Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності у порядку спадкування за законом та за заповітом. [PERSON] у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті - [PERSON], померлої 12.05.1999 року, на 1/4 частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресом: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Мостова, буд. 41, загальною площею 50,9 кв. м, з них житлова площа становить 45,3 кв. м. [PERSON] у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті - [PERSON], померлого 15.12.2014 року, на 3/4 частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресом: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Мостова, буд. 41, загальною площею 50,9 кв. м, з них житлова площа становить 45,3 кв. м. Представник відповідача у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви голова Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області просив суд слухати справу за відсутності представника міської ради. Представник 3-ї особи у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви в.о. завідувача Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Дніпропетровській області просить суд слухати справу за відсутності представника нот радіальної контори. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного. Згідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину від 22.06.2001 року, виданого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-1134, [PERSON] та [PERSON] є власниками майна після смерті [PERSON], померлого 24.08.1996 року. Згідно із Свідоцтвом про смерть серії І-КИ №262501 від 12.05.1999 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №123, 12.05.1999 року померла - [PERSON]. Після її смерті, залишилась спадщина у вигляді 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого, за адресом: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Мостова, буд. 41. Померлою заповіт складений не був. За відсутності заповіту, має місце спадкування за законом. Факт родинних відносин підтверджується - свідоцтвом про народження серії ЯД №774081 від 15.10.1952 року, виданого Підгородненською сільською радою Дніпропетровського райотіу Дніпропетровської області, актовий запис № 239, згідно з яким померла [PERSON], записана матір'ю [PERSON], [INFO]. З урахуванням цього, позивач [PERSON] належить до спадкоємців першої черги, отже, має право на спадщину за законом. У встановлений законом строк, спадкоємиця [PERSON] звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, з метою отримання свідоцтва про право па спадщину, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про, що було винесено відповідну постанову, оскільки, не підтверджується факт належності спадкодавцю спадкового майна. У зв'язку з цим, позивач [PERSON] не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини. Згідно із Свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 594639 від 17.12.2014 року, виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №290, 15.12.2014 року помер - [PERSON]. Після його смерті, залишилась спадщина у вигляді 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого, за адресом: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Мостова, буд. 41. Померлим - [PERSON], за життя, було складено заповіт, згідно з яким, все майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідано позивачу [PERSON] З урахуванням цього, [PERSON] має право па спадщину за заповітом. Донька померлого [PERSON], яка має обовязкову частку у спадщині, від спадщини у встановленому законом порядку відмовилась, що підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] У встановлений законом строк, спадкоємиця [PERSON] звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, з мстою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про, що було винесено відповідну постанову, оскільки, не підтверджується факт належності спадкодавцю спадкового майна. У зв'язку з цим позивач [PERSON] не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві па момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право па спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у чому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 Цивільного кодексу України, частки спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам розподілив спадщину між ними. У випадку неприйняття ніким зі спадкоємців даного нерухомого майна, воно може перейти у власність територіальної громади, тому, відповідачем по справі є Підгородненська міська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ст. ч. 2 ст. 1225 Цивільного кодексу України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Єдиною можливістю реалізувати свої права, гарантовані законодавством України, а саме оформити спадщину та відповідно документи про право власності є подання позову до суду. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до змісту законодавчих актів, що регулюють право користування Конституція України, ЦК України, право власності у особи виникає за наявності обставин, з якими закон пов'язує набуття права власності на майно, а саме: створення спірного майна; придбання майна за договором купівлі-продажу, міни, дарування або іншої угоди про його відчуження; успадкування майна; інших обставин з якими закон пов'язує набуття права власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до ст. 21 та 64 Конституції України права громадянина є непорушними та такими, що не можуть бути відчужені, вони також не можуть бути обмежені, крім випадків, прямо передбачених законом. За приписом ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України), який дублюється у ст. 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охороняємих законом інтересів. За таких обставин, позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Outcome: approved