Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.1998 року є власником 41/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.20006 року за [PERSON] було визнано право власності на 59/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Кожному співвласнику на праві приватної власності належить відповідна частина домоволодіння та за тривалий час проживання було встановлено конкретний порядок його використання. 07.07.2017 року інженером з інвентаризації нерухомого майна було проведено технічну інвентаризацію домоволодіння [ADDRESS] , за результатами якого встановлено, що зазначені домоволодіння експлуатуються як окремі господарства, про що складено відповідні акти. Згідно технічних паспортів на домоволодіння їх конструктивні елементи збудовані таким чином, що вказані домоволодіння відокремлені по відношенню один до одного, мають окремі входи та підведені до кожного з них окремо комунікації. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила виділити їй в натурі в окрему одиницю 41/100 частину домоволодіння [ADDRESS] , що складається з: літ.А-1 - житловий будинок, загальною площею 56,60 кв.м; літ.А1-1 - житлова прибудова, площею 28,8 кв.м; літ.З - льох з шийкою; загальною площею 6,20 кв.м; літ.Г - гараж, загальною площею 23,40 кв.м; літ.К - літня кухня, загальною площею 14,80 кв.м; літ.Л - сарай, загальною площею 7,30 кв.м; літ.М - душ, загальною площею 1,40 кв.м; літ.Е - вбиральня; споруди літ.1…3,8,11…15 - ворота, хвіртки, огорожа, зливна яма, доріжки; літ.І-ІІІ - замощення. Також позивачка просила визнати за нею право власності на виділену в натурі в окрему одиницю частину домоволодіння. Відповідач [PERSON] , залучений під час розгляду справи, як правонаступник (спадкоємець) померлого первісного відповідача [PERSON] , в наданому зустрічному позові посилався на те, що є єдиним спадкоємцем останнього, що прийняв спадщину. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входить домоволодіння [ADDRESS] , він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. Однак, приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва з посиланням на те, що право власності на домоволодіння зареєстроване за двома адресами: 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] та 41/100 частину домоволодіння по [ADDRESS] . В зв`язку з розбіжностями в адресах неможливо встановити склад спадкового майна та зазначено про необхідність визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Посилаючись на те, що право власності на 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] було визнано за його батьком на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.2006 року, що власником 41/100 частин домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] , з якою вже тривалий час було встановлено конкретний порядок використання домоволодіння, позивач за зустрічним позовом просив суд виділити йому в натурі в окрему самостійну одиницю 59/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , що складається з: літ.Б-1 - житловий будинок, загальною площею 45,54 кв.м; літ.Б?-1 - прибудова, загальною площею 14,6 кв.м; літ.б-1 - прибудова, загальною площею 4,4 кв.м; літ.б?-1 - прибудова, загальною площею 7,6 кв.м; літ.П-2 - гараж, загальною площею 35,2 кв.м; літ.п - ганок, загальною площею 5,4 кв.м; літ.Р - навіс, загальною площею 21,4 кв.м; літ.С - вольєр, загальною площею 6,2 кв.м; літ.4…12 - свердловина, хвіртка, ворота, огорожа, підпірна стінка; літ.І-ІІ - замощення. Також позивач за зустрічним позовом просив визнати за ним право власності на виділену в натурі в окрему одиницю частину домоволодіння. В наданій заяві позивачка [PERSON] просила провести розгляд справи без її участі. зазначивши про підтримання заявленого нею позову та не заперечуючи проти задоволення зустрічного позову. Аналогічну заяву подав відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] . З урахуванням поданих сторонами заяв, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності останніх, на підставі наявних матеріалів справи та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені сторони в поданих позовних заявах, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно ст.363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до ст.334 цього Кодексу. Частинами 1,3 ст.364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.1998 року є власником 41/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , що згідно технічної документації на домоволодіння складається з: літ.А-1 - житловий будинок, загальною площею 56,60 кв.м; літ.А1-1 - житлова прибудова, площею 28,8 кв.м; літ.З - льох з шийкою; загальною площею 6,20 кв.м; літ.Г - гараж, загальною площею 23,40 кв.м; літ.К - літня кухня, загальною площею 14,80 кв.м; літ.Л - сарай, загальною площею 7,30 кв.м; літ.М - душ, загальною площею 1,40 кв.м; літ.Е - вбиральня; споруди літ.1…3,8,11…15 - ворота, хвіртки, огорожа, зливна яма, доріжки; літ.І-ІІІ - замощення. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.2006 року у цивільній справі №2-990/2006 за [PERSON] в порядку спадкування було визнано право власності на 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , що згідно технічної документації на домоволодіння на теперішній час складається з: літ.Б-1 - житловий будинок, загальною площею 45,54 кв.м; літ.Б?-1 - прибудова, загальною площею 14,6 кв.м; літ.б-1 - прибудова, загальною площею 4,4 кв.м; літ.б?-1 - прибудова, загальною площею 7,6 кв.м; літ.П-2 - гараж, загальною площею 35,2 кв.м; літ.п - ганок, загальною площею 5,4 кв.м; літ.Р - навіс, загальною площею 21,4 кв.м; літ.С - вольєр, загальною площею 6,2 кв.м; літ.4…12 - свердловина, хвіртка, ворота, огорожа, підпірна стінка; літ.І-ІІ - замощення. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло зазначені вище 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно витребуваних судом матеріалів спадкової справи встановлено, що після смерті останнього єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є син [PERSON] , що був залучений за клопотанням позивачки судом в якості правонаступника первісного відповідача [PERSON] . Крім того, [PERSON] після його залучення до участі у справі було подано зустрічний позов про визнання за ним права власності з виділенням в натурі 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . З постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 05.12.2019 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька на 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , з роз`ясненням права на звернення до суду. Згідно постанови нотаріуса підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії та оформлення спадкових прав стало те, що за померлим [PERSON] було зареєстровано право власності на 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . 41/100 частка домоволодіння зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, в зв`язку з розбіжностями в адресах неможливо встановити склад спадкового майна. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 41/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] прийняв в спадщину після свого батька 59/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Таким чином, сторони фактично є власниками різних домоволодінь, з окремим будівлями та спорудами, що зареєстровані за різними адресами, проте право власності на них зареєстровано, як частки у спільній власності. Вказана обставина також стала перешкодою для [PERSON] в оформленні спадщини в нотаріальному порядку. Враховуючи зазначені вище обставини та наведені положення діючого законодавства, той факт, що домоволодіння відокремлені по відношенню один до одного, мають окремі входи та підведені до кожного з них окремо комунікації, що спір між сторонами щодо права у спільній частковій власності відсутній та на теперішній час вони бажають виділити належні їм частки в натурі, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення первісного та зустрічного позову в повному обсязі, у відповідності до ч.3 ст.364 ЦК України припинивши право спільної часткової власності на це майно. Враховуючи характер правовідносин між сторонами та підстави пред`явлення первісного та зустрічного позовів, понесені сторонами судові витрати по справі покласти на останні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved