Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулися до суду із позовною заявою до територіальної громади с.Василів в особі Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Посилаються на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту від 06.08.2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Кирилюк М.М., зареєстрованого в реєстрі №93 заповів їм. Спадкоємцем, за заповітом, що має право на обов`язкову частку є син померлого [PERSON] , який на час смерті біля батька не проживав, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений законом строк не звертався, скористався своїм правом подав заяву, що на спадщину після смерті батька не претендує. Позивачі [PERSON] , [PERSON] вказують на те, що спадщину після смерті батька, прийняли, звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки ними не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вони змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності та відсутності позивачів, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Василів в особі Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с.Василів Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2014 року (а.с.9). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Вказане спадкове майно [PERSON] , згідно заповіту від 06.08.2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Василівської сільської ради Кирилюк М.М. та зареєстрованого в реєстрі №93, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, померлий заповів позивачам [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). Спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом є син померлого [PERSON] . Вiдповiдно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] від спадщини, яка залишилася після смерті його батька [PERSON] протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України відмовився, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву . Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] після смерті батька [PERSON] спадщину прийняли, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №37215914 від 23.04.2014 року (а.с.16), та змісту постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.07.2016 року (а.с.21, 18.12.2019 року (а.с.22). З метою оформлення спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №37215914 від 23.04.2014 року (а.с.16), однак у видачі свідоцтва нотаріусом їм було відмовлено, оскільки позивачами не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з вищевказаних постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій дій від 20.07.2016 року (а.с.21, 18.12.2019 року (а.с.22). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується довідками виконавчого комітету Василівської сільської ради №51, №52 від 23.01.2020 року (а.с. 23,24), копією погосподарської книги (а.с.25). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки виконавчого комітету Василівської сільської ради №51 від 23.01.2020 року (а.с. 23) житловий будинок розташований в [ADDRESS] побудований за власні кошти, не є колгоспним двором, будівельний паспорт не виготовлявся, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачами, як спадкоємцями майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11-12). Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №351 від 24.12.2019 року (а.с.12) його вартість становить 125484 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири ) гривні 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved