overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка, 09.12.2016 року, звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 25 квітня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 10, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], 18.липня [INFO], який проживає з позивачкою. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на життя, на протязі останніх півтора року вони не підтримують подружніх стосунків, їх сімя фактично розпалася і не може бути збережена. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі у звязку з неявкою відповідача та відмовою від отримання поштового відправлення з копією позовної заяви та доданими документами з повідомленням про явку в судове засідання. Відповідач в судове засідання не зявився, відмовився від отримання поштового відправлення з копією позовної заяви та доданими документами з повідомленням про явку в судове засідання, в звязку з цим суд, відповідно до норм ст.ст.169,224 ЦПК України, та за згодою позивачки, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, знайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки і протягом останніх півтора року не проживають однією сімєю, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачка 09.12.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від укладеного ними 19.07.2014 року шлюбу, який на даний час не розірвано, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Адвокат позивачки [PERSON] ( а. с. 11 ), надавши заяву про розгляд справи в у відсутності позивачки, яка позов підтримала, вказавши, що відповідач інших осіб, яким би сплачував аліменти не має та відсутні утриманці, та погодилася на розгляд справи у відсутності відповідача та в заочному порядку ( а. с. 38 ). Відповідач жодного разу не з»явився в засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за місцем своєї реєстрації ( а. с. 16 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень ( а. с. 24, 29, 32, 36 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди адвоката позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 19.07.2014 року шлюбу, який на даний час не розірвано, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач з жовтня 2016 року пішов із сім»ї, проживає окремо, має не стабільний заробіток, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. З інформації позивачки, відповідач не має інших осіб, яким би сплачував аліменти, також не має утриманців. Суд, заслухавши адвоката, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття щомісячно, що стосується заявленого розміру аліментів, то розмір відповідає діючому законодавству.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка 09 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом з тих підстав, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Просила стягнути аліменти на її утримання в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, матір'ю дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди про участь відповідача в утриманні дитини. Відповідач працездатний, на його утриманні нема інших осіб, фізично здоровий. Дитина також фізично здорова, її утримання не потребує значних додаткових матеріальних витрат. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. За таких підстав позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180, 182,183,191 Сімейного кодексу України, ст. ст.. 209, 213-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка 09 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1989 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1989 року. Шлюб зареєстрований Відділом записів актів громадянського стану Катеринівської селищної ради Чимишлийського р/б, актовий запис за № 10 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивачка 09 жовтня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в котрій просить суд ухвалити рішення яким збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], 2007 р.н. у розмірі 1\\3 частини від всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26 лютого 2009 року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено рішення про стягнення на її користь з [PERSON] на утримання сина [PERSON] 2007 року народження аліменти у розмірі 300грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Син росте, розвивається, його потреби змінюються і він потребує більших коштів на своє утримання, а саме на навчання, додатковий розвиток, здорове харчування, одяг, відпочинок в зв'язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, надавши пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заперечення, які долучені до матеріалів справи. У запереченні відповідач вказав, що частково визнає позовні вимоги, а саме просить змінити розмір аліментів на 1\\4 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 26 лютого 2009 року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено рішення про стягнення на її користь з [PERSON] на утримання сина [PERSON] 2007 року народження аліменти у розмірі 300грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] потребує коштів на своє утримання, на навчання та додатковий розвиток, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачка 09 жовтня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 15 серпня 2003 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №659. Від спільного подружнього життя мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї стала різниця характерів та відсутність взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення домашнього господарства, що призвело до погіршення стосунків. З січня 2015 року сторони проживають окремо, припиненні шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Майновий спір та спір про місце проживання дітей відсутні. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Також просила суд не покладати на відповідача судові витрати. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15 серпня 2003 року. Шлюб був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №659 /а.с.7/ Від спільного подружнього життя мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6-7/. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання в січні 2015 року, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призвело до погіршення стосунків. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майновий спір та спір про місце проживання дітей відсутні. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачка 09 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Позов мотивує тим, що з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2002 року, шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати допомогу на утримання дитини, так як працює, інших утриманців не має. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстровану шлюбі з 26 січня 2002 року, шлюб розірвано. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON] Між сторонами не досягнута домовленість щодо утримання неповнолітньої дитини, яка після припинення сторонами сімейних стосунків, проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує матеріальне становище відповідача, який працеє, фізично здоровий, інших утриманців не має, а також вік дитини , на утримання якої стягуються аліменти, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до повноліття дитини чи до зміни матеріального становища сторін. Згідно ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивачка 09 липня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Сімейне життя не склалося через відсутність почуття поваги, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.10.2015, актовий запис №6. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом з 24 лютого 2020 року, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивачка 09 листопада 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з відповідачем 14 грудня 1996 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №992. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] Дар*ю Олександрівну, [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з жовтня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд,заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 грудня 1996 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №992 /а.с.5/ Від спільного подружнього життя мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] Дар*ю Олександрівну, [INFO] /а.с.6,7/. Встановлено також, що сторони з жовтня 2016 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивачка 09 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 1996 року. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, [PERSON] Дар`я Олександрівна, [INFO] є неповнолітньою та знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 1996 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Олександрівну, [INFO] /а.с.4/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 09 листопада 2016 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved