Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що з 27.06.2003 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 413, мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим по причині різних поглядів на шлюб і сім»ю. З квітня 2013 р. шлюбні відносини припинили, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо. Переконалися, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечитиме їх інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна не існує, не можуть досягти згоди щодо розміру аліментів на дитину, яка після розлучення проживатиме з нею. Відповідач працює, отриманий дохід повністю витрачає на свої потреби. Позивачка просила шлюб розірвати, і стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не з»явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі, відповідач визнає, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 27.06.2003 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 413, мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних поглядів на життя, шлюб і сім»ю, права і обов»язки подружжя. З квітня 2013 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо, їхній шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній обох із подружжя, суперечитиме їх інтересам, що мають істотне значення. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного сина сторін, який після розлучення проживатиме з позивачкою, виходить з наступного. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач працює, інших дітей і утриманців не має, за віком, станом здоров'я та матеріальним становищем може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища малолітнього сина сторін, який проживає з позивачкою та утримується нею, а також матеріального становища відповідача, який в силу закону зобов»язаний утримувати дитину, за віком і станом здоров»я працездатний, працює, інших утриманців не має. Ураховуючи вимоги наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У порядку ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112, 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved