Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування ізольованою квартирою [NUMBER], житловою площею 16,4 м. кв. та кімнатою [NUMBER], житловою площею 18,6 м. кв., четвертого поверху будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона разом з малолітньою донькою [PERSON] зареєстровані та постійно проживають в кв. [NUMBER], [NUMBER], четвертого поверху, буд. [ADDRESS]. Вказане житло складається з квартири [NUMBER] з своїм санвузлом, житловою площею 16,4 м. кв. та суміжної кімнати [NUMBER], житловою площею 18,6 м.кв. В цьому ж житлі зареєстрований і відповідач [PERSON], який являється наймачем вказаного житла. Квартирно - експлуатаіційним відділом м.Харкова відкрито особовий рахунок, на який позивачка сплачує комунальні послуги. Але, з жовтня 2012 р. відповідач не проживає в цьому житлі, не опікується ним та не сплачує комунальні послуги, що пов'язані з його реєстрацією, особисті речі вивіз за новим місцем проживання де фактично має іншу сім'ю. Вважає, що така поведінка відповідача порушує її права та перешкоджає реалізації її житлових прав в повному обсязі, що спонукає її звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, посилаючись на наведені в ньому обставини та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав, зазначивши, що дійсно фактично не проживає в спірному житлі близько 1,5 року, оскільки, мешкає за іншою адресою з новою цивільною дружиною. До цього часу продовжує зберігати реєстрацію в спірному житлі, оскільки, не має можливості зареєструватись за новим місцем проживання, комунальні послуги не сплачує. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. Судом встановлено, позивачка [PERSON], разом з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO] зареєстровані та постійно проживають в кв. [NUMBER], [NUMBER], четвертого поверху, буд. [ADDRESS]. Вказане житло складається з ізольованої квартири [NUMBER] з своїм санвузлом, житловою площею 16,4 м. кв. та суміжної кімнати [NUMBER], житловою площею 18,6 м.кв., що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.11 р. у справі № 2-7907/11 та рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.12 р. у справі № 2/2011/2579/2012. В цьому ж житлі зареєстрований і відповідач [PERSON], що підтверджується копією паспорту та відповідною довідкою з місця проживання, виданою квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова. Наймачем вказаного житла являється відповідач [PERSON], який визнав, що з жовтня 2012 р. він дійсно не проживає в цьому житлі, не опікується ним та не сплачує комунальні послуги, що пов'язані з його реєстрацією, особисті речі вивіз за новим місцем проживання де фактично має іншу сім'ю. Від добровільного зняття з реєстрації місця проживання відповідач ухиляється, оскільки, бажає зберегти її за собою. Така поведінка відповідача дійсно порушує права позивачки, оскільки, покладає на неї тягар додаткових витрат за комунальні послуги, що нараховуються на відповідача та фактично перешкоджає приватизації житла. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення впродовж 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутніми з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою мешканця може бути продовжений наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно ч. 2 ст. 107 ЖК України, в разі вибуття наймача і членів його сім'ї на постійне місце проживання в інший населений пункт або в інше житлове приміщення в цьому ж населеному пункті, договір найму вважається розірваним з дня вибуття. Якщо, з житлового приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму житлового приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим житловим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. 72 ЖУ України, визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності такої особи понад встановлених строків здійснюється в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved