Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивачі звернулись до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14 серпня 2013 року у м. Донецьку помер [PERSON]. Заповіту померлий не складав, спадкоємцями за законом є [PERSON] котра є донбькою померлого, [PERSON], син померлого та [PERSON], котра є онучкою померлого, її батько син померлого [PERSON] помер 11.08.2005 року. У встановлений законом строк приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] була заведена і зареєстрована спадкова справа спадкодавця [PERSON], який помер 14.08.2013 року. Спадщина спадкодавця складається з грошових вкладів, що знаходяться на рахунках ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК», ПАТ «КБ ПІВДЕНКОМБАНК», ПАТ «ФІТОБАНК». 26 вересня 2014 року приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ФІТОБАНК» було направлено запит за № 118/02-14 щодо наявності заощаджень [PERSON], але відповіді не було отримано. 18.03.2017 року на звернення [PERSON] до банку з приводу надання відповіді на запит нотаріуса було надано відмову. Оскільки отримати свідоцтво про право власності на спадщину не є можливим, просять суд визнати право власності на грошові вклади в порядку спадкування. В судове засідання представник позивачів не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності наполягав на задоволені заявлених вимог в повному обсязі. Київська районна рада у м. Донецьку свого представника до суду не направила , причин неявки суду не повідомила. Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних в справі доказів вважає за можливе заочно розглянути справу. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2013 року помер [PERSON]. Позивачі, згідно до наданих документів (свідоцтв про народження) є спадкоємцями першої черги. Згідно до відповіді ПАТ «Дельтабанк» та ПАТ «КБ Південнкомбанк» [PERSON] мав грошові вклади в даних банках, заповідальні розпорядження по вкладам не складались. Спадкова справа відкрита приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] в 2013 році. На сьогоднішній день за місцем заведення спадкової справи неможливо отримати свідоцтво на спадщину за законом на спадкове майна, так як відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р м. Донецьк, є населеним пунктом на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до законодавства приватний нотаріус [PERSON] також немає повноважень видати свідоцтво, про що була надана відмова від 06.08.2015 року. Відсутність свідоцтва на спадщину за законом перешкоджає у здійснення права користування та розпорядженням спадковим майном. З таких причин ми змушені звернутися до суду для захисту своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦК України, нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. В силу ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За умови вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги .

Outcome: approved