Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення боргу до відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2014 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США до січня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою. Вказує, що 05.02.2016 року відповідач повернув їй частину коштів в сумі 2000 доларів США, а 10.09.2017 року ще 2000 доларів США. З приводу повернення зазначених коштів відповідач [PERSON] зробив власноручний запис на розписці. Таким чином, позивач стверджує, що відповідач повернув їй частину боргу в сумі 4000 доларів США та залишився винним 2000 доларів США. Звертає увагу суду на те, що оскільки остаточний термін повернення коштів січень 2015 року вже пройшов, решту позичених коштів відповідач їй не повернув, на її неодноразові прохання з приводу повернення коштів не реагує, обіцяє це зробити найближчим часом, однак цього не робить, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Стверджує, що відповідач свого обовязку щодо повернення частини боргу в сумі 2000 доларів США, що по курсу НБУ станом на день подачі позову до суду становить 53140 грн. в обумовлений строк не виконав, на її прохання щодо повернення коштів не реагує, просить стягнути з нього борг в сумі 53140 грн. На основі викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 53140 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. В судове засідання позивач не зявилась, однак до початку судового розгляду від неї надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.01.2014 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 6000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою [PERSON] (а.с.18). Зазначену суму коштів відповідач отримав строком до січня 2015 року. Як вбачається з розписики, кошти позивачці повернуті частково, а саме в розмірі 4000 доларів США (а.с.18). Таким чином, між сторонами існують договірні зобовязання позики в сумі 2000 доларів США. Також, як встановлено судом, позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення боргу в обумовлений строк, однак на вимогу позивачки повернути борг відповідач не повернув грошові кошти. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, враховуючи той факт, що вимоги позивачки про повернення боргу в повному обсязі відповідачем [PERSON]в порушення вимог ст.ст. 530, 629, 1049 ЦК України не виконуються, позовні вимоги про стягнення з нього боргу на користь позивачки підлягають до задоволення. Разом з тим, відповідно до інформації з офіційного сайту НБУ станом на 02.10.2017 року офіційний курс гривні до долара США становить 100 доларів США 2657,8496 грн., таким чином загальна сума боргу складає 53156,99 грн. (2657,8496/100)Х2000,00). Разом з тим, підлягає до стягнення сума, яка заявлена в позорвних вимогах. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну суму боргу, яка становить 53140 грн., а також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір.

Outcome: approved