Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14.09.2001 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1840. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. На протязі спільного проживання відповідач не бере належної участі в утриманні сім`ї, вихованням та утриманням дитини не займається, хоча являється молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, працює водієм маршрутного таксі в м. Києві, отримує стабільний заробіток належного рівня, житлом забезпечений, інших утриманців не має. У зв'язку з тим, що в добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення сином повноліття, а також витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивачка не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 14.09.2001 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1840, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області 14.09.2001 року (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області 23.01.2003 року (а.с.4). Згідно довідки Вінницького трамвайно-тролейбусного управління від 16.01.2014 року №288, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На протязі спільного проживання відповідач не бере належної участі в утриманні сім`ї, вихованням та утриманням дитини не займається. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Як вбачається з пояснень позивачки в судовому засіданні відповідач працює водієм маршрутного таксі в м. Києві, отримує стабільний заробіток належного рівня, житлом забезпечений, інших утриманців не має. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивачка підтримала позовні вимоги, а відповідач не надав заперечення проти задоволення позову. Окрім того, суд враховує, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійну роботу, стабільний заробіток, інших утриманців окрім спільних дітей сторін не має, а тому є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивачки є законними, достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справах доказах. Окрім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Тому, витрати, понесені позивачкою на правову допомогу у розмірі 200 грн., що підтверджується квитанцією №338 від 30.12.2013 року (а.с.5) також підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 229 грн. 40 коп. судового збору, від сплати якого звільнено позивачку. На підставі викладеного та

Outcome: approved