Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому зазначили, їм та відповідачу на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Квартира [ADDRESS] є ізольованою, складається з трьох кімнат: літ.7 площею 13,3 кв. м, літ. 5 площею 16,4 кв. м, літ. 9 площею 17,6 кв.м., кухні літ. 4 площею 5,9 кв. м, ванної кімнати літ.3, туалету літ. 2 та коридору літ. 1. 11 серпня 1996 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу погані відносини, які були між нею та відповідачем, ще більш погіршилися. Позивачі через неможливість сумісного мешкання з відповідачем були вимушені залишити спірну квартиру та виїхати мешкати в житловий будинок матері [PERSON] - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де мешкають по теперішній час. Так як відповідач перешкоджав їм нормально користуватися належною спільною сумісною власністю, позивачі вимушені були звернутися з позовом до суду про визнання права власності по 1/5 частини спірної квартири та визначення порядку користування житловими приміщеннями в квартирі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2007 р. за позивачами та відповідачем визнано право власності по 1/5 частині за кожним квартири [ADDRESS] та визначений порядок користування спірною квартирою. Позивачам надані в користування житлові кімнати літ. 7 площею 13,3 кв.м. та літ. 9 площею 17,6 кв.м., відповідачу надано в користування кімнату літ. 5 площею 16,4 кв.м., місця загального користування залишені в загальному користуванні. Після ухвалення вказаного рішення Московським районним судом м. Харкова, відповідач не бажає визнавати їх право користування спірною квартирою, продовжує перешкоджати користуванню квартирою, позивачі не мають доступу в квартиру, ключі від квартири відповідач їм не надає, вони не можуть потрапити в квартиру. Відповідач, користується всією квартирою, в тому числі кімнатами, які були виділені для користування позивача, в цих кімнатах знаходяться належні їм речі. Просять позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні спільною частковою власністю та вселити їх до квартири, судові витрати стягнути з відповідача. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та за довіреністю в інтересах позивача [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви, в яких позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутністю, оскільки він є інвалідом 1 групи. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірною є трикімнатна квартира [ADDRESS], яка належить позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності по 1/5 частки кожному (а.с. 5-7). Крім того судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач є колишнім подружжям, їх шлюб розірвано, інші позивачі їх є дітьми, вказані обставини встановлені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2007 року (а.с. 7, 10). Цим же рішенням визначений порядок користування квартирою, а саме: позивачам надані в користування житлові кімнати літ. 7 площею 13,3 кв.м. та літ. 9 площею 17,6 кв.м., відповідачу надано в користування кімнату літ. 5 площею 16,4 кв.м., місця загального користування залишені в загальному користуванні. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що права позивачів на проживання у квартирі, що є їх спільною частковою власністю порушені, та з урахуванням вищевикладеного, вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, оскільки він є інваром 1 групи.

Outcome: approved