Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], приватний нотаріус КМНО Деделюк С.Ю., Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, просили суд, з урахування уточнень до позову відновити порушене право малолітніх дітей, а саме [PERSON], 2006 р.н., [PERSON], 2007 р.н. на користування майном (квартирою), розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом усунення перешкод у її користуванні, та виселити [PERSON], скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно (квартиру) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві; визнати договір купівлі-продажу квартири №НАВ 928927 від 14.10.2014, розташованої за адресою: [ADDRESS] недійсним. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] звернулись з позовом, оскільки їх мачуха [PERSON] відчужила шляхом укладення договору купівлі-продажу №НАВ 928927 від 14.10.2014 на користь [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що: не належить [PERSON] на праві повної приватної власності оскільки, вказана квартира була придбана в період шлюбу та перебуває на стадії судового успадкування після смерті батька позивачів [PERSON] Крім того, у вказаній квартирі зареєстровані 7 осіб у т.ч. троє малолітніх дітей. Для посвідчення вказаного договору [PERSON] надала приватному нотаріусу КМНО Деделюк С.Ю. підроблену довідку щодо складу зареєстрованих в квартирі осіб та неправдиву інформацію щодо володіння квартирою на праві повної приватної власності. В результаті чого, відчуження квартири відбулось без відома фактично прийнявших спадщину спадкоємців та узгодження таких дій (дозволу на відчуження) із службою у справах дітей - органом опіки та піклування. Таким чином, при укладенні спірного договору були порушені права неповнолітніх (малолітніх) дітей, які були і залишаються зареєстрованими у квартирі, що відчужена, зокрема: [PERSON] (2007 р.н.) - доньки [PERSON]; [PERSON] (2006 р.н.) - доньки [PERSON]; [PERSON] - доньки [PERSON] (онуки [PERSON]). Позивачами зазначено, що 06 листопада 2014 року, [PERSON] прийшла до батьківської квартири, в якій проживала останні 15 років (зараз там мешкає [PERSON] зі своєю донькою - [PERSON], 2009 р.н.) і біля вхідних дверей зустріла чоловіка на ім'я [PERSON] який намагався потрапити в квартиру повідомивши, що 14.10.2014 він за 50000 доларів США придбав цю квартиру по [ADDRESS]. В підтвердження своїх слів, [PERSON] показав оригінал договору купівлі-продажу №НАВ 928927 від 14.10.2014, засвідчений приватним нотаріусом КМНО Деделюк С.Ю., де продавцем квартири виступала мачуха позивачів - [PERSON], а покупцем - [PERSON], [PERSON] повідомив, що у вечері він, як новий власник квартири, буде встановлювати свої двері, а про наведені обставини щодо інших співвласників та зареєстрованих в квартирі осіб йому нічого не відомо. В той же день, 06.11.2014 , [PERSON] звернулась до Солом'янського ГУ УМВС України у м. Києві із відповідною заявою, бо вважала дії [PERSON] шахрайськими. Тому позивачі вважають, що договір купівлі-продажу № НАВ 928927 від 14.10.2014 є недійсним в силу своєї нікчемності. Позивачами також відзначено, що 10 січня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрованій шлюб. 18 лютого 1999 року подружжя, за спільні кошти, відповідно до договору купівлі- продажу № 1376, придбало двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], де покупцем виступала [PERSON] Спільно із [PERSON] та [PERSON], на час придбання спірної квартири, мешкали діти [PERSON]: [PERSON] та [PERSON], а також донька [PERSON] - [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. У зв'язку із запереченням [PERSON] факту існування у спадкодавця [PERSON] на момент смерті будь-якого майна, 07.11.2014 позивачі звернулися до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про визнання майна (квартири) спільною сумісною вчасністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування. Позивачі акцентували увагу на те, що на момент укладення спірного договору, в квартирі були офіційно зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2007 р.н. (донька [PERSON].), [PERSON], 2006 р.н. (донька [PERSON].), [PERSON], 2009 р.н. (донька [PERSON].). Отже, на момент відчуження квартири (як до відчуженим так і після відчуження) за спірним договором № НАВ 928927 від 14.10.2014 у помешканні були зареєстровані троє малолітніх дітей. Згоди органу опіки не надавалось. Більше того, нікому, окрім продавця квартири [PERSON] про укладення названого правочину нічого відомо не було. Таким чином, згода органів опіки та піклування є необхідна у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується. В ході розгляду справи представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову Службою у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] було подано позов, до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], приватний нотаріус КМНО Деделюк С.Ю., прокурор Солом'янського району м. Києва, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, де також просив зобов'язати Реєстраційну службу ГУЮ у м .Києві внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири за адресою: [ADDRESS]: відновити запис до стану, який існував до укладення нікчемного договору №НАВ 928927 від 14.10.2014, анулювати запис стосовно належності квартири на праві власності [PERSON] та укладення ним нікчемного договору; відновити порушене права малолітньої [PERSON], 2009 р.н., яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на користування житлом за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що з 03.09.2014 малолітня [PERSON], 2009 р. н., перебувала на обліку в службі у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Дитина з народження мешкала за адресою: [ADDRESS], та користувалась житлом на правах члена сім'ї відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.156 Житлового кодексу УРСР. зареєстрована за цією адресою з 11.02.2010 по цей день. З метою захисту житлових та майнових прав дитини служба у справах дітей листом від 09.09.2014 № 108/24-2694 звернулась до Центру та просила поставити на контроль квартиру за цією адресою та не здійснювати ніяких дій (реєстрації, зняття з реєстрації, приватизації) за вищевказаною адресою без дозволу органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації. Центр у відповідь листом від 12.09.2014 повідомив, що вказана квартира взята на контроль. Однак, повідомлень та звернень до органу опіки га піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації з приводу зняття дітей і реєстрації не надходило, що свідчить про те, що діти мають безперервну реєстрацію за місцем проживання по цей день. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2014 одинока мати [PERSON], 2009 р. н. - [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно доньки. 16.10.2014 [PERSON], 2009 р. н. була поставлена на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справа дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Згідно з розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації опікуном над дитиною призначено [PERSON], яка мешкає разом з підопічною. На момент укладення спірного правочину за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано троє дітей. Тому укладення правочину потребувало попереднього дозволу органу опіки та піклування. Із заяви [PERSON] та [PERSON] від 17.11.2014, службі у справах дітей стало відомо про відчуження [PERSON] спірної квартири на користь [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу №НАВ 928927 від 14.10.2014. Службою у справах дітей встановлено, що у порушення вимог законодавства відчуження житла відбулось без дозволу органу опіки та піклування. Дозвіл органом опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не надавався, оскільки власник квартири та батьки дітей, які мешкали та були зареєстровані за вказаною адресою, не звертались за отриманням такого дозволу. На запит служби у справах дітей Центру обслуговування споживачів №2 листом від 28.11.2014 №144 повідомив, що у період з 14.09.2014 по 14.10.2014 довідка про склад сім і форми № 3 по квартирі [ADDRESS] не видавалась. Вважає, що укладення нікчемного договору порушило майнові права малолітніх дітей, зокрема, дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON]. Позивачі [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], в судових засіданнях свої позовні вимоги та позовні вимоги третьої особи підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON], позову Служби у справах дітей заперечував в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання представник третьої особи приватний нотаріус КМНО Деделюк С.Ю. не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що готова виконувати рішення суду у відповідності до чинного законодавства. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Службою у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та позовні вимоги за первісним позовом. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, встановив наступне. 10 січня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрованій шлюб, про що свідчить витяг від 19.03.2014 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (Том 1 а.с.11). [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22.01.1997 ВРАГС Жовтневого району м. Києва, про що зроблений відповідний запис №1675 (Том 1 а.с.12), а також [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 22.01.1997 ВРАГС Жовтневого району м. Києва, про що зроблений відповідний запис №2112 (Том 1 а.с.13). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 21.03.2014 Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №15327 (Том 1 а.с.15). Малолітня [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві (Том 1 а.с.16). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] внаслідок укладення шлюбу з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20.06.2012 ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві, актовий запис №765 (Том 1 а.с.14). Малолітня [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.05.2007 ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві (Том 1 а.с.17). Малолітня [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.12.2009 ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві (Том 1 а.с.107). Згідно листа ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 12.09.2014 №9167/03/02-15 актовий запис про народження №3502 від16.12.2009, складений на [PERSON], [INFO], відомості про батька були вказані на підставі заяви матері від 16.12.2009, складеної ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Реєстрація народження була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (Том 1 а.с.108). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2014 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] Передано малолітню [PERSON] під опіку Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (Том 1 а.с.109). На підставі розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №715 від 30.10.2014 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Взято до відома, що малолітня [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] (Том 1 а.с.110). В подальшому, розпорядженням Білгород-Дністровської державної адміністрації №831/А-2014 від 23.12.2014 встановлено опіку над малолітньою [PERSON] та призначено її опікуном [PERSON] Визначено місце проживання малолітньої [PERSON] за місцем проживання її опікуна: [ADDRESS] (Том 1 а.с.111). Вказане також підтверджується довідкою Державної міграційної служби України Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області від 08.07.2015 (Том 1 а.с.188). З листа Служби у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.09.2014 №108/24-2694 вбачається про прохання Центру обслуговування споживачів №2 поставити на контроль квартиру за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована малолітня [PERSON], 2009 р.н., та ніяких дій щодо виписки, прописки, приватизації, продажу житла без згоди органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації не здійснювати (Том 1 а.с.114). Листом від 12.09.2014 №399 СП «Центр обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» повідомлено про взяття на контроль квартиру за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована малолітня [PERSON], 2009 р.н. (Том 1 а.с.115). Згідно довідки СП «Центру обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №2024 від 03.09.2014 (Том 1 а.с.18) та довідки СП «Центру обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №2555 від 06.11.2014 (Том 1 а.с.19) у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані 7 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2007 р.н. (донька [PERSON].), [PERSON], 2006 р.н. (донька [PERSON].), [PERSON], 2009 р.н. (донька [PERSON].). Власником особового рахунку значиться [PERSON] Вказане також підтверджується довідкою СП «Центру обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №601 від 21.03.2014 (Том 1 а.с.112) та довідкою СП «Центру обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №3239 від 27.11.2014 (Том 1 а.с.113). Відповідно до довідки ВСП «Відрадненський» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №851 від 26.09.2014, виданої [PERSON], наданої приватним нотаріусом КМНО Деделюк С.Ю. до суду, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрованою значиться [PERSON] (Том 1 а.с.25). З листа СП «Центру обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 28.11.2014 №144 вбачається, що у період з 14.09.2014 по 14.10.2014 Центром довідка про склад сім'ї форми №3 по квартирі за адресою: [ADDRESS], не видавалась. Новий власник зазначеної квартири з приводу зняття з реєстраційного обліку членів родини [PERSON] не звертався. Однак 14.11.2014 до бухгалтерії ЦОС №2 новим власником житла було надано копію договору купівлі-продажу квартири, у зв'язку з чим інформацію про нього (як нового власника) було внесено до довідки форми №3 від 14.11.2004 №3031 (Том 1 а.с.116). Матеріали справи містять копію спадкової справи П'ятої КДНК №510/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], де наявна інформаційна довідка Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна КМДА від 18.09.2014 КВ-2014 №74556, відповідно до якої квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності за [PERSON] не зареєстрована (Том 1 а.с.164). Згідно довідки СП «Центру обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №2023 від 03.09.2014 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] був зареєстрований з 13.05.1999 по день смерті, знятий з реєстраційного обліку 04.03.2004 (Том 1 а.с.169). [PERSON] карного розшуку МВС України в м. Києві від 17.12.2014 №4/6-12-213 [PERSON] повідомлено, що звернення з приводу протиправних дій [PERSON], який підробивши документи заволодів квартирою розглянуто. 06.12.2014 вказане звернення зареєстроване в ЖЄО Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві та 14.12.2014 приєднано до кримінального провадження №12014100090011470 відкритого за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. На даний час слідчим відділом Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні (Том 1 а.с.181). Також листом Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30.03.2015 повідомлено, що під час перевірки було встановлено, що неповнолітні [PERSON], 2006 р.н. та [PERSON], 2007 р.н., в квартирі [ADDRESS] не проживали, а лише іноді з'являлися (Том 1 а.с.187). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.11.2015 в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання майна (квартири) спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування відмовлено. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обов'язком позивача, відповідно до ст. 60 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 передбачено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, що [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу з [PERSON], а саме 14.10.2014, була власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Відповідно до ст.203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивачами не доведений факт укладення спірного договору між [PERSON] та [PERSON] з порушенням діючого законодавства України, а тому зазначений правочин не може бути визнаний судом недійсним. Крім того, самими сторонами договору купівлі-продажу не оспорювали його дійсність. Позивачі і третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову не є сторонами оспорюваного правочину. Також, необхідно зауважити, що вказані позивачами підстави щодо визнання договору купівлі-продажу №НАВ 928927, посвідченого 14.10.2014 приватним нотаріусом КМНО Деделюк С.Ю. недійсним не порушують їх права, свободи та інтереси, які відповідно в такому разі не потребують відповідно і судового захисту. Матеріали справи не містять будь-якого процесуального документу, який би засвідчив або встановив факт наявності в діях відповідачів шахрайських дій, спрямованих на незаконне відчуження та в подальшому заволодіння спірною квартирою. Сторони правочину на момент укладення оспорюваного правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для здійснення відповідних дій, пов'язаних з відчуженням спірної квартири, волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а також сторонами була отримана й вимога щодо належної форми правочину, зокрема, складення у письмовій формі, нотаріального посвідчення та державної реєстрації права власності на квартиру, а тому суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено підстав недійсності оспорюваного правочину. Жодних допустимих та належних доказів, які б спростували вказані обставини стороною позивачів суду надано не було. Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири №НАВ 928927 від 14.10.2014, розташованої за адресою: [ADDRESS] недійсним та позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Службою у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину не підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги [PERSON], [PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] щодо відновлення порушеного права малолітніх дітей, а саме [PERSON], 2006 р.н., [PERSON], 2007 р.н. на користування майном (квартирою), розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом усунення перешкод у її користуванні, та виселення [PERSON], скасування реєстрації права власності [PERSON] на нерухоме майно (квартиру) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві; а також позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Службою у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] в частині зобов'язання Реєстраційної служби ГУЮ у м .Києві внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири за адресою: [ADDRESS]: відновлення запису до стану, який існував до укладення нікчемного договору №НАВ 928927 від 14.10.2014, анулювання запису стосовно належності квартири на праві власності [PERSON]; відновлення порушеного права малолітньої [PERSON], 2009 р.н. на користування вищевказаним житлом - не підлягають задоволення, так як вищевказані позовні вимоги є похідними від вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків його недійсності нікчемного правочину, в задоволенні якого судом відмовлено. При цьому позовні вимоги до Реєстраційної служби (суб'єкт владних повноважень) повинні розглядатися адміністративним судом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed