Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] та яким просили стягнути з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 182 502 грн. 56 коп. стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 17 000 грн. та судові витрати в розмірі 1 995 грн. ,03 коп. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 21.09.2014 року сталася аварія - залиття квартири [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності в рівних долях. Пошуком причин та ліквідацією аварії займалася бригада аварійної служби, що терміново прибула на місце події за викликом-заявкою позивачів №227332 від 21.09.2014 року Диспетчерської служби Деснянського району. Причина аварії одразу була встановлена бригадою аварійної служби - витікання води із тріщини сифону сантехнічного обладнання під ванною в квартирі відповідача [ADDRESS], що розташована поверхом вище безпосередньо над розташуванням квартири позивачів, про що аварійна служба невідкладно проінформувала відповідача та надала йому консультацію щодо виконання ремонту сантехнічного обладнання їх квартири. Факт завданої відповідачем шкоди майну позивачів підтверджується даними Акту комісії Житлово-експлуатаційної контори №304 КП «Дирекція» Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.10.2014 року та висновками кошторису ремонтно-відновлювальних робіт від 24.11.2014 року, розмір яких становить 182 502 грн. 56 коп. Також неправомірними діями відповідача позивачам завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації та у зв'язку з чим - погіршення здоров'я позивача [PERSON] в період після залиття квартири. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 17 000 грн. Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає, тому позивачі змушені звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON], який діяв від свого імені та був представником позивачів, підтримав позовні вимоги та просив суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на наступне. 21.09.2014 року відповідачу сусідка повідомила про те, у квартирі знизу начебто відбувається залиття квартири. Через деякий час до квартири відповідача завітали представники Диспетчерської служби Деснянського району для огляду приміщення на предмет водних протікань, але останніх виявлено не було, працівники ЖЕКа повідомили, що в квартирі все сухо, санвузол на кухні, в туалетній та ванній кімнатах справний. 17.02.2015 року відповідач отримав позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позивачі жодного разу не звернулись до відповідача як з повідомленням про безпосереднє залиття квартири, так і з вимогою про відшкодування збитків, викладених у позовній заяві.Факт завданої відповідачем шкоди майну позивачів підтверджується даними, викладеними в Акті комісії Житлово-експлуатаційної контори № 304 КП «Дирекція» Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 02.10.2014 року, який був складений 02.10.2014 року. Водночас в Акті зазначено, що письмова заява від позивача для складання акту на предмет залиття квартири надійшла 29.09.2014 року, тобто факт залиття квартири був зафіксований в Акті майже через два тижні від дня, коли сталася подія. З цього слідує, що засвідчення факту залиття квартири та складання Акту було здійснено з грубим порушенням правил, визначених законодавством та унеможливлює зафіксувати всі пошкодження, зробити будь-які точні висновки щодо того, як і ким та з яких можливих причин було залито квартиру позивачів. Крім того, наданий позивачами Акт не відповідає встановленій формі: не містить відповідної назви, не належним чином описано та структуровано зміст Акту, інформація щодо залиття викладена поверхово та не містить приблизної оціночної вартості пошкодженого майна, відсутній детальний висновок комісії щодо вини особи, яка вчинила залиття. Більш того, немає підпису з боку винної сторони та відмови від підпису останньої, оскільки відповідач взагалі не викликався для засвідчення факту залиття квартири. З приписів Акту неможливо встановити причинний зв'язок між залиттям та квартирою відповідача, тому як відповідач на момент настання події мав справні труби, в результаті чого не знав та, відповідно, не був запрошений і не приймав участі в обстеженні квартири позивачів. Крім того, зазначили, що кошторис ремонтно-відновлювальних робіт від 24.11.2014 року, яким визначена вартість ремонту квартири позивачів не є висновком експерта, а отже не може розглядатись як доказ у справі. Також просили відмовити у відшкодування моральної шкоди як вимоги, що не доведена і не підтверджується жодними належними доказами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є співвласниками в рівних долях квартири [ADDRESS] відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Ватутінської районної Держадміністрації 06.05.1998 року. Власником 54/100 квартири [ADDRESS], яка розташована поверхом вище безпосередньо над розташуванням квартири позивачів, є відповідач [PERSON] (а.с. 49-52), з нею в її кімнаті розміром 18,7 кв.м. проживають її дочки [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Кімнатою, розміром 15,10 кв.м. на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2007 року користується відповідач [PERSON] та його неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.46-48 ), які були залучені судом в порядку вимог ст. 33 ЦПК України в якості співвідповідачів. 21.09.2014 року відбулося залиття квартири позивачів. 02.10.2014 року працівниками ЖЕК №304 на письмову заяву позивача [PERSON] від 29.09.2014 року складено акт на предмет залиття квартири позивачів із вище розташованої квартири [ADDRESS]. В акті містяться перелік пошкоджень двох з житлових кімнат, кухні, коридору, ванної та туалетної кімнат, а також дверей туалетної кімнати, ванної та житлової кімнати. В акті вказано, що згідно записам журналу аварійної служби на ОДС - значиться заявка від 21.09.14 року №227332; причину залиття встановлено - тріщина в сифоні під ванною в квартирі №224; аварійною службою надана консультація мешканцям квартири №224 щодо виконання ремонту сантехнічного обладнання в квартирі, яка є їх власністю. Акт підписали майстри тех. дільниць - [PERSON], [PERSON], майстер рем. групи - [PERSON], начальник ЖЕК-304 [PERSON] з проставлянням печатки ЖЕК, мешканці квартири №224 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та мешканець квартири №259 - [PERSON] Що стосується доводів сторони відповідача щодо недійсності акту від 02.10.2014 року з підстав невідповідності його вимогам Типовій формі такого акту, регламентованої Додатком 4 доп.2.3.6 Правил утримання жилих будинку та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17.05.2005 року, судом встановлене наступне. Відповідно до 2.3.6. Правил утримання жилих будинку та прибудинкових територій, заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов'язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку. У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Відповідно до затвердженої форми акту (додаток 4) в ньому зазначається дата його складення, населений пункт, в якому складається акт, склад комісії, повна дата події залиття, адресу квартири чи приміщення, де відбулося залиття, описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено), чітко зазначаються причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців якої квартири у роботу системи; висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше); підписи членів комісії та підписи мешканців квартир, ознайомлених з актом. Аналізуючи викладене, акт ЖЕК №304 від 02.10.2014 року не містить інформацію щодо повної дати залиття, а тільки посилання на письмову заяву позивача від 29.09.2014 року та заявку від 21.09.2014 року. Також в акті відсутні висновки і рекомендації комісії, а саме висновки про те, що необхідно зробити та хто заподіяв шкоду. Також, в акті зазначено, що причину залиття встановлено - тріщина в сифоні під ванною в квартирі №224, але не вказано з чиєї вини тріщина: чи мешканців квартири №224, чи представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання. Отже, акт ЖЕК №304 від 02.10.2014 року не можна визнати належним та допустимим доказом. Також, позивачі, висуваючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди посилаються на кошторис ремонтно-відновлювальних робіт від 24.11.2014 року, відповідно до якого вартість робіт та матеріалів складає 182 502,56 грн. Судом встановлено, що вказаний кошторис розроблено ТОВ «Стар Лайт Груп» на виконання договору №3672 від 24.11.2014 року (а.с.10-13). ТОВ «Стар Лайт Груп» має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України на господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком). Слід зазначити, що договір №3672 від 24.11.2014 року, складений [PERSON] та ТОВ «Стар Лайт Груп» відсутній в матеріалах справи, що унеможливлює дійти висновку про вартість яких робіт сторони договору домовлялись. Крім того, аналізуючи розмір пошкоджень, встановлених в акті ЖЕК №304 від 02.10.2014 року, які зазначені в сантиметрах та розмір ремонтних робіт приміщень за кошторисом, які зазначені в метрах квадратних, не можливо встановити відповідність реального розміру цих пошкоджень. Також вартість матеріального збитку, в тому числі завданого внаслідок залиття приміщень, визначається у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» уповноваженими суб'єктами оціночної діяльності, якими є зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи, що здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону (ст. 5 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону оцінювачами можуть бути особи, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Фонд державного майна України веде Державний реєстр оцінювачів, як отримали кваліфікаційне свідоцтво ( ст. 17 Закону). Згідно ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Отже стороною позивача не надано відповідних підтверджуючих документів, що в складі ТОВ «Стар Лайт Груп»працює хоча б один оцінювач, який отримав сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно закону та в Державному реєстрі оцінювачів зазначені його дані. Клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення причин залиття та визначення реальної вартості заподіяних збитків стороною позивача не заявлялось. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права - реальні збитки. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також наявність вини. З огляду на викладене та враховуючі, що не можливо встановити наявність вини відповідачів, причини залиття квартири позивачів та розмір завданих збитків на підставі наданих доказів стороною позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 182 502 грн. 56 коп. та моральної шкоди в розмірі 17 000 грн.

Outcome: dismissed