Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 15.08.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №69. В цьому шлюбі у них, 09.06.2009 року народилась донька [PERSON] та 25.01.2011 року син [PERSON]. Малолітні діти проживають з нею, однак знаходяться на їх спільному утриманні. Їх сімейне життя не склалось, причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різні погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. З травня 2014 вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, шлюб розпався, носить формальний характер, саме тому просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним. Суду пояснила, що з травня 2014 року вона не підтримує будь-яких стосунків з відповідачем, їх шлюб розпався, наданий судом строк для примирення результату не дав, ніхто з них не приймав мір для збереження сімї. Зазначила також, що відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою. Просила позовні вимоги задовольнити та після розірвання шлюбу змінити прізвище із «Задорожняк» на «Гривул». Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. В заяві вказує, що на розірвання шлюбу згідний, Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи позивача, врахувавши заяву відповідача, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позов доведений та обґрунтований, а тому є підстави для його задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.08.2008 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №036682 від 15.08.2008 року (а.с. 6). В цьому шлюбі у них, 09.06.2009 року народилась донька [PERSON] та 25.01.2011 року син [PERSON], що видно з копій свідоцтва про їх народження (а.с. 7, 8). Малолітні діти проживають з позивачкою, однак знаходиться на спільному утриманні сторін, оскільки відповідач періодично приймає участь у їх вихованні та утриманні. Причиною розпаду сімї є те, що спільне життя сторін не склалось, несумісність характерів, різні погляди на життя, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. З травня 2014 року сторони проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують, вони втратили один до одного почуття поваги та любові, подружніх стосунків не підтримують. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сімю, а також те, що наданий їм строк для примирення результату не дав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їхнім інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. На виконання вимог ст. 235 ч.8 ЦПК України та зважаючи на вибір позивачки [PERSON], прізвище останньої слід змінити із «Задорожняк» на «Гривул».

Outcome: approved