Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] після смерті [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON], у встановлений законодавством строк не звернулись із заявою про прийняття спадщини, однак прийняли її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Пізніше, 10.07.2018 р., позивачки звернулись до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивачки у підготовче судове засідання не з'явились, направили заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO] р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла - [INFO] р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після розірвання шлюбу - «[PERSON]»; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, згідно якого 01.07.1980 р. [PERSON] уклала шлюб, прізвище після одруження - «[PERSON]»; копія свідоцтва про переміну прізвища, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; копія свідоцтва про народження [PERSON], мати - [PERSON], батько - [PERSON]; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, згідно якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 15.10.1976 р., прізвище дружини після розірвання шлюбу - «[PERSON]»; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, згідно якого 03.07.1971 р. [PERSON] уклала шлюб, прізвище після одруження - «[PERSON]»; копія свідоцтва про народження [PERSON], мати - [PERSON], батько - [PERSON]; копія свідоцтва [PERSON], мати - [PERSON], батько - [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]»; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 08.06.2018 р. № 1798, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом ним були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] самочинних споруд не має, власник - [PERSON]; копія договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою на ім'я [PERSON]; акт про закінчення будівництва та здачу в експлуатацію від 10.08.1960 р.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS]. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є доньки [PERSON] та [PERSON], інших спадкоємців першої черги не має. У встановлений законодавством строк [PERSON] та [PERSON], не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області № 1798 від 08.06.2018 р., таким чином прийняли спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України та успадкували житловий будинок по [ADDRESS] по ? частині кожна, однак спадщину не оформили. [INFO] р. [PERSON] померла, заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишила, таким чином спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є донька [PERSON]. У встановлений законодавством строк [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживала із спадкодавцем, таким чином прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. 10.07.2018 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, їм було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачів звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачі прийняли спадщину, що залишилася після смерті батька та матері, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцями на момент відкриття спадщини, вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців першої черги не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляли. Інших спадкоємців першої черги не має. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявляли про відмову від неї, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від них. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб'єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved