Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування позовних вимог посилаються на те, що між ними та [PERSON] укладено договори про відступлення права вимоги на підставі яких позивачі набули право вимоги замість третьої особи на виплату банківського вкладу згідно договору банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731 від 07.05.2014р., укладеного між відповідачем та [PERSON] В установлений Договором про відступлення права вимоги термін позивачі та [PERSON] звернулись до відповідача з вимогою про визнання новими вкладниками за Договором банківського вкладу та достроковим поверненням банківського вкладу у наступних розмірах: [PERSON] - на 189 000 гривень, [PERSON] - на 194 000 гривень, та [PERSON] - на 67 000 гривень. Право вимоги Новим кредиторам передано на загальну суму 450 000 гривень. Разом з тим, позивачі надіслали на адресу відповідача заяви про відкриття поточного рахунку в ПАТ «АКТАБАНК». Але на сьогодні відповідачем не вчинено жодних дій щодо повернення грошових коштів та відкриття рахунків. 17.10.2014 р. представником позивачів надано уточнення позовної заяви, у відповідності до яких позивачі просять визнати їх вкладниками на дату укладання договору про відступлення права вимоги та стягнути на їх користь суму банківського вкладу, у наступних розмірах: [PERSON] - на 189 000 гривень, [PERSON] - на 194 000 гривень, та [PERSON] - на 67 000 гривень, стягнути з відповідача на їх користь вищевказані суми, із зобов'язанням відповідача відкрити поточні рахунки в ПАТ «АКТАБАНК». Позивачі до судового засідання не з'явилися, надали суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, справу просять розглядати за їх відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові пояснення в яких просив позов задовольнити у повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 07 липня 2014р. між [PERSON] та ПАТ «АКТАБАНК» укладено договір банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731. Згідно п.1.1 Договору вкладник передає, а Банк приймає грошові кошти в сумі 500 000 гривень на строк 2 місяці з 07.07.2014р. по 07.09.2014р. включно., з відсотковою ставкою в розмірі 23,0 % річних. Вкладником на виконання умов Договору внесені грошові кошти, як сума вкладу 500 000 гривень саме 07.07.2014р., що підтверджується квитанцією № 206206. 08 липня 2014р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731, укладеного останньою з відповідачем. 08 липня 2014р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731, укладеного останньою з відповідачем. 08 липня 2014р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги за Договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731, укладеного останньою з відповідачем. За умовами пунктів 1.1. договорів про відступлення права вимоги Первісний кредитор передає Новим кредиторам, а Нові кредитори приймають право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стають кредиторами за Договором Банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731 від 07.07.2014р. в межах наступних грошових сум вкладу: [PERSON] - на 189 000 гривень, [PERSON] - на 194 000 гривень, та [PERSON] - на 67 000 гривень. Право вимоги Новим кредиторам передано на загальну суму 450 000 гривень. Згідно змісту п. 1.2. зазначених договорів про відступлення права вимоги Нові кредитори одержують право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за Основним договором в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цих договорів. Умовами пункту 1.3. вищевказаних договорів право вимоги засноване на Договорі Банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731 від 07.07.2014р. та підтверджується квитанцією № 206206 від 07.07.2014р. про сплату 500 000 гривень. В день укладання договорів про відступлення права вимоги позивачі та [PERSON] звернулись до відповідача з письмовими повідомленнями про укладання з вкладником договорів про відступлення права вимоги та вимогами про дострокове повернення вкладу у розмірі 500 000 грн., у межах грошових сум визначених Договорами відступлення права вимоги. Повідомлення були відправлені поштою на адресу відповідача та отримані останнім 11.07.2014р. Цього ж дня на адресу відповідача направлено заяви про відкриття поточних рахунку на ім'я позивачів, задля перерахування грошових коштів згідно договору банківського вкладу пропорційно відступлених сум позивачам в банку відповідача. Судом встановлено, що з моменту отримання вказаних листів відповідачем не здійснено жодних дій щодо визнання позивачів вкладниками за Договором, повернення їм вкладів та не відкрито поточні рахунки на ім'я позивачів в банківській установі. Стаття 512 п.1 ч.1 Цивільного кодексу України встановлює, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частина 3 ст.512 ЦК України обумовлює, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтями 513, 514, 516 Цивільного кодексу встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові; до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Належне [PERSON] право вимоги в частині, що відчужувалось за вказаними договорами, було дійсним оскільки не було виконано боржником. До того ж, договір банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731 від 07.07.2014р.не містить вимог щодо можливості відступлення прав за цим договором виключно за згодою боржника - ПАТ «АКТАБАНК», тому укладення вказаних договорів без згоди боржника не суперечить ст. 516 ЦК України та є правомірним. Від так суд дійшов висновку, що вказані договори про відступлення права вимоги, як за змістом так і за формою відповідають встановленим законом вимогам (ст.ст. 203,205 ЦК України), а тому, відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України є підставою для виникнення у сторін цих договорів взаємних прав та обов'язків. Відповідно договорів про відступлення права вимоги право вимоги від [PERSON], як первісного кредитора, перейшло до нових кредиторів в момент підписання цього договору. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що право вимоги у позивачів виникло на підставі правочинів, а саме на підставі договору банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731 від 07.07.2014р.та договорів про відступлення права вимоги. За положеннями ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Умовами Договору, а саме п.3.4.1. банк зобов'язується повернути вкладнику (новим кредиторам) суму вкладів в обмовлений цим Договором строк на умовах визначених цим Договором та чинним законодавством України. За нормами ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як вбачається з матеріалів справи позивачі звертались до ПАТ «АКТА БАНК» з вимогами належного виконання зобов'язань за договором банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731 від 07.07.2014р., а саме повернення ним грошових коштів шляхом відкриття поточних рахунків та зарахування на вказані рахунки грошових коштів з депозитного рахунку [PERSON], у розмірах встановлених договором про відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений законом строк. Відповідно до ст.. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Таким чином, з боку відповідача ПАТ «АКТАБАНК» має місце порушення зобов'язання, що в свою чергу порушує права позивачів, які підлягають захисту у встановлений законом спосіб. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються (для позивачів - стаття 1 Першого Протоколу), має право на ефективний спосіб правового захисту, який унеможливлював би бездіяльність ПАТ «АКТАБАНК» у разі застосування неефективного способу захисту законних прав та інтересів через зобов'язання перерахувати депозитні кошти на поточні рахунки позивачів. Таким чином, на підставі Договорів відступлення права вимоги Позивачі стали новими вкладниками за Договором банківського вкладу, а отже мають всі права, які належать вкладникам, а отже відповідач неправомірно не вчинив жодних дій спрямованих на повернення грошових коштів. Для поновлення прав позивачів є необхідним відкриття для позивачів поточних рахунків та подальше перерахування на ці рахунки грошових коштів з депозитного рахунку [PERSON] у відповідних частинах. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слід визнати позивачів вкладниками згідно Договору банківського вкладу «КЛАСІК» №В17-2299/Т/622731 від 07.07.2014р. та стягнути на користь позивачів суми банківського вкладу у наступних розмірах: на користь [PERSON] - на 189 000 гривень, на користь [PERSON] - на 194 000 гривень, та на користь [PERSON] - на 67 000 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір з відповідача на користь [PERSON] в розмірі 2 377 грн. 20 коп., на користь [PERSON] - 2 427 грн. 20 коп., на користь [PERSON] в розмірі 1 157 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved