Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю і виселення з житлового приміщення. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Разом з позивачкою в зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] як знайома батька позивачки, який помер у [INFO] Відповідачка не є родичкою позивачки та членом її сім'ї, та договір про найм житлового приміщення між сторонами не укладався. На теперішній час [PERSON] має намір розпорядитись своєю власністю, а саме продати зазначену квартиру, однак не має такої можливості, оскільки в спірній квартирі зареєстрована [PERSON] Окрім того, позивачка вимушена нести додаткові витрати на утримання її власності у звязку з тим, що розрахунок вартості комунальних послуг ведеться від числа зареєстрованих в будинку осіб. Тому, позивачка просить суд виселити [PERSON], [INFO], з житлового приміщення - квартири [ADDRESS] Позивачка та її представник [PERSON] про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду. Від представника позивачки [PERSON] на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки [PERSON] Наполягала на вимогах позову та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду (а.с. 32, 38). Причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзив на позов та зустрічний позов до суду не надала. Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з'явився, суд, виходячи з положень ст. 281 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення, як за правилами загального, так і спрощеного позовного провадження, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору купівлі-продажу серії ВЕК №103205 від 19 березня 2007 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно №14264966 від 17.04.2007 року та Технічного паспорту на квартиру №4561 від 30 березня 2007 року [PERSON] є єдиною власницею квартири [ADDRESS] на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу (а.с. 9). Згідно довідок №129 від 09.07.2018 року, №130 від 09.07.2018 року, №146 від 09.08.2018 року виданих Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Ідеал-Вугледар», [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13, 14, 16). Відповідно до довідки на виписку з квартири №325 від 06.08.2018 року за квартирою [ADDRESS] не рахується заборгованість за електроенергією (а.с. 15). Згідно довідки №146 від 09.08.2018 року, виданої Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Ідеал-Вугледар», станом на 01.08.2018 року заборгованість власника квартири [ADDRESS] за внесками до зазначеного об'єднання становить 504,14 гривень, частина зазначеного боргу у розмірі 500,00 гривень була погашена [PERSON] (а.с. 16, 17). Відповідно до довідки №01-11/434 від 01.08.2018 року, виданої Комунальним підприємством «Водоканал» Вугледарської міської ради, за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS], станом на 31.07.2018 року існує заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 1925,16 гривень (а.с. 18). Згідно розрахунку заборгованості №08/0473 від 02.08.2018 року, виданого Мар'їнським відділенням Красноармійським управлінням по газопостачанню та газифікації ПАТ «по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», за адресою: [ADDRESS], відсутня заборгованість за спожитий природній газ (а.с. 19). Відповідно до листа №473/01-08 від 27.07.2018 року та виписки з особового рахунку, наданих Комунальним підприємством «Благоустрій» Вугледарської міської ради», станом на липень 2018 року за квартирою [ADDRESS], рахується заборгованість у розмірі 192,63 гривні (а.с. 20). Згідно довідки №246 від 06.08.2018 року, виданої Комунальним підприємством «Тепломережа» Вугледарської міської ради», за квартирою [ADDRESS], станом на 01.08.2018 року рахується заборгованість за опалення у розмірі 2822,52 гривень (а.с. 21). Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України визначено, що особи, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяються без надання їм іншого житлового приміщення. Згідно ч. 1 ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачкою [PERSON] не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити правомірність користування відповідачкою квартирою, на якій підставі остання мешкає у спірній квартирі, що власником квартири їй було надано згоду на проживання, та/або між сторонами було укладено договір найму житлового приміщення, або визначити підстави для продовження проживання відповідачки у квартирі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON], яка є одноособовим власником квартири [ADDRESS], не давала своєї згоди на проживання відповідачки у спірній квартирі, договір найму житлового приміщення між позивачкою, як власником квартири, та [PERSON] укладено не було, остання проживаючи у квартирі зі згоди батька позивачки, який не є власником спірного житлового приміщення, порушує законні права та інтереси позивачки на безперешкодне володіння, розпорядження та користування належним їй на праві власності житловим приміщенням. Тому суд вважає, що порушене право позивачки [PERSON] підлягає захисту у спосіб, який визначений останньою, а заявлені позовні вимоги про виселення [PERSON], [INFO], з житлового приміщення - квартири [ADDRESS], підлягають задоволенню. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved