Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати договір оренди землі № 80 від 04 грудня 2005 року, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «Злива». Свої вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до Біляївської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 6,1950 га, що розташована на території Василівської сільської ради, Біляївського району, Одеської області. У зв'язку з переходом до неї права власності на зазначену земельну ділянку та бажанням обробляти землю самостійно, 05 вересня 2013 року вона звернулась до ФГ «Злива» із заявою про розірвання договору оренди, який був укладений між її покійним чоловіком та відповідачем по справі, однак до теперішнього часу відповіді не отримала, у зв'язку з чим змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, при цьому пояснила, що на даний час вже обробила земельну ділянку позивачки, на що витратила певні кошти, та добросовісно виплачувала їй орендну плату, яку остання залюбки брала, і у разі, якщо гроші будуть їй повернуті, то вона не заперечує проти розірвання договору оренди землі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 04.12.2005 року між [PERSON] (чоловіком відповідачки) та фермерським господарством «Злива» (надалі - відповідач) та було укладено договір оренди землі, площею 6,20 га, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 374633 від 20.07.2005 року (а.с.9). Вказаний договір було укладено строком на 3 роки, тобто до 04.12.2008 року. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті чоловіка позивачка [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до Біляївської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки площею 6,1950 га, що розташована на території Василівської сільської ради, Біляївського району, Одеської області, Зазначений договір зареєстровано в реєстрі за № 1-2576 (а.с.6). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначає підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що з позивачкою [PERSON] договір оренди не укладався, отже вона в договірних відносинах з ФГ «Злива» не перебуває, а тому вправі користуватись і розпоряджатись землею на свій розсуд. Крім цього, суд виходить з того, що відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Позивачка [PERSON], одержавши земельну ділянку у спадщину, своє право у встановленому законом порядку не оформила та відповідно в повній мірі не має права на земельну ділянку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Частиною 4 цього Закону передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved