Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, у якому [PERSON] просить визнати за нею право власності на1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Дубриничі, вул.Дружби, №7 Перечинського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом за [PERSON], яка померла 09серпня 2007 року. Крім цього, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності по 1/4 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Дубриничі, вул.Дружби, №7 Перечинського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом за [PERSON], яка померла 06 вересня 2017 року. Позовні вимоги мотивують тим, що 09 серпня 2007 року в с.Дубриничі Перечинського району померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с.Дубриничі, вул.Дружби (до перейменування Комсомольська), №7 Перечинського району Закарпатської області. [PERSON] за життя склала заповіт, яким своє домоволодіння заповіла в рівних долях своїм донькам [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у звязку з чим, останні вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки вчасно подали заяви про прийняття такої, а інших спадкоємців за законом, які б могли мати право на обовязкову частку, відсутні. Однак, спадкоємці не встигли оформити право власності, так як 10 квітня 2017 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини будинку, що розташований за адресою: с.Дубриничі, вул.Дружби, №7 Перечинського району Закарпатської області, яку позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли фактом спільного проживання з спадкодавцем, оскільки постійно проживали з нею на момент її смерті. У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до в. о. завідувача Перечинської нотаріальної контори [PERSON] з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак остання повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на даний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити.\~\~ У підготовче судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявився, однак подали заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Представник [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області у підготовче судове засідання також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2007 року в с.Дубриничі Перечинського району померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №045646, виданим 10 серпня 2007 року виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №32. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Дубриничі, вул.Дружби (до перейменування Комсомольська), №7 Перечинського району Закарпатської області, про що свідчить довідка [PERSON] сільської ради №1109 від 22 листопада 2018 року. Разом з цим встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок та майно, яке знаходиться в ньому заповіла в рівних долях своїм донькам [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується заповітом від 15 листопада 1995 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №71. Крім цього встановлено, що 06 вересня 2017 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №299819, виданим 10 квітня 2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Хмельницькій області, актовий запис №747. Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали з [PERSON] на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка (виписка з домової книги про склад сімї та прописку) №5377 від 27 листопада 2017 року. Разом з цим встановлено, що позивачка [PERSON] з метою оформлення права на спадщину звернулася до в. о. завідувача Перечинської нотаріальної контори [PERSON], однак їй було відмовлено у оформленні спадщини та порекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на житловий будинок №7 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в по вул.Дружби в с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.\~ Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з цим, згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно розяснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину, однак у них існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved