Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,завданої ушкодженням здоровЧя. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 24 січня 2013 року по справі № 2311/1513/12 в кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито, звільнивши його від кримінальної відповідальності у звЧязку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Цивільний позов позивачки залишено без розгляду, розЧяснивши право на звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства. Так, [PERSON] в ніч з 29 на 30 серпня 2009 року біля 04 години ранку, перебуваючи в домоволодінні за адресою [ADDRESS] безпосередньо в «врем»янці», де проживає син позивачки з сім'єю, перебуваючи в нетверезому стані, на грунті виниклої сварки виражався у адресу позивачки брутальною лайкою і наніс удар правою рукою їй в ліве плече, чим спричинив синьо-багряний синець в середній третині лівого плеча по бічній поверхні, садно в ділянці задньої поверхні правого ліктьового суглобу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 605 від 01.09.2009 року та № 605/256 від 07.05.2010 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. В подальшому [PERSON] з метою уникнення відповідальності за скоєне в своїх неправдивих показах, стверджував, що позивачка є «психічно хвора людина». Такими діями відповідач ганьбить честь та гідність позивачки. Злочинними діями [PERSON] позивачці нанесено матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода оцінена в 13377 грн.31 коп., а саме : - кошти витрачені на лікування позивачки внаслідок спричинення тілесних ушкоджень - 1651 грн. 22 коп.; - витрати на проведення судово-медичних експертиз та медичного огляду -46,47 грн.; - витрати на проїзд в судові засідання - 2314,10 грн.; - витрати на оплату чеків на бензин - 524,81 грн.; - витрати на поштові перекази - 191,60 грн.; - поповнення рахунку на мобільний звЧязок -787,00 грн.; - витрати на ксерокопіювання документів та придбання канцтоварів - 625,65 грн.; - витрати за оформлення довіреностей на уповноважених осіб представляти інтереси позивачки в суді - 1136,17 грн.; - юридичні та нотаріальні послуги - 6100,00 грн. По сьогоднішній день замість того, щоб забути жахливі події, які позивачка пережила, вона вимушена їх згадувати і неодноразово свідчити в судах різних інстанцій в звЧязку з нескінченним розглядом кримінальної справи, яка тривала понад три роки. По дпаний час позивачка вимушена витрачати кошти і час у пошуках захисту, живе в постійному напружені і хвилюванні. Поширені відповідачем неправдивих відомостей, що позивачка «психічно хвора людина» і її потрібно примусово лікувати, ганьблять мою честь та гідність. Після нанесення відповідачем позивачці тілесних ушкоджень і поширення ним пліток у позивачки погіршився стан здоровЧя, а саме : виявлено порушення локальної скоротливості лівого шлуночка серця, стенокардія. Внаслідок вище викладеного позивачка пережила фізичних, душевних та психологічних страждань, катрі знаходять вираження позивачки у формі відчуття болю, приниження людської гідності, глибокого потрясіння, які тривають і поданий час. Завдану позивачці моральну шкоду вона оцінює в 10000 грн.. В звЧязку з вище викладеним позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити, суду пояснила, що вона після спричинення відповідачем злочину стосовно неї, на протязі всього часу з 2009 року постійно страждає, вона не може забути ті страшні події, які відбувалися з нею. В неї погіршився стан здоровЧя. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлений позов визнав частково, суду пояснив, що він не визнає витрати на юридичні та нотаріальні послуги, не визнає витрат на мобільний звЧязок, а також не визнає витрати на медикаменти, які відносять до групи заспокійливих та сердечних капель, так як це не має відношення до спричинення позивачці тілесних ушкоджень. В частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди покладається на думку суду. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 24 січня 2013 року провадження по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито, звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який було заявлено потерпілою [PERSON], залишено без розгляду (а.с.5-8). Із змісту постанови вбачається, що [PERSON] вчинив стосовно [PERSON] злочин, який полягає в тому, що він в ніч з 29 на 30 серпня 2009 року, близько 04 год, перебуваючи в домоволодінні позивачки в стані алкогольного сп»яніння, на грунті раптово виниклої сварки, виразився в адресу позивачки брутальною лайкою та наніс їй удар правою рукою їй в ліве плече, чим спричинив синьо-багряний синець в середній третині лівого плеча по бічній поверхні, садно в ділянці задньої поверхні правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає питання про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Лисянського районного суду Черкаської області встановлено вину [PERSON] в скоєнні злочину, при цьому провадження у справі було закрито з нереабілітуючих підстав. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, позивачкою заявлено позовну вимогу про відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоди в розмірі 13377 грн 31 копійка з яких: - кошти витрачені на лікування позивачки внаслідок спричинення тілесних ушкоджень - 1651 грн. 22 коп.; - витрати на проведення судово-медичних експертиз та медичного огляду -46,47 грн.; - витрати на проїзд в судові засідання - 2314,10 грн.; - витрати на оплату чеків на бензин - 524,81 грн.; - витрати на поштові перекази - 191,60 грн.; - поповнення рахунку на мобільний звЧязок -787,00 грн.; - витрати на ксерокопіювання документів та придбання канцтоварів - 625,65 грн.; - витрати за оформлення довіреностей на уповноважених осіб представляти інтереси позивачки в суді - 1136,17 грн.; - юридичні послуги - 6100,00 грн. При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди суд виходить із наступного. Так, судом не приймаються до уваги витрати позивачки на медичні засоби в сумі 1651 грн 22 копійки(а.с.26-33), оскільки вказані кошти були витрачені на медикаменти, які відносяться до групи заспокійливих та сердечних (як то персен, корвалол тощо), в свою чергу позивачкою не доведено, що між спричиненням їй легких тілесних ушкоджень та погіршенням здоров»я існує причинно-наслідковий зв»язок; також є неприйнятними витрати по проїзду в якості свідків брата та сестри позивачки в м.Черкаси на розгляд апеляційної скарги 09 березня 2010 року в сумі 185 грн 60 копійок (а.с.35), витрати в сумі 104 грн по проїзду сестри позивачки 23 березня 2010 року в м.Черкаси в якості свідка (а.с.36), витрати по проїзду сестри позивачки в м.Черкаси в сумі 114 грн 84 копійки (а.с.37), витрати по проїзду сестри та представника позивачки (потерпілої по кримінальній справі) Алтуніна в сумі 177 грн 06 копійок (а.с.38), витрати на проїзд в м.Умань разом із сестрою на медогляд 28 вересня 2009 року та 08 жовтня 2009 року для отримання результатів медичного огляду в сумі 124 грн 04 копійки, оскільки позивачкою не доведено, що вказаний медогляд пов»язаний з отриманням нею тілесних ушкоджень в ніч на 30 серпня 2009 року (а.с.39), витрати на поїздку сестри позивачки 01 вересня 2009 року в м.Умань в бюро СМЕ в сумі 15 грн (а.с.40), витрати в сумі 730 грн (а.с.41) пов»язані з поїздками в Уманську психіатричну лікарню та в МОЗ до Республіканського психоневрологічного центру в м.Києві, оскільки, на думку суду, дані поїздки не мають жодного відношення до спричинення їй тілесних ушкоджень відповідачем. Суд також не приймає витрати позивачки на поїздку спільно із сестрою на юридичну консультацію в м.Київ 05 травня 2010 року в сумі 140 грн (а.с.45), так як відповідних доказів отримання консультації нею не надано, а також витрати в розмірі 280 грн на поїздку до Головного управління МОЗ України 16 липня 2010 року та в адміністрацію Президента України 05 листопада 2010 року (а.с.46-47). Крім того, на думку суду, є неприйнятними витрати позивачки на оплату послуг мобільного зв»язку в сумі 787 грн (а.с.60-65), оскільки в судовому засіданні [PERSON] зазначила, що вказані кошти вона витрачала на скетч-карти оператора мобільного зв»язку, якими поповнювала мобільний телефон своєї сестри, оскільки свого в неї немає, з метою можливості зв»язуватися із своїми представниками, телефонувати з приводу консультацій, при цьому пояснила, що вона не виключає можливості того, що її сестра могла телефонувати також і у своїх власних питаннях за її кошти. Що стосується витрат на юридичну допомогу в сумі 6100 грн, то позивачкою [PERSON] не надано належних доказів того, що дані кошти нею були витрачені саме на допомогу фахівців у галузі права, які є приватними підприємцями по наданню юридичних послуг, чи професійними адвокатами, оскільки як вбачається з матеріалів справи особи, які представляли її інтереси в суді як потерпілої, діяли по довіреностях, посвідчених нотаріусами. З урахуванням викладеного вище, а також того, що відповідачем в ході судового розгляду були визнані матеріальні затрати позивачки на придбання канцелярських товарів, поштових відправлень до різних установ та організацій, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь позивачки підлягають до стягнення 2974 грн 55 копійок матеріальної шкоди, які включають в себе серед іншого витрати позивачки на проїзд безпосередньо її на судові засідання, на оформлення довіреностей на уповноважених осіб представляти її інтереси в суді та витрати на проведення судово-медичних експертиз та медичного огляду. У п.1 ч.2 ст.23 ЦК України зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому ч.1 ст.1168 цього ж Кодексу передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється братом позивачки. Після події, яка трапилася в ніч з 29 на 30 серпня 2009 року, коли позивачку побив її зять [PERSON], вона постійно страждає та хворіє, не може повернутися до нормального усталеного життя. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач у справі являється йому кумом. Він ([PERSON]) зустрів позивачку після події, яка трапилася в ніч із 29 та 30 серпня 2009 року. Вона була схвильована, пригнічена і плакала. Розповіла йому, що її побив зять [PERSON], а також вона розповідала, що вона втратила сімЧю із за відповідача, так як її залишив чоловік. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з того, що [PERSON] безумовно були завдані моральні страждання через спричинення їй тілесних ушкоджень, вона на протязі більше як чотирьох років вимушена була відвідувати судові засідання по розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON], зазначене, на думку суду, негативно вплинуло на її психологічний стан, призвело до позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань. При цьому суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн підлягає до часткового задоволення на суму 4000 грн, що, на думку суду, відповідає тяжкості моральних страждань позивачки як потерпілої від злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та є реальною для відшкодування відповідачем. Крім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial