Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи тим, що за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2007 року присуджено аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. З часу ухвалення рішення витрати на утримання дітей зросли, а відповідач сплачував аліменти в мінімальному розмірі (900 грн.) тому позивачка, уточнивши позовні вимоги, просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та 4 500,00 грн. витрат на правничу допомогу. Позивачка в судове засідання не зявилась, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Судом встановлено, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі ДВС ГТ УЮ у Дніпропетровській області. Як вбачається з розрахунку від 09.10.2018 року № 52682/10 виданого Новомосковським МВ ДВС ГТ УЮ у Дніпропетровській області, заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.10.2018 року складала 716,99 грн. При цьому, аліментні платежі боржник здійснював періодично і в різних розмірах. Посилаючись на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Підстави для зміни розміру аліментів визначені законодавцем у ч.1 ст.192 СК України, яка регламентує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Предметом доказування для позивача у справі про зміну розміру аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, яка дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, який вже присуджено за рішенням суду. Відповідно до ч.3,4 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~ (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.\~ Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~ 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~ підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Суд погоджується з твердженням [PERSON], що розмір аліментів на рівні 900 грн. на місяць є недостатнім для утримання спільної з відповідачем доньки, разом з тим, позивачка не довела, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, оскільки жодного доказу на підтвердження понесення відповідних витрат позивачка суду не надала. Крім того, до стягнення з відповідача на користь Держави підлягають витрати на судовий збір у розмірі 704,80 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial