Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка звернулася із позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] , який в ході розгляду справи став повнолітнім, звернулися до суду із позовом і просять визнати за кожним із них в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/10 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] ; 1/10 частину земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] ; 1/10 частину автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; 1/10 частину мотоцикла марки «GEON-X- ROAD 200 », 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; 1/10 причіпа марки «ПФ-01 ФЕРМЕР», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; 1/10 частину скутера марки МАКС-SY 150-ТЗС», 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; 1/ 10 частину скутера марки «SPEEDGEAR», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; 1/ 10 частину мотоцикла марки «HYOSUNG-RX125D», 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; 1/10 частину автомобіля марки «Опель-Астра», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Просять витребувати з чужого незаконного володіння автомобіль марки «Опель-Астра», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який був переоформлений відповідачем [PERSON] на свою матір. Судові витрати просять стягнути із відповідачів. Посилаються на те, що [INFO] помер їх син і батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Крім них, спадкоємцями за законом є дружина померлого [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] Нотаріус відмовив їм у оформленні спадкового майна в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Дані документи перебувають у відповідача [PERSON] , що змусило їх звернутися до суду із вказаним позовом. Вважають, що кожен із них має право на 1/10 частину спадкового майна. Оскільки майно було набуте померлим під час перебування у шлюбі з відповідачем, тому є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, до складу спадщини входить 1/2 частина вищезазначеного майна, яка підлягає поділу між спадкоємцями в рівних частинах. [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом і просить, з врахуванням збільшених позовних вимог, визнати за кожним із них в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; 1/10 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3223383201:01:003:0008, що розташована в с. Єрківці Переяслав-Хмельницького району Київської області; 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; 1/10 частину автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Також [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , як на частку в праві спільної власності подружжя. Крім того, просить стягнути із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/10 частці сплаченого кредиту. Посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину зазначеного нею майна та кредитні зобов`язання за кредитною угодою № 1392 від 07 липня 2011 року. Спадкоємцями за законом першої черги, окрім неї та доньки, є батько померлого [PERSON] , мати [PERSON] , син [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної конторами із заявами про прийняття спадщини від свого імені і як представник неповнолітньої доньки. Вважає, що вищезазначений автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 його частину. Крім того, після смерті чоловіка вона самостійно несе обов`язок по сплаті кредиту, сума якого вже сплаченого нею самостійно становить 15935 грн. 10 коп. Вважає, що обов`язок по сплаті вищезазначеної суми повинен бути покладений на всіх спадкоємців (по 3187 грн. 02 коп. з кожного). На даний час нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину із-за наявності конфліктних відносин стосовно спадкового майна. Крім того, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Належність 1/2 частини вищезазначеного будинку спадкодавцю підтверджує виписками з погосподарської книги Єрківецької сілсьької ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом і просить визнати житловий будинок [ADDRESS] її особистим майном. Посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим [PERSON] із 1995 року до 2005 року. Вищезазначений будинок вона придбала за власні кошти, які отримала після продажу квартири, що належала їй на праві приватної власності. Після розірвання шлюбу [PERSON] будь-яких претензій щодо визнання права власності на частину будинку не висував. Жодних записів у погосподарських книгах щодо власності померлого [PERSON] на вищезазначений будинок або його частину проведено не було. Вважає, що даний будинок є її особистою власністю, оскільки був придбаний під час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. Ухвалою від 05 грудня 2017 року було відкрито провадження по даній цивільній справі (т.1, а.с.34). 05 грудня 2017 року на адресу Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області був направлений запит про надання для огляду в судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 371 за 2016 рік, яка відкрита була після померлого [INFO] [PERSON] (т.1, а.с.35). 21 лютого 2017 року на адресу суду від представника Територіального сервісного центру № 3248 РСЦ МВС в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить змінити його на належного відповідача - Регіональний сервісний центр МВС в Київській області (т.1, а.с.73-86). 22 травня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про визнання житлового будинку особистим майном (т.1, а.с.121) Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2018 року було залучено до участі в даній справі в якості третьої особи Дівичківську сільську раду Переяслав-Хмельницького району Київської області як правонаступника Єрковецької сільської ради (т.1, а.с.116). Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2018 року було задоволено клопотання представника позивачів [PERSON] про витребування доказів (т.1, а.с.117). 30 травня 2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування (т.1, а.с.137-143). 13 вересня 2018 року від [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог (т.1, а.с.184-186) в частині суми сплаченого кредиту, який підлягає стягненню з відповідачів - по 2394 грн. 08 коп. ( т.1, а.с.184-186). 04 грудня 2018 року від [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог (т.1, а.с.184-186) в частині суми сплаченого кредиту, який підлягає стягненню з відповідачів - по 3187 грн. 02 коп. (т.1, а.с.218-220). 12 грудня 2018 року від представника позивачів [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову (т.2, а.с.13-15). Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2018 року вищезазначену заяву було задоволено, накладене арешт на майно, що є предметом позову (т.2, а.с.19-20). 20 лютого 2019 року від [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог (т.1, а.с.184-186) в частині суми сплаченого кредиту, який підлягає стягненню з відповідачів - по 3187 грн. 02 коп. ( т.2, а.с.62-63). Ухвалою від 26 лютого 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.2, а.с.71). В судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Калашнюк С.А., представник [PERSON] адвокат Васюхно В.О. позов підтримали в повному обсязі, просять задовольнити. При цьому [PERSON] зазначив, що оскільки право власності на будинок по [ADDRESS] не було зареєстровано за померлим, будинок не введено в експлуатацію, він не є житловим будинком, тому вони просять визнати право власності на відповідну частину будинку. Автомобіль марки «Опель» набутий у шлюбі, відчужений [PERSON] незаконно, тому його необхідно витребувати на користь позивачів на підставі ст. 388 ЦК України. Щодо позову [PERSON] [PERSON] вважає, що він не підлягає до задоволення, оскільки нотаріусом їй не було відмовлено в оформлені спадкових прав, тому звертатися до суду не мала права. При цьому також зазначив, що будинок по [ADDRESS] не є житловим, оскільки реєстрацію права власності на нього померлим не було здійснено, тому і виділяти [PERSON] частку як житлового будинку неможливо. Щодо стягнення із позивачів сплачених в рахунок кредиту коштів, то будь-якого кредитного договору [PERSON] не надано, на що і ким бралися кошти, не відомо, тому і в цій частині позов не підлягає до задоволення. Вимога про визнання за нею права власності на частину житлового будинку по [ADDRESS] також не може бути задоволена, оск5ільки даний будинок належить на праві особистої власності [PERSON] і померлий [PERSON] до смерті після розірвання шлюбу не піднімав питання його поділу, тому позов [PERSON] про визнання цього будинку особистим майном підлягає до задоволення. Представник [PERSON] адвокат Васюхно В.О. зазначив, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення в частині визнання права власності на частку будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] та автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO». Будинок по вул. Березовій є особистим майном [PERSON] , тому поділу не підлягає. [PERSON] та її представник [PERSON] позов, поданий [PERSON] , підтримали, просять задовольнити в повному обсязі. Посилаються на те, що вони є відповідачами у справі за первісним позовом, майно, яке є предметом спору, стало спірним ще до подачі ними позову, тому і скористалися правом на подачу зустрічного позову. Будинок по [ADDRESS] вважають спільним майном [PERSON] та померлого [PERSON] , оскільки придбаний він в період шлюбу. При чому це відбувалося за час дії КпШС, на який при зверненні до суду [PERSON] не посилалася. Право власності померлого на будинок підтверджено і рішенням суду, що набрало законної сили. Не ініціювання [PERSON] до своєї смерті питання розподілу будинку не змінює його правовий статус і право [PERSON] в порядку спадкування вирішити це питання. Тому зустрічний позов [PERSON] вважають таким, що не підлягає до задоволення. [PERSON] не доведено, що будинок куплено за її особисті кошти Позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнають частково, заперечують проти витребування автомобіля марки «Опель», оскільки обрано невірний спосіб захисту і компенсації за даний автомобіль не просили. [PERSON] та її представник адвокат Васюхно В.О. позов, поданий нею, підтримали в повному обсязі, просять задовольнити. Зазначили, що будинок по [ADDRESS] був куплений [PERSON] за кошти від продажу квартири в м. Бориспіль, яка належала їй на праві приватної власності. Тому позов [PERSON] визнають частково, лише в частині будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] та автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO». Щодо позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вважають, що він підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлена належним чином. Направила до суду заву про розгляд справи у її відсутність, заперечує щодо задоволення позовних вимог що стосуються автомобіля «Опель». Представники третіх осіб Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району та Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори до суду не з`явилися, повідомлені належним чином. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутність. Судом встановлено наступне. [INFO] в м. Бориспіль Київської області помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2016 року (т.1, а.с.10). 20 вересня 2016 року Переяслав-Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 371/016 після померлого [PERSON] (т.1, а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 серпня 2016 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.23). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 2001 року Єрковецькою сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (т.1, а.с.24). Нотаріус відмовив [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньому [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (т.1, а.с.17-19). Крім них, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] від свого імені та як законний представник неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с.43). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 липня 2007 року Виконкомом Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (актовий запис № 2), [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с.47). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 березня 2010 року Виконкомом Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (т.1, а.с.47). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 цього Кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. В силу ст. 1226 цього Кодексу, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Таким чином, коло спадкоємців померлого [PERSON] складають його батьки [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] , дружина [PERSON] та донька [PERSON] Обставина, що підтверджена вищезазначеними доказами та не заперечується ніким із учасників справи. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] майном, яке входить до складу спадщини, визначили наступне мано: 1/2 частину будинку, що розташований по [ADDRESS] ; земельної ділянки за тією ж адресою, автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; мотоцикла марки «GEON-X- ROAD 200 », 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; причіпа марки «ПФ-01 ФЕРМЕР», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; скутера марки МАКС-SY 150-ТЗС», 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; скутера марки «SPEEDGEAR», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; мотоцикла марки «HYOSUNG-RX125D», 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та автомобіля марки «OPEL ASTRA», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] особисто та в інтересах неповнолітньої [PERSON] до спадкової маси включила 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] ; земельної ділянки за тією ж адресою; автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO»; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , та сплачених нею кредитних коштів. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , яка подала до суду позов і від свого імені вважає будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , своєю особистою власністю. Свідок [PERSON] показав, що працював разом із [PERSON] Знає його дружину із 2014 року. Вона зараз їздить на автомобілі марки «MITSUBISHI», модель Pagero. Іншого автомобіля він не бачив, хоча був у дворі. Про кредит він нічого не знає. Перша дружина [PERSON] також приходила. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] знав 13 років. Зараз спілкується з [PERSON] . Вона має автомобіль марки «MITSUBISHI», модель Pagero. Інших автомобілів він не бачив. [PERSON] із [PERSON] брали кредит на будинок. В даний час кредит оплачує [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (т.1, а.с.156). Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС в Київській області № 31/10-1925 від 12 травня 2017 року станом на 23 травня 2016 року за [PERSON] були зареєстровані транспортні засоби: - марки «HONDA», модель CBR 1000RR, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; - марки «MITSUBISHI», модель Pagero, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; - марки «GEON», модель X- Road 200 , 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; -марки «ПФ», модель 01 Фермер, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; - марки «МАКС «, модель SY 150-ТЗС, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; -марки «SPEEDGEAR», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; - марки «HYOSUNG», модель RX 125D, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] (т.1, а.с.13). Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу власником мотоцикла марки марки «GEON», модель X- Road 200 , 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Дата реєстрації - 25 липня 2013 року (т.2, а.с.49). Власником мотоцикла марки «МАКС «, модель SY 150-ТЗС, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , право власності за яким зареєстроване 15 вересня 2009 року (т.2, а.с.50). Також [PERSON] є власником мотоцикла марки «SPEEDGEAR», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; мотоцикла марки марки «HYOSUNG», модель RX 125D, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; причіпа легкового марки «ПФ», модель 01 Фермер, 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] (т.2, а.с.51-53). Як було вже зазначено, учасники справи в частині позовних вимог і позивачів за первісним позовом, і позивача за зустрічним позовом [PERSON] , що стосуються вищезазначених транспортних засобів (щодо належності їх до об`єктів спільної сумісної власності подружжя (померлого [PERSON] та [PERSON] ), їх вартості та можливості визнання на них права власності у відповідних частинах в порядку спадкування за законом), будь-яких заперечень не висловили, не заперечували проти задоволення позовів в цій частині. Вимог про грошову компенсацію частки рухомого майна ніхто не висловлював. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також зустрічного позову [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] в частині вищезазначених транспортних засобів. Що стосується автомобіля марки «Опель-Астра», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , слід зазначити наступне. Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС в Київській області № 31/10-282817 від 07 липня 2017 року транспортний засіб марки «Опель-Астра», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , було перереєстроване з [PERSON] на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу № 3248/2016/180346 від 10 листопада 2016 року (т.1, а.с.14). Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3248/2016/180346 від 16 листопада 2016 року [PERSON] продала [PERSON] транспортний засіб марки «OPEL ASTRA», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] (т.1, а.с.182, т.2, а.с.54-55). Факт придбання даного транспортного засобу в період перебування у шлюбі ніким не оспорюється. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Дана правова позиція викладена у висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 372/504/17 від 21 листопада 2018 року. Відповідачем [PERSON] вищезазначене не спростовано. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , обґрунтовуючи позов в цій частині, посилалися на те, що даний автомобіль був об`єктом права спільної сумісної власності померлого [PERSON] та [PERSON] , яка відчужила його без згоди інших спадкоємців померлого, тому у відповідності до ст. 388 ЦК України, вони мають право витребувати автомобіль від набувача. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. В силу ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 183 цього Кодексу, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. З врахуванням вищезазначеного, спадкоємці власника майна мають право звертатися до суду із такими вимогами. Крім того, [PERSON] відчужила спірний автомобіль [PERSON] , яка є її матір`ю (обставина, яка визнана сторонами і ніким не оспорювалася), що може свідчити про те, що остання могла знати про можливу неправомірність відчуження транспортного засобу без згоди інших спадкоємців. Разом з тим, вимога стосується рухомого цінного неподільного майна, право на яке в порядку спадкування за законом позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають на 1/10 частку за кожним, тобто всього 3 /10 його частин. Вимог про стягнення компенсації за таке майно не заявлено, як не обгрунтовано право витребовувати весь транспортний засіб. За таких обставин, зважаючи, що автомобіль є річчю неподільною, вимог про стягнення компенсації за відповідні частки ніким не заявлено, належна позивачам частка є невеликою (3/10 частки), суд вважає, що вимога про витребування автомобіля марки «Опель-Астра» не підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог відносно будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , слід зазначити наступне. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності на будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . [PERSON] у своєму зустрічному позові ставить вимогу про житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Згідно копії договору дарування земельної ділянки від 26 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Воробей О.М., [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3223383201:01:003:0008, що розташована по [ADDRESS] (т.1, а.с.153-155). Відповідно до довідки Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 121 від 16 травня 2017 року (т.1, а.с.12) згідно записів погосподарської книги № 2 на 2016-2020 роки з 2008 року [PERSON] і [PERSON] є власниками земельної ділянки, площею 0,30 га ( в тому числі земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га) по [ADDRESS] . Згідно погосподарської книги № 2 власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , є [PERSON] . Даний будинок підлягає демонтажу після введення в дію новозбудованого будинку, якому присвоєно поштову адресу [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 17 липня 2015 року забудовників двоє: [PERSON] , [PERSON] . Адреса забудови: [ADDRESS] ( т. 1 а.с. 172-180). Згідно копії декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованого 26 листопада 2015 року за № КИ 82153302597 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , є готовим до експлуатації (т.1, а.с.150-152). З матеріалів спадкової справи після померлого [PERSON] (т. 1 а.с. 41-70), зокрема заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину, постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, вбачається, що об`єктом, який увійшов до спадкової маси після смерті [PERSON] , є житловий будинок по [ADDRESS] Будь-яких правовстановлюючих документів на будинок не надано. Учасники справи не спростовували ту обставину, що право власності на будинок по [ADDRESS] за померлим зареєстровано не було. В силу ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 181 цього Кодексу, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» ( в ред. на час проведення держаної реєстрації права власності на спірну квартиру відповідачем) речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. В силу ст. 2 цього Закону, об`єкт нерухомого майна (нерухоме майно, нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У відповідності до п. 1та п. 8 ч. 1 ст. 19 цього Закону, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду. В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Така правова позиція була висловлена і ВСУ в постанові від 7 вересня 2016р. у справі № 6-47цс16. Процедура введення будинку по [ADDRESS] в експлуатацію проходила життя [PERSON] , що підтверджено декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована 26 листопада 2015 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. Право власності на 1/2 частину будинку вже після смерті [PERSON] зареєстровано за його дружиною [PERSON] . Тому суд вважає, що спадкоємці [PERSON] мали право на звернення до суду із вимогами про визнання за ними права на частку у будинку. Разом з тим, надані сторонами докази містять інформацію про чотири не ідентичні адреси місцезнаходження будинку та земельної ділянки ( [ADDRESS].), будь-яких доказів зміни поштової адреси чи перейменування вулиць не надано; в матеріалах справи наявні дані ( т. 1 а.с. 12) про знаходження по [ADDRESS] двох будинків, тому суд не має змоги безапеляційно ідентифікувати місцезнаходження нерухомого об`єкту, що входить до спадкової маси, хоча і може припустити, що мова в даних документах йде про один і той же об`єкт. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких клопотань з цього приводу сторони чи їх представники не заявляли. За таких обставин, за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів щодо однієї з обов`язкових характеристик нерухомого об`єкту (місцезнаходження будинку та земельної ділянки), що входить до спадкової маси, що не дає можливості ідентифікувати цей об`єкт в повній мірі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Щодо позовної вимоги [PERSON] щодо стягнення сплачених нею кредитних коштів, слід зазначити наступне. Як вбачається із копії кредитного договору № 1392 від 07 липня 2011 року, між Київським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 100000 грн. 00 коп. для будівництва житлового будинку і надвірних господарських будівель по [ADDRESS] на строк 20 років (т.1, а.с.160-162). Із поданих [PERSON] квитанцій вбачається, що нею сплачено в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором 15935 грн. 10 коп. (т.1, а.с. 163-167, 187, 221-223, т.2, а.с.64-65). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В даному випадку, спадкодавець [PERSON] , мав кредитку зобов`язання, які після смерті виконує лише [PERSON] , хоча спадкоємцями є й інші особи. Тому і звертається до них із вимогою сплатити кошти, які вже були сплачені нею. Разом з тим, суд вважає, що мова не може йти про солідарність обов`язку боржників та можливість в подальшому права зворотної вимоги особи, яка сплатила борг одноособово, оскільки спадкоємці мають обов`язок задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Належним чином спадщина не прийнята, свідоцтва не отримані, вартість частки у спадщині кожного спадкоємця достойменно не визначені, при цьому суд не вправі констатувати і зволікання з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, оскільки тривав судовий розгляд спору між спадкоємцями. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] сплачених нею кредитних коштів задоволенню не підлягає. Щодо позову [PERSON] про визнання будинковолодіння по [ADDRESS] її особистим майном, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» № 1315 від 23 квітня 2018 року за [PERSON] була зареєстрована квартира [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 липня 1998 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Володіною А.П., право власності на вищезазначену квартиру перейшло до [PERSON] (т.1, а.с.127). Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 01 липня 1998 року, копією розпорядження органу приватизації від 24 червня 1998 року, копією договору купівлі-продажу, посвідченого 28 липня 1998 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Володіною А.П., реєстровий номер 1622 ( т.1, а.с.129-131). Згідно копії договору купівлі-продажу серії ААМ № 565668 від 06 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького нотаріального округу Київської області Коляденком В.І.(реєстровий номер 69), [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] (т.2, а.с.57). Відповідно до довідки Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 269 від 22 травня 2018 року житловому будинку, який належить на підставі договору купівлі-продажу серії ААМ № 565668 [PERSON] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (т . 1, а.с.132). Відповідно до виписок з облікової картки об`єкта погосподарського обліку книга № 2 за 1996-2000 роки, книга № 2 за 2016-2020 роки по [ADDRESS] зареєстрованими є: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ) (т.1, а.с. 158-159). З рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 10.12.1999 ( т. 1 а.с. 157) вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив виключити з Акту опису майна 1/2 частину будинку по [ADDRESS] , оскільки вона належить йому на паві спільної сумісної власності подружжя. При цьому відповідач [PERSON] позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. При цьому в рішенні було встановлено, що в матеріалах справи є документи, які підтверджують право [PERSON] на 1/2 частину даного будинку. Рішення набрало законної сили 21.12.1999. При цьому суд не бере до уваги позицію [PERSON] , її представника [PERSON] та представника [PERSON] , що даним судовим рішення не визнано за [PERSON] право власності на частку спірного будинку, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України даним судовим рішенням встановлені обставини, що стосуються тих самих осіб ( [PERSON] та [PERSON] ) та того ж самого предмету. У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що була чинною на момент купівлі спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. А в силу ст. 24 цього Кодексу, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Суд вважає за необхідне взяти до уваги вищезазначені норми КпШС України, хоча позивачем посилання на них при обґрунтуванні позову не здійснено. Таким чином, спірний будинок було куплено в період шлюбу, не отримано в дар чи в порядку спадкування, тому вважати його особистою власністю [PERSON] підстав немає. При цьому суд не бере до уваги позицію позивача [PERSON] та її представника [PERSON] що доказом належності спірного будинку особисто [PERSON] є обставини продажу належної їй особисто квартири в м. Бориспіль та купівлі саме за ці кошти спірного будинку, оскільки як вже було зазначено на період придбання даної квартири роздільним майном подружжя визнавалося майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування. Крім того, померлий [PERSON] залишався зареєстрованим в даному будинку до дня своєї смерті навіть після розлучення із [PERSON] , що дає підстави суду вважати, що спадкодавець не втратив інтересу до даного майна. При цьому суд не бере до уваги обставину, на яку посилається позивач та її представник, що [PERSON] і його спадкоємці пропустили трирічний строк звернення до суду із вимогою про поділ майна, оскільки і ст.11 КпШС України, і ст. 261 ЦК України, з врахуванням ст. 12 СК України, визначають, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За життя [PERSON] його право власності на 1/2 частину спірного будинку було визнано [PERSON] , що підтверджується рішенням суду від 10.12.1999, до смерті [PERSON] був зареєстрованим у даному будинку та не був визнаний таким, що втратив право користування ним, тому стверджувати, що його право на 1/2 спірного будинку було порушено чи оспорювалося, підстав немає. Після смерті [PERSON] його спадкоємці в межах трирічного строку звернулися із вимогою про визнання права власності в порядку спадкування на відповідну частку в даному будинку Отже, спірний будинок по [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісно власності [PERSON] та [PERSON] Підстав відходу від рівності часток у праві спільної сумісної власності на даний будинок не вбачається. Тому спадкоємці [PERSON] мають право на спадкування 1 /2 частки будинку по [ADDRESS] . Враховуючи кількість спадкоємців померлого ( 5 осіб), рівність їх часток, позивач [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] мають право на 1/10 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кожна. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, проаналізувавши подані учасниками справи докази в їх сукупності щодо належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає до часткового задоволення в частині визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом на зазначені в позові транспортні засоби. Позов [PERSON] , [PERSON] , в особі законного представника [PERSON] підлягає до часткового задоволення в частині визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності на частку автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO», та частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину автомобіля марки «MITSUBISHI-PAJERO як на частку в праві спільної власності подружжя. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника [PERSON] та [PERSON] адвоката Калашнюка С.А. неможливості звернення її до суду з позовом через відсутність відмови нотаріуса у видачі Свідоцтв на спадкове майно, оскільки [PERSON] є позивачем за первісним позовом, скористалася своїм правом на подачу зустрічного позову у відповідності до ст. 193 ЦПК України, який ухвалою суду було об`єднано в одне провадження з первісним позовом і при цьому будь-яких заперечень з боку інших учасників справи чи їх представників не надходило. Оскільки суд дійшов висновку, що будинок по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання будинку особистим майном слід відмовити. Судові витрати слід стягнути відповідно до ст. 141 ЦПК України з врахуванням пропорційності задоволення позовних вимог по кожному з позовів. На підставі викладеного, відповідно до ст. 179, 181, 182, 183, 267, 331, 334, 355, 380, 388, 1216, 1217, 1218, 1222, 1226, 1258, 1261, 1267, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 60, 70 СК України, ст.ст. 11, 22, 24 КпШС України,

Outcome: partial