Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Чорногузівської сільської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. В позові вказувала, що згідно договору купівлі-продажу від 06.02.2001 року їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в с.Чорногузи по вул.Н.Яремчука, 8, Вижницького району Чернівецької області. За житловим будинком в цілому згідно акту обміру від 20 листопада 2012 року, складеного комісією Чорногузівської сільської ради, числиться земельна ділянка, площею 0,1980 га., цільове призначення для обслуговування житлового будинку, яка раніше була закріплена за відчужувачем, а 1/2 частина цієї ж земельної ділянки знаходиться в її користуванні з часу придбання нею у власність 1/2 частини житлового будинку. У 2012 році [PERSON] за допомогою посадових осіб оформили фіктивні документи про те, що вона захопила у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0006 га. Після вирішення справи судом встановлено, що земельну ділянку вона не захоплювала, навпаки [PERSON] повинен привести межі своєї земельної ділянки у відповідність до державного акту про право власності на земельну ділянку. Рішенням 31 сесії шостого скликання №429-31/14 Чорногузівської сільської ради від 07.02.2014 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах, оренди, орієнованою площею 0,0010 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу сільської ради по вул.Н.Яремчука, 10, відповідно до змісту даного рішення з її користування земля не вилучалась. Відповідно до рішенням 40 сесії VІ скликання Чорногузівської сільської ради №514-40/15 від 11.02.2015 року, затверджено акт узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року, яким, встановлено межі присадибних ділянок між [PERSON] та нею в місці розташування його незавершеної будівлі під літ. «В». Вказувала, що дані рішення нею оскаржувались до суду в адміністративному порядку, однак ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2016 року постанова Вижницького районного суду від 23.08.2016 року скасована, провадження по справі закрито та роз»яснено сторонам, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Просить визнати протиправним та скасувати рішення 31- шої сесії шостого скликання Чорогузівської сільської ради №429-31/14 від 07 лютого 2014 року, рішення 40-ї сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акта узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року» та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] зменшили позовні вимоги просили визнати незаконним та скасувати рішення 40-ї сесії шостого скликання Чорногузівської сільської ради №514-40\\15 від 11.02.2015 року . В судовому засіданні представник Чорногузівської сільської ради [PERSON] заявлений адміністративний позов не визнав, подав свої письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен при розгляді питання про його цивільні права та обовязки має право на відкритий та справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є доступ до процедури зо всіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів державної влади. Частина перша ст.55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч.2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований в Чорногузи по вул.Н.Яремчука (вулиця Чапаєва), 10, Вижницького району Чернівецької області, який складається з житлового будинку - літ.А, житлова площа якого 41,40 кв.м., загальна площа 63,30 кв.м., літньої кухні літ.Б, гараж літ.В., сарай літ.Г, сарай - літ.Д, убиральня літ.Е, колодязь літ.К, вигрібна яма літ.В-я., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 09.07.2012 року виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради, взамін свідоцтва про право на спадщину від 06.02.1992 року, копією витягу про державну реєстрацію №34760682 від 09.07.2012 року, копією технічного паспорту. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №765363 від 24.07.2006 року, виданого Чорногузівською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010681000040, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2254 га., яка розташована в с.Чорногузи, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7320586000:01:002:0164, від Г до А землі [PERSON] Рішенням XXXI сесії VI скликання Чорногузівської сільської ради №429-31/14 від 07 лютого 2014 року заяву [PERSON] задоволено, надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди орієнтовною площею 0,0010 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель запасу сільської ради (землі житлової та громадської забудови) по вул.Н.Яремчука, 10 в с.Чорногузи, терміном на 49 років, зобовязано [PERSON] подати для розгляду та затвердження в установленому порядку розроблений проект відведення земельної ділянки до 10 лютого 2015 року. Позивачкою [PERSON] було оскаржено рішення XXXI сесії VI скликання Чорногузівської сільської ради №429-31/14 від 07 лютого 2014 року. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року, постанову Вижницького районного суду від 24.04.2014 року, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено, рішення XXXI сесії VI скликання Чорногузівської сільської ради №429-31/14 від 07 лютого 2014 року, визнано незаконним скасовано, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, що підтверджується копіями постанов. На замовлення [PERSON] фізичною особою підприємцем [PERSON] розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в с.Чорногузи по вул.Н.Яремчука, 10, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується його копією. З копії заяви [PERSON] адресованої розробнику проекту землеустрою [PERSON] від 27 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] просить виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0010 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої в с.Чорногузи по вул.Н.Яремчука, 10, Вижницького району Чернівецької області. Згідно договору купівлі-продажу від 06.02.2001 року, посвідченого директором Буковинської універсальної біржі [PERSON] та зареєстрованого в книзі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомого майна за № 013012 позивачка [PERSON] є власником 1/2 ідеальної частини житлового будинку №8 по вул. Н.Яремчука (Чапаєва) в с.Чорногузи, Вижницького району, Чернівецької області, з належними надвірними будівлями та спорудами, яке складається з кімнати площею 13,60 кв.м., кухні площею 7,60 кв.м., кімнати площею 13,70 кв.м., кухні площею 9,00 кв.м. сходи площею 4,40 кв.м. , а також 1/2 сараю під літ «Б», 1/2 вбиральні під літ. «Д», 1/2 підвал під літ. «Пд», 1/2 огорожі під 31, 1/2 криниці під літ. «К». Дана квартира має окремий вхід, що підтверджується копією договору. Відповідно до п.18 постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам розяснено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Пісдя 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст.130 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правовимх угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно п.5 Постанови Верховної Ради України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні позивачки [PERSON], не є обмеженими у часі. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.09.2013 року за позовом [PERSON], зобовязано [PERSON] привести межі належної йому земельної ділянки, у відповідність до державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ №765363 по вул.Н.Яремчука, 10 в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області в частині накладення земельної ділянки площею 0,0003 га, що виходить за межі його земельної ділянки та знести частину незавершеної будівництвом будівлі під літ. «Б», «В», яка виходить за межі його земельної ділянки відповідно до п.3.25 ДБН 360-92. Зазначеним рішенням встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд, що розташовані по вул.Н.Яремчука, 8 в с.Чорногузи, Вижницького району, державного акту про право власності на земельну ділянку для обслуговування вказаної частини житлового будинку, господарських будівель і споруд не отримувала, однак до неї перейшло право користування вказаною земельною ділянкою, таким чином до [PERSON], яка придбала житловий будинок, перейшло право власності на земельну ділянку на якій він розміщений та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 14 травня 2014 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.09.2013 року залишено без змін. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, адміністративній, або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З акту узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року вбачається, що комісія в складі землевпорядника Чорногузівської сільської ради [PERSON], депутатів сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] обстежила земельну ділянку [PERSON] по межі з [PERSON], претензії [PERSON] щодо меж земельної ділянки [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0010 га (на умовах оренди) безпідставні. Комісія погоджує межі і надання земельної ділянки в оренду [PERSON] та не заперечує щодо складання договору оренди землі та його реєстрації згідно чинного законодавства. Рішенням ХХХХ сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акта узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року» підтверджено, що Чорногузівська сільська рада розглянувши акт узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року щодо меж земельної ділянки [PERSON] вирішила затвердити Акт узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року. З пояснювальної записки до проекту землеустрою вбачається, що земельна ділянка відводиться для забезпечення можливості обслуговування будівлі (кухні, гаража), які розташовані на земельній ділянці наданій у власність [PERSON]. Земельна ділянка являє собою площадку з рівнинним рельєфом і має загальну площу 0,0010 га. Підїзд і підхід до ділянки добрий, розміщена в центральній частині с.Чорногузи по вул.Н.Яремчука, 10, Вижницького району Чернівецької області. Межа земельної ділянки визначена з врахуванням рішення сільської ради та обєктів нерухомого майна. Земельна ділянка відводиться в оренду [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0010 га. Земельна ділянка межує з півночі, з півдня та сходу землі [PERSON], із заходу та сходу землі [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що комісією в складі землевпорядника Чорногузівської сільської ради [PERSON], депутатів сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] без відома позивачки [PERSON], було здійснено обстеження земельної ділянки [PERSON], яка межує із земельною ділянкою [PERSON], наслідком якого є акт узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року, який затверджений спірним рішенням. На звернення позивачки [PERSON] до Чорногузівської сільської ради, з приводу того, що без її відома здійснено обстеження належної їй земельної ділянки, останній надано відповідь №746 від 21.06.2016 року, що згідно письмової заяви [PERSON] сільською радою була направлена комісія для уточнення та встановлення межових знаків земельної ділянки площею 0,0010 га, кадастровий номер №7320586000:01:002:1049. Відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Згідно з ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 1 ст.393 ЦК України передбачено, якщо правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України де вказано, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Стаття 15 ЦК Українипередбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно статті 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності дост.152 Земельного кодексу Українидержава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Правовідносини з вирішення земельних спорів регулюються ст.ст.158-161 ЗК України. Відповідно до ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом Згідно з п. «г» ч.3 ст.152, ч.5 ст.158 ЗК України одним із шляхів захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що вирішується судом. Крім того, судом встановлено, що постановою Вижницького районного суду від 23.08.2016 року позов [PERSON] до Чорногузівської сільської ради, треті особи відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування - задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 40-ї сесії шостого скликання Чорногузівської сільської ради №514-40\\15 від 11.02.2015 року. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року, постанову Вижницького районного суду від 23.08.2016 року скасовано. Провадження у справі за позовом [PERSON] до Чорногузівської сільської ради, тері особи відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, закрито у зв»язку з тим, що спір виник з цивільно-правових відносин та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. У пункті 4 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зіст.158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Крім того, згідно зі ст.25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» питання вирішення земельних спорів, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. З досліджених в судовому засіданні наданих стонами доказів встановлено, що позивачка [PERSON] правомірно звернулась до суду з даним позовом оскільки, як встановлено в судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів, акт погоджувальної комісії, не відповідає дійсним встановленим обставинам, на земельній ділянці, яка надана в оренду [PERSON] вже збудована незавершена будівництвом будівля, яка частково виступає за межі огорожі [PERSON], та якою користується [PERSON], площа виступу становить 0,0003 га., що підтверджується копією висновку судової земельно-технічної експертизи №860 від 16.07.2013 року. При обстеженні ділянки позивачка [PERSON] була відсутня, що позбавило її права на внесення заперечень чи пропозицій. Враховуючи встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення ХХХХ сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акта узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року», ухвалено Чорногузівською сільською радою, без врахування усіх обставин, які мали значення, для прийняття оскаржуваного рішення, з порушенням законних прав та інтересів позивачки [PERSON], як власника 1/2 житлового будинку, користувача спірної земельної ділянки, виниклий спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, порушені права позивача підлягають судовому захисту, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про скасування рішення ХХХХ сесії VI-го скликання Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 11 лютого 2015 року №514-40/15 «Про затвердження Акта узгоджувальної комісії від 07.02.2015 року» є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.14, 19, 55, 144 Конституції України, ст.116, ч.2 ст.120 ЗК України ч.10 ст.59, ч.2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,

Outcome: approved