Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Амет-Хан Султан, буд. 145, посилаючись на те, що на підставі договору дарування житлового будинку від 18.04.1996 року позивачу [PERSON] належить ? частина вказаного будинку. Інша ? частина будинку належить їх сестрі [PERSON], яка померла 13 червня 2016 року. 18 квітня 2017 року позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті сестри. Відповідач є колишнім чоловіком дочки позивача [PERSON] Він у вказаному житловому будинку зареєстрований, але фактично не проживає у ньому з серпня 2013 року і до теперішнього часу. Місце проживання відповідача їм невідомо, він виїхав із своїми речами в невідомому напрямку. Реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачам житловому будинку перешкоджає їм вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачів, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування від 18.04.1996 року позивач [PERSON] є власником ? частини житлового будинку № 145 по вул. Амет-Хана Султана (колишня Жовтнева) в м. Мелітополі Запорізької області, що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування (а.с.7-8). Власником іншої ? частини вказаного будинку була [PERSON], яка померла 13 червня 2016 року, про що свідчить додана до матеріалів справи копія свідоцтва про смерть (а.с.36). Судом встановлено, що після її смерті спадкоємцями є позивачі. Позивач [PERSON] є власником 23/50 частин вказаного будинку, а позивач [PERSON] 27/50 частин будинку, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 33-34, 35) Згідно наданої до матеріалів справи довідки голови квартального комітету № 17 [PERSON] від 15.12.2017 року, [PERSON] Мартін дійсно прописаний за адресою: м. Мелітополь, вул. Амет_хана Султана, буд. 145, та мешкав за вказаною адресою з серпня 2012 року по серпень 2013 року (а.с.9). Як випливає з матеріалів справи, відповідач є колишнім чоловіком дочки позивача [PERSON] Судом встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідача у належному позивачам житловому будинку, останні не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є колишнім членом сімї позивача [PERSON], а саме - колишній чоловік його дочки, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у житловому будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] Мартіна про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved