Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення присуджених аліментів рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/7100/14-ц від 04.11.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 25.07.2014 року і до повноліття дитини або до зміни матеріального становища сторін. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття. Відкликати з виконання виконавчий лист у справі № 334/7100/14-ц, виданий 10.11.2014 Ленінським районним судом м. Запоріжжя. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2014 (справа № 334/7100/14-ц) з відповідача на її косить стягнуто аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 гривень щомісячно по 600,00 гривень на кожну дитину, починаючи стягнення з 25.07.2014 і до повноліття дитини або до зміни матеріального становища сторін. Син [PERSON] 05.05.2015 року набув повноліття, а томі аліменти у сумі 600,00 гривень з відповідача стягуються тільки на утримання меншого сина - [PERSON] . Після розірвання шлюбу, позивачка на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 (справа № 334/11257/14-ц) змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивачка вважає, що спосіб стягнення аліментів має бути змінений, оскільки не теперішній час прожитковий мінімум в Україні для дитини віком від 6 до 18 років становить 2395,00 гривень та має тенденцію на збільшення, а стягувані рішенням суду з відповідача аліменти у сумі 600,00 гривень є недостатньою сумою для необхідного та повноцінного забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач відзив на позов не надав. Ухвалою від 11.02.2021 по справі відкрито провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Стаття 182 Сімейного кодексу України, передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 192 Сімейного кодексу України, передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Аналогічна позиція зазначена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд встановив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2014 у справі № 334/7100/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 гривень щомісячно по 600,00 гривень на кожну дитину, починаючи стягнення з 25.07.2014 і до повноліття дитини або до зміни матеріального становища сторін. Рішення набрало законної сили та 10.11.2014 по вказаній справі було видано виконавчий лист і звернуто його до примусового виконання. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 у справі №334/11257/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивачка після розірвання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 04-28/4-593, виданої 01.02.2021 Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради та копії паспорт громадянина України [PERSON] , остання мешкає разом з сином [PERSON] , [INFO] за однією адресою: [ADDRESS] . Старший син сторін - [PERSON] , [INFO] набув повноліття, у зв`язку з чим, позивачка отримує аліменти у сумі 600 гривень лише на меншого вина - [PERSON] . Вказані обставини визнані сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження Як вбачається з позовної заяви та наданих доказів, позивачка просить суд змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів з 600 гривень щомісячно на 1/4 частину від заробітку щомісяця. Як підставу для зміни способу стягуваних з [PERSON] аліментів, [PERSON] зазначила, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 2395 гривень, а тому з урахуванням вказаних обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів, вважає що позовні вимоги відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька-відповідача відповідно до положень Закону. Відповідач [PERSON] визнав позов. При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя неповнолітньої дитини, а також наявність можливості відповідача надавати аліменти саме у заявленій у позові частці від заробітку, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України з моменту набрання рішенням законної сили виконавчий лист по справі №334/7100/14-ц, виданий 10.11.2014 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника [PERSON] .

Outcome: approved