Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною про стягнення заборгованості по заробітній платі з Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Україна». Позовна заява мотивована тим, що позивачка з 20.01.2011 по 30.09.2020 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах та працювала в ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Україна». 30.09.2020 року її було звільнено на підставі\~п. 3 ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням, у зв`язку невиконанням власником колективного договору з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного заробітку. Після звільнення відповідач заборгував їй заробітну плату, вихідну допомогу у розмірі трьохмісячного заробітку та не виплатив ці суми до теперішнього часу.\~Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 250 031 грн. 45 коп. та судові витрати. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просить суд слухати справу у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Україна» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відзив суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею\~43\~Конституції передбачено\~право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до частини 1\~ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3, 4\~ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 22 цього Закону,\~суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Судом встановлено, що згідно запису № 14 трудової книжки серії [NUMBER] від 06.07.2009 року, [PERSON] переведена бухгалтером розрахункового сектору 1 категорії. Згідно запису № 15 трудової книжки серії [NUMBER] від 06.07.2009 року, звільнена за власним бажанням п. 3 ст. 38 КЗпП Україн (невиконання законодавства про працю, невиплата заробітної плати). З довідки № 310-10 від 06.10.2020 року, виданої ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Україна» вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивачки складає 250 031 грн. 45 коп. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України,\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. З огляду на викладене, з урахуванням вищевказаної довідки, суд дійшов висновку, що заборгованість по заробітній платі складає 250 031 грн. 45 коп. та на час розгляду справи доказів погашення зазначеної суми заборгованості суду не надано, а тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами. Враховуючи, що обґрунтованість позовних вимог ніким не спростована, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що сума заборгованості підлягає стягненню у розмірі 250 031 грн. 45 коп., без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України,\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору звільняються. Позивачка [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог\~статті 141\~ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840 грн. 80 коп., згідно до ставки судового збору передбаченої\~Законом України «Про судовий збір»\~в редакції на час звернення позивача до суду (15.10.2020 р.). На підставі викладеного та

Outcome: approved