Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили встановити конкретний порядок користування квартирою [ADDRESS], змінити договір найму, визнавши позивача [PERSON] замість померлої бабусі [PERSON], та зобов»язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою. В судовому засіданні позивачі та представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підримали з підстав, викладених в позові. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову. Подали до суду зустрічну позовну заяву, в якій просили усунути перешкоди в користуванні квартирою, зобов»язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] за власний рахунок привести у попередній стан кімнату площею 20 кв.м. шляхом демонтажу гіпсокартонної стіни (перегородки) відповідно до проекту забудови, протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням законної сили. Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно. Вислухавши позивачів, відповідача, їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову та відмову в зустрічному позові, виходячи з наступного. Квартира [ADDRESS] надавалась на підставі ордеру, виданого 13.08.1959 р. на ім»я [PERSON] на сім»ю в складі чотирьох осіб: на неї, сина [PERSON], дочку [PERSON], мати [PERSON] ( а.с.5). У 1975 році померла [PERSON], у 2009 році померла [PERSON] Власником особового рахунку до цього часу рахується [PERSON], особовий рахунок на квартиру не переведений на будь-кого з повнолітніх осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, оскільки тривалий час сторони не можуть дійти взаємної згоди щодо користування квартирою та оформлення договору найму. На даний час в квартирі зареєстровано 5 осіб : відповідач [PERSON], позивачка [PERSON], її дочки [PERSON] та [PERSON], малолітня [PERSON], що підтверджується довідкою Форми №3, виданої КП «Куренівське Подільського району міста Києва» ( а.с.6). Після смерті у 2009 році [PERSON] сторони не можуть досягти згоди щодо порядку користування жилим приміщенням і переведення особового рахунку. [PERSON] не бажає, щоб власником особового рахунку була його племінниця - позивачка [PERSON], в той же час і сам особисто не виявляє бажання і не ставить вимог про переведення особового рахунку на себе. Але в той же час розуміє, що залишатися власником особового рахунку покійна мати не може. Позивачі ж погоджуються, щоб власником особового рахунку стала [PERSON] Згідно ст.106 ЖК України повнолітній член сім»ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім»ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім»ї наймача. З відповіді заступника голови Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 09.04.2012р. вбачається, що для переоформлення особового рахунку на квартиру до відділу обліку та розподілу житлової площі необхідно було надати, зокрема згоду всіх членів родини. Разом з тим, відповідач [PERSON] такої згоди не надає і до теперішнього часу, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Згідно з поверховим планом спірна квартира житловою площею 42,9 кв.м. ( загальною площею 59,4 кв.м) складається з 3-х кімнат : 20 кв.м, 12,9 кв.м. 10,0 кв.м., кухні 6,6 кв.м, ванної кімнати 1,9 кв.м, вбиральні 0,9 кв.м, коридору 5,2 кв.м, вбудованої шафи 1,9 кв.м. Квартира обладнана балконом 2, 6 кв.м., вихід на який з кімнати площею 12, 9 кв.м. Спірна квартира не приватизована. З матеріалів справи вбачається, та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що у 2006році в квартирі встановлена перегородка у великій кімнаті 20,0 кв.м., після чого вона зменшилась до 13,3 кв.м , але стала ізольованою, а не прохідною, та утворився коридор 6,6 кв.м, по якому забезпечений вільний окремий прохід до кімнати 10,0 кв.м., в якій мешкає відповідач [PERSON] як він пояснив суду, в кімнаті 10,0 кв.м. він мешкає постійно , з моменту заселення, тобто постійно користується цією кімнатою, площа якої не зменшилась. Згідно ст.257 ЦК України встановлена позовна давність тривалістю у три роки. Перегородка була встановлена ще за життя власника особового рахунку [PERSON], за її згодою, жодних претензій чи вимог про її знесення відповідач з 2006р. не заявляв. А тому пропустив строки позовної давності без поважних причин. Суд відмовляє у задоволенні цих вимог за пропуском строків позовної давності, про застосування яких просила представник позивача. Судом встановлено, що між сторонами склались вкрай неприязнені стосунки, виникають постійні сварки щодо порядку користування квартирою. Кімнату 10 кв.м. займає відповідач [PERSON], кімнату 13,3 кв.м. займають інші 4 особи, а кімната 12,9 кв.м., яку займала мати [PERSON], вільна. В цій кімнаті 12,9 кв.м. відповідач зніс двері, вона не замикається, що підтверджується фотографіями, наданими сторонами, також демонтував диван позивачів. Як пояснює відповідач, таким чином він постійно користується балконом для куріння, а тому не бажає, щоб кімната замикалась чи хтось її займав. Тобто відповідач перешкоджає у користуванні цією кімнатою. Спільне користування всіх приміщень квартири неможливе в силу того, що сторони не є членами однієї сім»ї. Факт перешкоджання користуватись квартирою підтверджується рішенням Подільського районного суду м.Києва від 27.02.2013р. (а.с. 92-99), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного сужду м.Києва від 12.06.2013р. (а.с.100-104). Рішенням суду зобов»язано [PERSON] не чинити перешкоди позивачам в користуванні спірною квартирою. Також рішенням суду підтверджено неприязнені стосунки між [PERSON] та позивачами. Обставини , встановлені судовим рішенням, доказуванню не підлягають в силу ч.3 ст.61 ЦПК України. Після прийняття судових рішень домовленість не досягнута, і продовжують тривати конфліктні стосунки. Відповідач вважає, що повернення заборгованості за кредитами, які брали позивачі, може вплинути на його права, оскільки неодноразово колекторні компанії надсилають вимоги про необхідність повернення заборгованості, а також постійно дзвонять, і це його бентежить. Як на підставу заперечень проти позову [PERSON] послався на те, що в подальшому після приватизації квартири, можуть виникнути труднощі при продажу його частки, оскільки покупці надають перевагу кімнатам з балконом. Тому він дає згоду, щоб кімната з балконом була закріплена за позивачами, а повинна залишатись в загальному користуванні. Як на підставу зустрічного позову [PERSON] та його представник [PERSON] послались на норми ст.100 ЖК України, відповідно до якої переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення проводяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім»ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім»ї, які проживають з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов»язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція) №191-УІІ від 12.02.2015р., виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення в експлуатацію не потребується. Цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня опублікування . Тобто, з 05.04. 2015р. Ст.64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов»язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як на підставу позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що внаслідок проведеного перепланування (встановлення гіпсокартонової перегородки, не зачіпаючи несучих конструкцій приміщення) мало місце штучне погіршення житлових умов для позивача, таким чином зменшена велика кімната, яка була прохідною, він позбавлений можливості користуватись всією квартирою. Разом з тим, такі твердження позивача за зустрічним позовом суду не доведені, оскільки він постійно користувався та продовжує користуватись кімнатою 10 кв.м., до якої має вільний прохід по коридору, будь-які його речі та меблі у великій кімнаті 13,3 кв.м. відсутні, а місця загального користування залишаються в загальному користуванні сторін. Гіпсокартонна стіна (перегородка) у великій кімнаті 20 кв.м. була встановлена ще в 2006р, про що було відомо сторонам, і з цього часу [PERSON] не заявляв вимог про порушення своїх прав, не звертався з вимогами про її знесення та приведення квартири в попередній стан. Тобто, суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги в зв»язку з пропуском строків позовної давності. Вимоги щодо чинення перешкод [PERSON] з боку відповідачів у користуванні йому квартирою не підтверджені. Крім того, позивач за зустрічним позовом посилався на те, що відповідачі ( позивачі за основним позовом) не проживають в квартирі, а тому втратили право користування квартирою і не мають права звертатись до суду, а фактично проживає лише племінниця [PERSON] зі своєю малолітньою дитиною. Втім, це спростовується рішенням Подільського районного суду від 18.12.2014р., яким йому було відмовлено в задоволенні вимог про визнання позивачів втратившими права користування квартирою. (а.с. 105-108). Як зазначено в рішенні суду , позивач [PERSON] , 1955 року народження та її онука [PERSON], 2006 року народження, проживають в [ADDRESS], без реєстрації на період шкільних канікул. [PERSON] чинить перешкоди в користуванні квартирою, тому вони вимушені перебувати всі в одній кімнаті 20 кв.м., і періодично бути відсутніми у спірному помешканні, хоча почергово оплачують житлово-комунальні послуги за окремими квитанціями, [PERSON] платить за себе. Отже, враховуючи конфліктну ситуацію між позивачами та відповідачем, нагальну потребу у вирішенні питання щодо порядку користування квартирою, неможливість проживати 4-м особам в одній кімнаті при наявності однієї вільної кімнати 12,9 кв.м., суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної заяви та недоведеність зустрічного позову. Крім того, враховуючи переплату розміру судового збору при подачі позову, необхідно повернути 243,60 грн. позивачам відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved