Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить припинити [PERSON] право користування житловим приміщенням (сервітут у вигляді права користування житловим приміщенням) в будинку [ADDRESS] стягнути з відповідачки на її користь 8 870,58 грн. відшкодування вартості спожитих житлово-комунальних послуг, а також понесені нею судові витрати. Вказала, що вона є власником вищевказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та витягу з державного реєстру правочинів. Після сплати авансового платежу за продаж нерухомого майна, відповідачка за результатом спільної домовленості поселила в її будинок своїх батьків та сама зареєструвалася в ньому, фактично з 02.08.2017 року вони почали проживати в зазначеному будинку. Відповідачка самостійно визнає той факт, що вона зареєстрована у вказаному будинку, що підтверджується довідкою Джурківської сільської ради. Надалі сторони не змогли укласти договір купівлі-продажу,хоча була зареєстрована в спірному будинку без будь-яких обов'язків. В серпні 2018 року на її вимогу батьки відповідачки покинули цей будинок. При цьому, сама відповідачка уникає спілкування з нею, так як знає, що її батьки разом із нею користувалися більше року вказаним будинком, а також використали електроенергії та газу на велику суму, які ні вона, ні її батьки не збираються повертати їй. Вона також не збирається знятися із реєстрації місця проживання в будинку, що також порушує її права та інтереси. Право відповідачки на користування чужим майном - сервітутом на користування житловим приміщенням (спірним будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, оскільки існують обставини, що мають істотне значення. В даному випадку право відповідачки на проживання в будинку позивачки повністю перекреслює можливість використання нею будинку за призначенням в її інтересах, що також не дозволить їй налагодити особисте життя та позбавляє можливості отримання житлової субсидії. Зазначає, що відповідачка не вправі ставити своє право на проживання в цьому будинку вище за її право володіння та розпоряджання будинком. Впродовж часу проживання в будинку, відповідачка не сплачувала комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася значна заборгованість за спожиту електроенергію та газ. Крім неї та її батьків з серпня 2017 року по серпень 2018 року ніхто інший не користувався зазначеним житловим будинком. Посилаючись на норми ч. 3 ст. 815 ЦК України та ч. 1 ст. 68 ЖК України вказує, що заборгованість відповідачки за спожитий природний газ становить 8397,69 грн., що підтверджується копією довідки № 7099, а заборгованість за використану електроенергію становить 472,89 грн., що підтверджується копією рахунку за електроенергію за червень 2018 року. Оскільки відповідачка відмовляється повернути вказані кошти, тому вважає за необхідне стягнути з останньої в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала,просить їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги,вказала,що згідна з тим,що її слід зняти з реєстрації в спірному будинку, а також готова сплатити борги за використаний газ та електроенергію, однак вказала, що борг за газ в сумі 3867,01 грн. вже існував станом на 1 липня 2017 року, тобто до моменту вселення її батьків в спірний будинок, відповідно вважає,що цю суму вона повинна сплачувати, оскільки вона утворилась до моменту початку користування спірним будинком. Заслухавши пояснення позивачки та відповідачки, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Джурків, по вул. Грушевського, 11, Коломийського району на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.08.2011 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1324, що стверджується копією даного договору та витягу з державного реєстру правочинів (а.с. 8,9). Згідно із письмовою розпискою [PERSON] 02.08.2017 року сплатила [PERSON], [INFO], аванс за житловий будинок [ADDRESS] в розмірі 600 доларів, що станом на день укладення розписки еквівалентно 15 510 грн. (а.с. 10). Згідно з копією довідки № 538, виданої 28.08.2018 року Джурківською сільською радою, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до копії довідки № 7099, виданої 12.09.2018 року [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], заборгованість по оплаті за природний газ становить 8 397, 69 грн. (а.с. 12). Згідно з копією рахунку за електроенергію за червень 2018 року в [ADDRESS] заборгованість становить 472,89 грн. (а.с. 13). Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, незнані або оспорені. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст.12 ЦПК України суд розглядає справу на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідачка не заперечує,що вона втратила своє право на проживання в спірному будинку,він їй не належить,вона не має наміру його придбавати та користуватись, і в цій частині позовних вимог , відповідачка їх визнає в повному обсязі. Статтею 20 Закону У країни «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Судом було надано рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Однак, позивачка не в повній мірі скористалася наданим їм правом. Позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка зобов'язана відшкодувати їй вартість використаного в побуті газу на суму 8870,58 грн. Так, як вбачається з оглянутих та долучених документів в процесі слухання справи, а саме квитанції за спожитий газ за липень 2017 року, заборгованість в сумі 3867,01 грн. вже існувала станом на 1 липня 2017 року в спірному будинку. Про це ж свідчить і роздруківка фінансового стану та заборгованості по спірному будинку, дана заборгованість існувала станом на лютий 2017 року. Таким чином , суд приходить до висновку,що вартість заборгованості за газ відповідачки перед позивачкою становить 4530 грн. 68 коп.,заборгованість за спожиту електроенергію 472 грн.89 коп.,всього заборгованість становить 5003 грн. 57 коп. За таких обставин суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивачки частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають до часткового задоволення. На підставі ст.ст.15,16,319,321,815 ЦК України,

Outcome: partial