Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка 16.06.2014 року звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та відсотків за договором позики у загальному розмірі 133 950 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.07.2011 року між нею та [PERSON] було укладено боргову розписку, згідно якої позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 6000 дол. США. При цьому відповідачка зобов'язалася у відповідності до розписки сплачувати 2,5% річних від суми позики починаючи з 05.07.2011 року та повернути позивачу суму грошей через три місяці в жовтні 2011 року. Відповідачка своїх зобов'язань по розписці не виконала, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідачки суму боргу та проценти за користування позикою. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.06.2014р.) наполягали на задоволенні позову у повному обсязі. При цьому позивачка пояснила, що відповідачка взяла гроші на 3-4 місяця, але вже пройшло три роки. а гроші вона не повертає, та каже їй, що в неї немає грошей. Відповідачка спочатку платила проценти по листопад 2011 року по 150 дол.США, але потім з грудня 2011 року платити перестала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила справжність підпису на оригіналі розписки, яка надана позивачем на підтвердження отримання нею коштів, при цьому пояснила, що вона визнає суму боргу у розмірі 4800 дол.США, так як вона сплатила проценти у розмірі 350 дол.США до липня 2012 року і до грудня 2012 року сплатила проценти у сумі 750 дол.США. Тому вважає, що вона заборгувала позивачці лише суму у розмірі 4800 дол.США. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено боргову розписку, відповідно до якої відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] грошові кошти у сумі 6000 дол.США. під 2,5% річних, та зобов'язалася повернути позичені кошти через 3-4 місяці до жовтня 2011 року. Зазначені обставини підтверджуються оглянутим в судовому засіданні оригіналом власноруч написаної розписки [PERSON] від 05.07.2011року. (а.с3) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони. Аналізуючи зміст письмової угоди від 05.07.2011 року суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, за яким [PERSON] не виконала зобов'язання про повернення боргу. Відповідачка свої зобов'язання по договору позики не виконала та надані їй кошти позивачу станом на жовтень 2011 року не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На момент подачі позову16.06.2014 року сума позики в розмірі 6000 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 70 500 грн., не повернута.(100 дол. США =1175грн.) На момент розгляду справи доказів повернення позики відповідачем суду не надано, твердження відповідачки щодо сплати позивачці суми у розмірі 350 та 750 дол.США судом не приймаються, так як належних доказів щодо отримання позивачем вказаних сум відповідачкою суду не надано і позивачка цей факт спростовує. Таким чином, суд приходить до висновку, про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми у розмірі 70 500 грн. за договором позики. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до розписки, відповідач зобов'язався сплачувати позивачу 2,5% річних від суми боргу кожного місяця починаючи з 05.07.2011 року. Згідно позову позивачка просить стягнути проценти з відповідача за користування позикою протягом 36 місяця, починаючи з 05.07.2011 року, тому розмір процентів за весь час користування грошовими коштами складає 5 400 дол.США (36 місяць х на 150 дол.США(2,5% від 6000 дол.США) що на момент звернення з цим позовом складає 63 450 грн. за курсом НБУ. (а.с. 8). В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що відповідачка сплачувала позиваці проценти за користування позикою до грудня 2011 року. Отже, з урахуванням періоду несплати відповідачкою процентів з грудня 2011 року по жовтень 2014 року(35 міс), на момент розгляду справи борг за невиплачені проценти складає 5250 дол.США (35 міс. * 150 дол.США), що по курсу НБУ становить 61687.50 грн. Оскільки договором сторін установлено розмір і порядок одержання процентів, суд вважає, що вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 509 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У разі порушення зобов'язання згідно вимог ст. 625 ЦК України: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд приходить до висновку, про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача суму боргу у розмірі 70 500 грн. та процентів за користування позикою, розмір яких складає 61 687,50 грн. На підставі вимог ст.ст.79,88 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1 339 грн. 50 коп. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial