Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивачі у жовтні 2018 року звернулися до суду з позовом, уточнивши в подальшому позовні вимоги, в якому просять визнати за ними право користування\~квартирою №6,\~загальною площею\~46,80\~кв.м,\~ в\~будинку №59\~по вул.Шевченка\~у м.Львові.\~Свої позовні\~вимоги обґрунтовують\~тим,\~що мати позивачки [PERSON] - [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на «Венгер», у 1957 році отримала спірну квартиру [ADDRESS] і була основним квартиронаймачем квартири. Позивачка [PERSON] /Романик/ Н.Ф. народилася 22.03.1957 року і з того часу постійно зареєстрована та проживає у вказаній квартирі. 06.01.1988 року мати [PERSON]\~-\~[PERSON] померла, а відтак, де знаходиться рішення та ордер на виділену матері квартиру їй невідомо. 16.11.1992 року у [PERSON] народилася донька [PERSON], яка разом з нею зареєстрована та проживає в спірній квартир. З метою отримання послуг з електро-, водо- та газопостачання, а також житлово-комунальних послуг, вони постійно укладають\~та переукладають\~договори з\~ПАТ «Львівгаз»,\~ПАТ «Львівобленерго»,\~КП «Львівводоканал»\~та ЛКП\~«Граніт» та\~здійснюють оплату\~за надані\~послуги.В червні 2018 року [PERSON] звернулася із\~заявою до\~Залізничної районної\~адміністрації Львівської\~міської ради\~щодо укладення\~(переукладення)\~з нею\~договору найму\~на вказану\~квартиру,\~у звязку\~зі смертю\~основного квартиронаймача\~[PERSON],\~однакотримала відмову через не поданням ордеру або рішення, на підставі якого у 1957 році була зайнята квартира №6 на вул.Шевченка, 59 в м.Львові. З метою розшуку документів [PERSON] звернулася з\~відповідними запитами\~у Архівний\~відділ Львівської\~міської ради\~та Державний\~архів Львівської\~області,\~однак жодних\~документів їй\~надано не\~було у\~звязку з\~їх відсутністю.Відтак, вважають відмову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради неправомірною і такою, що порушує їх право на житло та подальшу приватизацію квартири. За наведеного, просять позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просять позов задовольнити. Представник відповідача - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позову позов визнала та зазначила, що Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради правомірно відмовлено в укладенні з позивачкою [PERSON] договору найму на квартиру №6 на вул.Шевченка, 59 в м.Львові, оскільки останньою не було представлено ордеру або рішення, на підставі якого і кому була надана вказана квартира. Представник третьої особи - ЛКП «Скнилівок» в судове засідання не зявився, але подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У\~статті 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено судом, мати позивачки [PERSON] /Романик/ Н.Ф. [PERSON] /Романик/ О.М., яка після одруження змінила прізвище на «Венгер», проживала з\~донькою [PERSON]\~в квартирі\~№6,\~загальною площею\~46,80\~кв.м,\~ в\~будинку №59\~по вул.Шевченка\~у м.Львові з 30.05.1958р. до 12.12.1983р., як основний квартиронаймач. Зі свідоцтва про народження від 01.04.1957р. вбачається, що [PERSON] народилася 22.03.1957 року і її матірю була [PERSON] Також встановлено, що після одруження 22.11.1974р. [PERSON] змінила прізвище на «Сова», а в подальшому на «Огаркова». 06.01.1988р. [PERSON], [INFO], померла. Зі свідоцтва про народження від 17.12.1992р. вбачається, що [PERSON] народилася 16.11.1992р. та її батьками є [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] 19.09.2018р. зареєструвала шлюб з [PERSON] і після одруження змінила прізвище на «Алексеєнко». З довідки з місця проживання про склад сімї і прописки ЛКП «Граніт» від 18.10.2018р. вбачається, що двохкімнатна квартира №6 на вул.Шевченка, 59 в м.Львові, загальною площею\~46,80\~кв.м,\~належить Львівській\~міській раді\~та що\~у вказаній\~квартирі зареєстровано двоє осіб: позивачка [PERSON] з 30.05. 1958 року та її донька [PERSON]В.з 18.01.1993 року. Як вбачається з Експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку літера «А-2, А-1» по вул.Шевченка, 59 та копії поверхового плану ОКПЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», складеної станом на 25.06.2010р., квартира [ADDRESS], загальною площею 46,80 кв.м, складається з двох житлових кімнат 17 кв.м та 13,3 кв.м, веранди 2,9 кв.м та кухні 13.6 кв.м. Згідно акту ЛКП «Граніт» №248 від 13.08.2018р. [PERSON] /Романик, [PERSON]/ Н.Ф., [INFO], разом зі своєю матірю [PERSON] /Романик, [PERSON]/ О.М., [INFO], до 12.12.1983 року проживали за адресою: [INFO] та вели спільне господарство. Також встановлено, що позивачі належно сплачують житлово-комунальні послуги за квартиру [ADDRESS]. Наведене стверджується поясненнями позивачки, свідоцтвом про\~народження [PERSON] від 01.04.1957р. /а.с.7/,\~витягами з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про шлюб\~щодо підтвердження\~дошлюбного прізвища\~від 13.06.2018р.\~/а.с.10-13/,\~свідоцтвом про\~смерть /а.с.9/,\~ свідоцтвом про народження [PERSON] /а.с.8/, свідоцтвом про шлюб від 19.09.2018р. /а.с.42/, паспортами громадян України /а.с.13, 14, 43/, Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] /а.с.44/, Експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку /а.с.19/, Поверховим планом ОКПЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 30.06.2010р. /а.с.19/, довідками ЛКП «Граніт» від 13.09.2018р., від 18.10.2018р. /а.с.53, 55/, актом ЛКП «Граніт» №248 від 13.08.2018р. /а.с.54/ та квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг /а.с.22/. З листа Залізничної районної ради народних депутатів Львова Львівської області від 13.06.1985р. /а.с.20/ вбачається, що Залізнична районна рада народних депутатів просить прибути [PERSON] до квартирно-житлового сектору Залізничного райвиконкому по квартирному питанню. З листа\~ВО ЖКГ\~Залізничного району\~м.Львова\~від 13.12.1990р.,\~направленого [PERSON]\~вбачається,\~що згідно\~заключення міжвідомчої\~комісії районуквартира №6 на вул.Шевченка, 59 в м.Львові, визнана такою, що не відповідає санітарним і технічним вимогам та зобовязано начальника ЖЕКу-300 включити в план ремонту дану квартиру на 1991 рік /а.с.21/. Згідно відповіді з Архівного відділу Львівської міської ради від 05.08.2018р. в архівному відділі Львівської міської ради зберігаються документи (рішення, ухвали, розпорядження), які обліковуються за номером та датою їх прийняття. Інший облік документів (за адресою, прізвищем, тематикою і тд.) не ведеться /а.с.17/. Згідно відповіді з Державного архіву Львівської області від 11.06.2018р. документи засідань виконкому Шевченківської районної ради надійшли в архів на державне зберігання за період 1945-1971 роки, тому надати копію рішення Шевченківської районної ради народних депутатів за 1982-1983 роки неможливо /а.с.18/. Із заяви [PERSON] /[PERSON]/ Ю.В. від 13.09.2018р. /а.с.16/ вбачається, що вона не заперечує проти зміни договору найму на квартиру №6 на вул.Шевченка, 59 в м.Львові на її матір [PERSON] З відповіді Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 11.10.2018р. вбачається, що [PERSON] відмовлено у зміні договору найму на квартиру №6 на вул.Шевченка, 59 в м.Львові, у звязку зі смертю основного квартиронаймача гр.[PERSON], оскільки відповідно до\~рішення виконавчого\~комітету Львівської\~міської ради\~від 09.02.2018р.\~№120\~«Про затвердження\~інформаційних карток\~адміністративних послуг,\~субєктами надання\~яких є\~районні адміністрації»,\~[PERSON]\~не представлено\~ордер або\~рішення,\~на підставі\~якого була\~зайнята квартира\~[ADDRESS]\~і подані\~нею документи\~їй було\~повернуто /а.с.15/ . Частинами 4 та 5 ст.9 Житлового кодексу України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначення цих прав чи порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 52 Житлового кодексу України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до\~ст. 61\~Житлового кодексу\~України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Тому,єдиною підставою для укладення договору найму житлового приміщення є відповідний ордер. Суд приймає\~до уваги\~покликання позивачки,\~що у\~неї не\~має \~ордеру \~та рішення,\~на підставі\~якого була\~зайнята квартира\~[ADDRESS] і копії цих документів отримати неможливо. Приписами ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 зазначено, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб?єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Рішенням ЄСПЛ у справі «Прокопович проти Росії» № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Таким чином, матеріалами справи доведено законне право позивачів на користування квартирою №6 в будинку №59 по вул.Шевченка у м.Львові і що таке їх право порушено та підлягає захисту в судовому порядку. З огляду на наведене, та на підставі належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права користування квартирою №6, загальною площею 46,80 кв.м, в будинку №59 по вул.Шевченка у м.Львові є підставними і підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved