Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] в серпні 2017 року звернулися до суду з позовом, в якому просили припинити право власності відповідачки на 1/3 частку автомобіля, марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] ; визнати за позивачами право власності на 1/3 частку автомобіля, марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] в рівних долях та стягнути з позивачів на користь відповідачки грошову компенсацію за відступлення 1/3 частки автомобіля, марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] , шляхом перерахування з депозитного рахунку Подільського районного суду м. Києва грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер їх син [PERSON] , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді автомобіля марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] . Вказують, що їм та відповідачці на праві власності належить по 1/3 частки вказаного автомобіля. Зазначають, що даним автомобілем користуються позивачі. Крім того, відповідачка ніколи вищевказаним автомобілем не користувалась, з часу набуття права власності на частку автомобіля участі в її утриманні не приймала. Провадження у справі відкрито ухвалою від 21.08.2017 року (суддя Трегубенко Л.О.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 31.10.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в порядку загального позовного провадження. В червні 2018 р. представником відповідачки був поданий відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідачки просила відмовити в задоволені позову посилаючись на те, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачі надали звіт про оцінку майна, у відповідності до якого ринкова вартість спірного майна складає 99 537,00 грн. Вказує, що реальна оцінка автомобіля не проводилась, оцінка була проведена станом на 23.11.2015 року і не може бути основною для вирішення питання про вартість майна на момент розгляду справи, оскільки не враховує інфляційне зростання цін. Однак, вартість автомобіля, визначена у звіті є суттєво заниженою і не відповідає ринковим цінам на автомобілі того ж класу та року випуску. Крім того, з моменту відкриття спадщини спірним майном користувались позивачі, відповідачка була позбавлена можливості користуватися цим майном, водночас, оцінка спірного майна на момент відкриття спадщини не проводилась. Зазначає, що відповідачка позбавлена можливості користуватися спірним майном, оскільки після відкриття спадщини позивачі протиправно, без відома відповідачки заволоділи ним і використовують його на свій розсуд. Таким чином, припинення права власності на частку у спільному майні на умовах, заявлених в позові, завдасть відповідачці істотну шкоду, оскільки позбавить можливості користуватися майном, співвласником якого є відповідачка. Ухвалою від 20.08.20-18 р. за клопотанням представників обох сторін по справі була призначена судово-автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, із зупиненням провадження у справі на період проведення експертизи. Ухвалою від 18.07.2019 р. провадження у справі поновлено. В серпні 2020 року представником позивачів подані письмові пояснення, в яких представник зазначав, що відповідно до експертного висновку, вартість автомобіля марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] , на дату проведення експертизи складає 281 418,99 грн., а отже частка що належить відповідачці становить 93 806,33 грн., які були внесені позивачами на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні позивач-1 та представник позивачів підтримали позов з підстав, викладених в ньому, просили задовольнити та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Додали, що позивачі в повному обсязі на депозитний рахунок суду внесли суму вартості частки, що припиняється. Пояснили, що відповідачка ніколи не користувалась автомобілем, участі в його утриманні ніколи не приймала. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити позивачам в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві. Представник відповідача підтвердив той факт, що відповідачці належить на праві власності 1/3 частка вищевказаного автомобіля. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № [NUMBER] , право власності на транспортний засіб, марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 13.04.2015 року, Серія [NUMBER] . 25.12.2015 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого сина [PERSON] на 1/3 частку автомобіля, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчук І.М., зареєстровано в реєстрі за № 491. 25.12.2015 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого сина [PERSON] на 1/3 частку автомобіля, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчук І.М., зареєстровано в реєстрі за № 505. Всі учасники процесу визнають той факт, що відповідач є власником 1/3 частини вищевказаного автомобіля в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Згідно Звіту про оцінку майна № RS18-151123-153, здійсненого ТОВ «АКР-Консалт» - [PERSON] , проведеного 23.11.2015 року, на проведення оцінки автомобіля марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] , на підставі проведеного детального вивчення матеріалів і розрахунків, встановлено, що ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу становить 99 537,00 грн. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення комплексної судової товарознавчої та автотоварознавчої експертизи № 16045/19-54 від 26.06.2019 року, здійсненого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали суду від 20.08.2018 р., ринкова вартість автомобіля марки «SKODA OCTAVIA F5 1/8 TSI», д.н.з. [NUMBER] , станом на дату оцінки, становить 281 418,99 грн. Отже, вартість 1/3 частини, право власності на яку просить припинити сторона позивача, становить 93 806,33 грн. (281 418,99 : 3). Вирішуючи позов по суті, суд виходить саме з розміру цієї вартості, а не середньоринкової вартості вищевказаного спірного автомобіля, визначеної експертами на день відкриття спадщини (13.04.2015 р.) у розмірі 377 042,28 грн., оскільки середньоринкова вартість даного автомобілю на день відкриття спадщини не має правового значення для вирішення спору. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Відповідно ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Вищевказаний спірний автомобіль є неподільної річчю. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України. Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як вбачається з матеріалів справи позивачем [PERSON] на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок Подільського районного суду м. Києва кошти у сумі 46 933,16 грн., що підтверджується квитанцією № 34 від 17.08.2017 року (на суму в розмірі 16 589,5 грн.) та меморіальним ордером № 1799917611 від 26.09.2019 року (на суму в розмірі 30 343,66 грн.). Позивачем [PERSON] на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок Подільського районного суду м. Києва кошти у сумі 46 933,17 грн., що підтверджується квитанцією № 31 від 17.08.2017 року (на суму в розмірі 16 589,5 грн.) та меморіальним ордером № 1800894211 від 26.09.2019 року (на суму в розмірі 30 343,66 грн.). Отже, позивачами на депозитний рахунок Подільського районного суду м. Києва було внесено суму в розмірі 93 866,33 грн., відповідно до попередньо проведеної оцінки вартості майна на підставі висновку судової експертизи. У суду немає підстав ставити під сумнів висновок вищевказаної судової експертизи, представник відповідача клопотання про призначення повторної експертизи не заявляв, документів на підтвердження спростування визначеної експертом вартості 1/3 частини спірного автомобіля не подавав. Відповідно до ст.ст.12 ч.3, 81 ч.1 ЦПК України саме на сторону покладається обов`язок доказування та подання доказів. Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/3 частки автомобіля, що належить їй на праві приватної спільної часткової власності, зі стягненням на її користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частка у майні не може бути виділені в натурі, автомобіль є неподільним. При цьому, грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України, згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за її частку не потрібно, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу [PERSON] , оскільки на її користь буде стягнута відповідна грошова компенсація. Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у спільному автомобілі є незначною, даний автомобіль є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на її частку не вбачається. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам сім`ї, вартість частки внесені позивачем на депозитний рахунок суду, то суд вбачає наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, передбаченої п. 4 ч. 1 вказаної статті, а тому позов підлягає задоволенню із визнанням за позивачем права власності на компенсовану частку. В зв`язку з припиненням права власності відповідача на 1/3 частину вищевказаного автомобіля з компенсацією її вартості, за позивачами підлягає визнанню право власності по 1/6 частині на кожного з позивачів (1/3 : 2). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 328, 365 ЦК України,

Outcome: approved