Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають дітей [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON]) О.В., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] За життя батьки придбали для сина [PERSON] домогосподарство за адресою вул. Жовтнева,32 с. Новопостроєне, Охтирського району, Сумської області. [PERSON] помер 08.10.1993року. Спадщину після його смерті оформив тільки батько [PERSON], яка складається з житлового будинку площею 16,7 кв.м. з надвірними будівлями, сараю Б, прибудови б, погребу пг, огорожі № 1-3 за адресою с. Новопостроєне вул.Жовтнева,32 Охтирського району, земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,71 га та земельної части (пай) площею 3,51 га. Однак, в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ № 019546 від 14.02.2002 року площею 0,71 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку 0,12 га та 0,59 га для особистого підсобного господарства за адресою вул. Жовтнева, 32 с. Новопостроєне Охтирського району, зареєстрованого за № 438 зазначено [PERSON] власником, а в сертифікаті серії СМ № 0095407 від 23.08.1996 року на земельну частку( пай ) площею 3,51 га вказано [PERSON] [PERSON] помер 20.06.2001 року. У свідоцтві про смерть батько зазначений як [PERSON], в обласному нотаріальному архіві значиться як [PERSON] Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, заповіту він не складав, спадкова справа не відкривалася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом 15.03.2002 року звернулася дружина [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 13.03.2002 року спадщину у вигляді житлового будинку за адресою по вул. Жовтнева, 32 с. Новопостроєне, Охтирського району площею 16,7 кв.м., приватної земельної ділянки площею 0,71 га за адресою вул. Жовтнева, 32 с. Новопостроєне Охтирського району для обслуговування житлового будинку та земельної частки (паю) площею 3,51 га на території Лантратівської сільської ради прийняла [PERSON] (дружина померлого) однак право власності на спадкове майно в установленому законом порядку [PERSON] не зареєстровано. [PERSON] постійно проживала в будинковолодінні за адресою вул. Жовтнева, 32 с. Новопостроєне, Охтирського району. 01.02.2016 року [PERSON] померла. [PERSON] залишила заповіт від 21.02.2001 року на користь внука [PERSON] на все майно де б воно не було і з чого воно не складалося та на яке заповідач мала право на момент смерті. 07.04.2015 року [PERSON] склала новий заповіт, яким будинковолодіння по вул. Жовтнева,32 с. Новопостроєне, Охтирського району, земельну ділянку площею 0,71 га по вул. Жовтнева,32 с. Новопостроєне Охтирського району для обслуговування житлового будинку заповіла внуку [PERSON]; будинковолодіння по вул. Жовтнева,34 с. Новопостроєне Охтирського району заповіла дочці [PERSON] Земельна частка (пай) площею 3,51 га, розташована на території Лантратівської сільської ради до заповіту від 07.04.2015 року не включена. В провадженні Охтирського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа № 583/3606/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до Лантратівської сільської ради Охтирського району, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та захисту права на майно у колгоспному дворі, встановлення нікчемності заповітів. Також цивільна справа № 583/3661/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Лантратівської сільської ради Охтирського району про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини після смерті батька та визнання права власності на спадкове майно по 1/2 частині за кожним після смерті батька [PERSON], яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,71 га за адресою с. Новопостроєне, вул. Жовтнева,32 та земельної частки площею 3,51 га. В ході розгляду вищевказаних справ позивачам стало відомо, що в інвентарній справі на будинковолодіння по вул. Жовтнева (Польова), 34 с. Новопостроєне Охтирського району свідоцтво про право власності на житловий будинок від 28.09.1994 року за реєстром № 281 оформлене на власника [PERSON], який помер 08.10.1993 року. В інвентарній справі на будинковолодіння по вул. Жовтнева (Польова), 34 с. Новопостроєне Охтирського району виявлене свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.12.1994 року видане після смерті [PERSON], який помер 08.10.1993 року на спадкоємця рідного батька [PERSON] на майно спадкодавця у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями по вул. Жовтнева (Польова), 34 с. Новопостроєне Охтирського району на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.09.1994 року за реєстром № 281 на власника [PERSON] Крім того, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ№ 019546 від 14.02.2002 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,71 га по вул. Жовтнева (Польова), 32 с. Новопостроєне Охтирського району за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, з реєстрацією державного акту за № 438 та видачею одного з примірників державного акту [PERSON], який помер 20.06.2001 року. Вважають, що зазначені правовстановлюючі документи оформлені та видані на вказаних вище осіб після їх смерті, що є неприпустимим, зазначені свідоцтва є нікчемними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Просять визнати недійсними з моменту виготовлення та нотаріального посвідчення свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2002 року видані Охтирською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер 20.06.2001 року на імя [PERSON] на житловий будинок за адресою вул. Жовтнева, 32 с. Новопостроєне Охтирського району площею 16,7 кв.м. з господарськими спорудами та надвірними спорудами за реєстровим № 501 на приватну земельну ділянку площею 0,71га за адресою вул. Жовтнева,32 с. Новопостроєне Охтирського району для обслуговування житлового будинку за реєстровим № 503, та право на земельну частку (пай) площею 3,51 на території Лантратівської сільської ради Охтирського району на підставі сертифікату серії СМ № 0095407 від 23.08.1996 року за реєстровим № 504, в наслідку оформлення спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] на підставі правовстановлюючих документів на померлих осіб, виготовлення, нотаріального посвідчення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі заяви спадкоємця [PERSON] без належного прояву та оформлення волевиявлення спадкоємця відповідно до вимог чинного законодавства у письмовій формі. Позивачі та їх представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, представник надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що за адресою с. Новопостроєне вул. Жовтнева, 34 Охтирського району проживала баба [PERSON], за вказаною адресою народилася її мати [PERSON] Після одруження з [PERSON] стали разом проживати за вказаною адресою. Від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають шестеро дітей, які народилися за вищевказаною адресою. Батьки разом з бабою працювали у колгоспі. [PERSON], який є рідним братом відповідачки, останні роки проживав [INFO] та за рік до смерті приїхав у відпустку, батьки придбали йому будинок за адресою с. Новопостроєне вул.Жовтнева,32 Охтирського району. Після смерті брата спадщину оформив на себе батько [PERSON] Після смерті баби [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, яким будинок за адресою с. Новопостроєне вул. Жовтнева, 32 Охтирського району заповіла своєму онуку [PERSON] Після смерті батька [PERSON] спадщину прийняла лише [PERSON] Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що її батьки проживали в [INFO]. Ще за життя вони придбали для свого сина (а її рідного брата [PERSON]В.) сусідній будинок №32 по вул. Жовтнева в с. Новопостроєне. Після смерті брата його будинок успадкував батько. Коли ж помер батько, майно успадкувала їхня мати [PERSON], саме вона прийняла спадщину по факту спільного проживання зі спадкодавцем. При цьому жодна з дочок заяви про прийняття спадщини після смерті батька не подала, інші спадкоємці спадщину ніхто не прийняв. 01.02.2016 року їхня матір [PERSON] померла. Свій останній заповіт, для складання якого вона попросила привезти секретаря сільської ради, [PERSON] склала на неї та на свого онука [PERSON], тому спадкоємцями за заповітом є саме вони. Однак, заяви про прийняття спадщини подали вона, [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] Вважає, що права позивачів жодним чином не порушено і нотаріальна контора не є належним відповідачем по даній справі. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Представник Охтирської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, завідувач державною нотаріальною конторою [PERSON] надав заяву про розгляд справи без нотаріуса (т.с.1 а.с.175,234). Треті особи [PERSON] та [PERSON] будучи повідомленими про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі маються розписки (т.с.2 а.с.102,103) в судове засідання не з»явилися, будь яких заяв від них не надійшло, за таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у їх відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення та представила для огляду в судовому засіданні погосподарські книги на господарство за адресою с. Новопостроєне вул.Жовтнева, 32 та вул. Жовтнева,34 Охтирського району, які оглянуті в судовому засіданні та судом з»ясовано, що дійсно на час смерті [PERSON] з ним проживала його дружина [PERSON] Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали у [INFO], що раніше належав батькам [PERSON] і чого не заперечували сторони по справі. В послідуючому вказаний будинок успадкувала [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (т.с.1 а.с.69). Від спільного життя у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З матеріалів справи вбачається, що у документах прізвище російською мовою «Зибарев» записано як [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення виконкому Охтирської районної ради народних депутатів від 27 жовтня 1988 року №198 «Про оформлення прав власності на жилі будинки в сільській місцевості» [PERSON] належав будинок №32 по вул. Жовтнева в с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області (т.с.1 а.с.230). Встановлено, що [PERSON] помер 11.10.1993 року м. Ноябрськ, Тюменської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ІІ-ФР №433566, виданого 11.10.1993 р., у якому російською мовою записано як «Зибарев» (т.1 а.с. 197). На підставі вказаного вище рішення виконкому Охтирської районної ради народних депутатів від 27 жовтня 1988 року №198 Лантратівською сільською радою 28.09.1994 року було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, яким було посвідчено, що [PERSON] належить цілий будинок №32 по вул. Жовтнева в с. Новопостроєне Лантратівської сільської ради, про що було внесено запис 28 вересня 1994 р. в реєстрову книгу №2 за реєстровим №281 стор. 78 (т.1 а.с.230). Після смерті [PERSON] на імя його батька [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.12.1994 року, зареєстроване в реєстрі за №2502, відповідно до якого останній успадкував жилий будинок, що знаходиться в с. Новопостроєне Охтирського району по вул. Жовтневій, №32 (т.с.1 а.с.226). 20.06.2001 року в с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області помер [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серія І-БП №264802, виданого 26.07.2016 р. (т.с.1 а.с. 13). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] і 13.03.2002 року на її імя були видані три свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №504, на спадкове майно, що складається з земельної частки (пай), яка становить 3,51 в умовних кадастрових гектарах без зазначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в САТЗТ ім. Щорса Лантратівської сільської ради, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0095407, виданого 23 серпня 1996 року на підставі рішення Охтирської районної державної адміністрації від 25 липня 1996 року №306 і зареєстрований 26 серпня 1996 року в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) за №134, виданий Охтирською районною державною адміністрацією; свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №503, на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,71 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,12 га, ведення особистого підсобного господарства 0,59 га, що знаходиться в с. Новопостроєне по вул. Жовтневій, 32 Охтирського району, належного померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ СМ №019546, виданого на підставі рішення Лантратівської сільської ради від 25 березня 1998 року, про що зроблено запис в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №438; свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №501 на спадкове майно, що складається з жилого будинку з надвірними побутовими спорудами, що знаходиться в с. Новопостроєне по вул. Жовтневій, 32 Охтирського району, розташованого на приватизованій земельній ділянці, належного померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 2-ю Охтирською держнотконторою 26.12.1994 року реєстр №2501 та зареєстрованого в Охтирському БТІ №281 (т.с.1 а.с.227-228). Суд вважає, що в розумінні ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час лише [PERSON] (дружина померлого) є такою, що прийняла спадщину. Інші спадкоємці на той час, діти померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та онук [PERSON] (після смерті [PERSON]В.) спадщину не прийняли у розумінні ст. 549 ЦК України, до нотаріуса з відповідною заявою не зверталися, не проживали зі спадкодавцем на момент смерті, не були прописані разом з ним, що підтверджується матеріалами справи (т.с.1 а.с.45; т.с.2 а.с.45-46). Інших протилежних доказів з цього приводу позивачами суду не надано. [PERSON] померла 01.02.2016 року в с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області, що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть серія І-БП №256029, виданого 11.03.2016 р. (т.с.1 а.с.14). На випадок своєї смерті вона розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт, посвідчений Лантратівською сільською радою Охтирського району Сумської області 07.04.2015 року за реєстровим №18, на користь своєї доньки [PERSON] та на користь свого внука [PERSON] Зокрема, внуку вона заповіла домогосподарство та земельну ділянку площею 0,71 га по вул. Жовтневій, 32 в с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області, а на користь своєї дочки [PERSON] заповіла домогосподарство по вул. Жовтнева, 34 в с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області та земельну ділянку (пай) площею 3,56 га. Звертаючись з даним позовом у суд позивачі посилаються на те, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2002 року видані Охтирською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер 20.06.2001 року на [PERSON] на вищевказане спадкове майно з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, в тому числі видані на підставі правовстановлюючих документів на померлих осіб, на підставі яких було видано вказані свідоцтва, а саме свідоцтво про право власності на жилий будинок №32 по вул. Жовтневій в с. Новопостроєне Охтирського району було видане 28.09.1994 р. за реєстром №281 на імя [PERSON], в той час як він помер майже за рік до цього 08.10.1994 р. та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом без нібито належного прояву та оформлення волевиявлення спадкоємця відповідно до вимог чинного законодавствау письмовій формі. Однак, вказані доводи позивачів не заслуговують на увагу виходячи з наступного. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Згідно п.3 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про практику застосування cудами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 25.09.2015\~року право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, в якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142, 143), закріплено рівність усіх субєктів права власності (статті 1, 13), гарантії права власності та обовязки власників (статті 13 і 41). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не повязана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Лантратівською сільською радою 28.09.1994 року, вбачається, що будинок №32 по вул. Жовтнева в с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області належав [PERSON] на підставі рішення виконкому Охтирської районної ради народних депутатів від 27 жовтня 1988 року №198 «Про оформлення прав власності на жилі будинки в сільській місцевості» (т.с.1 а.с.230). Інших правовстановлюючих документів, які б свідчили про те, що вказаний житловий будинок №32 по вул. Жовтнева в с. Новопостроєне Охтирського району Сумської області на праві власності належав за життя [PERSON] немає. Відповідно до ст. 101 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час регулювалося право особистої власності на житловий будинок. До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введена лише з 29.06.1998. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121. Відповідно до положень ЦК України в редакції 1963 року та Закону України «Про власність», які діяли на той час виникнення права власності не залежало від державної реєстрації нерухомого майна. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, можна вважати виниклими і набутими в установленому законом порядку. Не заслуговують на увагу суду і доводи позивачів, викладені в позові щодо видачі державного акта на право приватної власності на землю від 14.02.2002 року площею 0,71 га за адресою с. Новопостроєне вул. Жовтнева, 32 Охтирського району на [PERSON], який помер 20.06.2001 року з тих підстав, що на той період Кабінет Міністрів декретом від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» зобов»язав сільські, селищні, міські ради передати громадянам у приватну власність земельні ділянки, раніше надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), дачного та гаражного будівництва у межах норм установлених Земельним кодексом України. Пунктом 3 цього декрету передбачено, що право приватної власності громадян на зазначені земельні ділянки посвідчується рішенням відповідної ради (про що робиться запис у земельно-кадастровій документації) з наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю. Отже, в цій частині доводи позивачів, викладені в позові є необгрунтованими. Не заслуговують вони на увагу і виходячи зі слідуючого. З матеріалів спадкової справи вбачається, що батько [PERSON] [PERSON] дійсно звернувся у нотаріальну контору із відповідною заявою про прийняття спадщини (т.с.1 а.с.229) і на підставі поданої ним заяви йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім нього з такою заявою в нотаріальну контору ніхто не звертався. Таким чином, зважаючи на те, що позивачі спадщину не прийняли після смерті [PERSON], який помер 20.06.2001 року, її прийняла лише [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, інших доказів суду не надано, тому суд вважає, що їхнє право не порушено, крім того, свій позов вони заявили до осіб, які є неналежними у даній справі відповідачами з вищевикладених підстав. Доводи позивачів, викладені в позовній заяві до [PERSON], що нібито саме нею, а не [PERSON] були підписані документи при оформлені у нотаріуса спадщини після смерті [PERSON], не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б могли переконати суд у тому, що [PERSON] власноручно не підписувала заяву про прийняття спадщини, справжність підпису спадкоємця у вказаній заяві [PERSON] від 15 березня 2002 року ( т.с. 1 а.с.223) посвідчена нотаріусом у відповідності до діючого на той час законодавства, а тому у суду відсутні будь-які сумніви щодо достовірності зазначеної заяви. 19.09.2017 року представником позивачів заявлялося письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (т.с.2 а.с.1-4) для вирішення питання чи виконаний підпис у розділі «підпис» заяви [PERSON] від 15.03.2002 року до Охтирської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] [PERSON], однак, ні позивачі, ні їх представник після цього у судове засідання жодного разу не з»явилися, від їхнього представника [PERSON] була подана заява про розгляд справи у їх відсутність (т.с.2 а.с.5;77-78;107-108). Вказане клопотання було відхилене судом ухвалою із занесенням до журналу судового засідання від 5 жовтня 2017 року, оскільки, позивачі не надали документів з підписами відповідної особи, необхідних для виконання експертизи, а також не надали необхідної кількості зразків почерку та підписів, в звязку з чим суд обєктивно був позбавлений можливості призначити почеркознавчу експертизу, а в розумінні ст.10, ст.60 ЦПК України суд самостійно не збирає доказів. Крім того, в призначенні такої експертизи, на думку суду, не було необхідності, оскільки вона жодним чином не впливає на вирішення даної справи по суті. В своїй позовній заяві позивачі також мотивують свої вимоги тим, що [PERSON] після отримання свідоцтв про право на спадщину за законом не зареєструвала, успадковане нею майно в установленому законом порядку, а тому нібито не є власником. Однак, ці доводи, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦПК України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер 20.06.2001 року, якою передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 ЦК України передбачає дії, що свідчать про прийняття спадщини. Аналогічні положення викладені в ЦК України, який діє з 2004 року, зокрема ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину, а державна реєстрація успадкованого нею нерухомого майна жодним чином не впливає на обсяг прав і обовязків спадкодавця. Положеннями ст.3 ЦПК України передбачено, що особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порушень прав позивачів з боку визначених позивачами відповідачів судом не встановлено. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що позивачами не надано безспірних доказів для обґрунтування своїх вимог, тоді як за ст.ст. 10, 60 ЦПК України\~кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачі належних, допустимих, переконливих доказів у обгрунтування своїх вимог суду не надали, самостійно не передбачено положеннями ЦПК України збирання судом доказів, у звязку з чим суд вважає, що позивачі не довели ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Виходячи зі змісту позовних вимог, судом було спочатку названо справу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, враховуючи, що позивачі та їх представник з цим не погодилися та зверталися з заявами про виправлення описок, які судом вирішено у відповідності до вимог чинного законодавства, про що маються відповідні ухвали (т.с.1 а.с.139-146), то суд розглянув позов по суті у межах заявлених вимог, назвавши справу так, як на цьому наполягали позивачі та їх представник. Доводи представника третьої особи [PERSON] [PERSON] щодо застосування строків позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки, суд не вважає його пропущеним виходячи з того, що позивачі вказують у позові, що дізналися 6.04.2017 року після ознайомлення з матеріалами іншої цивільної справи в суді про наявність вищевказаних правовстановлюючих документів та заяви [PERSON] від 15.03.2002 року. Таким чином, аналізуючи приведені докази в їх сукупності та даючи їм оцінку, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову та вважає, що позов необгрунтований, задоволенню не підлягає. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20 жовтня 2016 року та зазначив, що представляє інтереси лише її, як третьої особи, а інтереси відповідачки [PERSON] не представляє за їх домовленістю, що підтверджується звукозаписом судового засідання, надав суду квитанцію за надання [PERSON] правової допомоги в сумі 3137 грн. та акт виконаних робіт (т.с.2 а.с.159,160) на вказану суму, однак, на думку суду в розумінні ст. 88 ЦПК України не передбачено стягнення таких витрат на користь третіх осіб у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed