Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в листопаді 2019 року до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Просять зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди батьку - [PERSON] та бабусі - [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] ( [INFO] ). Визначити спосіб участі батька, [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] ( [INFO] ) шляхом встановлення наступного графіку побачень: двічі на місяць: 1-й та 3-й тижні, кожного місяця, з 15.00 години п`ятниці до 19.00 години суботи, за місцем перебування/реєстрації батька, [PERSON] , без присутності матері дитини та з правом забирати дитину з шкільного навчального закладу; протягом тижня, у період з 01 червня по 31 серпня, кожного року, для літнього оздоровлення та відпочинку, за місцем відпочинку, за попереднім узгодженням між батьками, [PERSON] та [PERSON] , без присутності матері дитини; протягом 3 (трьох) календарних днів, у період з 25 грудня по 15 січня, кожного року, на зимові свята, за місцем перебування/реєстрації батька, [PERSON] , за попереднім узгодженням між батьками, [PERSON] та [PERSON] , без присутності матері дитини; у день, після дня народження дитини ( [INFO] ), [PERSON] , 21 листопада, кожного року, з 9.00 години до 19.00 години, за місцем перебування/реєстрації батька, [PERSON] , без присутності матері дитини та з правом забирати дитину з шкільного навчального закладу. Визначити спосіб участі бабусі, [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] ( [INFO] ) шляхом встановлення наступного графіку побачень: щосереди, кожного тижня, місяця, з 14.00 години до 19.00 години, за місцем перебування/реєстрації бабусі, [PERSON] , без присутності матері дитини та з правом забирати дитину з шкільного навчального закладу; протягом тижня, у період з 01 червня по 31 серпня, кожного року, для літнього оздоровлення та відпочинку, за місцем відпочинку, за попереднім узгодженням з батьками, [PERSON] та [PERSON] , без присутності матері дитини. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 травня 2012 року по 8 червня 2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] . Позивач [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] та бабусею [PERSON] [INFO] . З моменту припинення сімейних відносин в 2016 році відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною позивачам, в зв`язку з чим в 2016 році позивач [PERSON] звертався до органу опіки та піклування для захисту своїх прав із заявою щодо визначення порядку його участі у вихованні дитини. 21.06.2016 року розпорядженням Адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради №62-р було визначено позивачу [PERSON] порядок побачення з сином, але відповідач незважаючи на розпорядження продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні із сином позивачу. Позивач [PERSON] також позбавлена можливості спілкування з онуком. Відповідач не іде на контакт з останньою та не дає спілкуватися з дитиною. Ухвалою суду від 3 лютого 2020 року провадження у справі відкрито. 5 березня 2020 року відповідач надала суду відзив на позовну заяву /а.с. 52-64/. 1 липня 2020 року позивачами надано відповідь на відзив /а.с. 145-150/. 21 липня 2020 року відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив /а.с. 160-170/. Позивачі та їх представник в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов. Відповідач та її представник в судове засідання з'явилися, позов не визнали повністю просили відмовити в його задоволенні вказуючи як в поясненнях так і у відзиві на позовну заяву, що позов не обґрунтований та не доведений. Графік який просять встановити позивачі буде заважати розпорядку дня дитини. Представник третьої особи - яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, надав висновок згіднго вимог закону, щодо доцільності погодження графіку побачення позивачів із дитиною згідно заявлених ними позовних вимог. Вислухавши учасників, вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 травня 2012 року по 8 червня 2019 року, що підтверджується копією рішення /а.с. 21/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 16/. Позивач [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] та бабусею [PERSON] [INFO] . З моменту припинення сімейних відносин в 2016 році відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною позивачам. В зв`язку з чим в 2016 році позивач [PERSON] звертався до органу опіки та піклування для захисту своїх прав із заявою щодо визначення порядку його участі у вихованні дитини, що підтверджується. 21.06.2016 року розпорядженням Адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради №62-р було визначено позивачу [PERSON] порядок побачення з сином, що підтверджується копією розпорядження /а.с. 17/. На даний час відповідач чинить перешкоди позивачам у побаченнях та спілкуванні з онуком. Причин які б унеможливлювали участь батька та бабусі у вихованні дитини судом не встановлено. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно зі ст. 10 СКУ якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Згідно зі ст. 257 СКУ Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною в зв`язку з тим, що згідно вимог закону батьки мають переважне право при визначенні порядку та способу виховання дитини. Згідно вимог закону баба також має право приймати участь у вихованні дитини, перешкоди чинитися батьками не можуть. Аналізуючи вищезазначені норми закону суд вважає, що батько та бабуся дитини мають право приймати участь у їх вихованні, причин які б унеможливлювали цього судом не встановлено, крім цього проти цього фактично не заперечувала мати. Оскільки сторони не можуть домовитися щодо участі позивачів у вихованні дитини, про що свідчить наявність даного спору та позиція висловлена самою відповідачкою суду, згідно якої остання категорично проти задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне враховуючи висновок органу влади, який вважає за можливе та доцільне дозволити участь батька у вихованні, щодо визначення порядку виховання дитини позивачами, ставлення батьків та бабусі до виконання батьківських та родинних обов`язків, батько та мати добросовісно виконують на даний момент свої батьківські обов`язки, суд не приймає доводи відповідача, що батько не сплачує аліменти на дитину в повному обсязі, оскільки як видно з довідок наданих суду заборгованість не є великою постійно зменшується тобто позивач намагається сплачувати аліменти, враховуючи особисту прихильність дитини до сторін по справі, дитина добре почуває себе в сім`ї матері, вік дитини, стан її здоров`я, ніяких фізичних та психічних захворювань у дітей які б могли обмежувати спілкування дитини з позивачами судом не встановлено, вказівка відповідача на наявність в дитини захворювання не може перешкоджати спілкуванню останньої з позивачами та суду не надано доказів того що вона унеможливить спілкування позивачів з дитиною. Враховуючі висновок органу опіки та піклування, а також позицію сторін по справі суд вважає можливим визначити порядок участі у вихованні дитини її батька та бабусі згідно позовних вимог, але з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини. Суд

Outcome: partial