Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2013 року вона працює на посаді директора Глухівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2. Наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради № 47-К від 12.04.2017 року її було звільнено із займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України. 13.04.2017 року наказом начальника відділу освіти № 51-К до вищевказаного наказу були внесені зміни, відповідно до яких її було звільнено з першого робочого дня після виходу із лікарняного. А 22.05.2017 року начальником відділу освіти Глухівської міської ради був виданий наказ № 61-К, відповідно до якого її звільнено з посади директора Глухівської загальноосвітньої школи № 2 з 22.05.2017 року з позбавленням права викладання в цій школі окремих предметів. Позивачка вважає, що ці накази були винесені без належного зясування обставин справи, без врахування ступені тяжкості вчинених проступків і заподіяної ними шкоди та з порушенням встановленого порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, позивачка зазначає, що її було притягнуто до дисциплінарної через особисті стосунки, які склалися між нею та керівництвом Глухівської міської ради і відділу освіти в звязку із її діяльністю як депутата міської ради. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд скасувати накази начальника відділу освіти Глухівської міської ради від 12.04.2017 року № 47-К, від 13.04.2017 року № 51-К, від 22.05.2017 року № 61-К про її звільнення з роботи, поновити її на посаді директора Глухівської загальноосвітньої школи № 2 та зобовязати відділ освіти Глухівської міської ради поновити її право викладання предметів в цій школі. Відповідач позову не визнав, надавши проти нього заперечення, суть яких зводиться до того, що позивачку було на законних підставах звільнено з роботи, оскільки остання систематично не виконувала свої посадові обовязки. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що з 3 грудня 2013 року позивачка [PERSON] була призначена на посаду директора Глухівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 з правом викладання основ економіки та основ правознавства в цьому навчальному закладі. 05.09.2016 року наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради № 125-К [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків в частині формування контингенту школярів навчального закладу, а саме організованого набору учнів до 10-го класу. 27.02.2017 року наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради № 24-К позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків в частині порушення Статуту Глухівської загальноосвітньої школи № 2, Колективного договору та Положення про премійування працівників, а саме, за прийняття рішення про преміювання працівників школи без розгляду цього питання на загальних зборах та без погодження з профспілковим комітетом. 27.03.2017 року наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради № 41-К позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків щодо контролю за організацією харчування учнів. Наказом начальника відділу освіти Глухівської міської ради № 47-К від 12.04.2017 року позивачку було звільнено із займаної посади у відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обовязків без поважних причин. Підставою для звільнення послугували вищевказані накази від 05.09.2016 року № 135-К, від 27.02.2017 року № 24-К, від 27.03.2017 року № 41-К про оголошення доган [PERSON] та наказ відділу освіти від 29.03.2017 року № 147-ОД «Про результати перевірки надання платних послуг в Глухівській загальноосвітній школі № 2» В подальшому, 13.04.2017 року наказом начальника відділу освіти Глухівської міськоїради № 51-К до вищевказаного наказу були внесені зміни, відповідно до яких позивачку було звільнено з першого робочого дня після виходу із лікарняного. А 22.05.2017 року начальником відділу освіти Глухівської міської ради був виданий наказ № 61-К «Про фактичне звільнення [PERSON]П.», відповідно до якого позивачку було звільнено із посади директора Глухівської загальноосвітньої школи № 2 з 22.05.2017 р. з позбавленням права викладання в цій школі окремих предметів. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне з таких заходів стягнення: догана, звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Отже, у силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом за\~систематичне\~невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23\~\~Постанови № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вивчивши матеріали справи, перевіривши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що накладаючи на позивачку дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення її з роботи, відповідач не врахував ступінь тяжкості вчинених проступків і заподіяну ними шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника Крім того, при накладенні дисциплінарного стягнення на позивачку був порушений передбачений законодавством порядок притягнення працівника до відповідальності. Так, з матеріалів справи вбачається, що першого разу позививачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани 05.09.2016 року за неналежне виконання посадових обовязків в частині формування контингенту школярів навчального закладу, а саме організованого набору учнів до 10-го класу. Хоча судом і встановлено, що позивачка не оскаржувала даного наказу, однак його зміст не містить жодного посилання на те, яким чином позивачка мала б провести організований набір учнів до 10 класу, але цього не зробила, в чому саме полягали виявлені порушення і які конкретно при цьому посадові обовязки були нею порушені. Наступного разу [PERSON] була притягнута до дисциплінарної відповідальності 27.02.2017 року за прийняття рішення про преміювання працівників школи без розгляду цього питання на загальних зборах педагогічного колективу та без погодження з профспілковим комітетом. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Положення про преміювання, порушення якого ставиться у вину позивачці, було затверджено директором школи тобто, самою позивачкою відповідно до п. 4.5 Наказу Міністерства освіти і науки україни від 26.09.2005 року «Про упрядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ». При цьому судом встановлено, що останньою було прийняте рішення про преміювання всіх 42 педагогічних працівників школи вього на суму 8848 грн. Як слідує із письмових пояснень позивачки, які та надавала за наслідками перевірки звернення вчителів школи, рішення про преміювання педагогічних працівників [PERSON] прийняла відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи школи. Також судом встановлено, що даний наказ ніким із працівників не оскаржувався і цей наказ не був скасованим. Хоча рішення про преміювання і було прийняте із порушенням відповідного Положення, але судом встановлено, що педагогічний колектив школи фактично погодився із прийнятим позивачкою рішенням і жодної шкоди такими діями [PERSON] заподіяно не було. Далі, з матеріалів справи вбачається, що наступного разу позивачка була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани 27.03.2017 року за неналежне виконання посадових обовязків щодо контролю за організацією харчування учнів. При цьому, із акту перевірки стану харчування в Глухівській ЗОШ № 2 від 2.03.2017 було виявлено ряд недоліків, як-то: неохайно складений розклад-меню, лишки 4 яєць та 230 грамів крупи, виправлення у книзі складського обліку, відсутня інструкція про правила миття кухонного посуду та ін. Суд вважає, що періодично перевіряти смакові якості приготованих блюд, правильність їх подачі, чи перевіряти охайність складених меню, дійсно б не завадило позивачці, як керівнику установи. Однак, із представленого акту перевірки вбачається, що за своїм змістом виявлені порушення в основному носять суто формальний характер і стосуються в першу чергу тих працівників, на яких покладено безпосередній обовязок слідкувати за процесом приготування страв, їх подачі, миття посуду, складання відповідних документів, перевірку санітарних книжок тощо, зокрема , завідуючої їдальнею, комірника, медичної сестри і т.д. Із виявлених недоліків суд вважає, що суттєвим та таким, вирішення якого входить до кола безпосередніх посадових обовязків позивачки, є харчування дітей з посуду, що не відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Однак, як пояснювала при цьому позивачка, цей недолік виник та існував у звязку з відсутністю відповідного фінансування навчального закладу на ці цілі. Дані твердження в судовому засіданні відповідач жодним чином не спростував. Також 29.03.2017 року позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення порядку надання платних освітніх послуг в Глухівській ЗОШ № 2. Однак, із змісту представленого акту вбачається, що виявлені недоліки також носять чисто формальний характер і відповідачем не доведено, що даним порушенням була спричинена якась шкода державним інтересам чи інтересам інших осіб. Крім того, судом встановлено, що накази про притягнення позивачки [PERSON] до дисциплінарної відповідальності від 27.02.2017 року та від 27.03.2017 року, останньою оскаржено в судовому порядку і остаточні рішення по цим спорам відсутні. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами фактів системності невиконання [PERSON] своїх службових обовязків і що це призвело до порушень в організації навчально-виховної роботи школи чи в забезпеченні адміністративно-господарської роботи закладу або призвело до порушень норм і правил техніки безпеки в закладі, тобто порушень в основних напрямах діяльності директора школи відповідно до п. 2.1 його Посадової інструкції. Також суд вважає, що рішення про звільнення позивачки з роботи було прийняте без врахувння ступіня тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду та попередньої роботи працівника. Більш того, із матеріалів справи вбачається, що позивачку було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України з позбавленням її права викладання в навчальному закладі деяких предметів. Однак, дана стаття містить аж три частини і лише ч. 1 ст. 40 КЗпП України містить відповідний пункт. Також трудове законодавство не містить такого виду стягнення за порушення трудової дисципліни як позбавлення працівника права займати певні посади чи займатись певною діяльністю.Тобто, позивачку було звільнено на підставі неіснуючого нормативного акту і до неї було застосоване додаткове стягнення, що не передбачено законом. Також, зміст наказів відділу освіти Глухівської міської ради від 12.04.2017 року № 47-К, від 13.04.2017 року № 51-К, від 22.05.2017 року № 61-К про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності викладено таким чином, що позивачка фактично є звільненою із займаної посади декілька разів, що також є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачку [PERSON] було звільнено без законних підстав, з порушенням встановленого порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому накази про її звільнення з роботи підлягають скасуванню, а позивачка підлягає поновленню на роботі. Оскільки накази про звільнення [PERSON] підлягають скасуванню, то у суду немає підстав окремо вирішувати питання про зобовязання відповідача поновлювати право позивачки викладання окремих предметів в ЗОШ № 2, оскільки спір в цій частині фактично вирішений і не потребує окремої вказівки про це в рішенні суду. А тому в цій частині вимоги позивачки не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 3 ст. 88 ЦПК України). Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial