Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 12 900 гривень; про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 гривень та про стягнення сплаченого судового збору в сумі 229 гривень 40 коп.. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що в грудні 2010 року вона позичила відповідачці гроші в сумі 10 000 гривень, терміном на три місяці [PERSON] зобов'язалась повернути зазначений борг через три місяці, і сплатити 10% від позиченої суми за користування грошима. Вчасно відповідачка гроші не повернула. 7 січня 2011 року вона написала розписку про те, що вона зобов'язується повернути гроші до 1 грудня 2011 року і навіть сплатити відсотки більші ніж були, а саме 12 %. До теперішнього часу борг не повернутий, тому позивачка просить задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила і просила суд стягнути з відповідачки тільки борг в сумі 8 000 гривень, а від стягнення моральної шкоди зовсім відмовилась. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Вислухавши сторони, вивчивши зібрані по справі докази, допитавши свідків суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено у судовому засіданні в грудні 2010 року відповідачка взяла в борг у позивачки 10 000 гривень, які зобов'язалась повернути до 1 грудня 2011 року, що підтверджується поясненнями сторін та розпискою відповідачки (а.с.6). У судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що вона в грудні 2010 року вона позичила відповідачці гроші в сумі 10 000 гривень, терміном на три місяці [PERSON] зобов'язалась повернути зазначений борг через три місяці, і сплатити 10% від позиченої суми за користування грошима. Вчасно [PERSON] гроші їй не повернула. 7 січня 2011 року [PERSON] написала розписку про те, що вона зобов'язується повернути гроші до 1 грудня 2011 року і навіть сплатити відсотки більші ніж були, а саме 12 %. 16 листопада 2012 року в смт. Миколаївка на базарі [PERSON] повернула їй частину боргу, а саме 2000 гривень. До теперішнього часу борг не повернутий. Тому просить суд стягнути з [PERSON] борг в сумі 8000 гривень та сплачений нею судовий збір в сумі 229 гривень 40 коп. Моральну шкоду в сумі 5 000 гривень просить з відповідачки не стягувати, оскільки в цій частині вона відмовляється від позовних вимог. Однак ствердження [PERSON] про те, що [PERSON] не повернула їй борг в сумі 8 000 гривень, спростовуються наступними доказами. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона дійсно позичила у [PERSON] кошти в сумі 10 000 гривень, які мала повернути до 1 грудня 2011 року про що написала письмову розписку. В зазначений час повернути гроші позивачці вона не змогла, повернула їх пізніше після того, як взяла в ПАТ «ПлатінумБанк» кредит в сумі 13 000 гривень. Оскільки «ПлатінумБанк» свого представництва у Миколаївському районі немає, то вона просила [PERSON] зняти гроші з кредитної картки в сумі 8 000 гривень в м. Одесі і той виконав її прохання. Зазначені гроші [PERSON] передав своїй матері [PERSON], яка на базарі передала їх [PERSON]. До цього вона ще віддала [PERSON] 2 000 гривень. Згідно виписки з особового рахунку [PERSON] 16 листопада 2012 року зняла з кредитної картки 8 000 гривень (а.с.75). Свідок [PERSON] показав у судовому засіданні, що на прохання його матері [PERSON] та [PERSON] він з банкомата «Платінум Банк» в м. Одесі для [PERSON] зняв велику суму грошей, а яку саме не пам'ятає, але вважає, що їх було до 10 000 гривень. Гроші він передав своїй матері [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що її син [PERSON] в м. Одесі з банкомата за проханням [PERSON] зняв велику суму грошей - до 10 000 гривень, точно вона не пам'ятає - і передав їй - [PERSON]. Наступного дня до неї на базарі підійшла [PERSON], якій вона віддала всі зняті в банкоматі гроші, які знаходились у неї в машині. При цьому [PERSON] перерахувала отримані гроші і ніяких претензій не заявляла. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] привіз з м. Одеси гроші, їх було приблизно 10 000 гривень, передав їх своїй матері [PERSON], яка наступного дня на базарі передала їх [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що вона бачила, як [PERSON] на базарі біля автомашини, яка належить [PERSON], рахувала гроші.

Outcome: dismissed