Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у жовтні 2014 року звернулися до суду з позовом до Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. У позові вказали, що [INFO] померла [PERSON], мати [PERSON] та [PERSON] і баба [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд розташованого по [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 3,1678 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, кадастровий номер 5323884900-00-035-0006. Усе своє майно померла заповідала синові [PERSON] та онукові [PERSON], її дочка [PERSON] була непрацездатною, пенсіонеркою по віку. У свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері записано, як «[PERSON]». При заміні паспорта 14.05.2002 прізвище [PERSON] було помилково записано як «[PERSON]». Не захотівши знову міняти паспорт [PERSON] усі наступні документи почала оформляти під цим прізвищем. Подаючи заяву на виготовлення технічної документації для оформлення державного акта про право на земельну частку пай, вона по звичці написала своє прізвище [PERSON], однак у зв'язку з тим, що на той час відповідно отриманому паспорту прізвище її було [PERSON] у заяві вона виправила прізвище і написала [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги. За законом [PERSON] мала право на половину спадкового майна, тому її обов'язкова доля у спадковому майні складає 2/8 його частини. [PERSON] та [PERSON] належить по 3/8 частини спадкового майна кожному. Проте, позивачі не можуть оформити право власності на майно у порядку спадкування з тих причин, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок та втрачено оригінал Державного акта на земельну ділянку, у зв'язку з чим, позивачі вимушені звернутися до суду. Крім того, у свідоцтві про народження позивача прізвище матері вказано [PERSON], а у свідоцтві про смерть та інших документах [PERSON]. Представник позивачів у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його та позивачів відсутність. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник відповідача Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надіслав до суду листа, у якому просив справу провести без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, 18.02.2010 (а.с. 15). Після її смерті залишилася спадщина, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд розташованого по [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 3,1678 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, кадастровий номер 5323884900-00-035-0006. У свідоцтві про народження позивачки [PERSON] та у сертифікаті на право на земельну частку (пай), прізвище матері записано, як «[PERSON]» (а.с. 8, 26). При заміні паспорта 14.05.2002 прізвище [PERSON] було помилково записано як «[PERSON]». Не захотівши знову змінювати паспорт [PERSON] усі наступні документи почала оформляти під цим прізвищем. Подаючи заяву на виготовлення технічної документації для оформлення державного акта про право на земельну частку пай, вона по звичці написала своє прізвище [PERSON], однак у зв'язку з тим, що на той час відповідно отриманому паспорту прізвище її було [PERSON] у заяві вона виправила прізвище і написала [PERSON] (а.с. 27). Після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] було присвоєно прізвище - [PERSON]. Факт того, що [PERSON] є дочкою [PERSON] підтверджується копією заповіту, згідно якого остання усе своє майно заповідала своєму сину [PERSON] та онуку, сину [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). Згідно довідки № 403 виданої 26.09.2014 виконкомом Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області [PERSON], яка померла [INFO], до дня смерті була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] (а.с. 20). Враховуючи встановлені на підставі наведених документів родинні відносини позивачки та померлої [PERSON] як матері та доньки, суд уважає вимоги заяви про встановлення факту родинних відносин обґрунтованими. Статтею 234 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Другою вимогою у позові було визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. Згідно заповіту усе своє майно померла заповідала синові [PERSON] та онукові [PERSON], її дочка [PERSON] була непрацездатною, пенсіонеркою по віку. Відповідно ч.1 ст. 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). При спадкуванні за законом [PERSON] мала право на половину спадкового майна, таким чином її обов'язкова доля у спадковому майні складає 2/8 його частини. Позивач [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання заяви до Пирятинської державної нотаріальної контори. [PERSON] на час смерті [PERSON] проживав постійно з нею і відповідно по п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, уважається таким, що прийняв спадщину, але згодом відмовився від спадщини на користь [PERSON] Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 10.10.2014 відмова від спадщини за позовом [PERSON] скасована (а.с. 24-25). Позивачка [PERSON] не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини не подала у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і тому вважається такою, що не прийняла спадщини. Відповідно до довідки виданої 16.10.2014 виконавчим комітетом Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, неприватизована земельна ділянка, якою користувалася [PERSON] знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 21). У відповідності до п. 2 ст. 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти прийняття [PERSON] належної їй частки спадщини. Спадкоємці шляхом перемовин вирішили поділити спадщину наступним чином: у спадок [PERSON] переходить житловий будинок, [PERSON] та [PERSON] переходить земельна ділянка у рівних долях. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки [PERSON] не лишила після себе ніяких правовстановлюючих документів на житловий будинок та нею втрачений оригінал державного акта на земельну ділянку, спадкоємці на даний час не мають можливості оформити право власності на майно

Outcome: approved