Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №226, та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 26 вересня 2009 року вона перебуває у шлюбі із відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що протягом останніх декількох років стосунки між нею і відповідачем погіршились, вони мають різні погляди на життя, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Також [PERSON] зазначає, що примирення з відповідачем є неможливим. Окрім того зауважує про обов`язок відповідача утримувати дітей після розірвання шлюбу та вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача повністю покриє його частку по утриманню дітей. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі та участі позивачки, при цьому зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомляв, відзив на позовну заяву не подавав. Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивачка та її представник проти такого вирішення справи не заперечують. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про повне задоволення позову. Підставами для такого висновку суду є наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2009 року. Від спільного проживання у шлюбі, сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 04 жовтня 2010 року, серії [NUMBER] від 19 березня 2014 року. Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб №1191-04 від 16 серпня 2021 року Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] в позовній заяві вказує на неможливість примирення та збереження шлюбу, при цьому зазначає, що вони з відповідачем не підтримують сімейно - шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище сторін, а також рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає за необхідне, в даному випадку, визначити аліменти, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: approved