Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 10 лютого 2011 року між нею, яка є покупцем та ТОВ «Візаві-Траст» в особі директора Макаренко П.Г., який є продавцем у простій письмовій формі були укладені договори купівлі-продажу інженерної споруди № 1 та № 2. Предметом договору № 1 є майно, а саме - інженерна споруда (міст) з ділянкою залізничної колії 150 м (гл. п. Чум-Прол ПТУ), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вартість майна складає 75 428 грн. 00 коп.. Предметом договору № 2 є майно, а саме - інженерна споруда (міст) з ділянкою залізничної колії 200 м (гл. п. Чум-Прол ПТУ-Шахта 6 Красн), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вартість майна складає 98 538 грн. 00 коп.. Первинно вищенаведені інженерні споруди (мости) знаходились на балансі ВА «Пролетарська залізниця». Відповідно до інвентарних карток обліку основних засобів № 1348 та № 1347 вони були продані ТОВ «Альянс-Н». Згідно з інвентарними картками обліку основних засобів № 45 та № 44, ТОВ «Візаві-Траст» придбало дане майно у ТОВ «Альянс-Н». А відповідно до інвентаризаційних карток обліку основних засобів № 82 та № 83, дані інженерні споруди (мости) вона купила у ТОВ «Візаві-Траст». Також зазначає, що згідно з нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу № 13206 від 28 жовтня 2010 року та № 9119 від 9 липня 2010 року, у ТОВ «Візаві-Траст» позивачка також придбала будівлю трансформаторної підстанції загальною площею 40, 7 кв.м. та ? частини будівлі станції загальною площею 537, 3 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до обов'язків, які покладені на сторони договором № 1 та № 2 від 10.02.2011 року, продавець передав інженерні споруди (мости) з ділянкою залізничної колії 150 м та 200 м. а покупець прийняв дане майно та оплатив його вартість у розмірі 75 428 грн. 00 коп., відповідно до договору № 1 та 98 538 грн. 00 коп. відповідно до договору № 2, що підтверджується актом-передачу майна від 10 лютого 2011 року та прибутковим касовим ордером № 7 та № 8. Представник ТОВ «Візаві-Траст» пояснив їй, що у зв'язку з тим, що інженерна споруда (міст) не є нерухомим майном, тому нотаріальне посвідчення є необов'язковим. Але, дізнавшись, що для реєстрації права власності на дане майно, договори повинні бути посвідчені нотаріально, вона неодноразово зверталась до ТОВ «Візаві-Траст» з вимогою нотаріально посвідчити дані договори, але її вимоги залишались без уваги. Тому позивач письмово звернулась до ТОВ «Візаві-Траст» про необхідність нотаріального посвідчення договору, на що отримала відповідь від 05 червня 2011 року № 56/11, що ТОВ «Візаві-Траст» є банкрутом та знаходиться на стадії ліквідації і не може прийняти участь у нотаріальному посвідченні договору. 06.09.2011 року державна реєстрація ТОВ «Візаві-Траст» була припинена у зв'язку з визнанням юридичної особи банкрутом, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Станом на сьогоднішній день ВАТ «Пролетарська залізниця», ТОВ «Альянс-Н» та ТОВ «Візаві-Траст» за рішеннями Господарського суду Донецької області визнані банкрутами та ліквідовані. Таким чином, дані обставини унеможливлюють оформлення її права власності на зазначену нерухомість в установленому законом порядку. Посилаючись на ч. 2 ст. 220 ЦК України, відповідно до якої, якщо сторони домовились та у повному обсязі виконали всі умови правочину, а одна із сторін ухиляється від нотаріального оформлення правочину, суд вправі визнати правочин дійсним, просила визнати дійсними договори купівлі-продажу № 1 та № 2 від 10 лютого 2011 року між нею - [PERSON] та ТОВ «Візаві-Траст», визнати за нею - [PERSON] право власності на інженерну споруду (міст) з ділянкою залізничної колії 150 м (гл. п. Чум-Прол ПТУ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та на інженерну споруда (міст) з ділянкою залізничної колії 200 м (гл. п. Чум-Прол ПТУ-Шахта 6 Красн), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. (а.с. 47). Відповідно до письмової заяви, просили розглянути справу за відсутністю їх представника та винести рішення на розсуд суду, відповідно до діючого законодавства України. (а.с. 48). Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. 10 лютого 2011 року між позивачкою - [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Візаві-Траст» був укладений договір купівлі-продажу майна - інженерної споруди (шляхопровід) з ділянкою залізничної колії (гл. п. Чум-Прол ПТУ) 150 м за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7-8). Також 10 лютого 2011 року між позивачкою - [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Візаві-Траст» був укладений договір купівлі-продажу майна - інженерної споруди (шляхопровід) з ділянкою залізничної колії (гл. п. Чум-Прол ПТУ-Шахта 6 Красн) 200 м за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 10-11). Вищезазначене майно було передано позивачці, про що свідчать акти приймання-передачі майна від 10 лютого 2011 року. (а.с. 9, 12). Крім того, нею сплачені грошові суми за дане майно в розмірі 98 538 грн. 00 коп. та 75 428 грн. 00 коп. відповідно, що підтверджується копіями квитанцій. (а.с. 21, 22). Разом з тим, відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однак, договори купівлі-продажу шляхопроводів були укладені в простій письмовій формі. 30.01.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно прийняті рішення за № 10479719 та № 10474099 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з тих підстав, що зазначені договори не посвідчені нотаріусом, отже не відповідають вимогам чинного законодавства України. (а.с. 30, 31). В судовому засіданні представник позивача зазначав, що позивач не була обізнана стосовно того, що дані інженерні споруди є нерухомим майном та договори щодо них підлягають нотаріальному посвідченню, а дізнавшись про це, звернулась до ТОВ «Візаві-Траст» з пропозицією нотаріально посвідчити договори. Листом № 56/11 від 05.06.2011 року позивачці була надана відповідь «Візаві-Траст», що підприємство не має можливості прийняти участь в нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки знаходиться в стані ліквідації. (а.с. 23). Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Вимоги про визнання на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України дійсним договору купівлі-продажу будинку, укладеного без нотаріального посвідчення, можуть бути задоволені судом лише в тому разі, коли сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, одна із сторін повністю або частково виконала цю угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Однак, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачає, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Отже, визнання в судовому порядку дійсними договорів купівлі-продажу інженерних споруд суперечить вимогам законодавства, чинного на час укладення цього договору. Крім того, відповідно до змісту ст.ст.11,15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення. Як правило, особа права якої порушено, може скористатися не будь - яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Проте, позивачкою не доведено, що саме Територіальна громада в особі Виконавчого комітету Пролетарської районної ради м. Донецька порушує, оспорює або перешкоджає в реалізації її права власності на об'єкт нерухомості; що вона зверталась до районної ради щодо оформлення правовстановлюючих документів і їй було в цьому відмовлено, тобто, що є підстави вважати про наявність спору про право. З огляду на вказане, звернення до суду з позовом повинно мати місце при наявності даних про те, що право позивачки порушується відповідачем. Враховуючи наведене, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 220, 657 ЦК України,

Outcome: dismissed