Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивачі працювали в радгоспі ім.Леніна, а далі в КСП «ім.Леніна». При реформуванні радгоспу в КСП були переведені в члени КСП. При розпаюванні КСП їх помилково не внесено до списку членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). В 2000 році радгосп було реформовано в СТОВ «Благовіщенка», рішення про паювання земель колективної власності було прийнято на загальних зборах в 2001 р. Тобто, право на земельну частку (пай), як і всі члени КСП, які на момент отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землю, являлись його членами. Колишні члени КСП отримали вже сертифікати на право на земельну частку (пай) та державні акти на землю. Протоколами засідання комісії по реорганізації КСП від 11.02.2005 р та протоколом загальних зборів КСП від 11.03.2005 р було вирішено виключити певних осіб зі списку членів КСП та внести позивачів до списку членів КСП, виділивши їм сертифікати. Тобто, загальними зборами було замінено певних осіб, як членів КСП, на позивачів та виділені їм земельні частки. Протоколом засідання комісії Камянсько-Дніпровської РДА від 05.05.2016 р заяви позивачів про внесення розпоряджень про виготовлення сертифікатів про право на земельну частку (пай) КСП були розглянуті та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав, тобто фактично відмовлено. Просять визнати за ними право на отримання земельної частки (паю) КСП ім.Леніна Камянсько-Дніпровського району Запорізької області В судовому засіданні представники позивачів [PERSON]М та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнала, не заперечує проти того, щоб позовні вимоги були задоволені. Представник третьої особи Камянсько-Дніпровської райдержадміністрації не заперечує проти заявлених позовних вимог Представник третьої особи Держгеокадастру м.Енергодар заперечує проти заявлених позовних вимог, просять відмовити в їх задоволенні Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Наказом № 392 л 54 від 27.09.1995 р радгосп ім.Леніна було реорганізовано в КСП ім.Леніна, наказами від того ж числа члени колишнього радгоспу автоматично були переведені в члени КСП (а.с.188, 191-200 т.2) Факт того, що позивачі працювали в радгоспі ім.Леніна, а потім КСП ім.Леніна, є членами КСП, які мають право на земельну частку (пай) в колективній власності, підтверджується матеріалами справи. Рішеннями Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області визнано сертифікати на право на земельну ділянку (пай) недійними (а.с.242-252 т.2) Рішенням комісії по реорганізації КСП ім.Леніна № 1 від 11.02.2005 р та № 2 від 23.02.2005 р, протоколом загальних зборів КСП № 1 від 11.02.2005 р було вирішено виключити певних осіб зі списку членів КСП та внести позивачів до списку членів КСП з виділом їм земельних часток (паїв) замість незаконно виданих сертифікатах (а.с.206-210, 214-217 т.2) Згідно протоколу № 1 засідання комісії з розгляду заяв колишніх членів КСП «ім.Леніна» від 05.05.2016 р заявникам було рекомендовано звернутися до суду з позовом про отримання права на сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с.7-8 т.1) Право власності на землю гарантується (ч.2 ст.1 Земельного кодексу України). Частина 1 ст.2 Земельного кодексу України дає таке визначення земельним відносинам це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні спори це спори, що виникають між фізичними та юридичними особами з приводу володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у них на праві власності чи користування, і які вирішуються виключно судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю Пункт «а» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України вказує, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз'яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЩС, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачі на час проведення розпаювання КСП були членами кооперативу та мали право на земельну частку (пай), але помилково не були включені до списку таких осіб, тому необхідно визнати за ними право на отримання земельної частки (паю). На підставі викладеного,

Outcome: approved