Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом вказуючи на те, що після смерті 05.02.2004 року їх матері [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить земельна ділянка площею 1.50 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Матіївської сільської ради, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії 1-ЧН № 045203. Як спадкоємець першої черги за законом, у передбачений законодавством шестимісячний термін вони прийняли спадщину, оскільки звернулася до нотаріуса з відповідною заявою та отримали свідоцтво про право на спадщину на майновий пай, по ? частині кожному. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку нотаріус відмовив, оскільки на його запит відділ Держгеокадастру в Бахмацькому районі повідомив, що не має можливості провести позивачам державну реєстрацію земельної ділянки по паю за № 116, так як вказана земельна ділянка перебуває у власності інших осіб і відповідні відомості вже внесені до державного земельного кадастру, в зв»язку з чим запропоновано звернутися до суду. Вірний номер паю, належний їх матері 115. За таких обставин просять вирішити питання про скасування державного акту (по паю за № 116) та визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 1,50 га, розташовану на території Матіївської сільської ради, по паю за № 115, визначивши кожному по ? її частини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, але у своїй заяві просить розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Бахмацької райдержадміністрації в судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник відповідача - Матіївської сільської ради Бахмацького району в судове засідання не з»явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не з»явився, але у своїй заяві просить суд розглядати справу без їх участі та винести рішення згідно закону. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], яка доводилася матір»ю позивачам (а.с.3, 4), померла 05 лютого 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). За час життя [PERSON] отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серії 1-ЧН № 045203, в якому площа земельної ділянки зазначена 1.50 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, номер паю 116, місце розташування Матіївська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області (а.с.20). Відповідно до ст. 1225 ЦК України «Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців жилого будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною діяльною, на якій вони розміщені». За приписами ч.1 ст. 1297 ЦК України «Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно». Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що «Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, у передбачений законодавством шестимісячний термін, прийняли спадщину після смерті матері, оскільки звернулися до нотаріуса з відповідною заявою та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно (а с.44). Згідно із ст. 392 ЦК України «Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Відповідно до ст. 81 ч. 1 п «г» ЗК України «Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини». За повідомленням Батуринської міської ради Бахмацького району згідно матеріалів жеребкування [PERSON] було присвоєно номер паю сіножаті 115 орієнтовною площею 1.5 га на території Матіївської сільської ради та видано в подальшому державний акт на право приватної власності на землю 1-ЧН 045203, помилково було оформлено на земельну ділянку пай за № 116 по сіножаті, орієнтовною площею 1.50 га, яка, фактично, належить померлому [PERSON] (а.с.6). Листом від 09.10.2017 року відділ у Бахмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомив, що не має можливості провести державну реєстрацію земельної ділянки (пай № 116), яка розташована на території Матіївської сільської ради та право власності на яку посвідчує державний акт на право приватної власності на землю 1-ЧН 0452003 в зв»язку з тим, що вказана ділянка перебуває у власності інших осіб та відповідні відомості вже внесено до Державного земельного кадастру, в зв»язку з чим запропоновано звернутися до суду (а.с. 10). В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачам у реалізації спадкових прав в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є розбіжності в змісті державного акту (запис паю 116 замість 115), внаслідок чого неможливо визначити склад спадкового майна і нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на вищезазначену земельну ділянку (а.с.13). Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі набули права власності на зазначену земельну ділянку в зв»язку з прийняттям спадщини. З 01 січня 2013 року встановлена нова методика державної реєстрації прав, яка передбачена ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому саме з цього часу видача Державних актів про право власності на земельну ділянку не здійснюється. Відповідно до ст. 155 ЗК України «У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним». Враховуючи положення ст. 155 ЗК України, державний акт, виданий на ім»я [PERSON] слід визнати недійним, в зв»язку з тим, що в його змісті невірно вказаний номер паю. За таких обставин право на земельну ділянку позивачів, як спадкоємців першої черги за законом, підлягає захисту в судовому порядку. Керючись ст. ст. 81, 125, 126, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 16, 392, 1225, 1261,1268,1269,1297 ЦК України, ст. ст. 73, 74, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, п.п. 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

Outcome: approved