Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду \~з позовною заявою про стягнення з відповідачів солідарно: у відшкодування матеріальних збитків - 38150 грн. 00 коп., у відшкодування моральної шкоди - 30000 грн., посилаючись на невиконання відповідачами умов договору на туристичне обслуговування, оскільки не було здійснено перерахування коштів на рахунок туроператора - ТОВ «Пегас Туристик», що потягло анулювання заявки позивачів на придбання туристичного пакету. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що належно виконав взяті на себе зобовязання за договором надання комплексу туристичних послуг. ВідповідачТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» заперечень проти позову не надав. Від третьої особи ТОВ «Пегас Туристик» надійшло клопотання про розгляд справи за їхньою відсутністю, винним у завданні збитків вважає ТОВ «Пегас Туристик». Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 23 червня 2015 р. між [PERSON] та фізичною особою підприємцем «ФОП [PERSON]А.» був укладений договір за № 000011359 на туристичне обслуговування, за яким відповідач [PERSON] зобовязався, згідно з заявкою, надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобовязався прийняти та сплатити ці послуги. Відповідач [PERSON] - субєкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець, що здійснює посередницьку діяльність щодо реалізації туристичного продукту туроператорів, туристичних послуг інших субєктів туристичної діяльності, посередницьку діяльність реалізації відповідних послуг. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, що реалізується за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, розміщення, інші туристичні послуги, що не повязані з перевезенням і розміщенням (з організації відвідувань обєктів культури, відпочинку, розваг тощо. Організація та забезпечення створення туристичного продукту, надання туристичних послуг здійснюється, відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм», виключно туристичний оператор, який в установленому порядку отримав ліцензію на туроператорську діяльність. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор), що укладає договір безпосередньо або через турагента, зобовязується надати за замовленням іншій стороні (туристу) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), друга сторона турист зобовязується оплатити його. Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачене законом. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про туризм», туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо наявна вина туриста чи третіх осіб, наявні форс-мажорні обставини тощо. Відповідно до п.9.9. Договору, укладеного між сторонами, турист усвідомлює, що оплачені турагенту кошти за туристичні послуги належать туроператору і турагент зобовязаний перерахувати ці кошти туроператору одразу ж після їх отримання від туриста. За ненадані послуги турагент повертає туристу гроші лише після отримання цих коштів від туроператора. Вартість тура складала 36800 грн. та 23.6.2015 р. була здійснена доплата за турпакет у сумі 1350 грн., всього у загальній сумі 38150 грн. Турагент [PERSON] 22.06.2015 р. прийняв від туриста [PERSON] грошові кошти у розмірі 38150 грн. та сплатив їх за виставленим туроператором рахунком за заявкою за № 11359, таким чином, виконав взяті на себе зобовязання. Жодних доказів вини відповідача ФОП [PERSON] за позовною заявою не надано. Разом з тим, позовні вимоги до ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» про стягнення матеріальних збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм», туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку, та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста. Згідно з ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобовязаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (тур агенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Від турагента ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на імя позивачів не надходило жодного повідомлення про зміну обставин з боку турагента, хоча на інтернет-сайтах стали зявлятися відомості, що ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» не виконує взяті на себе зобовязання. Таким чином, з ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» слід стягнути у відшкодування матеріальних збитків 38150 грн. 00 коп., однак лише на користь [PERSON] Договір на туристичне обслуговування за № 000011359 від 23 червня 2015 р. був укладений між ФОП «[PERSON]А.» та [PERSON] Позивач [PERSON] не є стороною договору за № 000011359 від 23 червня 2015 р. Жодного договору на туристичне обслуговування з [PERSON] - за позовними вимогами - не укладалося. Вартість турпродукту (туристичних послуг) у договорі з ФОП «[PERSON]А.» зазначена у сумі 36800 грн. З квитанції до прибуткового касового ордера № 20.06.15-1 вбачається, що за турпакет від [PERSON] надійшла сплата у зазначеній сумі. За квитанцією до прибуткового касового ордера № 23.06.15-1, від [PERSON] прийнято доплату за запрошення до турпакету у сумі 1350 грн. [PERSON] за платіжним дорученням № 668 від 23.06.2015 р. перерахував гроші отримувачеві платежу - ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури». Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Позивачі не надали доказів вини відповідача [PERSON] у заподіянні їм ані матеріальних збитків, ані моральної шкоди. Не доведено позивачами наявність спричинення їм моральної шкоди з правових підстав, передбачених саме Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з доводів позивачів та підтверджується свідоцтвом про укладення між ними шлюбу 10 червня 2015 р., звернення за туристичним обслуговуванням мало на меті весільну подорож до Вєтнаму, яка фактично була зіпсована. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, суд при ухваленні рішення вирішує питання, зокрема, щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до [PERSON], є правові підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: partial