольняючи даний позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Так, виходячи з того, що відповідач відомостей про отримання доходу не надав, а позбавлення батьківських прав, не звільняє його від обов'язку щодо утримання своєї дитини, що останній в судовому засіданні фактичного не заперечував, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття.

Outcome: approved