Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON],09.09.2003р.н. та дочки [PERSON], 25.11.2005р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття щомісячно, посилаючись на те, що він ухиляється від батьківського обовязку по утриманню дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоча між ними була домовленість, що він буде надавати кошти на утримання дітей, проте останніх пів року вона не виконується відповідачем, через що вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в мінімальному розмірі, що встановлений для дітей відповідного віку та просить врахувати, що в нього на утриманні перебувають непрацездатні хворі батьки, які також потребують його піклування. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 15.02.2016року розірвано. Від даного шлюбу у сторін є малолітні діти: син [PERSON], 09.09.2003р.н., що стверджується свідоцтвом про народження І-ИД № 139573 та дочка [PERSON], 25.11.2005р.н., що стверджується свідоцтвом про народження І-ИД № 012474. Як вбачається з довідки виданої 29.02.2016року №69 ПП «Вікторія-1», позивач [PERSON] проживає разом з дітьми за адресою по вул.Вишневецького, 3/22 в м.Тернополі. Відповідно до довідки №2235 від 09.08.2016року [PERSON] перебуває в Тернопільському МРЦЗ з 19.07.2016року як безробітний. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 віл 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів: наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] на постійній основі добровільно не бере участі в утриманні дітей, матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, може виконувати свої обов'язки по утриманню сина та дочки, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав неповнолітніх дітей, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоровя дітей, матеріальне становище відповідача та дітей, виходить з рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, тому вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial