Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просять стягнути з відповідачки на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5772,33грн., судові витрати з надання правничої допомоги в розмірі 5000,00грн, моральну шкоду в розмірі 20000,00грн. та на користь [PERSON] суму моральної шкоди в розмірі 10000,00грн., судові витрати з надання правничої допомоги в розмірі 5000,00грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 03.07.2018, приблизно о 08 год. 50 хв., водій [PERSON] , керувала автомобілем Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER] , рухалась по вул. Інтеркультурна в м. Мелітополі Запорізької області, з боку вул. В. Інтернаціоналістів в напрямку вул. Молодіжна, де на шляху прямування в районі будинку 237, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зупинилась та не пропустила пішоходів, внаслідок чого скоїла наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які перетинали проїзну частину вул. Інтеркультурна по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво, по ходу руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішоходи [PERSON] та [PERSON] , отримали легкі тілесні ушкодження та були доставлені до лікарні. В результаті ДТП пішоходам [PERSON] та [PERSON] були заподіяні легкі тілесні ушкодження. По даному факту відділом Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізької області у відношенні [PERSON] був складений адміністративний матеріал, який був направлений до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. 28.09.2018 суд визнав [PERSON] винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнув її до адміністративної відповідальності у виді штрафу. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] була змушена стаціонарно та амбулаторно лікуватися, їй була заподіяна майнова шкода. Також діями [PERSON] позивачам була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних і моральних стражданнях, порушення сну, нервове потрясіння, поява та постійне відчуття страху. Від представника позивачів [PERSON] , [PERSON] адвоката Алексеєнка В.П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Медвідь Є.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просить суд позов задовольнити частково, на загальну суму 6432 грн. 56 коп. У відповідності до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши матеріали цивільної справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується\~на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає\~часткову задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.07.2018, приблизно о 08.50 водій [PERSON] , керувала автомобілем Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER] , рухалась по вул. Інтеркультурна в м. Мелітополі Запорізької області, з боку вул. В. Інтернаціоналістів в напрямку вул. Молодіжна, де на шляху прямування в районі будинку 237, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зупинилась та не пропустила пішоходів, внаслідок чого скоїла наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які перетинали проїзну частину вул. Інтеркультурна по нерегульованому пішохідному переходу з права наліво, по ходу руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішоходи [PERSON] та [PERSON] , отримали легкі тілесні ушкодження та були доставлені до лікарні. По даному факту Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізької області було відкрите кримінальне провадження №12018080140002131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 17 серпня 2018 року кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрите на підставі постанови про закриття кримінального провадження, в зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки спричинення внаслідок ДТП легких тілесних ушкоджень не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, але в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП/а.с.5/. По даному факту відділом Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізької області у відношенні [PERSON] був складений адміністративний матеріал, який був направлений до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. 28 вересня 2018 року постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області визнано [PERSON] винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн./а.с.7/. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] була змушена стаціонарно та амбулаторно лікуватися, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6087/а.с. 6/. Позивачка [PERSON] у позовній заяві зазначає, що в наслідок вищезазначених обстави їй була заподіяна майнова шкода, яка виникла в результаті лікування та на час пред`явлення позову становіть 5772 грн. 33 коп. Статтею 1187 ЦК України,\~\~передбачені підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В ч.1 цієї статті вказано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно частини 2 статті 1187, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За частиною 5 цієї статті, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність володілець джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у заподіянні шкоди. При цьому, у відповідності до п.3 вказаної Постанови, володілець джерела підвищеної небезпеки звільняється від відшкодування цієї шкоди у разі, коли доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб. В силу вимог\~ст. 1187 ЦК України,\~\~саме відповідач є володільцем джерела підвищеної небезпеки, оскільки керував автомобілем на законній підставі. За таких обставин саме відповідач несе відповідальність за наслідки своєї діяльності та відповідає за завдану шкоду. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 6432 грн. 56 коп., проте не надала суду жодних доказів, що саме ця сума підлягає відшкодуванню. Позивачка [PERSON] надала суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідачка [PERSON] своїми протиправними діями спричинила їй матеріальну шкоду, що складається з витрат на медичні препарати, що підтверджується наданими позивачкою випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 6087, копіями товарних чеків та квитанцій на загальну суму\~2129, 61 грн./а.с.8-10/. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідачки на користь позивачки [PERSON] суми матеріальної шкоди в розмірі 2129, 61 грн. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~ст.1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки\~ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в\~ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial