Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом та просили визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №112 по вул.Партизанська б.33 у м.Біла Церква Київської області, яка належить позивачам на праві приватної власності. Зазначили, що 04.06.1983 року [PERSON], [PERSON] уклали шлюб, який вони зареєстрували у м.Біла Церква, Київської області в міському відділі РАЦС. 04.03.1984 року від шлюбу у нас народилась донька [PERSON]. 07.02.1998 року відповідач, згідно до договору дарування квартири, подарував позивачу [PERSON], житло, а саме трьох кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. 22.04.1998 року позивач-Южаніна Л.П. та відповідач зареєструвалися в данному житлі та почали там проживати. 03 квітня 2008 року позивач - [PERSON], згідно до договору дарування квартири, подарувала 1/3 частину квартири своїй дочці [PERSON] надалі - позивач 2 , тобто на даний час, позивач 1 та позивач 2 являються співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS], позивача-1 частина квартири складає 2/3, а позивача-2 частина квартири складає 1/3. З серпня 2015 року стосунки між сторонами погіршилися, і з 1 вересня 2015 року відповідач забрав всі свої речі та виїхав з квартири.Після цього сторони почали проживати окремо.Відповідач переїхав проживати в інше місце, а саме: [ADDRESS]. В судове засідання сторони по справі не з»явились, позивачі подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували, відповідач у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність позов визнав у повному обсязі, проти винесення рішення не заперечував. . Суд ухваливши про заочний розляд справи, дослідивши її матеріали вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З договору дарування від 07.02.1998 р. зареєстрованого за №1-211,судом встановлено, що відповідач подарував позивачу, а саме [PERSON], трьох кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. З договору дарування від 3 квітня 2008 р.зареєстрованого в реєстрі за № 1-1153, судом встановлено що позивач [PERSON] подарувала 1/3 частину даної квартири [PERSON] позивачу-2. З довідки № 986 від 07.10.2016 р. виданої начальником Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, судом встановлено, що відповідач з 22.04.1998 р. зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Доказів того, що відповідач по справі з поважних причин не користується належною позивачам квартирою більш ніж понад рік, відповідач суду не надав. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.ст.71, 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача займане ним житлове приміщення зберігається за ним протягом шести місяців, а понад зазначений строк - лише з поважних причин. Доказів того, що він з поважних причин відсутній у спірному житловому приміщенні більше шести місяців відповідач суду не надав. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивачів доведені та ґрунтуються на законі, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved