Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Перша Черкаська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування на частку спадкового майна та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнати право власності за [PERSON] на ? частину будівель Д-І, д, Д1 -І, д1 як на майно набуте під час шлюбу на праві спільної сумісної власності подружжя, визнати право власності в порядку спадкування за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 1/6 частки кожному на будівлі Д-І, д, Д1 -І, д1визнання права власності на частку земельної ділянки, вказуючи, що 24 серпня 1974 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] від часу одруження в 1974 році, [PERSON] від часу народження в 1975 році та [PERSON] від часу народження в 1982 році, постійно проживають в будинку [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON] (син спадкодавця), про що зроблено реєстраційний запис під №234. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння з усіма надвірними спорудами. [PERSON] залишив заповіт №8201475 від 05.04.2002 р. на користь [PERSON], яким заповідав їй будинок. Вищезазначений будинок будували позивач разом з [PERSON] (сином спадкодавця), який був інвалідом II групи по зору, страждав на цукровий діабет, гангрену. 03.02.2010 р, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і [PERSON] та [PERSON] запросили до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини та для з'ясування спірних питань, які можливо вирішити лише в судовому порядку. Нотаріус зазначив, що при собі необхідно мати документи, що підтверджують родинні відносини з померлим. На той час у позивачів було відсутнє свідоцтво про народження [PERSON], який народився в Узбекистані. В зв'язку з труднощами, а саме, відсутністю вищезазначеного документа, а також коштів на судові витрати, [PERSON] та [PERSON] написали відмову від прийняття спадщини. Між відповідачем та [PERSON] та [PERSON], в свою чергу, була усна домовленість про те, що спочатку вона оформить будинок на себе, а потім вони. Запевняла, що в заповіті будинку (самочинного будівництва) немає, отже, він належить [PERSON]. 10 серпня 2010 року [PERSON] та позивач почали переоформлення житла в ЧООБТІ, при цьому остання сплатила аванс 200грн. В квитанції платником зазначений - відповідач, проте підпис - позивача. Після цього відповідач забрала поновлений технічний паспорт і сказала, що тепер вона є повновладним господарем усіх будівель, включаючи самочинне будівництво. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала в будинку разом із спадкодавцем, прийняла його спадщину, але у визначений законом термін не звернулась до державної нотаріальної контори для видачі їй свідоцтва про право на спадщину. В квітня 2012 р. відповідач написала скаргу в муніципальну інспекції на [PERSON] та її синів на факт самочинного будівництва. Внаслідок цього уповноваженими органами винесена постанова №184 від 18 квітня 2012 р., якою позивача зобов'язали сплатити штраф у сумі 51грн. Вважають, що цією скаргою відповідач підтверджує той факт, що [PERSON]будувала це житло та відповідно має право на цю будівлю. Позивач претендує на нерухоме майно, яке б належало [PERSON] - сину спадкодавця, інше - їх не цікавить. Крім того, будинок (самочинне будівництво), в якому проживають [PERSON] та її сини, з жовтня 2012 року по теперішній час відповідач залишила без опалення. На численні прохання увімкнути його, брутально лаялась, виштовхала з будинку. Просили визнати свідоцтво про право на спадщину частково недійсним, визнати права власності в порядку спадкування на частку спадкового майна та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, В ході розгляду справи позивачі збільшили позовні вимоги, просили визнати право власності за [PERSON] на ? частину будівель будівлі яке в технічному паспорті позначене літерами Д-І, д, Д1-І, д1., як на майно набуте під час шлюбу із [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, визнати право власності в порядку спадкування від [PERSON] за позивачами в розмірі 1/6 частина кожному на будівлі, яке в технічному паспорті позначене літерами Д-І, д, Д1-І, д1, визнати право власності в порядку спадкування за [PERSON], [PERSON], [PERSON] пропорційно до часток співвласників на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в подальшому в судове засідання не з»явились, просили справу розглядати в їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Представник Першої Черкаської державної нотаріальної контори в судове засідання не з?явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні питання покладався на розгляд суду. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.08. 1974 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають та зареєстровані в будинку [ADDRESS]. Власником даного домоволодіння був [PERSON]. Відповідно довідки ЧООБТІ домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано 37/50 за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, 13/50 частин - за [PERSON] на підставі договору дарування від 20.03.1986 року. [INFO] помер [PERSON], чоловік та батько позивачів, про що зроблено реєстраційний запис під №234. [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №1598. Відповідно до ст.. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON] залишив заповіт №8201475 від 05.04.2002 р. на користь [PERSON], яким заповідав їй будинок з надвірними спорудами. . Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Позивачі [PERSON] та [PERSON] 16.12.2009 року звернулися до нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини після смерті [PERSON], а в подальшому 10.02.2010 року написали заяву про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись, від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Стаття 1301 ЦК України визначає підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім'я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване). Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його неуповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо. Відповідно до абз.3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] складено заповіт 05.04.2002 р., у відповідності до якого він заповів належну йому 37/50 частини будинку по [ADDRESS], відповідачу, а [PERSON] належним чином прийняла спадщину. 11.02.2010 року нею отримано свідоцтво на прийняття спадщини. Даний заповіт не був визнаний не дійсним та позивачі з такою вимогою не звертались. Відповідно до ст.. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.. 1225 ЦК України, передбачає, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. Позивач [PERSON] просить визнати майно , а саме яке позначено в технічному паспорті літерами Д-І, д, Д1-І, д1, майном яке набуте за час спільного проживання в шлюбі з [PERSON] посилаючись на норми Сімейного Кодексу України. Суд вважає, що в даному випадку норми Сімейного Кодексу не можуть бути застосовані, так як будинковолодіння по [ADDRESS] ,а саме 37/50 його частин належав померлому [PERSON]. Покази свідків, які були допитані в судовому засіданні стосовно того, що позивач [PERSON] разом зі своїм чоловіком будували собі житло в домоволодіння по [ADDRESS], суд також не може взяти до уваги, так як зазначалось вище, домоволодіння на той час належало померлому [PERSON] і за час життя його сина [PERSON] - ним не розпорядився, майно по заповіту залишив відповідачу по справі. Приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 року Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна цієї категорії здійснюється на підставі висновку про технічний стан будинку (будівлі), складеного бюро технічної інвентаризації і документу, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані об'єкти будівництва. [PERSON] є власницею 37/50 частини будинку по [ADDRESS], [PERSON] є власником 13/50 частини будинку, а отже їм належить право власності на будівництво, яке в технічному паспорті позначене літерами Д-І, д, Д1-І, д1. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів в частині визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності на майно набуте під час шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed