Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до Термахівської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги мотивовує, тим, що позивачі звернулися до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П., однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав їх померлій бабусі [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач-представник Термахівської сільської ради Іванківського району Київської області подали заяву про визнання позову. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що виконкомом Термахівської сільської ради Іванківського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 16. Із свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , де батьком записаний [PERSON] . З свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , де батьком записаний [PERSON] . З наданих суду доказів вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] , 21.12.2013 р. Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2406. Після реєстрації шлюбу, прізвище дружини змінено на [PERSON] . За час життя, [PERSON] зробила заповітне розпорядження, з якого вбачається, що все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на яке вона за законом матиме право заповіла онукам [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 255 від 15.07.2020 р., виданої Термахівською сільською радою Іванківського району Київської області, вбачається, що згідно записів погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки, сторінка № 75, особовий рахунок № [NUMBER] , будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований на ім`я [PERSON] . Земельна ділянка площею - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку не приватизована. Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 05.08.2020р. № 707-02-31 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів , що посвідчують право власності на будинок. За даним контори після [PERSON] , спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців не має. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , померлої [INFO] , будинку є записи погосподарської книги № 5 за 2016-2020 роки, сторінка № [NUMBER] , особовий рахунок № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] . Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,6 кв.м., в плані під літерою «А», житловою площею 15,3 кв.м. Надвірні будівлі: прибудова «а1», сарай «Б», навіс «В». Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлої [INFO] , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивачі прийняли спадщину після бабусі і набули право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за заповітом, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved