Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1993 року. Від данного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей : доньку [PERSON] вікторія, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.20). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, на адресу суду повернулись поштові конверти з відміткою «адресат не проживает» (а.с.16, 19). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається особі за адресою її місця проживання, перебування або реєстрації, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З довідки з Тарутинського районного сектору ГУДМС України в Одеській області вбачається, що [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим за адресою : [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 16 жовтня 1993 року Вознесенською сільською радою Тарутинського району Одеської області про що було зроблено актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 17 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с.5); сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 10 лютого 2006 року Вознесенською ІІ сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.4). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в заяві просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - «[PERSON]» (а.с.20). У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.п.3 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року №1801-VІІІ передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року в розмірі 1600 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 640 гривень 00 копійок. З оригіналу квітанції №ПН162 від 13 червня 2017 року вбачається, що за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок (а.с.1). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати в розмірі 640 гривень 00 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved