Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], в інтересах якої діє за довіреністю [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Мотивують заявлені вимоги тим, що вони є співвласниками по ? частки квартири 7 в будинку 38 по вулиці героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці, загальною площею 90.90 кв.м., в т.ч житловою 63,10 кв.м. В даній квартирі зареєстровані крім них та сина [PERSON] [PERSON] щей і відповідач [PERSON], який фактично не проживає в наведеній квартирі. Вказують, що 12.08. 2008 року шлюб між [PERSON] і [PERSON], відповідачем по справі було розірвано, останній після цього покинув спірну квартиру і вже більше десяти років проживає окремо по вулиці Серова, 8. Мотивують вимоги тим, що фактична реєстрації відповідача в квартирі 7 будинку 38 по вулиці героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці перешкоджає їм повноцінно користуватися власністю, в добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації, а тому, посилаючись на вимоги закону передбачені ч.1 ст. 319, 391, ч.1. ст.. 405 ЦК України, просять усунути перешкоди в користуванні їх власністю - квартири 7 в будинку 38 по вулиці героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці, визнавши відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивача [PERSON], за довіреністю, [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день,Ю час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки не зазначили, однак суду в порядку вимог ст.. 158 ч.2 ЦПК України надали письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність; позовні вимоги підтримано в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди представника позивача у наданій письмовій заяві від 29.12. 2015р., в заочному порядку з ухваленням заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно, повно зясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивачі (а.с. 5 8) на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.02. 2015 року (а.с. 10.11), за позивачами було визнано право власності по ? частці квартири 7 в будинку 38 по вулиці героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці, загальною площею 90.90 кв.м., в т.ч житловою 63,10 кв.м., що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що в квартирі 7 в будинку 38 по вулиці героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці, загальною площею 90.90 кв.м., в т.ч житловою 63,10 кв.м. зареєстрованим відповідач [PERSON] (а.с. 9), що підтверджується довідкою №27 від 18.11. 2015 р. КЖРЕП № 5 (а.с.14), із яким, позивач [PERSON] розлучилася в серпні 2008 року, що вбачається з її паспортних даних (а.с. 8); крім позивача, зареєстрованим в спірній квартирі є малолітній [PERSON] ч, 20.07. [INFO], що вбачається з дослідженого свідоцтва про народження останнього (а.с.13) та довідки №27 від 18.11. 2015 р. КЖРЕП № 5 (а.с.14). Відповідно до дослідженого акту КЖРЕП № 5 (а.с.15) відповідач [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим в квартирі 7 в будинку 38 по вулиці героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці, однак, за даною адресою не проживає більше десяти років (а.с. 15). Отже, сукупності досліджених по справі доказів судом установлено, що відповідач [PERSON] більше десяти років, без поважних причин не проживає в квартирі 7 в будинку 38 по вулиці героїв Майдану (колишня Червоноармійська) м. Чернівці, в якій зареєстрований з 16.10.1984 року; перешкод якому у проживанні в спірній квартирі ніхто не чинив і на даний час не чинить, однак, як видно з обставин позовної заяви, в означеній вище квартирі належних відповідачу речей не має; комунальні послуги [PERSON] не сплачує та жодних обовязків не виконує. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи або остаточного рішення суду. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved