Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Ірмінської міської ради про визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], яка 24.06.2001 р. померла. Після її смерті у спадщину ніхто не вступав. Від дальніх родичів їм стало відомо, що зазначена квартира пустує. Прийшовши до квартири вони виявили, що на вхідних дверях пошкодженні замки, квартира розграбована, крім того, перебувала у занедбаному стані. Вони привели квартиру у житловий стан, з початку зробили ремонт, а вже після реєстрації шлюбу, з 10.08.2013 р. стали фактично в ній мешкати сімєю. На теперішній час, квартира повністю упорядкована. У квартирі з моменту народження мешкають їх діти: син [PERSON], [INFO], та донька Валерія, [INFO]. Вони підтримують квартиру в належному стані, проводять поточні ремонти, оплату комунальних послуг. За період їхнього користування зазначеною квартирою, жодних претензій збоку будь-яких власників, державних органів не надходило. Вважають, що вони добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито безперервно володіти нерухомим майном, а тому просять визнати за ними право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в рівних частках за кожним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Додаткових пояснень не мала. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, у звязку із чим судом на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про право власності на житло (а.с. 10), технічного паспорту, будинкової книги, (а.с.5,6-8) квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Ірміно (Теплогірськ), [ADDRESS], належить на праві особистої власності [PERSON]. Звіт про оцінку майна, висновок про вартість обєкта оцінки (а.с. 36-51) свідчить про те, що ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], станом на 28.12.2015 р. складає 44 000,00 грн. [PERSON] померла 24.06.2001 р. в м. Теплогірську, Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 270985 від 25.06.2001 р. (а.с. 16). [PERSON] підприємства «Комунальна служба м. Ірміно» № 101 від 25.02.2016 р. (а.с.66-67) підтверджується, що квартира [ADDRESS] у період з вересня 2003 р. по теперішній час використовується за цільовим призначенням [PERSON] та [PERSON], які проживають у зазначеній квартирі та за вказаний період провели в ній повний капітальний ремонт Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давність на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. В судовому засіданні також встановлено, що з серпня 2003 р. позивачі проживають та користуються квартирою за адресою: Луганська область, м. Ірміно (Теплогірськ), [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що спірна квартира належала двоюрідній сестрі її матері, тітці [PERSON], яка померла, у померлої був син [PERSON], який помер в 2003 році, онук Володимир був неблагополучним, виїхав, де знаходиться на теперішній час їй невідомо, ключі та документи на квартиру онук Володимир залишив їй. Вся родина зловживала спиртними напоями, квартира була занедбана та напіврозбита, зараз в квартирі ніхто не зареєстрований, квартира нікому не потрібна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її брат проживав поруч зі свідком [PERSON], вона до неї приїжджала, заходила у спірну квартиру у 2002-2003 р.р., та бачила, що спірна квартира була в нежитловому, занедбаному стані, у 2005 р. вона приїжджала та бачила, що [PERSON] займалася ремонтом. Наведені вище докази суд оцінює як достовірні та достатні для висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] дійсно добросовісно, постійно, відкрито, безперервно проживають у квартирі, за адресою: [ADDRESS]. на протязі більш ніж десять років, а отже вони мають право на визнання права власності на зазначену квартиру за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved