Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ПП «Прогрес-Риелт», ПАТ «Укрсоцбанк», та просять: визнати недійсним договір №3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року, укладений між [PERSON] та ПП «Прогрес-Риелт»; визнати недійсною додаткову угоду до договору №3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року, укладений між [PERSON] та ПП «Прогрес-Риелт»; визнати недійсним договір кредиту №2006/670/67 від 01 червня 2006 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON]; визнати недійсним іпотечний договір від 01 червня 2006 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON]; визнати недійсним договір поруки №25-04/25 від 01 червня 2006 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON]; стягнути з ПП «Прогрес-Риелт» на користь [PERSON] понесені збитки в подвійному розмірі в сумі 87 468, 00 грн.; стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] понесені збитки в подвійному розмірі в сумі 367 797, 58 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] суму судових витрат у розмірі 4 275, 80 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] суму судових витрат у розмірі 500, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 січня 2006 року між [PERSON] та ПП «Прогрес-Риелт» був укладений договір про інвестування №3Б/ПР-1-19, відповідно до умов якого ПП «Прогрес-Риелт» повинно було передати позивачці у власність об'єкт інвестування, а саме: безумовне майнове право на квартиру будівельний номер [ADDRESS] а [PERSON] повинна була прийнята об'єкт інвестування та сплатити за нього інвестицію у розмірі 306 334, 00 грн. 01 травня 2006 року між ПП «Прогрес-Риелт», [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено додаткову угоду до договору № 3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року відповідно до якої ПАТ «Укрсоцбанк» став стороною цього договору. 23 травня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачкою був укладений договір № 670/2-070 банківського рахунка в національній валюті відповідно до якого Банк зобов'язався відкрити [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. 01 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 2006/670/67 відповідно до якого Банк надав позивачці грошові кошти в сумі 52 000, 00 дол. США, зі сплатою 12,2 % річних строком на 20 років, для фінансування будівництва житла відповідно до договору № 3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року та додаткової угоди від 01 червня 2006 року до нього, укладений між позичальником та ПП «Прогрес-Риелт». Того ж дня, 01 червня 2006 року, для забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту № 2006/670/67 між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачкою був укладений іпотечний договір, предметом якого було передача в іпотеку Банку майнових прав на незакінчене будівництвом новозбудоване майно. Крім того, 01 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 25-04/25, відповідно до умов якого останній зобов'язався перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 2006/670/67 від 01 червня 2006 року. До того ж, саме 01 червня 2006 року кредит на суму 52 000, 00 дол. США було перераховано у національну валюту на суму 262 600, 00 грн. та перераховано ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ПП «Прогрес-Риелт», з одночасним перерахуванням на користь ПП «Прогрес-Риелт» з цього ж рахунку 43 734, 00 грн., що загалом складає 306 334, 00 грн., які отримав відповідач. Позивачі зазначають, що таким чином в один календарний день - 01 червня 2006 року, ПАТ «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір кредиту, іпотечний договір, договір поруки, і в цей же день ПАТ «Укрсоцбанк» перерахував суму кредиту на користь ПП «Прогрес-Риелт» та перерахував 43 734, 00 грн. власних коштів [PERSON] Позивачі зазначають, що грошові кошти по кредиту [PERSON] фактично не отримувала, так як вони були перераховані банком на користь ПП Прогрес-Риелт» разом з її коштами на суму 43 734, 00 грн., а незакінчена будівництвом квартира була передана в іпотеку. Саму квартиру у власність позивачка так і не отримала, оскільки на даний час зупинено будівництво житлового будинку, у якому позивачка мала отримати у власність проінвестовану квартиру. Позивачі вважають, що всі ці дії призвели до того, що на даний час [PERSON], без отримання у власність квартири, повинна повернути банку суму кредиту з відсотками, який вона теж фактично не отримувала, так як суму кредиту банк перерахував ПП «Прогрес-Риелт», а ПП «Прогрес-Риелт» отримало ще й 43 734, 00 грн. власних коштів позивачки. Тому, на думку позивачів, договір про інвестування № 3Б/ПР-1-19 та договір кредиту № 2006/670/67 було укладено з введенням позивачів в оману щодо обставин, які мають істотне значення, правовим наслідком яких стало лише виникнення у позивачки зобов'язання по сплаті Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» суми кредиту з відсотками та отримання ПП Прогрес-Риелт» її грошових коштів на суму 43 734, 00 грн. Також позивач вважає, що при укладенні вищевказаних договорів мали місце події, які передбачені як ст. 230 ЦК України, а саме: в один день було укладено декілька договорів за якими особа, взагалі нічого не отримуючи, поклала на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів з відсотками, які отримала інша особа - ПП «Прогрес-Риелт». Тому, згідно вимог вищевказаної норми відповідачі повинні відшкодувати [PERSON] збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням такого правочину. Розмір моральної шкоди позивачі оцінюють в розмірі по 50 000, 00 грн. на кожного, оскільки внаслідок обставин, що склались, вони зазнали моральної шкоди, яка полягає в погіршенні психологічного та душевного стану, негативному впливі на стосунки у сім'ї та порушення звичного життєвого ритму, у зв'язку з неотриманням довгоочікуваної квартири та обов'язком сплачувати велику суму коштів по кредиту за квартиру, яку так і не отримали у власність. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити та надали пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON], та вказала, що обставини, на які посилаються позивачі є надуманими. Так, [PERSON] фактично отримувала грошові кошти від Банку в іноземній валюті, які пізніше були конвертовані у національну валюту та перераховані ПП «Прогрес-Риелт». Щодо дій [PERSON] під впливом обману, то представник банку вважає, що факт обману позивачем не доведено, а сам факт не завершення будівництва об'єкту інвестування не є таким доказом. Представник відповідача ПП «Прогрес-Риелт» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, з заявою про розгляд справи за відсутності представника до суду не звертався. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 січня 2006 року між [PERSON] та ПП «Прогрес-Риелт» був укладений договір про інвестування №3Б/ПР-1-19, відповідно до умов якого ПП «Прогрес-Риелт» повинно було передати позивачці у власність об'єкт інвестування, а саме: безумовне майнове право на квартиру будівельний номер [ADDRESS] а [PERSON] повинна була прийнята об'єкт інвестування та сплатити за нього інвестицію у розмірі 306 334, 00 грн. (а. с. 24). 01 травня 2006 року між ПП «Прогрес-Риелт», [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено додаткову угоду до договору № 3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року відповідно до якої ПАТ «Укрсоцбанк» став стороною цього договору (а. с. 30). До того ж, правовстановлюючі документи на новозбудоване майно повинна була оформити особа, що вказана банком. Також було вказано, що дана додаткова угода до договору припиняє дію, з моменту підписання акта приймання-передачі об'єкта інвестування. 23 травня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір № 670/2-070 банківського рахунка в національній валюті відповідно до якого Банк зобов'язався відкрити [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України (а. с. 31). 01 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 2006/670/67 відповідно до якого Банк надав позивачці грошові кошти в сумі 52 000, 00 дол. США, зі сплатою 12,2 % річних строком на 20 років, для фінансування будівництва житла відповідно до договору № 3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року та додаткової угоди від 01 червня 2006 року до нього, укладений між позичальником та ПП «Прогрес-Риелт» (а. с. 173). Того ж дня, 01 червня 2006 року, для забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту № 2006/670/67 між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачкою був укладений іпотечний договір, предметом якого було передача в іпотеку Банку майнових прав на незакінчене будівництвом новозбудоване майно (а. с. 181). Також, 01 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 25-04/25, відповідно до умов якого останній зобов'язався перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 2006/670/67 від 01 червня 2006 року (а. с. 179). До того ж, саме 01 червня 2006 року кредит на суму 52 000, 00 дол. США було перераховано у національну валюту на суму 262 600, 00 грн. та перераховано ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ПП «Прогрес-Риелт», з одночасним перерахуванням на користь ПП «Прогрес-Риелт» з цього ж рахунку 43 734, 00 грн., що загалом складає 306 334, 00 грн., які отримав відповідач, що підтверджується розпорядженням від 01 червня 2006 року (а. с. 190). Таким чином, що в один календарний день, а саме 01 червня 2006 року, ПАТ «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір кредиту, іпотечний договір, договір поруки, і в цей же день ПАТ «Укрсоцбанк» перерахував суму кредиту на користь ПП «Прогрес-Риелт» та перерахував 43 734, 00 грн. власних коштів [PERSON] У судовому засіданні доведено, що фактично грошові кошти по кредиту [PERSON] не отримувала, так як вони були перераховані ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ПП «Прогрес-Риелт» разом з її коштами у розмірі 43 734, 00 грн., що підтверджується відповідним розпорядженням начальника Київського відділення ООФ АКБ «Укрсоцбанк» від 01 червня 2006 року (а. с. 188), наданою представником відповідача до суду. Вищевикладене спростовує доводи представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» щодо фактичного отримання грошових коштів [PERSON] Незакінчена будівництвом квартира за договором інвестування була передана в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк». Саму квартиру у власність позивачка так і не отримала, так як на даний час зупинено будівництво житлового будинку, у якому [PERSON] мала отримати у власність проінвестовану квартиру, хоча відповідно до довідки № 161 від 21 липня 2008 року, отриманої від ПП «Прогрес-Риелт» строк здачі в експлуатацію об'єкта за адресою: [ADDRESS] планувався ще в четвертому кварталі 2008 року (а. с. 71). Таким чином, вищевказані обставини призвели до того, що на даний час [PERSON], без отримання у власність квартири, повинна повернути Банку суму кредиту з відсотками, який вона фактично не отримувала. Судом також встановлено, що при укладенні вищевказаних договорів мали місце події, які передбачені як ст. 230 ЦК України, а саме: в один день було укладено декілька договорів, за якими [PERSON], не отримуючи будь-яких кредитних коштів, поклала на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів з відсотками, які були отримані ПП «Прогрес-Риелт». За період з 26 червня 2006 року по 08 вересня 2009 року за договором кредиту [PERSON] в погашення суми кредиту було сплачено ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти у розмірі 19 407 дол. США, що станом на 14 березня 2014 року, тобто на день подання дійсного позову, згідно курсу НБУ становить 183 898, 79 грн., що підтверджується відповідними копіями квитанцій, наданими позивачами до суду (а. с. 49-70). Відповідно до п. п. 7. 9, 7. 10 договору про інвестування, враховуючи зміни внесені додатковою угодою до даного договору, у випадку непогашення [PERSON] своєї заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» по кредитному договору, Банк протягом трьох робочих днів з дати такого непогашення повідомляє про це ПП «Прогрес-Риелт» з наданням інформації щодо обсягів невиконання позивачем зобов'язання, після чого дія договору про інвестування припиняється. У випадку розірвання договору про інвестування ПП «Прогрес-Риелт» протягом тридцять робочих днів від дати отримання повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» повертає на вказаний рахунок суму коштів, що були перераховані [PERSON] за договором про інвестування. У судовому засіданні доведено, що [PERSON] починаючи з 08 вересня 2009 року не сплачує кредит по кредитному договору №2006/670/67, але ПАТ «Укрсоцбанк», в порушення вищевказаних пунктів договору, не вимагає від ПП «Прогрес-Риелт» повернення грошових коштів, а навпаки намагається стягнути ці кошти з позивачів, що підтверджується листом-претензією про погашення заборгованості за договором кредиту №16-15/670-1 від 17 серпня 2009 року (а. с. 202). Вищевказані обставини в сукупності свідчать про те, що укладення спірних договорів стало результатом введення позивачів в оману щодо обставин, які мають істотне значення і ставило метою лише виникнення у позивачів обов'язку сплатити значну суму грошових коштів. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Обман набуває юридичного значення тоді, коли його використовують як засіб «схилити» сторону вчинити правочин. Вчинення правочину під впливом обману обумовлене деформацією волі, на яку вплинула протиправна поведінка іншої особи, спрямована на формування наміру в іншої особи вчинити правочин, спираючись на не вірне уявлення про обставини, які мають істотне значення. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Загальним наслідком визнання недійсним правочину, укладеного внаслідок обману, є двостороння реституція, яка здійснюється за правилами ст. 216 ЦК України, Так, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивачів щодо визнання недійсними договору №3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року та додаткової угоди до договору №3Б/ПР-1-19 про інвестування від 12 січня 2006 року, договору кредиту №2006/670/67 від 01 червня 2006 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] Крім того, у зв'язку з визнанням недійсності основного зобов'язання, суд вважає також за можливе визнати недійсними іпотечний договір від 01 червня 2006 року, та договір поруки №25-04/25 від 01 червня 2006 року. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. З урахуванням того, що сума збитків, завданих ПП «Прогрес-Риелт» [PERSON] складає 43 734, 00 грн., то подвійний розмір збитків, які зобов'язаний відшкодувати ПП «Прогрес-Риелт» позивачці складає 87 468, 00 грн. Також, з урахуванням того, що сума збитків завданих ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON], складає 183 898, 79 грн., то подвійний розмір збитків, які зобов'язаний кодувати Банк позивачці складає 367 797, 58 грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У судовому засіданні також доведено, що внаслідок обставин, що склались, позивачі зазнали моральної шкоди, яка полягає в погіршенні психологічного та душевного стану, негативному впливі на стосунки у сім'ї та порушення звичного життєвого ритму, у зв'язку з неотриманням довгоочікуваної квартири та обов'язком сплачувати велику суму коштів по кредиту за квартиру, яку так і не отримали у власність. Тому, щодо вимог позивачів про стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У судовому засіданні встановлено, що позивачам була заподіяна моральна шкода, що виражається у душевних стражданнях, які вони зазнали внаслідок введення їх в оману відповідачами щодо укладення спірних договорів. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, суд вважає за можливе задовольнити вищевказану позовну вимогу частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 1 000, 00 грн. кожному. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом позивачі понесли додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 191, 29 грн., 85, 04 грн. та 500, 00 грн., що були сплачені [PERSON] (а. с. 1-3) та 500, 00 грн., що були сплачені [PERSON] (а. с. 4), які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України також підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Також доведено, що в процесі розгляду справи [PERSON] понесені додаткові судові витрати пов'язані з поданням заяви про забезпечення доказів (а. с. 89) в розмірі 121, 80 грн., а також витрати пов'язані з доплатою суми судового збору у зв'язку зі збільшенням позовних вимог в розмірі 1 377, 67 грн. (а. с. 213), що підтверджується відповідними квитанціями, наданими позивачами до суду. Тому дані судові витрати також підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню частково. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: partial