Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача з вимогою про звільнення з-під арешту нерухомого майна: житлового будинку [ADDRESS], та земельна ділянка під номером 53,55, площею 0,0429 га, кадастровий номер: 5110136900:38:017:0031, яке знаходиться в іпотеці ПАТ «КБ «Глобус» згідно з договором іпотеки від 17.04.2012 року №39/Ю31-12, та чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], яка знаходиться в іпотеці ПАТ «ОТП Банк» згідно з договором іпотеки від 15.05.2008 №502-3/354; також просила скасувати арешти, накладені постановами державного виконавця від 03.12.2013 ВП №41043536, від 03.12.2013 ВП №41041386, від 10.12.2013 ВП №41043536, від 21.12.2013 ВП №41041386, від 05.08.2014 ВП №44199531, від 05.08.2014 ВП №44200096; від 08.08.2014 ВП №44199531. В обґрунтування позову посилались на наступне. 17 квітня 2012 року між ПАТ «Комерційний банк «Глобус» та [PERSON] укладено договір іпотеки №39/Ю31-12, предметом якого є спірне нерухоме майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки. 15 травня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки №502-3/354, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Втім, як стало відомо позивачам, на зазначені предмети застави були накладені арешти відповідними постановами відповідача, які були винесені в межах виконавчого провадження за судовими рішеннями про стягнення з позивачів грошових коштів на користь третіх осіб, які не мають статусу іпотекодержателів. Оскільки позивачі вважають, що треті особи мають переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предметів іпотеки, вони змушені звернутись до суду із вказаними позовними вимогами. Представник відповідача надав суду заяву, у відповідності до якої просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи ПАТ «Комерційний банк «Глобус» надав суду заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності. Представник ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду судової справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Позивачі надали суду заяви, якими просили розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. У відповідності до свідоцтва про одруження від 20 квітня 1998 року позивачі перебувають у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 13 січня 1990 року. 17 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» та [PERSON] укладено договір іпотеки №39/Ю31-12. Предметом зазначеного іпотечного договору є житловий будинок під номером [ADDRESS], та земельна ділянка під номером 53,55 площею 0,0429 га, кадастровий номер: 5110136900:38:017:0031, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 15 травня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки №502-3/354, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Згідно наявного листа ПАТ «КБ «Глобус» від 25.11.2014 року за вих. №2344/1, цей банк просить скасувати накладенні арешти на майно, що перебувають в його іпотеці. В обґрунтування вказаної вимоги банк посилається на ту обставину, що заборгованість перед ПАТ «КБ «Глобус» за кредитним договором №39/ЮКЛ-12 на відкриття відновлювальної кредитної лінії станом на 25.11.2014 року складає 3 872 262,78 гривень. Втім, як стало відомо, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2013 року по справі №29520/9767/13-ц, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.11.2013 року по справі №22-ц/785/8075/13 стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 300 000,0 доларів США, що за курсом НБУ, на день ухвалення рішення, становило 2 397 900,0 гривень. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2013 року по справі 520/8848/13 стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 400 000,0 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складало 3 197 200,0 гривень та сплачений при поданні зустрічного позову судовий збір у розмірі 3441,3 гривень. На підставі зазначених рішень суду видано виконавчі листи, які в подальшому пред'явлено на виконання до державної виконавчої служби. На виконання вказаних виконавчих листів головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Кравець О.В., постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на майно боржників - [PERSON] та [PERSON], у тому числі й на майно, яке перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» та Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2014 року постановами Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 03.12.2013 року ВП №41043536, від 03.12.2013 року ВП № 41041386, 10.12.2013 року ВП №41043536, від 21.12.2013 року ВП №41041386, від 05.08.2014 року ВП №44200096, від 05.08.2014 року ВП №44199531 - було накладено арешт на все нерухоме майно, належне [PERSON] та [PERSON], у тому числі й майно, що перебуває в іпотеці, зокрема постановою від 08.08.2014 року ВП №44199531 безпосередньо на предмет іпотеки - на житловий будинок під номером 55, що складається з будинку літ «А», загальною площею 374,6 кв.м., житловою площею 176,0 кв.м., 1,2 - огорожі, 1-вимощення, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка під номером 53,55 площею 0,0429 га, кадастровий номер: 5110136900:38:017:0031, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначені постанови ухвалено в межах виконавчих проваджень за виконавчими листами, відповідно до яких іпотекодержателі не є стягувачами. Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. При цьому, у відповідності до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями, стягнення на іпотечне майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а також якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, аналізуючи у сукупності наведені положення закону, суд дійшов висновку, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своєї вимоги за рахунок заставленого майна - житлового будинку [ADDRESS], та земельної ділянки під номером 53,55 площею 0,0429 га, кадастровий номер: 5110136900:38:017:0031, оскільки, згідно висновків оцінювача загальна вартість вказаного майна складає 3 580 949,0 гривень, що є меншою сумою, ніж розмір заборгованості за невиконаними зобов'язаннями перед банком. За наведених обставин накладення арешту на зазначене заставне майно з метою задоволення вимог кредиторів, які не є іпотекодержателями, суперечить приписам закону, оскільки такі дії є можливими лише у разі, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Подібних висновків дійшов також і Верховний Суд України у своїй постанові від 09.04.2014 року, згідно правовими позиціями якої іпотекодержатель має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому правові підстави для накладення державним виконавцем арешту на нерухоме майно, яке передане в іпотеку, відсутні, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію іпотекодержателем зазначеного першочергового права на задоволення вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки. Судом враховано, що відповідно до положень ст.585 ЦК України, ст.16 Закону України «Про заставу» право банку на заставу виникло в нього з моменту укладення договору застави - починаючи з 17 квітня 2012 року, тобто до ухвалення оскаржуваних постанов та відповідних судових рішень, а тому вимога - забезпечена іпотекою - має відповідний вищий пріоритет. Отже, на момент накладення арешту на спірне майно в порядку забезпечення виконання зобов'язання позивачів перед третіми особами спірне майно вже знаходилось у заставі банку. Таким чином, враховуючи, що банку належить переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, суд дійшов висновку, що арешт спірного житлового будинку та земельної ділянки має бути скасований. Втім, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо скасування арешту з квартири [ADDRESS], оскільки позивачами не доведено наявності перед ПАТ «ОТП Банк» заборгованості, її розмірів, а також підстав для виникнення права у вказаного банку на задоволення своїх вимог за рахунок зазначеного предмету іпотеки. Усі обставини, що мають істотне значення для вирішення спору в цій частині та задоволення цих вимог, позивачами доведені не були, позов в цій частині є необґрунтованим, а тому в цій частині - не підлягає задоволенню. За наведених підстав суд вважає позовні вимоги позивачів у цій частині не доведеними належним чином та такими, в задоволенні яких слід відмовити. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України. У визначенні належної підсудності розгляду судом цієї справи враховано, що оскільки основна за дійсною ринковою вартістю частина нерухомого майна, а саме: квартира [ADDRESS], знаходиться у Приморському районі міста Одеси, ця справа є підсудною Приморському районному суду м. Одеси за правилом частини 2 статті 114 ЦПК України, за якою позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Outcome: partial