Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 10.09.2002 року виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Хмільницького району, актовий запис № 15. Від шлюбу народилась діти - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні за домовленістю сторін. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що поступово погіршувались відносини між ними, часто виникали непорозуміння, шлюб існує формально. В зв'язку з чим підтримувати сімейні відносини неможливо, а тому позивачка просить шлюб розірвати. Відповідач, як батько, працює офіційно військовослужбовцем Збройних сил України, проте добровільно матеріальну допомогу на утримання вказаних вище дітей не надає, а тому позивачка просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 05.12.2014 року, і до досягнення повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін (а.с.4), копій свідоцтва про народження дітей (а.с.8) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню. Оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дітей, повинен надавати матеріальну допомогу на їх утримання та розвиток. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси неповнолітніх дітей, можливість відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу дітям, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання зазначених неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 05.12.2014 року, і до досягнення повноліття. Судові витрати згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved