Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер їхній батько - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме ? частина квартири [ADDRESS] та грошові вклади, на яке Друга Львівська державна нотаріальна контора видала позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказують, що на час смерті їхнього батька [PERSON] в Мостиській державній нотаріальній конторі вже була заведена спадкова справа після смерті його сестри [PERSON], яка померла [INFO], і якій належав будинок [ADDRESS]. Зазначають, що батько [PERSON] спадщину після смерті своєї сестри [PERSON] прийняв, проте юридично її не оформив, так як хворів і [INFO] помер. За життя своїм майном він не розпорядився. Стверджують, що вони (позивачі) як спадкоємці першої черги спадкування за законом відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року спадщину прийняли, оскільки подали в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на зазначений житловий будинок, позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв'язку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просять суд визнати за ними в рівних частинах кожній право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не з'явилися, проте подали заяви, в яких просять суд справу розглянути у їх відсутності та зазначають, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачів). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер у [INFO], то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року. До маси спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок був прийнятий [PERSON] як спадщина після смерті його сестри [PERSON], яка померла [INFO] в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте право власності на такий будинок за життя спадкодавцем належним чином оформлено не було, правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №894/2000, заведеної у Другій Львівській нотаріальній конторі, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є доньки померлого - [PERSON] та [PERSON] (позивачі у справі), які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини після смерті батька, а саме подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], чи претендують на таку, крім позивачів, немає. Також, на ім'я спадкоємців [PERSON] та [PERSON] у 2000 році було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] та грошові вклади. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої права, у зв'язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; копіями Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00018573568 від 22.08.2017 року та №00018574511 від 23.08.2017 року; копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2000 року; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 12.06.2017 року; довідками, виданими виконавчим комітетом Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області №565 та №564 від 12.06.2017 року, №804 від 04.09.2017 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копіями свідоцтв про народження позивачів [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; відповіддю на заяву Другої Львівської державної нотаріальної контори Вих №1087/02-14 від 27.06.2017року; копією спадкової справи №29/99, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області після смерті [PERSON]; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved