Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав, в якому вказали, що [PERSON], [INFO] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого 22.02.2013 року. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/2774/14-ц від 28.04.2014 року у справі за позовом органа опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району в інтересах малолітнього [PERSON] та Комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психіатрічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позов задоволено. Відібрано [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 28.08.2014 року рішенням № 312/31 Запорізької міської ради «Про влаштування малолітнього [PERSON] в прийомну сім'ю» влаштовано з 05.09.2014 року на виховання та спільне проживання в прийомну сім'ю [PERSON], [PERSON] малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на первинному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, має статус дитини позбавленої батьківського піклування, з КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психіатричної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. Згідно акту про вибуття дитини у сім'ю від 05.09.2014 року адміністрація КЗ «Запорізькій обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької області передала дитину - [PERSON], [INFO] до прийомної сім'ї [PERSON], [PERSON]. Так, неповнолітній [PERSON] знаходиться на вихованні у прийомній сім'ї, які займаються його вихованням, навчанням, а також створюють належні умови для всебічного розвитку дитини, одержання нею освіти тощо. З часу винесеного рішення від 28.04.2014 року щодо відібрання дитини від матері [PERSON] остання жодного разу не цікавилась умовами життя неповнолітнього [PERSON], аліменти стягнуті за вказаним рішенням суду не сплачує. [PERSON] зареєстрований та проживає у прийомній сім'ї [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 09.09.2016 року. Крім того, за довідкою від 29.06.2016 року № 130 наданою Центром дитячої та юнацької творчості Шевченківського району [PERSON] займається у дитячих творчих колективах цієї установи. За цей час [PERSON] приводили та забирали прийомні батьки [PERSON] та [PERSON], біологічна мати [PERSON] не займалась розвитком своєї дитини. Так само, й згідно характеристики Запорізької загальноосвітньої школи № 101 вихованням [PERSON] займаються прийомні батьки [PERSON] та [PERSON] Позивачі вважають, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого сина [PERSON], [INFO], а тому повинна бути позбавлена батьківських прав відносно останнього у відповідності до законодавства України. В судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні. Представник Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] надала висновок про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її неповнолітнього сина. Представник Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] вважала недоцільним щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлений обов'язок батьків піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого 22.11.2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 411 (а.с.7). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/2774/14-ц від 28.04.2014 року у справі за позов органа опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району в інтересах малолітнього [PERSON] та Комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психіатрічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позов задоволено. Відібрано [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої будще знаходитись дитина, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожитково мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). 26.06.2014 року рішенням № 217/8 Запорізької міської ради надано малолітньому [PERSON], [INFO], статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.13). 28.08.2014 року рішенням № 312/31 Запорізької міської ради «Про влаштування малолітнього [PERSON] в прийомну сім'ю» влаштовано з 05.09.2014 року на виховання та спільне проживання в прийомну сім'ю [PERSON], [PERSON] малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на первинному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, має статус дитини позбавленої батьківського піклування, з КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психіатричної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради (а.с.12,14). Згідно акту про вибуття дитини у сім'ю від 05.09.2014 року адміністрація КЗ «Запорізькій обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької області передала дитину - [PERSON], [INFO] до прийомної сім'ї [PERSON], [PERSON]. Так, неповнолітній [PERSON] знаходиться на вихованні у прийомній сім'ї, які займаються його вихованням, навчанням, а також створюють належні умови для всебічного розвитку дитини, одержання нею освіти тощо. З часу винесеного рішення від 28.04.2014 року щодо відібрання дитини від матері [PERSON] остання жодного разу не цікавилась умовами життя неповнолітнього [PERSON], аліменти стягнуті за вказаним рішенням суду не сплачує. [PERSON] зареєстрований та проживає у прийомній сім'ї [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 09.09.2016 року № 04-19/7896 (а.с.16). У висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/0120 від 12.02.2018 року зазначено, що згідно з листом КЗ 0З «Дитяча поліклініка № 6» від 25.04.2008 № 141/01-8 станом на червень 2008 року гр. [PERSON], [INFO], мала психічні розлади, знаходилася на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері з діагнозом Б 25. [PERSON] з`явилась на прийом до відділу служби у 2017 році, надала спеціалістам сканкопію індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 176, де вказано клініко-функціональний діагноз та код МКХ-10 жінки, а саме: псих F 25.2. У програмі зазначено, що гр. [PERSON] має III групу інвалідності (довідка АВ 0827031), дата наступного контролю за виконанням індивідуальної програми реабілітації інвалідів 20.03.2019 року. Рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському орайону, а також те що мати самоусунулася від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини з незалежних від неї причин, визначено недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.57, 58). Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Окрім того, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. В п.17 зазначеної постанови зазначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, та приймаючи до уваги вищевикладені обставини, в тому числі стан здоров'я відповідачки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в психіатричному диспансері, має III групу інвалідності, дата наступного контролю за виконанням індивідуальної програми реабілітації інвалідів 20.03.2019 року, а отже враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у пункті 17 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно яких не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Outcome: dismissed