Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка 10 січня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року [PERSON] і [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області №207 від 18 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] призначена піклувальником над неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що позивачка [PERSON] є піклувальником неповнолітньої дитини, з метою захисту прав та законних інтересів цієї дитини, відповідно до ст.ст.166,180,181,184,191 Сімейного кодексу України, просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача у справі на її, [PERSON], користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. У судове засідання позивачка, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с.16) надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти постановлення у справі заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України не заперечує (а.с.17). Від представника третьої особи - Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 20), також надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника, проти постановлення у справі заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України і задоволення позову не заперечує (а.с.21). Відповідач, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною позивачкою у позові, підтвердилося згідно відповіді органу місцевого самоврядування (а.с.14), будучи повідомленим про явку в судове засідання відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України (а.с.19), у судове засідання не зявився, із заявами про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, на підставі чого суд розглядає справу за наявними у ній доказами за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України, проти чого не заперечує позивач у своїй письмовій заяві. У звязку із заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку у судове засідання без поважних відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також думку позивачки і представника третьої особи про можливість заочного розгляду справи, суд вбачає підстави для ухвалення у даній справі заочного рішення. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, думку представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні з копії свідоцтва про народження встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року позовні вимоги Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про позбавлення батьківських прав були задоволені. [PERSON], [INFO], громадянку України, і [PERSON], [INFO], громадянина України, було позбавлено батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили 20 серпня 2016 року (а.с. 8-9). Розпорядженням голови Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області №207 від 18 жовтня 2016 року «Про встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] [INFO]», [PERSON] призначено піклувальником для неповнолітньої [PERSON], [INFO]. На піклувальника [PERSON] покладена персональна відповідальність за життя, здоровя, фізичний і психічний розвиток дитини (а.с.7). Згідно зіст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад. Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як вбачається із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що позивачка з жовтня 2016 року є піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON], відповідач у справі працездатний, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. А відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У звязку з цим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 10 січня 2017 року, і до повноліття дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд керувався положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що позивачку [PERSON] звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у даній справі у сумі 640,00 грн. має бути стягнуто з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved