Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власницею домоволодіння № 61 по вул. Колгоспній в с. Чмирівка Старобільського району Луганської області. Як власниці жилого будинку їй передана в користування земельна ділянка для обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,0692 га. Поряд з нею, знаходиться земельна ділянка [PERSON], площею 0,09 га за адресою: Старобільський район, с. Чмирівка, вул. Колгоспна, 63. Згідно до плану земельної ділянки, на якій розташований будинок позивачки й яка передана їй в користування, їй було виділено 1 м до межі з сусідньою ділянкою, яка межує з її ділянкою й розташована по вул. Колгоспній, 63, де мешкає [PERSON] У 2004 році комісією Чмирівської сільської ради було проведено обмір та встановлено межову границю земельних ділянок по вул. Колгоспна, б. 61, та вул. Колгоспна, б. 63. В подальшому, відповідачем [PERSON] межа була зруйнована та пересунута вглиб ділянки позивачки на 60 см, скоротивши їй місце для обслуговування жилого будинку до 50 см, чого їй явно недостатньо й що протиречить п.п. 3.25 ДБН 360-92 від 17.04.1992 р. № 44. Крім того, на межі, відповідач самовільно, без відповідного дозволу побудував сарай. Вона неодноразово зверталась до комісії по розгляду земельних спорів, висновками якої встановлені порушення її права з боку [PERSON], але в добровільному порядку відповідач відмовляється відновити межу. На цій підставі позивачка просить відновити межу земельних ділянок, розташованих по вул. Колгоспній, б. 61, та вул. Колгоспній, б. 63, в с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, зобовязати [PERSON] перемістити межу земельної ділянки в глиб території своєї земельної ділянки вздовж всієї «червоної лінії», розташованої за адресою: вул. Колгоспна, б. 63, с. Чмирівка, Старобільського району у відповідності з даними земельно-кадастрової документації. Зобовязати [PERSON] усунути перешкоду в користуванні позивачці земельною ділянкою та домоволодінням, розташованим за адресою: с. Чмирівка, вул. Колгоспна, б. 61, Старобільського району Луганської області шляхом знесення самовільно побудованого сараю, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Колгоспна, б. 61, у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги й додала, що самовільним збудуванням сараю, відповідач порушив протипожежні вимоги, які вказують на відстань між будівлями 8 м. Крім того, самовільно перемістив межу по всій межовій границі між їх земельними ділянками вглиб її земельної ділянки так, що відстань від межі до її будинку при замірах складає 0,37 м, що унеможливлює їй обслуговувати задню стінку її будинку й взагалі, зменшує її земельну ділянку по всій межі. Таким чином, вона просить зобовязати [PERSON] перемістити огорожу глиб своєї території на 0,60 м вздовж всієї довжини земельної ділянки й зобовязати [PERSON] знести самовільно збудований ним сарай, що знаходиться на межі земельних ділянок. Відповідач первісний та уточнений позов не визнав, суду пояснив, що в серпні 2003 року позивачка [PERSON] подарувала йому житловий будинок з побутовими прибудовами, що розташований в с. Чмирівка по вул. Колгоспній, б. 63, в Старобільському районі Луганської області. На той час, на земельній ділянці існував будинок з прибудовою, сарай, погріб, колодязь, огорожа. Дійсно, в 2004 році приходили із сільської ради й провели заміри земельних ділянок, та запропонували йому відступити по огороду сусідці [PERSON] 1 метр, що він ї зробив. В 2010 році він із старого сараю, побудував новий. До 2012 року ніяких спорів між ними не було, а потім йому стало відомо про звернення [PERSON] до комісії з земельних питань. Він вважає, що не порушував межової границі, що пролягає між їхніми земельними ділянками, а відстань між огорожею та будинком [PERSON] вона штучно зменшила ще при побудові свого житлового будинку, що простежується з «Проекту № 108-2 трикімнатного житлового будинку» [PERSON], який досліджено в судовому засіданні. Вимоги про переміщення огорожі на 60 см в бік його ділянки по всій межі вважає необґрунтованими й не підтвердженими документально, оскільки позивачкою надані відомості, що її земельна ділянка складає різну площу: 0,0692 га; 0,07 га; 0,072 га. Крім того, відповідач вказує на наданий позивачкою кадастровий план та інші заміри як на такі, що є неналежними доказами. Представник третьої особи - Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачка не зверталась до комісії по земельних спорах про порушення її права й вимоги відновити межу по всій довжині «червоної лінії», а вказувала лише на неможливість обслуговувати свій будинок й зобовязати перемістити межу на 30 см, а не на 60 см вбік земельної ділянки [PERSON] Представник третьої особи - департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Луганській області в судове засідання не зявився, просив розглянути справу у відсутність представника (а.с. 41,45). Суд, зясував позицію сторін, дослідив матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за слідуючих підстав: За ст. 103 ч. 1 Земельного Кодексу України: «власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обрати такі способи використання земельних ділянок відповідно до його цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей». За ст. 103 ч. 3 Земельного Кодексу України: «власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій та охорони земель (зберігання межових знаків). За ст. 55 Закону України «Про землеустрій»: власники землі та землекористувачі, зобовязані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка». П. 4. 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (затверджена наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2000 року № 276 із змінами та доповненнями): «власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились, або стали невиразними». За Державними Будівними Нормами 360-92 (затверджені держкоммістобудування 17.04.1992 року № 44): «для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менш 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будинків на територію суміжних ділянок». Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка, розташована в Старобільському районі Луганської області в с. Чмирівка по вул. Колгоспній, б. 61, що надана їй для побудови та обслуговування житлового будинку 0,0692 га (площа розрахована згідно до Проекту № 108-2 трикімнатного житлового будинку (а.с. 118) й встановлюється з записів по господарської книги станом на 15.10.2012 року. [PERSON] згідно до договору дарування від 24.07.2003 року (а.с. 153) подаровано [PERSON] житловий будинок з побутовими прибудовами, розташований по вул. Колгоспній, б. 63, у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, приблизна площа земельної ділянки - 0,09 га., згідно до записів в по господарській книги станом на 15.10.2012 року. Межа суміжних земельних ділянок встановлена у 2004 році при продажу будинку [PERSON] [PERSON] й відображено в схемі обміру від 22.04.2004 року (а.с. 128). Сторони не заперечують, що паралельно будинку [PERSON] роль межового знаку виконував бетонний стовп, на якому, після 2004 року, [PERSON] збудував огорожу з сітки - рабиці, яка простягається до побудованого в 2010 році [PERSON] цегляного сараю, на іншій території суміжних ділянок, межа чітко не визначена, будь-яка огорожа відсутня. Позивачка [PERSON] наполягає, що при побудові [PERSON] огорожі в 2010 році, він змістив межу в бік її земельної ділянки, чим зменшив належну їй площу земельної ділянки на 60 см по всій довжині межі. З кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON], розташованої по вул. Колгоспній, б. 61, у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області (а.с. 101) вбачається, що відстань з одного кута будинку № 61 до межі, якою служить огорожа, складає 0,37 м, з іншого кута до огорожі складає 0,42 м. Таким чином документально підтверджено, що для обслуговування будинку № 61 позивачці [PERSON] явно недостатньо місця, оскільки згідно до п.п. 3.25 ДБН 360-92, затверджених Держкоммістобудуванням 17.04.1992 року № 44 : «для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.» Суд приймає, як належний доказ кадастровий план (а.с. 101), наданий позивачкою, оскільки він виготовлений компетентною організацією СРКП «Старобільський районний земельно-інформаційний центр», підписаний головою Чмирівської сільської ради, спеціалістом-землевпорядником сільради; депутатом сільради, власником домоволодіння [PERSON] Цим кадастровим планом встановлена площа земельної ділянки, якою користується [PERSON] і яка складає 0,0680 га. В підтвердження того, що права позивачки [PERSON] були порушені в частині зменшення території для обслуговування її будинку суд приймає, як докази досліджені та перевірені судом заяви [PERSON] до Чмирівської сільської ради: - від 05.10.2012 року, актом обстеження земельної ділянки в с. Чмирівка вул. Колгоспна, б. 61, від 15.10.2012 року, яким встановлені площі земельних ділянок, що знаходяться в користуванні [PERSON] ( S=0,0692 га) й [PERSON] (S=0,09 га) та вказано що для вирішення питання було запропоновано перенести огорожу на 30 см в бік [PERSON] через бетонний стовп, який лежить вздовж задньої стінки будинку та, до встановлення огорожі виконував функції межової границі. Схемою обміру від 22.04.2004 року земельних ділянок [PERSON], [PERSON] (а.с. 124-128); - від 02.10.2013 року; рішення 25 сесії 6 скликання Чмирівської сільської ради від 19.11.2013 року, де п. 2 вказано «рекомендувати [PERSON] перенести встановлену ним огорожу у бік свого двору на 30 см, та не чинити перешкод гр-ці [PERSON] у користуванні земельною ділянкою для обслуговування задньої стінки будинку» (а.с. 129-132). Зверненням [PERSON] від 28.11.13 року (а.с. 133-137) до Чмирівської сільради й відповіддю, за якою був проведений обмір земельної ділянки, переданої [PERSON] в користування й встановлено, що відповідно до запису в по господарській книзі орієнтовна площа земельної ділянки [PERSON] складає 0,09 га, а згідно проведеного обміру - 0,0943 га (схема обміру додається ( а.с. 137)), вказано, що йому рекомендовано перенести огорожу у бік свого будинку на 30 см. Таким чином, суд вважає доведеним, що після побудування огорожі [PERSON] у 2010 році в районі бетонного стовпа, що виконував функції межового знаку між ділянками по вул. Колгоспній, б. 61, (в користуванні [PERSON]М.) й ділянкою № 63 (в користуванні [PERSON]П.), він порушив права [PERSON], зменшивши їй відстань від стіни будинку до межового знаку, що перешкоджає [PERSON] обслуговуванню житлового будинку. Ця обставина підтверджена неодноразовими зверненнями [PERSON] до Чмирівської сільради, висновками комісії по розгляду земельних спорів, які досліджені судом. При цьому, суд приймає до уваги, що порушення прав [PERSON] стосувалося тільки вирішення питання надання можливості обслуговування житлового будинку й відновлення меж в цій частині. Рекомендації комісії по земельних спорах й рішення Чмирівської сільради вказують саме на вирішення цього питання й визнавали, що саме [PERSON] порушив права [PERSON] й рекомендували перенести йому огорожу в свій бік на 30 см. Оцінюючи докази зібрані судом, суд вважає, що саме [PERSON] порушив права позивачки в частині зменшення відстані від її будинку й до межового знаку (огорожі), але не на 30 см, а на 60 см, оскільки це підтверджено замірами в кадастровому плані (а.с. 101), де вказано, що відстань від одного кута будинку до межі становить 0,37 м, а з другого 0,42 м (а не один метр). Таким чином, щоб відстань для обслуговування житлового будинку [PERSON] відповідала ДБН ( в 1 м) необхідно змістити огорожу на 60 см (0,37 + 0,60=0,97 см та з іншого кута: 0,42+60 см=1 м 02 см). При цьому судом враховано, що такий відступ повинний бути здійснений [PERSON] тільки вздовж будинку № 61, належного [PERSON] й до закінчення огорожі. Вимоги позивачки [PERSON] про відновлення межі по всій ділянці необґрунтовані й бездоказові за слідуючих підстав: -[PERSON] ніколи не зверталась (ні до Чмирівської сільради, ні до суду) про порушення її прав з боку [PERSON] вздовж усієї «червоної лінії», тобто межі, визначеної в 2004 році при даруванні домоволодіння [PERSON] Її звернення почалися з 05.10.2012 року й стосувались виключно питання порушення її прав в частині неможливості обслуговування жилого будинку. Із зроблених вимірів СРКП «Старобільський районний земельно-інформаційний центр» (а.с. 113-114) вбачається, що при можливому відступу від межової границі в бік земельної ділянки, яку обслуговує [PERSON] на 60 см, площа земельної ділянки [PERSON] необґрунтовано збільшується й може становити 0,071 га чи 0,0708 га, в той час коли ця площа по господарській книзі, по кадастровому плану первісно складає: 0,0692 га (акт обміру від 15.10.2012 р; кадастровий план - 0,0680 га). Таким чином, підстав для збільшення земельної ділянки шляхом відступу в бік земельної ділянки [PERSON] по всій межовій границі немає, вина [PERSON] в незаконному збільшенні земельної ділянки, яка обслуговується [PERSON] саме по всій довжині межової границі відсутня, вимоги [PERSON] в цій частині бездоказові. Суд не приймає до уваги думку представника відповідача в тій частині, що [PERSON] при здійсненні побудови свого житлового будинку № 61 самовільно зменшила відстань між своїм будинком та межовою границею, шляхом збільшення площі свого будинку при його будуванні, оскільки це припущення спростовується вищенаведеними судом доказами. Суд не приймає як належний доказ акт обміру від 02.12.2015 року (а.с. 61), оскільки він не підписаний учасниками обміру. Суд вважає необґрунтованими вимоги позивачки в частині зобовязання знесення [PERSON] самовільно побудованого ним сараю, котрий начеб то знаходиться на межі земельних ділянок сторін за слідуючими підставами: Сторонами не оспорюється встановлений судом факт того, що сарай, побудований [PERSON] не знаходиться на межі земельних ділянок, а розташований на відстані 1 м 04 см від кута будинку № 61, належного [PERSON], з іншої сторони огорожі, що служить межею між земельними ділянками. При тому, що суд дійшов до висновку про необхідність перемістити межу в бік земельної ділянки [PERSON] на 60 см тільки вздовж будинку № 61, що належить [PERSON], наявність сараю на території [PERSON] ніяким чином на це не впливає, оскільки місце розташування сараю не співпадає з розташуванням житлового будинку [PERSON], житловий будинок й сарай не побудовані паралельно. Вимоги позивачки про знесення сараю, як самовільно побудованого й такого, що не відповідає протипожежним нормам, протиречить нормам ст. 376 ч. 7 ЦК України, оскільки органом державної влади або місцевого самоврядування може бути ініційовано й прийняте судом рішення про зобовязання знесення будови. Також посилання позивачки на порушення встановленого ст. 376 ч. 4 ЦК України її права в частині самовільного побудування [PERSON] сараю на її території, як власниці й користувачки земельною ділянкою не доведено. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial