Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачі звернулись із заявою, яку в ході розгляду справи уточнили заявою від 10 вересня 2014 року (а.с.69) і просили суд постановити рішення про: скасування інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 19929317 від 3 квітня 2014 року про реєстрацію 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] (далі за текстом спірний житловий будинок) за [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 7 листопада 2008 року і зареєстрованому в реєстрі за № 2472; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 обов'язкову частку спірного житлового будинку в порядку спадкування після [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку від 5/24 частин спірного житлового будинку в порядку спадкування після [PERSON]. В судовому засіданні сторона позивача вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позові та враховуючи надані суду докази. Відповідач, в судове засідання не з'явилась, однак направила заяву, якою просила слухання справи проводити у її відсутність, вимоги визнає. Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. [INFO] у віці 81 року померла [PERSON], яка, за життя - 2 грудня 2004 року, залишила заповіт на [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.5,6). Право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку зареєстровано 20 жовтня 2004 року за [PERSON] (а.с.11). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 січня 2014 року (справа № 278438913-ц), що набуло законної сили 6 березня 2014 року, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, третя особа реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції - задоволено повністю і визнано недійсним свідоцтво про право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку на ім'я [PERSON] та на земельні ділянки площами 0,041 га та 0,0639 га в с. Зарічани та скасована їх реєстрація (а.с.18-19). В свою чергу, в зазначеному рішенні, згадується про рішення Житомирського районного суду Житомирської області (без зазначення номера судової справи) від 21 серпня 2012 року, яким було визнано недійсним договір дарування від 16 червня 2007 року укладений між [PERSON] та [PERSON] на 1/4 ідеальної частини спірного житлового будинку та земельні ділянки площами 0,041 га та 0,0639 га в с. Зарічани. Також, останнім судовим рішенням, визнано недійсним договір дарування від 7 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] на 1/4 ідеальної частини спірного житлового будинку та згадуваних земельних ділянок посвідченого нотаріусом [PERSON] Приватний нотаріус постановами від 3 квітня 2014 року відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину через невідповідність даних щодо зареєстрованих прав у реєстрі (а.с.13,14,16,17). Інших документів суду не надавалось, як і, відповідно, судом нічого іншого не досліджувалось. Проаналізував фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Поставлене питання про поновлення строку для подачі позовної заяви в зв'язку із пропуском строку позовної давності не може бути вирішено судом адже питання про застосування такого строку іншими сторонами не заявлялось (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Судовим рішенням від 27 січня 2014 року, що набуло законної сили, питання про скасування реєстрації прав власності за відповідачем на теж саме спірне майно та за тим самим правовстановлюючим документом вже вирішено, а тому суд позбавлений можливості повторно його розглядати. Не спрямування даного судового акту за належністю, на переконання суду, не слід вважати оспорюванням, невизнанням або порушенням прав позивачів на власність в розумінні ст. 1 ЦПК України. В свою чергу, визнання прав власності за позивачами на зазначені частки спірного майна, не може бути задоволено судом адже позивачами не доведено їх належність до даного майна взагалі та в тому числі у зазначених частках. Відомості державного нотаріуса про коло спадкоємців [PERSON] (а.с.15) не надає підстав вважати про існування у даного спадкодавця майна, адже інших правовстановлюючих документів, які визначали належність частин спірного майна даному спадкодавцеві судом не досліджені. Приймаючи дане рішення у справі суд керується наступними нормами ЦПК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст. 10 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Саме за таких обставин, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, адже права позивачів не були порушуваними, що вимагає відмовити у задоволенні вимог про скасування реєстрації прав інших громадян та не були доведеними належними та допустимими доказами щодо вимог про визнання прав власності на спірне майно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed