Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом. Посилаються на те, що 19.11.2019 між туроператором ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур», авіаперевізником «Авіакомпанія Азур Ейр Україна», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування № 1/11/19, про надання комплексу туристичних послуг (туристичного продукту) на двох осіб в ОАЕ, Шарджа з 24.11.2019 по 01.12.2019 року. За вказаним договором середній час рейсу 5.10 годин, а загальна відстань - 3513 км. Напередодні закінчення туристичного туру - о 21.10 год., 30.11.2019 з рецепції готелю їм передали факс з інформацією про виїзд, згідно з яким їхній зворотній рейс 01.12.2019 DUBAI QU 4472 Departure airport 13:00 / 16:00 перенесено на 23: 55 01.12.2019 / 03:00 2.12.2019 року. Оскільки плату за надання готельних послуг стягують відповідно до єдиної розрахункової години - 12:00 поточної дати за місцевим часом, а час від звільнення номеру готелю і відльотом перенесеного рейсу QU 4472 складає більше 10 годин, то вони звернулися до гіда туроператора з проханням щодо надання їм, як особам з обмеженими можливостями харчування та освіжаючих напоїв та організувати для них трансфер по маршруту готелю - аеропорт для можливості надання авіаперевізником альтернативного рейсу/маршруту авіаперевезення. Гід туроператора відповіла, що вирішення таких питань не входить до меж її компетенції і запропонувала звернутися до Посольства України в ОАЕ. Всі питання пов`язанні з харчуванням, напоями та відпочинком вони змушені були вирішувати за власні кошти - за вечерю в ресторані Marrakesh Arbella Boutique заплатили 120 AED, а за дві пляшки води 6 AED. В аеропорту в залі очікувань їм повідомили про чергову затримку вильоту їхнього рейсу на 23.00 01.12.2019 року. Фактично рейс відбувся 01:24 / 04:44 02.12.2019, тобто з затримкою 12.24 години. Ними завчасно були придбані квитки на автобус Autolux за маршрутом: Boryspil - Poltava, з датою та часом відправлення - 01.12.2019, о 17-й годині. У зв`язку з затримкою авіарейсу реалізувати своє право на поїздку за вказаним маршрутом або здати невикористані квитки вони не змогли, тому понесли чергові збитки. Вони на адресу авіаперевізника направляли запит про причину тривалої затримки рейсу та про виплату компенсації у зв`язку із скасуванням /затримкою рейсу. Авіакомпанія за затримку вибачилися, але у виплаті грошової компенсації їм відмовила, посилаючись на позапланове технічне обслуговування повітряного судна та несприятливі метеорологічні умови. Авіаперевізник жодним чином не підтвердив наявність дій надзвичайних обставин, зокрема технічних перешкод, що виникли внаслідок відмови та збоїв, а також наявність несприятливих метеорологічних умов». Із висновку Державної авіаційної служби України № 1.1.23-1239-20 від 24.02.2020 вбачається, що за рішенням суду авіаперевізник може виплатити компенсацію за шкоду заподіяну внаслідок затримки в перевезенні, яка обмежується сумою 4694 СПЗ. Сума зазначена у СПЗ на день підготовки відповіді відповідає 156368 грн. Крім того пасажир може вимагати відшкодування завданої моральної шкоди, яка здійснюється за рішенням суду. Станом на дату написання відповідної позовної заяви - 30.03.2020 - офіційний курс гривні щодо іноземної валюти НБУ: 1 СПЗ (СДР) (XDR ) по відношенню до української гривні складає 38,4569 гривень, тобто 4694 СПЗ х 38,4569 = 180516.69 гривень. За кожен день прострочення виконання договору на підставі ст. 10 ч. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», за період з 24.11. по 30.03.2020 р. у відповідача виникла заборгованість у розмірі 22069.43 грн на кожного з них (вартість турпослуги за двох 11585 грн 3 % х 127 календарних днів (прострочення виконання зобов`язання / договору). Моральну шкоду оцінюють в 50000 грн на кожного, всього 100000 гривень. Позивачі у судове засідання не з`явилися. Надали письмову заяву в якій просять справу розглянути в їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду відзив, в якому вказав що позовні вимоги не визнає. Пояснив, що відповідачем визнається факт затримки рейсу, яка відбулася позапланово через технічне обслуговування повітряного судна (несправність аварійного освітлення в салоні). Відшкодування шкоди пов`язаної із затримкою рейсу здійснюється у випадку відмови у перевезенні. В даному випадку відмова у перевезенні не мала місце, а позивачі скористалися квитками та здійснили переліт. Позивачам не було відмовлено у перевезенні проти їх волі. Оскільки вони не відмовилися від договору перевезення, не повернули квитки, а скористалися ними та здійснили переліт, вимоги в цій частині є безпідставними. [PERSON] та [PERSON] стверджують, що їм не надавалося відповідне обслуговування у випадку затримки рейсу, але жодних належних та допустимих доказів вини не долучили до матеріалів справи. Як убачається з сформованої судової практики, правові підстави для покладання на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди перебуває поза правових норм, оскільки у спорах про захист прав споживачів (на який посилаються позивачі) передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках, якщо завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я чи смертю. Аналогічна позиції дотримується Верховний Суд в судових рішення № 761/35935/15-ц, № 711/1348/19 та інших. Обрахунок 3 % річних перебуває поза правовими нормами і не підлягає задоволенню. Позивачами навіть не вірно визначено часовий коридор відповідальності. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити через відсутність належних та допустимих доказів доведення вини авіаперевізника. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1-4 цього ж кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору на туристичне обслуговування № 1/11/19 від 19.11.2019 туристична подорож буде здійснюватися у складі [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] ( [PERSON] ), у ОАЕ, Шарджа , терміном з 24.11. по 01.12.2019 р., шляхом авіаперевезення. Пунктом 2.9 вказаного договору визначено, що інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту (в тому числі приймаюча сторона) Anex tour, Azur Air. Із туристичних ваучерів та ваучерів « anex tour » на готель і трансфер вбачається, що туроператор надає туристам [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , туристичні послуги на період з 24.11. по 01.12.21019 року. Відповідно до квитка № 761 від 19.11.2019 дата та час вильоту на рейсі авіакомпанії «azurair Ukraine» визначена - 01.12.2019, 13:00 годин. Разом з тим, згідно до талону на посадку «azurair Ukraine» на ім`я [PERSON] та [PERSON] від 01.12.2019 вбачається, що виїзд (departure) по маршруту Дубай-Київ відбувся 01.12.2019 о 23.59 годині. Отже, із наданих позивачами доказів вбачається, що виліт з Дубаї до Києва відбувся із тривалою затримкою - одинадцять годин. Відповідно до відзиву причиною затримки вильоту літака стала його технічна несправність. Доказами підтвердження вказаної обставини відповідачем було надано довідку начальника льотної служби «azurair Ukraine» Комарова О.А. та звіт про експлуатацію в журналі польотів / технічного обслуговування повітряного судна. Вказаним звітом констатовано: світло аварійного виходу не працює. Після однієї години роботи почало працювати. Потреби у технічних роботах не виникло. ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» не обґрунтувало підстави тривалої затримки рейсу повітряного судна понад п`ять годин, не навело інших обставин, які могли б послужили такій затримці рейсу та не надала доказів, які б звільняли її від відповідальності за порушення Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» і Повітряного кодексу України. Тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково відповідно до наданих ними доказів, які підтверджують їхні матеріальні витрати та на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення їх прав. Відповідно до ст. 19 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, перевізник несе відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок затримки в повітряному перевезенні пасажирів, багажу або вантажу. Однак перевізник не несе відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок затримки, якщо доведе, що він, його службовці та агенти вжили всіх заходів, які могли б бути необхідними для того, щоб уникнути шкоди, або що для нього чи для них було неможливо вжити таких заходів. Стаття 6 Регламенту (ЄС) № 261/2004 Європейського Парламенту та Ради від 11 лютого 2004 року встановлює загальні правила компенсації і допомоги пасажирам у разі відмови в посадці на борт і скасування або тривалої затримки рейсів. Нею визначено, що якщо діючий авіаперевізник обґрунтовано очікує затримки рейсу понад запланованого часу вильоту: (А) на дві години або більше в разі польотів на 1500 кілометрів або менше; або ж (B) на три години або більше у випадку всіх польотів у межах Співтовариства протяжністю понад 1500 кілометрів і всіх інших рейсів в діапазоні від 1500 до 3500 кілометрів; або ж (C) на чотири години або більше у випадку всіх рейсів, які не підпадають під (a) або (b), пасажирам пропонується чинним авіаперевізником: (I) допомогу, зазначена в статті 9 (1) (а) та 9 (2) - пропонується безкоштовно харчування та прохолодні напої у розумному співвідношенні з часом очікування; крім того, пасажирам безкоштовно пропонуються два телефонних дзвінка, телекс або факс або електронна пошта -; а також (Ii) коли розумно очікуваний час відправлення становить, принаймні, день після раніше оголошеного часу відправлення, допомога, зазначена у статтях 9 (1) (b) та 9 (1) (c) -пасажирам пропонується безкоштовно розміщення в готелі у випадках коли необхідно зупинитися на одну або кілька ночей, або в разі необхідності додаткового перебування пасажира; транспорт між аеропортом і місцем проживання (готель або інше) - ; а також (Iii) коли затримка становить не менше п`яти годин, допомога, зазначена у статті 8 (1) (а) - пасажирам пропонується вибір між відшкодуванням протягом семи днів засобами, передбаченими в статті 7 (3), повної вартості квитка за ціною, за якою він був куплений, за незавершену частину або частини поїздки, і за частину або частини, вже виконані, якщо рейс більше не може виступати в будь-якої мети щодо початкового плану поїздки пасажира, а також, при необхідності, зворотній рейс в першу точку вильоту при першій нагоді. Відповідно до розділу XIV пп. 1, 2, 3 Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України 26 листопада 2018 року № 1239, авіаперевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. Авіаперевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки повітряного перевезення пасажирів і багажу. У разі виникнення надзвичайних обставин авіаперевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання. В інших випадках авіаперевізник або його агент з продажу зобов`язаний попередити пасажира про затримку або скасування рейсу не пізніше ніж за три години до початку реєстрації. Інформацію про затримку або скасування рейсу авіаперевізник повинен внести в АСБ/ГРС не пізніше ніж за 8 годин до вильоту. В іншому разі авіаперевізник самостійно інформує пасажира про затримку, скасування рейсу або анулювання бронювання і відповідає за своєчасність інформування пасажира . У розумінні терміну «надзвичайні обставини» вищенаведених Авіаційних правил, технічні несправності повітряного судна не є надзвичайними обставинами (розділ І «Загальні положення» п. 6). Відповідно до ст. 100 ч. 16 ПК України, в редакції станом на 20.10.2019, пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно до вимог стаття 103 чч. 1, 2, 4 ПК України положення цього розділу застосовуються до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого на території України, а також до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого в іншій країні, до/з аеропорту, розташованого на території України. Положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення. У разі якщо авіаперевізник виплачує компенсацію або надає послуги, передбачені цим розділом, жодне положення цього розділу не може тлумачитися як таке, що обмежує право перевізника вимагати компенсації у порядку регресу від будь-якої особи, включаючи третіх осіб, зокрема за вимогами про відшкодування туристичним оператором або іншою особою, з якою перевізник уклав договір. Відповідно жодне положення цього розділу не може тлумачитися як таке, що обмежує право туристичного оператора або третіх осіб, інших, ніж пасажир, з якими перевізник уклав договір, вимагати відшкодування або компенсації від перевізника згідно із законодавством. Статтею 106 чч. 1-3 ПК України визначено, що авіаперевізник повинен надати пасажирам сприяння, передбачене пунктами 1 і 4 частини п`ятої статті 105 цього Кодексу, у разі затримки рейсу: до двох годин - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; до трьох годин - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; на чотири години і більше від запланованого часу відправлення - для інших рейсів, не зазначених у другому і третьому абзацах цієї частини. Якщо виконання затриманого рейсу відкладається на день, наступний за днем його виконання, передбаченим розкладом і зазначеним у квитку, перевізник повинен надати пасажирам номери у готелі, харчування та забезпечити трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 104 ч. 2 ПК України крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. Відповідно розділу ХХVІ глава 2 пп. 2 та глави 5 п. 1 Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» за неналежне перевезення пасажира і багажу авіаперевізник відшкодовує тільки реальні збитки, доведені пасажиром, але в межах відповідальності за шкоду, встановлену цими Авіаційними правилами. Відповідальність авіаперевізника за шкоду, заподіяну внаслідок затримки під час повітряного перевезення пасажирів будь-якими рейсами, обмежується сумою 5346 СПЗ щодо кожного пасажира. Пунктом 14 умов договору перевезення (білет № 761) визначено, що у разі відмови в перевезенні, скасування або затримки рейсу Права пасажирів визначаються розділом ХV Правил та Повітряного кодексу України. В ході розгляду справи було встановлено, що позивачі отримали матеріальні збитки на суму 450 грн, тобто вартість двох квитків на автобус за маршрутом з Борисполя до Полтави, оскільки час відправки 17.00 годин 01.12.2019 року. Доказів щодо інших збитків пов`язаних затримкою рейсу позивачами до матеріалів справи не додано. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 р. роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Аналізуючи встановлені та досліджені судом обставини справи суд приходить до висновку, що діями відповідача, в результаті яких було затримано виліт літака, позивачам дійсно була завдана моральна шкода, яка полягала у тому, що люди з обмеженими можливостями ( [PERSON] інвалід 1-ї групи, [PERSON] - інвалід 2-ї групи), 12 з половиною годин були змушені очікувати виліт, не мали можливості організувати свій звичний побут, втратили можливість вчасно прибути по місцю призначення, через що не встигли на заздалегідь вибраний та оплачений автобусний рейс. Тому [PERSON] та [PERSON] підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі по 7000 гривень на кожного. Відповідно до ст. 5 ч. 1 п. Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. За таких обставин,

Outcome: partial