Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку №89, який знаходиться по вулиці Лісна, 89 в с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у їх приватній власності знаходиться будинок за вищевказаною адресою, \~в якому прописаний [PERSON], який ніколи не проживав за вказаною адресою. В судове засідання позивачі не зявилися, надіславши до суду заяву, в якій просять слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи і розгляд справи буде проведено за його відсутності. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог \~або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку, який розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Лісна, буд. 89, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 12 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2160 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1481928 від 15.09.2003 року. Відповідно до довідки №686 від 18.07.2014 року виданої виконавчим комітетом Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою:Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Лісна, буд. 89. Відповідно до листа Васильківського районного відділу УДМС України в Київській області Державної міграційної служби України від 18.06.2014 року, [PERSON] значиться зареєстрований з 01.12.1995 року за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Лісна, буд. 89. З листа Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області №427 від 05 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою:Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Лісна, буд. 46 Згідно ст. 71 ЖКУ, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування ним зберігається на протязі шести місяців. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положенням ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка не мала на це право. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, крім у випадках і в порядках, встановлених законом. Крім того, положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України \~№9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що позивачі являються власниками будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Лісна, буд. 89, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивачів, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним вищезазначеним будинком. При цьому, суд відмовляє в частині вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки права позивачів захищені судом шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним житловим будинком. Позовні вимоги в частині відшкодування судових витрат підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial