Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К. звернулася до суду з позовом до Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яку позивачка прийняла, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом у спадковій справі № 290/2016. Проте позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку визначеному Законом України «Про нотаріат» на земельну ділянку, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЧН №110760 від 23.02.2004 року, виданий на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №410 від 25.12.2003 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів аренди землі №255, був виданий на ім`я спадкодавця після його смерті. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте її інтереси в судовому засіданні прдставляє адвокат Костюченко В.К., який позовну заяву підтримав в повному обсязі та посилаючись на доводи викладені в ній, просив задовольнити. Представник відповідача - Кудлаївської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнають. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. [INFO] в с.Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть від 14.06.2003 року серії [NUMBER] (а.с.8). 23.02.2004 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської райдержадміністрації № 410 від 25.12.2003 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №110760 (а.с.6). Згідно повідомлення Держгеокадастру на ім`я [PERSON] видавався сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН №0219608 відповідно до запису № 311 від 22.10.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КГ «Авангард» розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Кудлаївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.08.1978 року [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 08.11.2016 року, виданого приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик А.Л. на підставі ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року), спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , яке складається з права на майновий пай у фонді КСГП «Авангард» с.Кудлаївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області визначеного у розмірі 4148 гривень 00 копійок є його дружина [PERSON] (а.с.7). Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Так, [PERSON] прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON] та за її заявою приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик А.Л. була заведена спадкова справа за №290/2016 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Частиною 1 ст.125 Земельного кодексу України передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення, суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я [PERSON] після його смерті, державного акту про право приватної власності на землю було здійснено в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельну ділянку. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після його смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON] , став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачки щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивачки, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивачка набула у порядку спадкування за законом після свого чоловіка право на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах, однак у зв`язку з недійсністю документу, який посвідчував дане право вона не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved