Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивачка 16.02.2015 року звернулася з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач донькою не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню та утриманню, не приділяє їй належної уваги, не дбає про її стан здоров'я та розвиток, ніяких спроб для налагодження стосунків із донькою не вчиняє. Виходячи з інтересів дітей, а також у зв'язку з вирішенням різних питань, пов'язаних з долею доньки, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вихованням та утриманням доньки займається виключно вона. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позивачка та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки. Суд, виходячи з викладених обставин, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає всебічному розгляду справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до норм ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з вимогами ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з позивачкою окремо від відповідача. Як стверджує позивачка і це підтверджується зібраними доказами по справі, відповідач донькою не цікавиться, з нею не спілкується, не виявляє до неї заінтересованості, не несе витрат на її утримання, її долею не переймається, участі у вихованні не приймає. Вказані обставини підтверджуються висновком органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.03.2015 року №108-3029/01, з якого вбачається, що батьки малолітньої [PERSON] в шлюбі не перебували, разом не проживають з травня 2013 року, а з вересня 2013 року припинили будь-яке спілкування. Малолітня дитина проживає з матір'ю, вітчимом та старшим братом за адресою: [ADDRESS]. Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітньої було встановлено, що вона проживає у трикімнатній квартирі, де створені належні умови для виховання та фізичного розвитку дитини, дівчинка має окрему кімнату, облаштовану необхідними меблями, в квартирі зроблено дизайнерський ремонт, все облаштовано сучасною побутовою технікою. Дитина весела доглянута, горнеться до матері та вітчима, якого називає батьком. Позивачка не перешкоджає спілкуванню відповідача з донькою, однак він такого бажання не виявляє, нехтуючи своїми обов'язками щодо неї. Батько дитини згідно з інформацією, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС України в м. Києві, зареєстрованим по м. Києву та Київській області не значиться. Таким чином, відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та утриманням доньки, її життям, здоров'ям не цікавиться, не проявляє до неї батьківської турботи, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Враховуючи вік дитини, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору, суд вважає, що особиста її участь в розгляді даної справи недоцільна. Згідно з ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 2, ст.150 СК України передбачається, що батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Так, постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснюється, що ухилення від батьківських обов'язків це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Таким чином, суд відповідно до обставин справи та в інтересах дитини вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач як батько повністю самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, матеріально її не утримує, долею доньки не цікавиться та про неї не піклується. Крім того, відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180-183 СК України і в порядку цих статей, тому задовольняючи даний позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач відомостей про отримання доходу не надав, але не звільнений від обов'язку утримувати дитину, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved