Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] «АзовЕлектроСталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалась на ті обставини, що вона з 13 грудня 2001 року по 05 лютого 2015 року перебувала у трудових відносинах з відпо-відачем. 05 лютого 2015 року вона припинила трудові відносини з відповідачем, у звязку із скороченням штату. На час звільнення відповідач має перед позивачкою заборгованість заро-бітної плати в сумі 14 000 гривень. У ході розгляду справи позивачка [PERSON] уточнювала свої позовні вимоги. На підс-таві викладеного та посилаючись на діюче законодавство, [PERSON] звертається до суду та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, а також суму середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, погодилась із сумою розрахунку забор-гованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, на-даного відповідачем у своїх запереченнях. Просить суд стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» су-му заборгованості по заробітній платі у розмірі 16 910, 23 гривень, та суму середнього заробі-тку. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] «АзовЕлектроСталь» до судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та на-лежним чином. Згідно до заперечень представника відповідача [PERSON], що надійшли до суду 18 червня 2015 року, відповідач не заперечує , що сума заборгованості [PERSON] по заробітній платі складає 16 910, 23 гривень, а також середньомісячна сума заробітної плати з розрахунку 2 останні місяця перед звільненням складає 1 924,47 гривень, а середньоденна 274,92 гривень. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає по-ложенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 13 грудня 2001 року по 05 лютого 2015 року працювала в [PERSON] «АзовЕлектроСталь». Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» сума заборгованості по заробітній платі з ураху-ванням компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги складає 16 910, 23 гри-вень. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосу-вання судами законодавства про оплату праці № 13 від 24 грудня 1999 року суд, встановив-ши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, ор-ганізації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення по справі, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Однак, відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на заса-дах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яс-нює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1 ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У звязку з цим, суд вважає безпідставними вимоги позивачки [PERSON], які носять майновий характер, але не містять розмір конкретної суму. На думку суду, це порушує принци змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до положень ЦПК України, суд ли-ше сприяє сторонам у здійсненні їх прав, тому вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати не підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України позивачі, робітники та службовці, звільненні від сплати судового збору з позовів про стягнення заробітної плати. При цьому, ч.3 ст. 88 ЦПК України встановлено, якщо позивача на користь якого ухва-лено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держа-ви пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволені то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року,

Outcome: approved