Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просять, визнати за ними та їх малолітнім сином [PERSON], право користування житловою кімнатою [NUMBER], житловою площею 17,7 м.кв. в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначив, він разом з дружиною [PERSON] та їхнім малолітнім сином [PERSON], постійно проживають та зареєстровані в кімнаті [NUMBER], житловою площею 17,7 м.кв., будинку [ADDRESS]. В зазначене житло, яке являлось відомчим сімейним гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури», його вселила адміністрація цього підприємства на підставі розпорядження адміністрації заводу № 1099 від 26.11.1998 р., у зв'язку з правовідносинами по обслуговуванню ним гуртожитків заводу щодо нагляду, забезпечення та підтримання їх протипожежного стану, на підставі угоди між начальником 8 загону воєнізованої пожежної охорони Дзержинського району та керівником заводу. Покладені на нього обов'язки по нагляду, забезпеченню та підтриманню протипожежного стану будинків колишніх гуртожитків заводу він виконує і по цей час. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2010 р. № 435 будинок [ADDRESS] виключено з числа гуртожитків ДП «Харківський завод електроапаратури» та дозволено ліквідаційній комісії підприємства та Дзержинській районній в м. Харкові раді закріпити за мешканцями займану ними площу. Оскільки, ордер на вселення до наданої кімнати підприємством йому не оформлявся то, в разі передачі будинку до комунальної власності міста, новий власник може заперечувати правомірність проживання його сім'ї в наданій кімнаті, що спонукає звернутись до суду за визнанням права користування цим житлом. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позов, посилаючись на наведені в ньому обставини та просив його задовольнити, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, суд у відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України розглядає справу за його відсутністю. Вислухавши представника позивачів [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін у відсутності представника відповідача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням такого. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON], разом з дружиною [PERSON] та їхнім малолітнім сином [PERSON], постійно проживають в кімнаті [NUMBER], житловою площею 17,7 м.кв., будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання. В зазначене житло, яке являлось відомчим сімейним гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури», позивача [PERSON] вселила адміністрація цього підприємства на підставі розпорядження адміністрації заводу № 1099 від 26.11.1998 р., у зв'язку з правовідносинами по обслуговуванню ним гуртожитків заводу щодо нагляду, забезпечення та підтримання їх протипожежного стану, на підставі угоди між начальником 8 загону воєнізованої пожежної охорони Дзержинського району та керівником заводу, що підтверджується копією вказаного розпорядження та довідкою ДКП «ХЗЕА» № 75 від 15.10.2013 р. Покладені на нього обов'язки по нагляду, забезпеченню та підтриманню протипожежного стану будинків колишніх гуртожитків заводу він виконує і по цей час. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2010 р. № 435 будинок [ADDRESS] виключено з числа гуртожитків ДП «Харківський завод електроапаратури» та дозволено ліквідаційній комісії підприємства та Дзержинській районній в м. Харкові раді закріпити за мешканцями займану ними площу. Оскільки, ордер на вселення до наданої кімнати підприємством [PERSON] не оформлявся то, в разі передачі будинку до комунальної власності міста, новий власник може заперечувати правомірність проживання його сім'ї в наданій кімнаті. За наведених обставин, суд вважає, що адміністрація підприємства правомірно, в межах своєї компетенції, надала позивачу [PERSON] вказане житлове приміщення на підставі угоди між заводом і загоном протипожежної охорони, з метою забезпечення безпечних умов проживання працівників підприємства та забезпечення виробничої діяльності заводу. Правовідносини сім»ї позивачів щодо проживання в гуртожитку заводу регулювались Примірним положенням про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268 (Положення). Ст. 127 ЖК України та Положенням не заборонено заселення в гуртожитки осіб (працівників інших установ), що забезпечують статутну діяльність підприємств і установ. Таким чином, з моменту вселення в гуртожиток, сім»я позивачів набула таких же прав щодо користування житлом, які мають і особи, які знаходяться в безпосередніх трудових правовідносинах з заводом. Крім того, власник колишнього гуртожитку не ставив і на цей час не ставить під сумнів право користування сім»ї позивачів наданим житлом, правових підстав для їх виселення з наданого житла, за вказаних обставин, чинним житловим законодавством не передбачено. За наведених обставин, відсутність оформлення підприємством ордера не обмежує права позивачів на користування спірним житлом, оскільки, ордер являється підставою саме для вселення та дійсний впродовж 30 днів. Відповідно ст. 1 ЖК України, ст. 47 Конституції України, громадяни мають право на житло. Виходячи з наведеного та враховуючи, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2010 р. № 435, дозволено ліквідаційній комісії підприємства та Дзержинській районній в м. Харкові раді закріпити за мешканцями займану ними площу в будинку [ADDRESS], на підставі ст.ст. 1, 9, 125, 132 ЖК України, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268,

Outcome: approved