Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивачка 23.09.2019 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2015 року народження, в твердій грошовій сумі у розмірі 4 500 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.08.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Позивачка зазначає, що від шлюбу з [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що дитина проживає з нею, шлюб між відповідачем та нею не розірваний, але фактично вони як чоловік та дружина не проживають з квітня 2019 року, не ведуть сумісного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Зазначає, що належним чином вона дитину самостійно забезпечити не зможе, відповідач має нерегулярний дохід, офіційно не працює, відмовляється шукати стабільну роботу з незрозумілих причин, хоча він працездатний та здоровий, інших утриманців не має, а добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 25.11.2019 року (а.с. 42, 43). В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що гроші на доньку у відповідача доводиться випрошувати, [PERSON] раніше висилав по 400 грн., орієнтовно один раз на 10 днів купував продукти, інколи сплачував садочок та заняття дитини танцями. Донька часто хворіє, що також тільки збільшує фінансові витрати. На дитину вона витрачає щомісячно близько 8500 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн. на місяць, пояснив, що він також несе витрати на дитину, купував продукти, оплачував садочок, перераховував позивачці кошти на картку, на доньку в середньому витрачав десь 3000 грн. на місяць. До серпня 2019 р. він працював по договору, на даний час не працевлаштований, шукає роботу, займається посередництвом при реалізації деталей, його дохід складає близько 6000 - 7000 грн. на місяць, інших утриманців не має. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2015 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано та також визнається сторонами, що позивачка та відповідач разом не проживають, дитина постійно мешкає з матір`ю [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина сторін по справі перебуває на утриманні матері. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що інших дітей, окрім доньки [PERSON] , відповідач не має, на його забезпеченні непрацездатні та/або неповнолітні особи не перебувають. Відповідач, заперечуючи розмір позовних вимог, зазначає, що допомогу дитині він надавав, на даний час він не працевлаштований. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 4 500 грн. щомісячно. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 липня 2019 року встановлено у розмірі 1 699,00 грн. нормою п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік». Незважаючи на те, що дія Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» поширюється на всю території України, слід враховувати, що при сталому розмірі мінімального прожиткового мінімуму купівельна спроможність у кожній адміністративно-територіальній одиниці може відрізнятися. Очевидним є факт, що вартість життя в місті Києві перевищує показники в інших регіонах України, а тому кошти для належного забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, яка мешкає в м. Києві, необхідні у більшому розмірі ніж мінімально встановленому законом. Також на підтвердження позовних вимог та обгрунтування заявленого розміру стягуваних аліментів позивачкою надано консультативні висновки Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» від 31.05.2018 року № 622281 та від 05.11.2018 року № 1156, з яких убачається, що малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: килеподібна деформація грудної клітини, кафіоз грудного відділу хребта, сутула постава; рекомендовано серед іншого конроль постави, носіння брейсу, масаж грудної клітини (а.с. 10, 37-38). При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, стан її здоров`я, розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також те, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, на забезпеченні відповідача інші утриманці не перебувають, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини, потреби в лікуванні та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі по 2 800 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2019 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У решті вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не надано будь яких доказів щодо отримуваних доходів відповідача, його майнового стану, витрачання коштів тощо. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачкою та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial