Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Вказували, що зареєстровані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживали тривалий час разом у спірному будинку та перебували в шлюбі з 17 січня 1998 року, в якому [INFO] року народилася [PERSON]. Влітку 2016 року сімейні стосунки між подружжям розладились, відповідач вирішив розлучитися і з 31 серпня 2016 року заборонив дружині - [PERSON] проживати в будинку, фактично вигнав її з дому, у зв'язку з чим вона зверталась до поліції зі скаргою на дії чоловіка. 22 листопада 2016 р. [PERSON], з надуманих мотивів, знаходячись в будинку, побив [PERSON], спричинивши їй тілесні ушкодження, зіпсував її одяг, меблі в кімнаті та вигнав з дому. За даним фактом Індустріальним відділом поліції ГУ Національної поліції в Харківській області порушено кримінальне провадження № 12016220530003979. Оскільки позивачі іншого житла не мають, змушені звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилалися на обставини викладені в ньому. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що боїться батька у зв'язку з чим бажає проживати за адресою спірної квартири зі своєю матір'ю, зазначила, що не має ключів, оскільки батько проти. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти обставин викладених у позові заперечував, зазначив, що позов в частині вимог з боку [PERSON] він визнає, але заперечує проти обставин наведених в обґрунтування цих вимог, в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Надав письмові заперечення проти позову, в яких надав аналогічні пояснення тим що надав в судовому засіданні, а саме пояснив, що не виганяв колишню дружину із спірної квартири, вона переїхала сама, житлом не цікавилась, участі в утриманні не приймала, угоду про порядок найму приміщення укласти не пропонувала, а отже не має правових підстав для повторного вселення в спірну квартиру. Пояснив, що проти проживання доньки не заперечує, зазначив що тілесних ушкоджень їй не наносив, а мав місце лише емоційний конфлікт. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що не заперечується сторонами. В спірній квартирі з 30.11.2015 року зареєстровані позивачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями паспортів серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 17.01.1998 року та рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.12.2016 року їх шлюб було розірвано./а.с.32/ Також, в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], мають право користуватися житловим приміщенням у спірній квартирі. Докази, які б свідчили про вселення позивачів до спірної квартири всупереч волі його власника, в матеріалах справи відсутні. Намагаючись відновити своє право на проживання, позивач [PERSON] 19.11.2016 року зверталась до органів поліції з відповідним проханням, що підтверджується висновком по матеріалам перевірки за актом звернення від 22.11.2016 року./а.с.12/ Крім того, в матеріалах справи міститься висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи від 28.11.2016 року, в якому зазначено, що [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, які могли бути отримані в строк указаний нею. В якості обставин справи зазначено, що ці ушкодження було нею отримано внаслідок спричинення ударів та поштовхів зі сторони батька [PERSON] В ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР закріплений принцип неможливості виселення громадян із займаного жилого приміщення або обмеження їх у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оскільки відповідач визнав позов в частині вимог з боку [PERSON], та безпідставно позбавив позивача [PERSON] права проживання у житловому приміщенні, яким вона користувалася з його волі, та перешкоджає у доступі до житлового будинку для проживання, суд задовольняє позов в повному обсязі та вселяє позивачів в спірну квартиру. Одночасно з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу, які понесені нею особисто, що відповідає роз'ясненням наданим Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір та квитанцію.

Outcome: approved