Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], відносно його дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача в її користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що [PERSON], [INFO] - її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано 19.04.2007 року. Від спільного проживання у них народилась дочка, [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Діти постійно проживають з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. На підставі рішення Стрийського міськрайонного суду відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, але з липня 2009 року він цього не робить і злісно ухиляється від виконання цього обов'язку. Станом на 01 квітня 2016 року у відповідача виникла заборгованість по аліментах в сумі 79372 грн. 71 коп., яку він відмовляється сплачувати. [PERSON] взагалі не цікавиться своїми дітьми, адже за час навчання дітей в школі, жодного разу не з'явився в школі, навчанням та вихованням дітей не цікавиться. Після перевірки представниками органу опіки і піклування всіх обставин життя її дітей, та участі батька [PERSON] у їх вихованні, а також врахувавши подання Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області виніс висновок, затверджений рішенням виконкому Стрийської міської ради Львівської області № 235 від 26.10.2016 року, в якому вважає за доцільне позбавити громадянина[PERSON] батьківських прав. А тому, враховуючи наведене вона звернулась до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Пилипів О.В. позовні вимоги підтримали покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області Кухар З.Р. в судовому засіданні підтримала рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, зазначила, що позов підставний. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, думку представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №64 від 19.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.04.2016 року повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.03.2002 року виданого Стрийським міським відділом РАГС, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2004 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського міського управління юстиції у Львівській області відповідач [PERSON] є батьком[PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області №2-2108, виданого 28.09.2004 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за відповідачем числиться заборгованість на загальну суму 79372 грн. 71 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах щодо виконання виконавчого листа №2-2108, виданого 28.09.2004 року, виданою ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області № 09-20-13/3377 від 15.04.2016 року. З довідки №3770 від 23.11.2016 року виданої комунальним підприємством «Надія», вбачається що діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають із своєю матір'ю, [PERSON], на [ADDRESS] В судовому засіданні також встановлено та підтверджується інформаційною довідкою №52 від 19.04.2016 року виданою Стрийською ЗШ І-ІІІ ступенів №1, що батько [PERSON] та [PERSON], за період їх навчання, не цікавиться їх навчанням, не провідував їх у школі та не відвідував батьківські збори. В результаті розгляду звернення [PERSON] до відділу поліції, Стрийським ВП ГУНП у Львівській області було сформовано та направлено на адресу Стрийської міської ради Львівської області подання про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Згідно рішення виконкому Стрийської міської ради Львівської області № 235 від 26.10.2016 року «Про дозвіл на позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON]» виконком міської ради розглянувши подання Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вирішив: дати дозвіл на позбавлення батьківських прав [PERSON],жителя [ADDRESS], відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю [PERSON] на [ADDRESS] Львівської області, у зв'язку з тим, що батько впродовж тривалого часу не бере участі у вихованні своїх дітей, не відвідує їх, життям, здоров'ям та навчанням не цікавиться, не сплачує аліментів на їх утримання. Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, оцінюючи наведені докази в їх сукупності, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, суд вважає доведеним той факт, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тому позов про позбавлення його батьківських прав є підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved