Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON] , Третя особа - Відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування Кам`янської міської ради про захист права власності і усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] крім позивачів зареєстрована також дочка позивачки-1 [PERSON] - [PERSON] [INFO] . З 2019 року відповідачка не проживає за даною адресою, позивачам не відоме, де знаходиться відповідачка, особистих речей [PERSON] в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. У зв`язку з чим просять позовну заяву задовольнити, оскільки перебуваючи зареєстрованій в квартирі відповідачка порушує права власника на вільне користування та розпорядження своєю власністю. 03.03.2021 року Ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 27.09.2021 року Ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі,не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 26) Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їхнього представника, просили винести рішення згідно чинного законодавства (а.с. 19) Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2018 року та свідоцтва про право власності від 31.10.2018 року, які посвідчені приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності- [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8,10). З довідки № 001074537 від 25.02.2021 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] [INFO] (а.с. 13). Згідно акту про не проживання № 13 від 15.01.2021 року який складений у присутності двох свідків, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2019 року (а.с.7). Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не мешкає у квартирі з 2019 року, не сплачує за комунальні послуги, особистих речей в квартирі не має, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки не існує. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню, оскільки дії відповідачки порушують права власників, нерухомого майна на вільне користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved