Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивачка 21.05.2020 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей. Зааявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею у с. Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідач, який проживає окремо від сім`ї, не надає матеріального утримання дітям, хоча має таку можливість, оскільки працевлаштований, здоровий, інших дітей не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання двох малолітніх синів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дітьми повноліття, та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Барлецький А.С. подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримав і просив його задоволити. Відповідач у поданій суду заяві позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 1600 грн. на кожну дитину щомісячно на двох малолітніх синів; при визначенні розміру аліментів просив врахувати, що він працює офіційно у ТОВ «Електролюкс Україна», його середньомісячний заробіток складає біля 9000 грн., має на утриманні перестарілу бабусю, з якою проживає. Проти часткового задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що у шлюбі сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, малолітні діти проживають разом з матір`ю. \~ \~ \~ \~Відповідач не надає належного матеріального утримання дітям, у зв`язку з чим порушуються права малолітніх дітей сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, на належний рівень життя, необхідний для їх гармонійного всебічного розвитку. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 2) відповідач є молодим здоровим чоловіком, працює у ТОВ «Електролюкс Україна», його місячний дохід становить 9000 грн.; 3) інших дітей відповідач не має, має на утриманні перестарілу бабусю, з якою проживає; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1600 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Визначений судом розмір аліментів перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку, який з 01.07.2021 р. складає 1006,50 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2013 грн.), з 01.12.2021 р. складатиме 1050 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2100 грн.), та становить третю частину заробітку (доходу) відповідача. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору\~згідно п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~звідповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід державного бюджету. З урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., що підтверджується належними письмовими доказами, враховуючи, що заявлені позивачкою вимоги на загальну суму 4000 грн. задовольняються судом на суму 3200 грн., що становить 80 %, суд стягує з відповідача у користь позивачки 2400 грн. судових витрат. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved