Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, яким просили усунути перешкоди в здійсненні ними прав власника і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позов обгрунтовано тим, що позивачі є співвласниками вищевказаної квартири, в якій окрім них зареєстрований відповідача - колишнього чоловіка матері позивача [PERSON] Позивачі не перешкоджали відповідачу у проживанні у вказаній квартирі, але він сам у 2007 році забрав свої речі та добровільно виїхав і з того часу не проживає за спірною адресою. Факт реєстрації відповідача за адресою належної позивачам квартири накладає на них обмеження їх прав, пов'язані з оплатою комунальних послуг у значно більшому розмірі тощо. У судовому засіданні позивачі, а також їх представник - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та підтвердили фактичні обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] заперечувала проти позову, посилаючись на та Разом з тим, представник відповідача визнала, що з 2007 року відповідач фактично не проживає за спірною адресою, оскільки у зв'язку з реєстрацією шлюбу з нею став мешкати за її адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу у 2012 році відповідач залишився проживати у її квартирі. Представник третьої особи - Червонозаводського РВ у м.Харкові ГУДМС України у Харківській області - належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутність. Вислухавши позивачів та їх представника, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності (по 2/3 (дві третіх) та 1/3 (одна третя) частини відповідно) - на підставі рішень копії свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1999р. №9-99-203770 та свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2011р. №2-1728 (а.с.9-12). Як вбачається з копії зазначеного свідоцтва про право власності на житло, одним зі співвласників квартири була [PERSON] (а.с.9). Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Червонозаводським віділом РАЦС ХМЮУ, підтверджено факт розірвання 18.07.2007р. шлюбу між [PERSON] та відповідачем (а.с.14). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24.03.2011р. Червонозаводським відділом державної РАЦС по м.Харкову ХМУЮ (а.с.15). Як вбачається з довідки №432, виданої 11.02.2014р. дільницею №59 КП «Жилкомсервіс», та відповіді Адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Харківській області від 28.03.2014р., позивачі та відповідач зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачів та бувають у них вдома, та підтвердили, що відповідач у 2007 році розлучився з [PERSON], матір'ю позивача [PERSON], забрав свої речі та пішов з квартири за спірною адресою. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не має права власності на житловий будинок, не є членом родини позивачів. Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, на які позивачі посилалися в обґрунтування своїх позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Так, статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача житлове приміщення зберігається за ним протягом шести місяців. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Разом з тим, суд не знаходить підстав для застосування статті 391 ЦК України щодо , оскільки спірні правовідносини у даному випадку регулюються Законом України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого оспорюваного, невизнаного чи порушеного цивільного права. Способи такого правового захисту встановлені ст.16 ЦК України, зокрема, припинення правовідношення. Цивільні права та обов'язки виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, в тому числі, з судових рішень. Рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації такої особи компетентним органом - відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного,

Outcome: partial