Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], Служба у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Мотивував свої вимоги тим, що, відповідно до договору дарування 1/3 частини квартири від 04.12.2007 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори Груша О.В., зареєстровано в реєстрі за № 11-12306 та свідоцтва про право власності на житло посвідченого відділом приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації та виданого згідно з розпорядженням(наказом) від 26 грудня 2006 року за № 32189, позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року шлюб між колишнім співвласником квартири [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу у них народилася [PERSON], яка з 29 січня 2015 року разом з [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Фактично [PERSON] за місцем реєстрації ніколи не проживала, а з 2015 року проживає разом з матір'ю у [ADDRESS]. Представник позивач надіслав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення та просив суд позовні вимоги задовольнити, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення про виклик відповідача через оголошення у пресі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON], [PERSON] та зареєстрована у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], починаючи з 29 січня 2015 року. Станом на день ухвалення рішення власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] на підставі договору дарування 1/3 частини квартири від 04.12.2007 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори Груша О.В., зареєстровано в реєстрі за № 11-12306 та свідоцтва про право власності на житло посвідченого відділом приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації та виданого згідно з розпорядженням(наказом) від 26 грудня 2006 року за № 32189. [PERSON] народилася [INFO] Місцем реєстрації та проживання її матері - [PERSON] є [ADDRESS] Неповнолітня за місцем реєстрації не проживає з народження, і починаючи з 2015 року проживає за місцем реєстрації своєї матері [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 39 ЦК України, місцем проживання дитини яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Таким чином, суд обґрунтовано дійшов категоричного висновку, що [PERSON] більше одного року без поважних причин відсутня в приміщенні квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації малолітньої за місцезнаходженням квартири [ADDRESS], позбавляє позивачів права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і вимушує нести зайві витрати пов'язані зі сплатою квартирної плати та витрат на житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду(про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши відповідача на користь позивача [PERSON] 551 гривень 21 копійку судового збору.

Outcome: approved