Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка 29.03.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що вона постійно проживає у [INFO]. Будинок належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в КП «БТІ Волноваського району». Свідоцтво про право власності додається. Разом з нею в будинку зареєстрований та проживав її син - відповідач [PERSON], [INFO]. У 1983 році, після реєстрації місця проживання відповідач забрав свої речі та залишив будинок, виїхав на постійне проживання за межі України, яке їй невідоме. Таким чином, відповідач не проживає у будинку без поважних причин більш ніж один рік, з 1983 року. З того часу відповідач проживати у квартиру не повертався, будь-який інтерес до житла втратив, ніяких витрат по утриманню житла не несе. Виїхавши з квартири, відповідач з реєстрації не знявся. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не мешкає у квартирі значно більше ніж один рік, не є власником житла, будь-яких поважних причин його відсутності у будинку не має, вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач добровільно з реєстрації не знявся, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала заяву про про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявсь згідно вимог чинного законодавства, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформував, тому причину його неявки суд визнав не поважною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії паспорту серії ВВ №420547 виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 16.04.1998 року на імя [PERSON], [INFO], що є наявною у справі вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [INFO]. З довідки серії ДОН-05 №023623 виданої [PERSON], [INFO], що є наявною у справі вбачається, що огляд було проведено 04.05.2007 року, огляд первинний, група інвалідності перша, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. Із наявного у матеріалах справи Акту від 27.03.2017 року складеного квартальною [PERSON], власника будинку [PERSON], сусіди: [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в приватному будинку за адресою: м. Волноваха, вул.. Челюскіна, буд. №22 з [INFO], але фактично за вищевказаною адресою не проживає. Особистих речей і документів в будинку не має. Зі слів домовласника він мешкає в республіці Білорусь. Із наявної у справі копії свідоцтва від 17.06.1977 року про право на спадок за законом, що є наявною у справі вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON], померлого 16.06.1967 року є його донька [PERSON], яка мешкає в м. Волноваха, вул. Челюскіна, буд №22. З долученої до справи копії домової книги для прописки громадян проживаючих в [INFO] вбачається, що в даному будинку за адресою вул.. Челюскіна, м. Волноваха зареєстрована [PERSON], [INFO] з 30.12.1968 року та [PERSON], [INFO] з 23.12.1983 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивачка є власником будинку №22 по вул. Челюскіна в м. Волноваха, Донецької області, в будинку зареєстрована і мешкає з 30.12.1968 року. Відповідач [PERSON] по даній справі є сином позивачки і був зареєстрований в будинку як член сімї. У 1983 році відповідач забрав свої речі та залишив будинок, виїхавши на постійне місце проживання за межі України. Відповідач в будинку не мешкає з 1983 року, добровільно виїхав з зазначеного будинку, забрав свої речі і в будинок для проживання більше не повертався. Факт того, що відповідач [PERSON] не мешкає у вказаному будинку також підтверджується Актом квартальної від 27.03.2017. Враховуючи, що відповідач добровільно залишив будинок, в будинку не мешкає понад однин рік, речей його не має, добровільно виїхав з будинку, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачці як власнику квартири користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом першої групи. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391 ЦК України та

Outcome: approved