Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом про виділення їм у спільне користування в натурі ? частини житлового будинку [ADDRESS] вказаного будинку, а відповідачці, відповідно, належну ? частину спірного нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивачів просив здійснити поділ житлового будинку за першим варіантом його розподілу у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 57/59-13 від 30.12.2013 року, відмовившись при цьому від погребу під літ. «Г» та гаражу під літ. «Д» на користь відповідачки. Відповідач та її представник, вважаючи, що право власності відповідачів, які протягом тривалого часу догляду за будинком не здійснювали, припинилося, позов не визнали, зазначаючи, що будинок було побудовано в 1961 році з порушенням архітектурних норм, через що він знаходиться в аварійному стані та є непридатним для житла, а тому поділу в натурі не підлягає, а висновок експертизи, складений без урахування його реального стану. Вони також, зауважили, що рішення виконавчого комітету ВУасильківської міської ради № 280 від 3.07.2013 року про надання дозволу на переобладнання спірного житлового будинку приймалося з порушенням чинного законодавства України, в підтвердження чого надали лист в.о. міського голови В.Сіранчука про надання роз'яснення № С-254/003-04 від 17.04.2014 року та висновок від 4.04.2011 року за результатами обстеження технічного стану індивідуального житлового будинку [ADDRESS], розроблений на засаді проведення візуального обстеження. Суд, заслухавши представників сторін та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підлягають доказуванню обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що закріплено ч. 1 ст. 61 ЦПК України. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Положенням ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. За вимогами ст.ст. 356, 358, 360, 364, 367 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до вимог ст. 152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири) , що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Як вбачається із матеріалів справи та визнано сторонами, позивачам, починаючи з 1977 року, відповідачці - з 2004 року, на праві спільної часткової власності в порядку спадкування належить по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS] (а.с.17-20, 27-28). При цьому, жоден із співвласників майна не погоджується на грошову компенсацію належної йому частки в даному нерухомому майні. За технічним паспортом на громадський будинок, складеним 27.07.2004 року на ім.»я позивача [PERSON], інвентаризаційною справою № 4583-7188674, розпочатою в липні 1962 року, по [ADDRESS] розташований житловий будинок 1961 року забудови загальною (корисною) площею 100,4 кв.м., основною 69,4 кв.м., допоміжною 31,0 кв.м., з прибудовами сарай під літ. Б, гараж під літ. Д, погріб під літ. Г, огорожа №1, №, що було прийнято в експлуатацію 9.01.1962 року на підставі акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння. Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 280 від 3.07.2013 року надано дозвіл на поділ та переобладнання житлового будинку по [ADDRESS] на два окремих житлових приміщення у відповідності до додатку 1 експертного висновку № 148446/14847/14848 варіанту розподілу в частках ? та 3/4. Дане рішення було отримано відповідачкою 25.09.2013 року разом із ухвалою про відкриття провадження у даній справі від 16.09.2013 року, копією позовної заяви та іншими долученими до справи документами, що підтверджується супровідним листом та повідомленням про вручення поштового відправлення № 08600 0660839 5 від 25.09.2013 року, станом на час прийняття рішення нею оскаржено не було, а тому вважається чинним (а.с.36-37). Можливість проведення поділу та переобладнання спірного нерухомого майна також підтверджена висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30.12.2013 року № 57/59-13, з якого вбачається, що огляд об'єкту проводився в присутності відповідачки та представників позивачів, дослідження проводилося методом співставлення результатів візуального обстеження з наданими документами, вимогами нормативно-правових актів. Відповідно до вказаного висновку, можливо виділити в натурі ? частку житлового будинку [ADDRESS] з відступом від ідеальної частки за двома запропонованими суду варіантами виділу у натурі, за якими житловий будинок буде поділятися на дві окремі ізольовані квартири. Щодо посилання відповідачки та її представниці на висновок інституту наукової роботи від 4.04.2011 року за результатами обстеження технічного стану індивідуального житлового будинку [ADDRESS], розроблений на засаді проведення візуального обстеження індивідуального житлового будинку, то за п. 6 даного висновку роботи по переплануванню можливі після реконструкції будинку, метою якої має бути доведення його до задовільного стану, шляхом влаштування фундаментів з достатньою глибиною закладення, ін'єктування тріщин в стінах в лаштуванні системи тяжів, які б об'єднували окремі частини будинку. Слід також зауважити, що даний висновок не суперечить висновку № 14846/14847/14748 судової будівельно-технічної експертизи проведеної у цивільній справі № 2-19/11 між тими ж самими сторонами про той же предмет спору, за яким розділ житлового будинку [ADDRESS] в частках ? та ? можливий з відступом від ідеальних часток. Крім того можливість виділення часток нерухомості підтверджується висновками відділу містобудування та архітектури Васильківської міської ради, Васильківської районної санітарно-епідеміологічної станції, трест орального органу з питань державного нагляду у сфері пожежної безпеки Київської області, Васильківської філії по експлуатації газового господарства, що містяться в матеріалах вказаної вище справи, які, за клопотанням представника відповідача, були витребуванні для дослідження під час розгляду даної. Суд також критично ставиться до заяв відповідача про витрату значних коштів на побудову нового паркану, оскільки зазначені будівельні роботи відбувалися останньою без погодження з іншими співвласниками спірної нерухомості. Разом з тим, оскільки проведення реконструкції житлового будинку відповідає інтересам як позивачів так і відповідача, яка проживає та має намір продовжувати проживання в ньому, а, її повноцінна реалізація, на переконання суду, можлива лише після виділення власникам частин житлового будинку в натурі, то дана обставина свідчить про необхідність задоволення позову з метою збереження цілісності нерухомості обох із сторін та захисту їх права власності, як права на можливість володіння, користування та розпорядження майном. Підстав для припинення права власності на належну позивачам частку у нерухомому майні, передбачених ст. 346 ЦК України, судом не встановлено, що дає суду підстави для поділу житлового будинку [ADDRESS] в натурі за першим варіантом поділу висновку експертизи № 57/59-13 від 30.12.2013 року, шляхом виділення позивачам у спільне користування ? його частини до складу якої входять: коридор 1-1, площею 8,2 кв.м., кухня 1-2, площею 9,4 кв.м., ванну 1-3, площею 5,6 кв.м., туалету 1-4, площею 0,8 кв.м., житлової кімнати 1-5, площею 12,9 кв.м., житлової кімнати 1-6, площею 19,6 кв.м., житлової кімнати 1-8, площею 10,1 кв.м., коридору 1-9, площею 7,0 кв.м. та ? частини огорожі літ. «№1, №»,, а відповідачці - ? частини, що складається із: житлової кімнати 1-7, площею 26,8 кв.м., а також господарських будівель та споруд до складу яких входить погріб літ. «Г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Б», ? частина огорожі «№1, №», стягнення із останньої в порядку ст. 88 ЦПК України на користь позивачів 538 грн. судового збору та ? частини вартості проведення судової будівельно-технічної експертизи, що становить 1722,50грн., а всього 2260,50 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved