Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , згідно з яким просять визнати недійсним заповіт на [PERSON] , посвідчений 03.02.2015 року за реєстровим номером 49 державним нотаріусом Вараської міської державної нотаріальної контори Рівненської області і зареєстрований у Спадковому реєстрі за номером 57058853, що складений на спеціальному бланку нотаріальних документів НАМ №141313. Позовні вимоги мотивують тим, що\~ [INFO] помер їх батько, [PERSON] . На момент смерті батька йому на праві спільної сумісної власності належала частка в квартирі [ADDRESS] , оскільки він разом з ними та їхньою матір`ю [PERSON] брав участь в приватизації державного житлового фонду. З огляду на це після смерті позивачі звернулися до приватного нотаріуса Вараського міського нотаріального округу Рівненської області Сусь Л.У. з відповідними заявами про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу за №63204905. При зверненні до нотаріуса ним стало відомо про те, що ще 03 лютого 2015 року їхній батько оформив заповіт, номер якого у Спадковому реєстрі 57058853, посвідчений державним нотаріусом Вараської міської державної нотаріальної контори за реєстровим №49, яким він розпорядився усім належним йому майном на випадок смерті. Заповіт оформлено на ім`я [PERSON] . Таким чином, відповідно до довідки приватного нотаріуса Вараського міського нотаріального округу від 28.11.2018 року до кола спадкоємців по смерті батька належать відповідач по заповіту та позивачі, спадкоємці за законом. Однак позивачі вважають, що такий заповіт має бути визнаний недійсним в судовому порядку з огляду на наступне. Позивачі вважають, що заповіт виник лише через те, що батько не розумів того, що він робить. Це пояснюється тим, шо їх батько довгий час до моменту смерті мав проблеми зі здоров`ям, зокрема психічні та поведінкові розлади, що виникли внаслідок вживання алкоголю в формі активної залежності. Він в період з 28.05.2006 року перебував на обліку в наркологічному кабінеті ДЗ «СМСЧ №3 МОЗ України», за місцем свого проживання, а з 05.11.2009 року на обліку в психіатричному кабінеті даного медичного закладу. У нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, інтелекту та пам`яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та до самого себе. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву по визнання заповіту недійсним в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на наступне. Так, заповіт брата відповідачки, [PERSON] , засвідчений 03.02.2015 року державним нотаріусом Кузнецовської міської державної нотаріальної контори Рівненської області Ріцькою Г.І. відповідає волі заповідача і волевиявлення спадкодавця було вільним. Твердження позивачів, що в момент підписання та посвідчення заповіту заповідач не розумів значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, є надуманими та безпідставними з огляду на наступне. Долучені до позовної заяви довідки ДЗ «СМСЧ №3» МОЗ України від 11.08.2010 року у відповідності до норм чинного законодавства не підтверджують факт визнання недієздатним або обмежено дієздатним [PERSON] , як вважають позивачі. Крім того, обґрунтування позовних вимог, що батько позивачів знав, що у спадковій квартирі в [ADDRESS] [PERSON] є наймачем згідно договору найму, а їх мати право на таку квартиру, оскільки свого часу вона її отримала. Проте, це не відповідає дійсності, бо [PERSON] знав про свою частку в розмірі 1\\4 власності у квартирі. Разом з тим, посилання позивачів, що їх батько склав заповіт за ініціативою відповідачки [PERSON] не узгоджується, так як з часу складення заповіту до дати смерті [INFO] [PERSON] своє волевиявлення жодного разу не змінив. А це пояснюється тим, що [PERSON] тяжко хворів, під час хвороби він зрозумів, що залишений своїми дітьми напризволяще, які не допомагали йому в тяжку хвилину, він постійно потребував турботи. До часу смерті [PERSON] за ним доглядали сестри відповідачка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Від позивачів до суду надійшов відповідь на відзив в якому вважають, що відзив поданий відповідачкою є формальним і не відповідає обставинам справи. Також зазначили, що у відзиві відповідачка не надає ніяких доказів відносно психічного та наркологічного стану померлого [INFO] [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що згідно медичних документів померлий починаючи з 2006 року постійно хворів різними хворобами, в тому числі психічними, а також знаходився на обліку та лікувався в спеціальних медичних закладах, відповідачка у цивільній справі не надає пояснення відносно того, чи міг [PERSON] в силу своїх захворювань усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання ним заповіту 03.02.2015 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні, допитана як свідок показала, що їхній батько [PERSON] протягом усього їхнього дитинства вживав алкогольні напої, вчиняв неадекватні дії, не міг контролювати свої емоції. Коли просинався зранку, то не пам`ятав про події минулого дня. Міг наробити шкоди, проте у подальшому не пам`ятати про це. Вважає, що внаслідок вживання алкогольних напоїв він самостійно не міг усвідомлювати, що він є власником частини квартири і тим більше піти самостійно до нотаріуса, щоб скласти заповіт. Батько перебував на обліку у лікаря психіатра та часто лікувався у психіатричній лікарні. Позовні вимоги підтримала повністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні допитана як свідок надала показання аналогічні за змістом до показань позивача [PERSON] . Позовні вимоги також підтримала повністю. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сурікова С.І. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, послалась на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що з 2010 року до 2015 року її брат [PERSON] проживав разом з нею і вона за ним доглядала. Возила у лікарні. Він хворів на туберкульоз. Алкогольні напої вживав, але все усвідомлював. У психіатричній лікарні не лікувався. У день складання заповіту він алкогольні напої не вживав та приблизно о 9 год 50 хв. вийшов з квартири, а потім через деякий час прийшов і приніс заповіт на неї. Вона його не просила, складати на неї заповіт, оскільки у неї є вже квартира і частка у іншій квартирі їй не потрібна була. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки висновок психіатричної експертизи не категоричний і повинен оцінюватись у сукупності з іншими доказами. Третя особа [PERSON] допитана як свідок в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила позовні вимоги задоволити повністю. Показала, що її чоловік [PERSON] через три роки після народження дітей поїхав на заробітки. Повернувся приблизно через три роки і з того час у почав зловживати спиртними напоями. Коли напивався, то вів себе неадекватно. Приблизно 10 разів возила його кодувати від вживання алкоголю. Проте після кожного разу, приблизно через два тижні починав вживати знову. У 2006 році його поставили на облік у лікаря-психіатра у зв`язку з неадекватною поведінкою під час перебування у лікарні. Лікарі були змушені прив`язати його до ліжка на три доби. Під час перебування у стані алкогольного сп`яніння не пам`ятав події. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, третьої особи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] повторно виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 11 жовтня 2018 року. Відповідно до копії заповіту посвідченого 03.02.2015 року за реєстровим номером 49 державним нотаріусом Вараської міської державної нотаріальної контори Рівненської області і зареєстрованого у Спадковому реєстрі за номером 57058853, що складений на спеціальному бланку нотаріальних документів НАМ №141313, [PERSON] заповів відповідачу [PERSON] , [INFO] , належну йому на праві спільної сумісної власності ј частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів», м.Кузнецовськ, перейменовано у м.Вараш. Копією листа приватного нотаріуса Сусь Л.У від 28.11.2018 року доводиться, що у матеріалах спадкової справи 15/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] наявні заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 05.02.1985, серії [NUMBER] виданого 05.02.1985 року, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] доводиться, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є заінтересованими особами у скасуванні заповіту та набули право на звернення до суду про визнання його недійсним на підставі ст. 225 та 1257 ЦК України. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що оспорюваний заповіт є недійсним, оскільки волевиявлення спадкодавця їхнього батька на час складання заповіту не було вільним, не відповідало його внутрішній волі, [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 217/20 від 30.12.2020 року, [PERSON] , з урахуванням наявного у ного психічного розладу (Розлад особистості та поведінки у вигляді психоорганічного синдрому внаслідок органічного ураження головного мозку (ГПМК, 2006 р., ЧМТ анамнестично) (F07 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду)) не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту від 03.02.2015 року. Вказаний висновок судово-психіатричного експерта узгоджується з показаннями свідка [PERSON] , яка у день народження свого чоловіка 03.02.2015 року бачила [PERSON] близько 9 години на базарі. Він стояв біля стіни у стані алкогольного сп`яніння, оскільки похитувався, погляд у нього був несфокусований, коли вона підійшла, оскільки думала, що йому погано, то він її не впізнав, нецензурно облаяв. Приблизно через 20-30 хвилин вона йшла через те саме місце і бачила, що [PERSON] продовжував стояти на тому самому місці. Вона знову підійшла до нього, але у нього реакція була така ж як і перший раз. У суду відсутні підстави не брати до уваги показання свідка [PERSON] . Про початок зловживання спиртними [PERSON] після початку поїздок на заробітки та про вчинення ним дій, які згодом не міг пояснити показала свідок [PERSON] . Також, викладені у висновку обставини узгоджуються з письмовими доказами, а саме виписками з історії хвороби № 218, № 1168, № 1062, № 2490, № 1615, № 2388, № 166, № 305, № 905 за змістом яких, [PERSON] перебував на лікуванні в КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» РОР з 30.07.2009 року до 14.08.2009 року, з 18.11.2009 року до 08.12.2009 року, з 02.02.2010 року до 19.02.2010 року, з 15.12.2010 року до 14.01.2011 року, з 30.05.2011 року до 26.07.2011 року, з 14.02.2012 року до 23.03.2012 року, з 12.06.2012 року до 05.07.2012 року, з 30.04.2013 року до 07.06.2013 року, з 31.01.2017 року до 28.02.2017 року з діагнозом психоорганічний синдром внаслідок перенесеного ГПМК, обтяжений алкоголізацією. При цьому при поступленні у нього були скарги на зниження пам`яті, часті головні болі, подразливість, судорожні припадки, головокружіння. До того ж, перебування [PERSON] на обліку у лікаря психіатра ДЗ «СМСЧ № 3 МОЗ України» у період з 05.11.2009 року до 30.05.2018 року з хронічним психічним розладом та у лікаря-нарколога у період з 28.05.2006 року з психічними та поведінковими розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (активна залежність), підтверджується листом ДЗ «СМСЧ № 3 МОЗ України» від 26.04.2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Таким чином, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] на час укладення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у повній мірі, а тому наявні підстави визнати оспорюваний заповіт недійсним за правилами ст. 225 та ст. 1257 ЦК України. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, із відповідача на користь позивачів необхідно стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду у рівних частках на кожного позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved