Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 25 січня 2017 року їй належить на праві власності 2/3 частин житлового будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква. Інша частина будинку належить третій особі [PERSON] В зазначеному будинку з 25.01.2013 року зареєстрований відповідач [PERSON], який жодного дня в ньому не проживав, не сплачував за комунальні послуги, добровільно знятись з реєстрації не бажає. А тому позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинку № 5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква Київської області на підставі ст.405 ЦК України як такого, що відсутній в цьому приміщенні понад один рік без поважних причин. Ухвалою судді від 29.03.2017 р. відкрито провадження у справі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що житловий будинок №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква належав діду відповідача [PERSON] , відповідач за життя діда і з його волі 07.05.1999 р. зареєструвався в будинку і проживав в ньому на правах члена сім»ї до червня 2016 року. Після смерті [PERSON] 25.05.2016 р. , співвласниками будинку стали бабуся відповідача [PERSON] на 2\\3 частки, тітка [PERSON] на 1\\6 частку і мати відповідача [PERSON] на 1\\6 частку. Відповідно до договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 25.01.2017 року [PERSON] подарувала та безоплатно передала [PERSON] 2/3 частки у праві спільної часткової власності. Таким чином, на момент вирішення спору співвласниками житлового будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква є позивачка [PERSON] 5/6 частки, та мати відповідача [PERSON] 1/6 частки. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що він зареєстрований в будинку зі згоди попереднього власника [PERSON] та має право проживати у ньому як член сімї нового співвласника будинку [PERSON] Оскільки між його матір»ю [PERSON] та тіткою [PERSON] тривалий час існує конфлікт, після смерті діда [PERSON] [PERSON] 21.06.2016 р. змінила замки на вхідних дверях будинку і чинить перешкоди [PERSON] в користуванні зазначеним вище житлом, на спроби вселитися безпідставно викликає поліцію і влаштовує сварки. [PERSON] у зустрічному позові просив суд зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкоди в житловим будинком №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква Київської області та вселити його в цей будинок. Ухвалою суду зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] вимоги за первісним позовом підтримали, у зустрічному просили відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] зустрічний позов підтримав, проти основного позову заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору , та надавши їм належну правову оцінку, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква належав [PERSON], батьку позивачки та діду відповідача. 25 травня 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті співвласниками будинку стали дружина [PERSON] на 2\\3 частки \\ 1\\2 частка згідно свідоцтва про право власності від 24.01.2017 р. та 1\\6 частка згідно свідоцтва про право на спадщину від 24.01.2017 р.\\ , донька [PERSON] на 1\\6 частку\\ свідоцтво про право на спадщину від 24.01.2017 р. \\ і донька [PERSON] на 1\\6 частку \\ свідоцтво про право на спадщину від 24.01.2017 р. \\ а.с.31-33\\ Відповідно до договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 25.01.2017 року [PERSON] подарувала та безоплатно передала [PERSON] 2/3 частки у праві спільної часткової власності. Таким чином, на момент вирішення спору співвласниками житлового будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква є позивачка [PERSON] 5/6 частки, та мати відповідача [PERSON] 1/6 частки. Суд встановив, що на час смерті [PERSON] в будинку були зареєстровані троє осіб : сам власник [PERSON], його дружина [PERSON] та внук [PERSON] \\ з 1999 року\\ а.с.6,28\\ З 25 червня 2016 року [PERSON] проживає в [INFO] в будинку [PERSON] Судом встановлено, що 25 червня 2016 року [PERSON] змінила замки на вхідних дверях і зачинила будинок , з цього часу [PERSON] не має вільного доступу до будинку. [PERSON] вважає, що [PERSON] у будинку не проживає понад 3 роки, а тому втратив право користування ним на підставі ст.405 ЦК України як такий, що відсутній в цьому приміщенні понад один рік без поважних причин. В свою чергу, [PERSON] посилається на те, що він набув право користування спірним будинком та вселився в нього за життя і з волевиявлення попереднього власника [PERSON] і зберігає це право і на даний час як член сімї нового співвласника будинку своєї матері [PERSON] Позивачка [PERSON] вважає спірний будинок своєю особистою власністю і чинить йому перешкоди у користуванні ним. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, член сімї власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу приписів статті 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що мати відповідача [PERSON] є співвласником будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м. Біла Церква. З огляду на це, її син [PERSON], як член сімї власника має право на проживання у спірному будинку. Посилання позивачки [PERSON] на те, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим будинком, оскільки понад рік без поважних причин не проживає у спірному приміщенні є безпідставним та з приписами ч.2 ст.405 ЦК України не узгоджується. [PERSON] не є членом сімї [PERSON], її житлове приміщення не займав, а зареєстрований у будинку та має право користуватись ним виключно як член сімї [PERSON] Отже, враховуючи викладені вимоги закону, підстави для задоволення первісного позову відсутні. В той же час, права [PERSON] щодо проживання у зазначеному домоволодінні підлягають судовому захисту, оскільки є складовою частиною здійснення права власності [PERSON] З огляду на численні звернення [PERSON] та [PERSON] до органів Національної поліції в Київській області, між співвласниками будинку існує конфлікт щодо користування спільною частковою власністю. Аналогічний висновок суд робить, допитавши свідків за клопотаннями сторін, які давали суперечливі та взаємовиключні покази щодо проживання [PERSON] у будинку. [PERSON] право [PERSON] на проживання у спірному будинку не визнає, тому його право підлягає судовому захисту. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка за первісним позовом [PERSON] заявлені нею обставини належними доказами не довела, в той час як зустрічні позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, тому у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний - задовольнити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представником відповідача заявлено вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 7 281, 33 грн. та 640 грн витрат на оплату судового збору. Визначаючи розмір витрат, понесених [PERSON] на правову допомогу адвоката [PERSON] , суд виходив з того, що згідно журналів судових засідань адвокат [PERSON] приймав участь в судових засіданнях 22.05.2017 року 2 год., 25.05.2017 року 1,5 год., 17.10.2017 року 2,5 год., 03.11.2017 року 1 год., разом 7 год. х 640 грн\\ 40 % прожиткового мінімуму 1 600 грн\\= 4 480 грн . Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 5 120 грн.( 4480 грн витрат на правову допомогу + 640 грн. судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved