Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачка 18.09.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання дійсними угод купівлі-продажу нерухомого майна, а саме [ADDRESS] нерухомого майна від 28.01.1999 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], купівлі-продажу нерухомого майна від 13.01.2001 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між [PERSON] та , [PERSON], [PERSON], купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001 року, зареєстрованого на Одеській Універсальній Товарній біржі GIP, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсними та поділ майна подружжя, а саме [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03 липня 1994 року між Позивачкою, [PERSON] (до шлюбу «[PERSON]»), та Відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, який було зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №753 та було видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER].(а.с.12). Рішенням Приморського районного суду від 27.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В судове засідання не з'явився представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13.10.2015 року, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], в минулому судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. При цьому пояснив, що спочатку комунальна квартира була придбана у [PERSON], потім у [PERSON], [PERSON], потім у [PERSON], тобто була викуплена ним вся квартира. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2.ст.169 ЦПК неявка сторони в судову\\е засідання без поважних причин або неповідомлення про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 03 липня 1994 року між Позивачкою - [PERSON] (до шлюбу «[PERSON]»), та Відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, який було зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №753 та було видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. У період шлюбу подружжям було набуте майно, яке підлягає поділу відповідно до вимог Сімейного Кодексу України. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За час спільного проживання у шлюбі сторонами набуто спільне майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме: квартира [ADDRESS]., яка була оформлена на чоловіка - [PERSON] на підставі: - договору № 23727 купівлі-продажу нерухомого майна від 28.01.1999 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], було придбано у власність 586/1000 частин квартири [ADDRESS]. (а.с 5-6). Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 29.01.1999 року. - договору № 27649 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.01.2001 року, зареєстрованого на Одеській Товарній біржі, який був укладений між [PERSON] та , [PERSON], [PERSON], було придбано у власність 246/1000 частин квартири [ADDRESS]. (а.с 7-8). Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 27.03.2001 року. - договору № 056/2000-Н купівлі-продажу нерухомого майна від 09.10.2001 року, зареєстрованого на Одеській Універсальній Товарній біржі GIP, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], було придбано у власність 168/1000 частин квартири [ADDRESS]. (а.с 9-10). Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 17.10.2001 року. Вказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 17.10.2001 року. Зазначені договори купівлі-продажу нотаріально оформлені не були, оскільки згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовилися відносно всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З матеріалів справи вбачається, що сторони виконали усі вимоги що до зазначених договорів, а саме: № 23727 від 28.01.1999, № 27649 від 13.01.2001, № 056/2000-Н від 09.10.2001, купівлі-продажу нерухомого майна, що до квартири [ADDRESS]. Зареєстрували за собою право власності в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується повідомленням КП БТІ від 29.04.2016 р Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити право власності в загальному порядку нотаріусом. Відповідно до вимог Сімейного Кодексу України майно набуте подружжям у період шлюбу підлягає поділу Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ст.65 СК України). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року № 17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.

Outcome: approved