Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона з липня 2014 р. до червня 2015 р. проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. З червня 2015 р. сторони припинили спільне проживання. З цього часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на його утримання не надає. Після розірвання стосунків позивач перейшов проживати до своїх батьків і приховує місце своєї роботи. Кошти на утримання дитини відповідач відмовляється платити, мотивуючи тим, що за місцем роботи працівникам не виплачують заробітну плату. Позивачка не отримує і державної допомоги на утримання дитини. Син повністю знаходиться на її утриманні та утриманні її матері. Відповідач інших дітей на утриманні немає. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Вона просить задоволити позов. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Він пояснив, що згідний сплачувати кошти на утримання дитини і не заперечує проти задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Поясненнями сторін встановлено, що вони проживали близько одного року разом без реєстрації шлюбу. Згідно записів у копії свідоцтва про народження (а.с.4), сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін встановлено, що вони проживають окремо, неповнолітній син проживає \~з позивачкою та перебуває на її утриманні.Проживання дитини сторін з позивачкою також стверджується записами в довідці виконкому Ворохтянської селищної ради (а.с.5) та акті обстеження матеріально-побутових умов (а.с.6). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до ст.18\~ Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач такого обовязку не виконує, тому кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Щодо розміру стягуваних аліментів, то суд враховує, що доходами дитини сторін є доходи позивачки, яка не має у власності земельної ділянки, а відповідач не має на утриманні інших осіб. Тому заявлений позивачкою розмір аліментів суд вважає обґрунтованим. З відповідача слід стягнути не сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень відповідно до положень ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ст.ст.180,182-183,191 СК України та

Outcome: approved