Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої дитини [PERSON] визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтовання позову зазначено, що відповідно до Договору дарування квартири від 22.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 5040 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Державним комунальним підприємством Кілійське районне бюро технічної інвентаризації № 6378740 від 01.02.2005 року позивачам на праві приватної спільної часткової власності, по 1/2 частині належить квартира [ADDRESS] . З 18.04.2015 року в зазначеній квартирі зареєстрована дочка позивачів [PERSON] , [INFO] . 30.12.2015 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, в період якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Приблизно з 2017 року, сім`я дочки переїхала до пгт. Жовтневе Красногвардійського району, Крим та проживають по [ADDRESS] , оскільки її чоловік є власником відповідної квартири. На даний час, позивачі сплачують житлово комунальні послуги за вищезазначену квартиру, в тому числі за дочку та онука, які зареєстровані, однак не проживають за вищезазначеною адресою, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Факт не проживання відповідача та онука за вищезазначеною адресою, підтверджується відповідним актом про встановлення фактів від 25.08.2021 року. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачі не мають змоги, через віддаленість місця їх проживання. Враховуючи, що сім`я дочки проживає за іншою адресою та має власне житлове приміщення, порушень щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням не буде. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: - визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . - визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартира [ADDRESS] . Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 25.10.2021 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подала відзив, суд\~ ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до Договору дарування квартири від 22.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 5040 встановлено, що [PERSON] , яка у подальшому іменується «Дарувальник», з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , які у подальшому іменуються «Обдаровувані», з другої сторони уклали договір, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] , [PERSON] прийняли в дар, у рівних частках кожний, трикімнатну квартиру під [ADDRESS] , /а. с. 5/. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6378740 від 01.02.2005 року, наданого Державним комунальним підприємством Кілійське районне бюро технічної інвентаризації встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині належить [PERSON] та [PERSON] , /а. с. 6/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 30.12.2015 року Красногвардійським районним відділом записів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 30.12.2015 року, актовий запис № 542 від 30.12.2015 року, /а. с. 14/. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 30.06.2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 213 від 30.06.2016 року, /а. с. 16/. Згідно акту про встановлення фактів від 25.08.2021 року, складеного депутатом Кілійської міської ради встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають з 2017 року його дочка [PERSON] , 1987 року народження та онук [PERSON] , 2016 року народження, /а. с. 18/. При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права: Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 та ч. 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками, справи не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту ч. 1 ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ Відповідно до ст. 163 ЖК УРСР - у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї в будинку /квартирі/ приватного житлового фонду, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. \~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення,\~яке\~набрало\~законної\~сили,\~про\~позбавлення\~права\~власності\~на\~житлове\~приміщення або\~права\~користування\~житловим\~приміщенням,\~\~про\~виселення,\~про визнання\~особи\~безвісно\~відсутньою\~або\~оголошення її\~померлою; свідоцтва\~про\~смерть; паспорта\~або\~паспортного документа,\~що\~надійшов\~з\~органу\~державної\~\~реєстрації\~\~актів цивільного\~стану,\~або документа\~\~про смерть,\~виданого\~компетентним\~органом\~іноземної\~держави,\~легалізованого\~\~в установленому\~порядку; інших\~документів,\~які\~свідчать\~про\~припинення: підстав\~для\~перебування\~на території\~України\~іноземців\~та\~осіб\~без\~громадянства; підстав\~для\~проживання\~або\~перебування\~особи\~у спеціалізованій\~соціальній\~установі,\~закладі\~соціального\~обслуговування\~та\~соціального\~захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вони не проживають у житловому приміщенні, в якому зареєстровані, протягом тривалого часу та в разі задоволення позову не будуть порушені їх права.

Outcome: approved