Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON]про стягнення на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову [PERSON]зазначила, що вони з відповідачем з січня 2004 року по вересень 2016 року проживали однією сімєю, без реєстрації шлюбу. В період сумісного проживання у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При реєстрації факту народження дітей, відповідач визнав себе батьком і в свідоцтвах про народження дітей вказаний, як батько. З вересня 2016 року вони з відповідачем почали проживати окремо і з того часу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. В судове засідання позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою, не зявилася. [PERSON]подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У даній заяві позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. У поданій заяві відповідач вказує, що позовні вимоги [PERSON]визнає повністю і не заперечує проти стягнення з нього на утримання дітей аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку. Дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON]підлягає задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON]з січня 2004 року по вересень 2016 року проживали однією сімєю, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ГЮ №059510 від 11 грудня 2007 року та серії І-ГЮ №188145 від 14 травня 2013 року. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України ( із внесеними змінами) передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка, в поданому позові, просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи зазначене, а також зміни, які внесені в ст.182 СК України, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON]необхідно задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) батька щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved