Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визначення розміру часток, посилаючись на те, що їм, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.06.2008 року, на праві спільної сумісної власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначають, що вони мають намір розпорядитись своїми частками, проте частки не виділені. На підставі вищевикладеного, просили суд визначити, що розмір часток у спільній сумісній власності, а саме на будинок [ADDRESS] є рівними та становлять: [PERSON] - 1/4 частки, [PERSON] ,- 1/4 частки, [PERSON] - 1/4 частки, [PERSON] - 1/4 частки та право спільної сумісної власності на нерухоме майно припинити. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися. Від них надійшла заява про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. В підготовче судове засідання відповідачі не з`явився. Від них до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнають та не заперечують, щодо його задоволення. Суд, приймає визнання позову відповідачами, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторонам, згідно свідоцтва про право власності від 03.06.2008 року, на праві спільної сумісної власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.4). Як було встановлено судом, на даний час, позивачі [PERSON] , [PERSON] бажають відчужити свої частки у будинку [ADDRESS] . Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами 1, 2, 3 ст. 358 ЦПК України стверджено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Враховуючи вищенаведене

Outcome: approved