Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до відповідачів, яким, з урахування уточнення предмету позову, просили суд визнати недійсним та скасувати рішення 8-ої сесії ХХІV скликання Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 145- ХХІV від 12 вересня 2003 року, про виділенні [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 0,1120 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним та скасувати державний акт серії ОД № 086526, який виданий 16.09.2004 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,1120 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]; скасувати реєстрацію кадастрового номеру та державну реєстрацію права власності. В судовому засіданні позовні вимоги позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали, просили задовольнити повністю. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечував. [PERSON] позовні вимоги повністю визнав, проти їх задоволення в судовому засіданні не заперечував. Представник Реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області повторно в судове засідання не з'явився, в силу ст. 169 ЦПК України суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності. Представник Управління Держземагенства у Комінтернівському районі Одеської області в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити вимоги частково, в частині прав та законних інтересів співвласників житлового будинку (позивачів), в решті позову просив відмовити. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 1, виданого 17.12.1993 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS]. Рішенням виконкому Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 25.07.2000 року № 42 [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS]. [PERSON] успадкувала частки [PERSON], [PERSON] у вказаному жилому будинку, і її частка становить три вісьмих. На підставі рішення 8-ої сесії ХХІV скликання Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 145- ХХІV від 12 вересня 2003 року, на ім'я [PERSON] 16.09.2004 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області був виданий державний акт серії ОД № 086526, на право власності на земельну ділянку, площею 0,1120 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачі вважали, що передача земельної ділянки у власність лише одного співвласника житлового будинку порушує їхні права. Встановивши дійсні правовідносини, оцінивши зібрані докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову виходячи з наступного: Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно Закону України від 21.05.1997р. №280/97 «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. У відповідності до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальної громади, відповідно на території сіл, селищ, міст. Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами Держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин. В силу ст. 373 ч. 2 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. В силу ст. ст. 116, 118 Земельного Кодексу України співвласники жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], мають рівні права на набуття права на земельну ділянку, шляхом безоплатної приватизації. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положення частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто виключно в судовому порядку. Оскільки оскаржуване рішення відповідачем прийнято без урахування законних інтересів позивачів, це рішення не може бути правомірним, в зв'язку із чим є протиправним. Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право особи на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України закріплює захист цивільних прав та інтересів судом, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В силу ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В силу припису ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Наведені приписи матеріального закону є підставою для визнання правочину недійсним, скасування акту, що порушує право особи на земельну ділянку. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. В силу положення ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Суд дійшов до висновку, що рішенням 8-ої сесії ХХІV скликання Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 145- ХХІV від 12 вересня 2003 року про передачу у власність спірної земельної ділянки [PERSON], порушено право інших співвласників житлового будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, зокрема право на набуття у власність частки земельної ділянки. До цих правовідносин суд застосовує положення ст. 152 Земельного Кодексу України - спеціальної норми, що їх регулює. Оскільки державний акт серії ОД № 086526, який виданий 16.09.2004 року Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, виданий без урахування законного інтересу позивачів, такий акт в силу припису ст. 155 Земельного Кодексу України не може визнаватись дійсним. Разом із тим, в силу положення ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Суд вважає безпідставними вимоги про скасування в цілому і рішення органу місцевого самоврядування, і державного акту, оскільки суд вважає, що ці документи були би видані [PERSON] і без включення до них недійсної частини. В силу ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають частковому задоволенню вимоги про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, зокрема, в частині виключного права [PERSON] на спірну земельну ділянку. В силу ч. 6 ст. 16 закону України «Про державний земельний кадастр», у сукупності з встановленими обставинами справи, та в сукупності з наведеними нормами ЦК України, не підлягають задоволенню вимоги про скасування кадастрового номеру земельної ділянки, оскільки часткове скасування державної реєстрації земельної ділянки, не може тягнути за собою повного скасування кадастрового номеру. Отже суд дійшов до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial