Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що вона, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.06.2008 року, є власником нежилого приміщення ІІ (гараж) по вулиці Шухевича, 12 м. Чернівці, загальною площею 31,90 кв.м. Рішення про державну реєстрацію її права власності на спірне нерухоме майно прийнято 31.03.2011 року. Вказує, що по усній домовленості з [PERSON] вона надала згоду відповідачу на тимчасове користування приміщенням її гаража. Позивачка стверджує, що протягом серпня і вересня 2016 року вона усно зверталась до [PERSON] з проханням звільнити приміщення гаража, однак відповідач відмовився в добровільному порядку звільняти спірне приміщення. Зазначає, що 03.10.2016 року нею поштовим звязком надіслано на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення перешкод у користуванні шляхом звільнення незаконно зайнятого нежилого приміщення, однак поштова кореспонденція була повернута їй за терміном зберігання. На основі викладеного, позивачка просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на нежиле приміщення ІІ (гараж), розташоване за адресою: місто Чернівці, вулиця Р.Шухевича, будинок №12, загальною площею 31,90 кв.м., шляхом звільнення вказаного приміщення від усіх речей, належних [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 01 лютого 2017 року\~ провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно відкрито. Позивач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до відповідачів [PERSON], Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності, який прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Посилається на те, що [PERSON] він не знав, жодного разу з нею не спілкувався і ніяких домовленостей про тимчасове користування спірним приміщенням не укладав. Про те, що [PERSON] є власником спірного гаража він вперше дізнався з позовної заяви. Вважає, що правовстановлюючі документи [PERSON] на гараж є незаконними і порушують його права. Зазначає, що в лютому 2008 року через знайомого ріелтора по імені Тетяна в газеті «Від і До» він знайшов оголошення про продаж трьохкімнатної квартири та познайомився з продавцем головою КВК «Ірбіс» [PERSON], який уклав з ним усний договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири та гаражу в будинку по вулиці Р.Шухевича, 12 м. Чернівці. Також, [PERSON] ухилився від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна і пообіцяв оформити правовстановлюючі документи на квартиру і гараж самостійно. Вказує, що на виконання умов усного договору, він з дружиною передали [PERSON] упродовж березня-травня 2008 року 170000 доларів США, з яких 150000 доларів США за придбання трьохкімнатної квартири і 20000 доларів США за придбання гаража, однак [PERSON] жодних фінансових документів йому не надав, обґрунтовуючи тим, що бухгалтер в офісі на даний час відсутній, а самостійно це зробити він не може. Стверджує, що у вересні 2008 року під час прийому-передачі квартири та гаража зясувалося, що запропонований йому гараж №1 не має належного заїзду для його автомобіля, а тому він відмовився від придбання квартири та гаража і почав вимагати від [PERSON] повернення суми сплачених коштів, однак [PERSON] запропонував йому купити сусідній гараж №2 за 10000 доларів США з подальшим оформленням на нього правовстановлюючих документів. Оглянувши гараж №2 та впевнившись, що він підходить йому по розмірах, він передав [PERSON] ще 10000 доларів США, після чого [PERSON] дозволив йому за власний рахунок перенести підпірну стінку для заїзду в гараж, передав йому ключі від гаража №2 та надав дозвіл на проведення в ньому ремонтних робіт, на які він витратив ще 5000 доларів США. Зазначає, що починаючи з вересня 2008 року і по даний час він відкрито володіє гаражами №1 та №2, систематично сплачує обовязкові платежі на їх утримання, за власні кошти здійснює поточні та капітальні ремонти. Жодного разу за вказаний період часу до нього будь-яких претензій з приводу права власності чи права користування спірним гаражем ніхто не предявляв. Вказує, що Генпідрядник [PERSON] сфальсифікував договір підряду на будівельні роботи від 17.10.2006 року, а також замовлення в БТІ на оформлення права власності на гаражі №1 та №2, оскільки [PERSON] особисто отримав від нього кошти за вказані обєкти нерухомого майна, обіцявши виготовити правовстановлюючі документи на нього, однак оформив правовстановлюючі документи на гараж №2 не на нього, а на свою дружину [PERSON] 07.03.2017 року він звертався до Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ст.366 КК України, однак відповіді про результати розгляду на даний час не отримав. Зазначає, що свідоцтво про право власності САС/029014 на нежиле приміщення ІІ (гараж) загальною площею 31,90 кв.м. по вулиці Р.Шухевича, 12 м. Чернівці видано [PERSON] виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 27.06.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №474/12 від 24.06.2008 року, однак п.2 вказаного рішення, а саме: про оформлення права приватної власності [PERSON], прийнято, на його думку, із грубим порушенням чинного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним з моменту вчинення. Стверджує, що при оформленні права власності на спірний гараж [PERSON], ні державною приймальною комісією про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, ні органами БТІ, ні інспекцією ДАБК, ні виконавчим комітетом Чернівецької міської ради не було звернуто увагу на грубі порушення вимог чинного законодавства, а також не перевірено правові та організаційні засади залучення коштів фізичних осіб до фінансування будівництва житла і гаражів по вулиці Р.Шухевича, 12, а також те, хто і на яких підставах управляв вказаними коштами, чому вони не оприходувалися у відповідності до вимог законодавства і якими фінансовими документами підтверджується вкладення коштів [PERSON] саме у спірний обєкт інвестування. Вважає, що оформлення права власності [PERSON] на нежиле приміщення ІІ (гараж) здійснено з порушенням законодавства, а саме: за відсутності договору Управителя із Забудовником; без створення житлового, житлово-будівельного кооперативу, товариства або обєднання, які повністю внесли свої пайові внески; без документального підтвердження пайової участі [PERSON] у будівництві спірного обєкта нерухомого майна. Крім того, акт державної комісії про прийняття обєкта в експлуатацію суперечить Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 22.09.2004 року, яким встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів нового будівництва відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Зазначає, що договір підряду на будівельні роботи, укладений між Замовником, Генпідрядником і Учасником [PERSON] від 10.10.2006 року є сфальсифікованим. На основі викладеного, позивач просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності САС/029014 на нежиле приміщення ІІ (гараж) загальною площею 31,90 кв.м. по вулиці Р.Шухевича, 12 м. Чернівці, видане 27.06.2008 року [PERSON] виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №474/12 від 24.06.2008 року, а також стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] і її представник [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просили задовольнити позовні вимоги. Зустрічні позовні вимоги не визнали та зазначили, що коли будувався будинок [PERSON] відповідно до договору підряду на будівельні роботи від 10.10.2006 року інвестувала кошти в будівництво трьохкімнатної квартири загальною площею 114,0 кв.м., в тому числі житловою площею 61,5 кв.м., за номером 1 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінська) м. Чернівці та гаража №2 загальною площею 31,9 кв.м. Відповідач [PERSON] являється її сусідом. ЇЇ чоловік [PERSON] в 2008 році дозволив [PERSON] користуватися нежилим приміщенням ІІ (гараж). Приблизно чотири останні роки в цій квартирі проживає її донька. Позивачка зверталась до [PERSON] з вимогою про звільнення спірного гаража, однак вимоги залишились без відповіді. Доповнили, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно видано на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №474/12 від 24.06.2008 року, яке є чинним та не скасованим, а тому просили відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] і його представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в зустрічній позовній заяві. Просили задовольнити зустрічні позовні вимоги. Первісні позовні вимоги [PERSON] не визнали та доповнили, що [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], яка розташована на другому поверсі. Забудовником всього будинку був [PERSON] Відповідачу потрібно було два гаража. Це був приблизно 2008 рік. Він заплатив [PERSON] 150000 доларів США за квартиру і 20000 доларів США за два гаража. В червні він подивився на гараж, однак він був малий. Тоді [PERSON] показав йому великий гараж, за який він доплатив ще 8000 доларів США, однак доказів цього немає. В підвалі він зробив спортивний зал. В нього є свідоцтво про право власності на нежиле приміщення І (гараж). З 27.01.2009 року по вересень 2011 року його в будинку не було, а з 2011 року по 2016 рік він користується спірним приміщенням. Він хотів купити квартиру на першому поверсі, однак не вийшло. В 2016 році він дізнався про те, що існують якісь претензії по гаражу. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначив, що акт №1/Г прийому-передачі гаража №1 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінській) він не підписував, хоча гараж №1 загальною площею 15,8 кв.м. це його гараж. Також він не підписував і договір підряду на будівельні роботи від 17.10.2006 року. Також вказав, що він не оскаржував рішення Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про припинення перевірки з приводу його заяви про шахрайські дії [PERSON] Представник відповідача - виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги не визнав та пояснив, що свідоцтво про право власності на нежиле приміщення ІІ (гараж) загальною площею 31,90 кв.м. видано на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №474/12 від 24.06.2008 року, яке є чинне та судом не скасовано. Ніхто претензій з приводу нежилого приміщення ІІ (гараж) не мав. Документи, на підставі яких було введено обєкт в експлуатацію, є також чинними, а тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно до п.1.1. договору підряду на будівельні роботи від 10.10.2006 року, укладеного між Замовником [PERSON], Генпідрядником комплексно-виробничим кооперативом «Ірбіс» в особі голови кооперативу [PERSON] і Учасником [PERSON] (т.1 а.с.168-169), Учасник доручає, а Генпідрядник зобовязується виконати будівництво трьохкімнатної квартири загальною площею 114,0 кв.м. та житловою площею 61,5 кв.м., за номером 1 по вулиці Шухевича (Дубинська), будинок №12 м. Чернівці, та гаража №2 загальною площею 31,9 кв.м., згідно затвердженого робочого проекту, а Учасник прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, передбачених цим договором. Згідно з довідкою від 11.06.2008 року (т.1 а.с.170), [PERSON] провела повний розрахунок за гараж №2 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінська), відповідно до договору від 10.10.2006 року. Як вбачається з акту №1/Г прийому-передачі гаража №2 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінській) м. Чернівці (т.1 а.с.171), Замовник [PERSON] та Генпідрядник голови КВК «Ірбіс» [PERSON] передали, а Учасник [PERSON] прийняла гараж №2 загальною площею 31,9 кв.м. в цокольному поверсі. Встановлені ролетні ворота. Претензій до виконаних робіт немає. Пунктом 2 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради «Про оформлення права власності громадян на квартири, гаражі (делеговані повноваження)» №474/12 від 24.06.2008 року (т.1 а.с.211), вирішено оформити право приватної власності громадян, які брали пайову участь в будівництві на гаражі в будинку №12 по вулиці Р.Шухевича м. Чернівці згідно з додатком 2. Відповідно до переліку гаражів в будинку по вулиці Р.Шухевича, 12 м. Чернівці, на які оформляється право власності громадян (т.1 а.с.213), відповідачу [PERSON] гараж номер І загальною площею 15,80 кв.м., позивачці [PERSON] гараж номер ІІ загальною площею 31,90 кв.м. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 27.06.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №474/12 від 24.06.2008 року (т.1 а.с.4), позивачка [PERSON] є власником нежилого приміщення ІІ (гараж) загальною площею 31,90 кв.м. Рішення про державну реєстрацію прийнято Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 31.03.2011 року, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав (т.1 а.с.5). Як встановлено судом в судовому засіданні, рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №474/12 від 24.06.2008 року є чинним та ніким не скасовано, а тому, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності [PERSON] на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення ІІ (гараж) загальною площею 31,90 кв.м. по вулиці Р.Шухевича, 12 м. Чернівці. Суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на те, що в договорі підряду на будівельні роботи від 10.10.2006 року та акті №1/Г прийому-передачі гаража №2 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінській) м. Чернівці міститься підпис не [PERSON] та вказані документи сфальсифіковані є безпідставним, оскільки відповідачем [PERSON] доказів фальсифікації документів не надано, крім того, сторони не оспорюють вказані договір та акт, [PERSON] не заперечує, що підписи належать їй. Відповідно до п.1.1. договору підряду на будівельні роботи від 17.10.2006 року, укладеного між Замовником [PERSON], Генпідрядником комплексно-виробничим кооперативом «Ірбіс» в особі голови кооперативу [PERSON] і Учасником [PERSON] (т.1 а.с.161-163), Учасник доручає, а Генпідрядник зобовязується виконати будівництво трьохкімнатної квартири загальною площею 114,0 кв.м. та житловою площею 61,3 кв.м., за номером 2 по вулиці Шухевича (Дубинська), будинок №12 м. Чернівці, та гаража №1 загальною площею 15,8 кв.м., згідно затвердженого робочого проекту, а Учасник прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, передбачених цим договором. Згідно з довідкою від 11.06.2008 року (т.1 а.с.164), [PERSON] провів повний розрахунок за гараж №1 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінська), відповідно до договору від 17.10.2006 року. Як вбачається з акту №1/Г прийому-передачі гаража №1 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінській) м. Чернівці (т.1 а.с.165), Замовник [PERSON] та Генпідрядник голови КВК «Ірбіс» [PERSON] передали, а Учасник [PERSON] прийняв гараж №1 загальною площею 15,8 кв.м. в цокольному поверсі. Встановлені ролетні ворота. Претензій до виконаних робіт немає. Відповідно до копій свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 27.06.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №474/12 від 24.06.2008 року (т.1 а.с.146-147), відповідач [PERSON] є власником нежилого приміщення І (гараж) загальною площею 15,80 кв.м. та квартири [ADDRESS], загальною площею 112,50 кв.м., житловою площею 61,30 кв.м. Суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на те, що ним не підписувався договір підряду на будівельні роботи від 17.10.2006 року та акт №1/Г прийому-передачі гаража №1 в будинку №12 по вулиці Шухевича (Дубінській) м. Чернівці є безпідставним, оскільки відповідачем [PERSON] не оспорюється факт належності йому на праві власності квартири і нежилого приміщення І (гараж), якими він користується, його свідоцтва про право власності на квартиру та нежиле приміщення І (гараж) є чинними та ніким не скасовані. 07.03.2017 року відповідач [PERSON] звертався до Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ст.366 КК України (т.1 а.с.189). Відповідно до висновку за результатами розгляду матеріалів ЖЄО №4602 від 09.03.2017 року (т.1 а.с.191), 27.03.2017 року винесено рішення про припинення перевірки по факту, оскільки в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, вирішення яких до компетенції органів поліції не належать, а вирішуються в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зазначене рішення Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області не оскаржував, що підтвердив відповідач [PERSON] особисто в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє,\~ користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] користується нежилим приміщенням ІІ (гараж) по вулиці Шухевича, 12 м. Чернівці, загальною площею 31,90 кв.м., вказані обставини також підтвердив в судовому засіданні відповідач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідачем [PERSON] та його представником не надано суду жодних доказів, якими б підтверджувалися заявлені зустрічні позовні вимоги. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить зобовязати [PERSON], усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності на нежиле приміщення ІІ (гараж), розташоване за адресою: місто Чернівці, вулиця Р.Шухевича, будинок №12, загальною площею 31,90 кв.м., шляхом звільнення вказаного приміщення від усіх речей, належних [PERSON], задовольнивши первісні позовні вимоги. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути\~\~на користь позивачки [PERSON] судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.2). Крім того, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, а тому не підлягають задоволенню. Оскільки в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню і понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved