Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись у травні 2015 року до суду з позовом до відповідача, в якому прохали визнати ? частини домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею - 59,3 кв.м, житловою площею - 20.6 кв.м, сараю - Б, сараю - В, літньої кухні - Г, літньої кухні - Д, погрібу - Е, огорожі - №1, колодязю - №2, та знаходиться в [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадковим майном; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно; визнати за [PERSON] право власності на ? частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], та складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею - 59,3 кв.м, житловою площею - 20.6 кв.м, сараю - Б, сараю - В, літньої кухні - Г, літньої кухні - Д, погрібу - Е, огорожі - №1, колодязю - №2, яке належить їй фактично, але на яку відсутня документація. 23.06.2015 року до суду надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, в якій позивачі прохали визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що знаходиться в [ADDRESS] у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею - 59,3 кв.м, житловою площею - 20.6 кв.м, сараю - Б, сараю - В, літньої кухні - Г, літньої кухні - Д, погрібу - Е, огорожі - №1, колодязю - №2, в розмірі 5/12 частини вказаного домоволодіння, що залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що знаходиться в [ADDRESS] у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею - 59,3 кв.м, житловою площею - 20.6 кв.м, сараю - Б, сараю - В, літньої кухні - Г, літньої кухні - Д, погрібу - Е, огорожі - №1, колодязю - №2, в розмірі 2/12 частини вказаного домоволодіння, що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO], та визнати за нею право власності на 3/12 частини цього ж домоволодіння, яке належить їй фактично, але на яку відсутня документація, тобто на 5/12 частини вказаного домоволодіння в цілому. [PERSON], як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернувся з позовом до відповідача, в якій прохав суд визнати за ним право власності на спадкове майно, що знаходиться в [ADDRESS] у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1,а, загальною площею - 59,3 кв.м, житловою площею - 20.6 кв.м, сараю - Б, сараю - В, літньої кухні - Г, літньої кухні - Д, погрібу - Е, огорожі - №1, колодязю - №2, в розмірі 2/12 частини вказаного домоволодіння, що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з`явилися, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника. Позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнають. Третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника. Проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачів та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с. 17). 31.12.1967 року в с. Біленченківка Гадяцького району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 18). Відповідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 23.11.1986 року у райвідділі ЗАГС м. Гадяч Полтавської області [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], у зв'язку з чим своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 9). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 11.05.1997 року у Сарській сільській раді Гадяцького району [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], у зв'язку з чим своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 60). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відовідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14). Померла [PERSON] постійно проживала згідно реєстрації з 1966 року по момент смерті 01.01.1999 року за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті з нею проживали [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук), [PERSON] (дружина онука) (а.с. 21). Із копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 15). Померлий [PERSON] постійно проживав згідно реєстрації з 1966 року по момент смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті з ним проживала дружина - [PERSON] (а.с. 22). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 16). Померла [PERSON] постійно проживала згідно реєстрації з 1966 року по момент смерті 07.09.2014 року за адресою: [ADDRESS]. Іших зареєстрованих жителів за даною адресою станом на 07.09.2014 року не значилось (а.с. 23). Відповідно довідок, наданих виконавчим комітетом Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, будинковолодіння в [ADDRESS], згідно господарської книги № 6 за 1986-1990 роки станом на 01.07.1990 року відноситься до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON] (голова двору), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онука). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] в розмірі 0,42 га неприватизована і належить до земельного фонду сільської ради (а.с. 19, 20). 14.05.2015 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що знаходиться в [ADDRESS], та неможливістю перевірити, чи належить згаданий будинок до складу спадкового майна спадкодавця (а.с. 27). Із повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі фактичного прийняття. 09.12.2000 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] (а.с. 51). Також, згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. спадщину після померлого [INFO] [PERSON] прийняли його діти: [PERSON] та [PERSON] Його донька, [PERSON], відмовилася від спадщини. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала з ним його дружина - [PERSON], яка, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину. Після померлої [INFO] [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після своєї матері (а.с. 47). Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-VI майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За правилами ч. 2 ст. 123 ЦК ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Із ст. 548 ЦК Української РСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, станом на 01.07.1990 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були власниками домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] у рівних частинах, тобто по ? частині у кожного. Після смерті [PERSON] її частку у домоволодінні успадкував її син, оскільки фактично прийняв спадщину. Після смерті матері його частка права власності у домоволодінні становила ? частину. [INFO] помер [PERSON], спадщину після якого прийняли його діти: [PERSON], [PERSON] (подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини) та дружина - [PERSON] (внаслідок фактичного прийняття) порівну, тобто по 1/6 частини домоволодіння. Отже, частки у праві власності на домоволодіння розподілились наступним чином: -[PERSON] - 1/4 + 1/6 = 3/12 + 2/12 = 5/12 частини домоволодіння; -[PERSON] - 1/4 + 1/6 = 3/12 + 2/12 = 5/12 частини домоволодіння; -[PERSON] - 1/6 = 2/12 частини домоволодіння. Після смерті [PERSON] її 5/12 частини домоволодіння успадкувала її дочка - [PERSON], яка подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. Із п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» вбачається, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. На підставі п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року у разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно квитанції від 26 травня 2015 року [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 319,04 грн., що становить 1 % від ціни позову. Позивачами було зменшено розмір позовних вимог, тобто вони прохали визнати за собою по 5/12 частини домоволодіння за кожним, що в сумі становить 10/12 частини домоволодіння. Тому сума переплати судового збору становить: 319,04 - 265,87 = 53,17 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивачів та позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved