Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивачка 21.05.2019 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач залишив сім`ю, проживає окремо і не надає матеріального утримання дитині, хоча має таку можливість, оскільки працює за кордоном і має достатньо високий дохід. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2020 р. скасоване заочне рішення суду від 30.09.2019 р. про задоволення позову. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві від 25.05.2020 р. просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві представник відповідача [PERSON] просив справу розглянути за відсутності сторони відповідача. У наданому суду письмовому відзиві від 09.06.2020 р. відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що він не ухиляється від обов`язку матеріального утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ще у лютому 2019 р. між сторонами була досягнута усна домовленість про добровільну сплату ним аліментів на дитину. На виконання цієї домовленості він постійно переводив позивачці грошові кошти. У 2019 р. від дійсно працював за кордоном, на даний час перебуває вдома, з 04.06.2020 р. перебуває на обліку як безробітний у Коломийській міськрайонній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, не працює, заробляє на життя тимчасовими заробітками. Згідний сплачувати аліменти у розмірі 60 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти часткового задоволення позову у вказаному розмірі не заперечував. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, малолітня дитина проживає разом з матір`ю. \~ \~ \~ \~Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім`ї, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який не працює, з 04.06.2020 р. перебуває на обліку як безробітний у Коломийській міськрайонній філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (а.с.111), заробляє на життя тимчасовими заробітками, розмір його доходу невідомий; згідно інформації, наданої Адміністрацією Держприкордонслужби України, відсутня інформація про перетин відповідачем державного кордону України у період з 24.12.2019 р. до 15.05.2020 р. (а.с.113); 3) відсутність у відповідача інших дітей та непрацездатних утриманців; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням того, що позов заявлений 21.05.2019 р., що відповідач у період з 08.06.2019 р. до 31.10.2019 р. під час перебування за кордоном перевів позивачці аліментні платежі в еквіваленті на національну валюту на загальну суму 7129,26 грн. (а.с.120-124) та у період з 30.01.2020 р. до 19.06.2020 р. перевів позивачці аліменти на загальну суму 6026,12 грн. (а.с.115-119, 139), а всього з часу подання позову відповідач сплатив аліменти у розмірі 13155,38 грн., що, виходячи з визначеного судом щомісячного розміру аліментів у 1500 грн., становить проплату аліментів за 8 місяців 23 дні, суд вважає, що стягнення аліментів згідно даного рішення слід розпочати з 14.02.2020 р. З відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved