overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка 22.01.2016 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільних дітей - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та понолітню доньку [PERSON], [INFO], син проживає постійно з нею, коштів не достатньо для утримання дитини, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, просила стягнути з відповідача аліменти та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері (а.с. 5,6). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дитини, повністю утримує, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню сина, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка 22.01.2020 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 20.09.2014 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не мають та поживають окремо з 2 січня 2020 року, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Майнового спору не мають. Тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав ( а. с. 16, 17 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.09.2014 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2 січня 2020 року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою.(а.с.4) Спорів щодо утримання і місця проживання дитини та поділу майна не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивачка 22.01.2020 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 19.11.2008 року розпався через не складення сімейного життя по причині непорозумінь на побутовому грунті, тому шлюбно-сімейні стосунки фактично припинено з 2018 року, вони проживають окремо, внаслідок чого спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та залишиться проживати із нею. Спорів про місце проживання дитини та про майно не мають. Тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON] . В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 9 ). Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень з відмітками про отримання судової повістки ( а. с. 22, 26 ), що згідно вимог чинного законодавства є належним повідомленням. Від нього не надійшло станом на 21.04.2020 року заяви про відкладення розгляду справи та позивачка погодилася на заочний розгляд справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 19.11.2008 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ зареєстрували шлюб ( актовий запис № 1604 ) ( а. с. 4 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає із позивачкою та залишиться проживати із нею ( а. с. 5 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно - сімейних стосунків з 2018 року, проживають окремо, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна не мають. Надання сторонам строку для примирення є недоцільним, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка 22.01.2020 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від зареєстрованого ними 26.07.2014 року шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 14 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що інших осіб, яким би сплачував аліменти або утриманців не має ( а. с. 15 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в підготовчому судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого 26.07.2014 року шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.2), який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні ( а. с. 3 ). Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18.01.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитину. Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач не має, також не має утриманців, не є інвалідом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачка 22.02.2016 року звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 2000,00 грн. щомісяця з дня подачі позову до суду і досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. З відповідачем по справі позивач перебувала у шлюбних відносинах з 2013 року. 28.10.2014 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] З січня 2016 року відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач на даний час не працює, оскільки зайнята доглядом за дитиною, інших джерел доходу та заощаджень вона не має. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобов'язань не має. Тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання з'явилась, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 700,00 грн. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2013 року, а 28.10.2014 року уклали шлюб, який був зареєстрований Хотімлянською сільською радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис №8. (а.с.6). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобов'язань не має, тому задовольняє позов частково та стягує з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох-річного віку. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивачка 22.02.2017 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 29 листопада 2014 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 693. Від спільного подружнього мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 29 листопада 2014 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 693./а.с. 7/ Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]./а.с. 8/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивачка 22.02.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від укладеного ними 12.09.2012 року, який на даний час не розірвано, мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 25 % усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, вказавши, що не заперечує про розгляд справи у відсутності відповідача та в заочному порядку ( а. с. 15 ). Відповідач жодного разу не з»явився в засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за адресою свого фактичного проживання ( а. с. 10 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштової кореспонденції, яка до суду поштою повернута з відмітками повернення за закінченням строку зберігання та, що адресат не розшуканий ( а. с. 29 32, 36 38 ), що вважається належним повідомленням. Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомленого відповідача в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 12.09.2012 року, який на даний час не розірвано, мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. З інформації позивачки відповідач інших осіб, яким би сплачував аліменти відсутні, також, не має утриманців, не є інвалідом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття щомісячно відповідно до заявленого позивачкою розміру, так як він не суперечить вимогам чинного законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачка 22.02.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 12.08.2006 року між ними був укладений шлюб, який розірвано рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08.08.2011 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо, дитина проживає із матір»ю, відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача до досягнення сином повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де позов підтримала (а.с. 21). Відповідач надав суду відзив на позов, в якому вказав, що він позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно по 2\~000грн., оскільки він на даний час не працює офіційно та не має постійного заробітку ( а. с. 25-26 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в підготовчому судовому засіданні у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності заяви позивачки та поданого відповідачем відзиву на позов. Судом встановлено, що сторони 12.08.2006 року в Ковалівській сільській раді Полтавського району Полтавської області зареєстрували шлюб ( актовий запис № 16 ), який розірвано згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08.08.2011 року ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою ( а. с. 5 ). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню частково згідно ст. 180-184 СК України, враховуючи, що відповідачем не надано докази на підтвердження вказаних обставин про те, що він на даний час не працює та не має стабільного заробітку, і дана обставина не спростована позивачкою. Зазначений відповідачем в відзиві на позов розмір відповідає вимогам чинного законодавства, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вказана сума підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивачка 22.02.2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що від укладеного ними 19.11.2014 року шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. На даний час сторони проживають окремо, відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження позовних вимог, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку ( а. с. 25, 30 ). Відповідач не з`явився в судове засідання та не надав відзив на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за місцем проживання, про що маються докази у справі у вигляді поштового повідомлення з відміткою про отримання судової повістки та повернутих на адресу суду повідомлення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» ( а. с. 34-35, 37-39 ). Від відповідача не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 19.11.2014 року шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] ( а. с. 3, 4 ), яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею ( а. с. 5 ). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно зазначених в позові даних відповідач не має інших осіб, яким би сплачував аліменти, також не має утриманців, не є інвалідом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved