Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Прилуцької міської ради Чернігівської області про зобов»язання вчинити дії зі скасування рішення про приватизацію квартири та анулювання свідоцтва про право власності. Аргументує свої позовні вимоги тим, що 29 травня 2003 року Міністерством оборони України йому та членам його родини було видано ордер №106 на право отримання трьохкімнатної квартири в м.Прилуках, в/м 12[ADDRESS], після чого квартиру приватизовано, Лубенською КЕЧ МО України було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та на їх ім»я зареєстровано в Прилуцькому МБТІ право власності на вказану квартиру. 11 серпня 2018 року за місцем проходження військової служби, для поліпшення житлових умов за місцем проходження військової служби, йому було виділено квартиру за адресою: [ADDRESS], за умови здачі квартири, розташованої за адресою: м.Прилуки, в/м 12[ADDRESS]. З цього приводу він звернувся до відповідача для розприватизації та повернення квартири №20 в м.Прилуках, в/м 12, буд.96 у державну власність, але йому було відмовлено в цьому. Тому позивачі у своїй позовній заяві просять зобов»язати виконавчий комітет Прилуцької міської ради Чернігівської області скасувати наказ начальника Лубенської КЕЧ про приватизацію квартири від 29.03.2005 року №15 та анулювати свідоцтво про право власності від 16.09.2005 року, серії АА номер 222865 виданого Лубенською КЕЧ МО України на ім»я [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримали свої та своєї неповнолітьньої дочки [PERSON] заявлені позовні вимоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представники відповідача Прилуцької міської ради [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, аргументуючи свої заперечення тим, що Прилуцька міська рада не наділена повноваженнями, щодо скасування рішень інших органів приватизації і немає права скасовувати наказ Міністерства оборони та передавати майно до державної власності, оскільки відповідно до чинного законодавства наділена повноваженнями, щодо приватизації комунального майна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши наявні докази у справі, суд приходить до висновку виходячи з наступного : 29 травня 2003 року Міністерством оборони України Лубенська КЕЧ видала ордер №106 на право заняття квартири в м.Прилуках, в/м 12[ADDRESS] житлової площі із 3 кімнат (40,2 кв.м) [PERSON] з сім»єю у складі: дружини [PERSON] та дочки [PERSON](а.с.5) 16 вересня 2005 року на підставі наказу начальника Лубенської КЕЧ №15 від 29.03.2005, видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, приватизовану згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, в / м 12[ADDRESS], загальною площею 79,3, житловою площею 44,4 кв.м, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1 / 3 частини квартири кожному(а.с.6). 05 жовтня 2005 року Прилуцьким МБТІ на підставі свідоцтва про право власності /САА №222865/ 16.09.2005/ Лубенська КЕЧ МО України, зареєстровано право власності на квартиру, приватизовану згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду, за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, в / м 12[ADDRESS], на ім»я [PERSON] спільна часткова власність 1 / 3 частка, [PERSON] спільна часткова власність 1 / 3 частка, [PERSON] спільна часткова власність 1 / 3 частка.(а.с.7) Згідно протоколу засідання комісії №628 від 11.08.2017 року, комісія з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України за наслідками проведення перевірки дотримання вимог житлового господарства при розподілі житла у Бориспільському гарнізоні, [PERSON] виділено службове житло - квартиру за адресою:[ADDRESS] (2 кімнати, 46,6 кв.м)(а.с.8-12) Відповідно до заяви [PERSON], [PERSON] від 09 лютого 2017 року на адресу компетентних органів, [PERSON] та [PERSON] зобов»язалися, у разі отримання службового житла в м.Борисполі, Київської області, передати у державну власність житло за попереднім місцем служби, а саме: Чернігівська область, м.Прилуки, в/м 12[ADDRESS], в порядку встановленому чинним законодавством(а.с.13) Згідно листа №270 від 30.01.2017 квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігова Міністерства оборони України на ім»я [PERSON], квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігова Міністерства оборони України не заперечує проти розприватизації раніше наданої [PERSON] та його сім»ї трикімнатної квартири, жилою площею 44,4 м 2, розташованої за адресою: м.Прилуки, в / м 12[ADDRESS], виданої за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України, та повідомив, що квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігова Міністерства оборони України не є тим органом, який буде здійснювати поліпшення житлових умов та не наділений повноваженнями щодо винесення рішень про прийняття житла до комунальної чи державної власності(а.с.14) Відповідно до листа Головного квартирно-експлуатаційного Управління Збройних сил України від 06 вересня 2017 №303/411765, на підставі Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження Тимчасового положення про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов» від 01.06.1995 №24, запропоновано організувати прийом КЕВ м.Чернігів від майора [PERSON] трикімнатної квартири, розташованої за адресою: м.Прилуки, в/м 12, буд.96(а.с.15). Виконавчий комітет Прилуцької міської ради Чернігівської області листом від 16.03.2017 №013.14/2329 на адресу [PERSON], повідомив останнього, що за наслідками розгляду заяви про скасування рішення про приватизацію житла, що знаходиться за адресою: м.Прилуки, в/м 12[ADDRESS], встановлено, що Прилуцька міська рада не є тим органом, який буде здійснювати поліпшення житлових умов сім»ї [PERSON] і не має права на винесення рішення про прийняття житла до комунальної власності, також не є органом приватизації, який повинен скасувати наказ Квартирно-експлуатаційної частини м.Лубни про приватизацію житла та анулювати свідоцтво про право власності на приватизовану [PERSON] в 2005 році квартиру(а.с.16). Згідно з ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п.п.3,4 Тимчасового положення про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності органу, який здійснює поліпшення житлових умов, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.06.1995 року №24 для поліпшення житлових умов особі, що передає квартиру, про право власності на яку набуто шляхом її приватизації, орган, який здійснює поліпшення житлових умов, на підставі заяви цієї особи в місячний термін приймає письмове рішення про прийняття житла до комунальної чи державної власності. Про це заявнику надсилається повідомлення у п»ятиденний термін з копією зазначеного рішення. Орган приватизації на підставі цього рішення протягом трьох днів скасовує за заявою особи, житлові умови якої поліпшуються, рішення про приватизацію житла та анулює свідоцтво про право власності на приватизовану квартиру. До заяви додаються копія рішення про прийняття житла до комунальної чи державної власності та оригінал свідоцтва про право власності. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основним законом України, що визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон). Згідно з абзацами другим, п'ятнадцятим статті 1 Закону територіальна громада жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад пунктами 30, 31 частини першої статті 26 Закону віднесено, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, п'ятої, шостої та восьмої статті 60 Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Аналіз вище зазначених правових норм свідчить про те, що до повноважень міських рад, а тому числі і Прилуцької міської ради, входить лише право володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності. Оскільки на момент приватизації спірна квартира не належала до комунальної власності, перебувала у віданні Міністерства оборони України, органом приватизації, який видав свідоцтво на право власності виступало Лубенська КЕЧ МО України, то суд вважає, що Прилуцька міська рада не є належним органом приватизації, який наділений повноваженнями скасовувати наказ начальника Лубенського КЕЧ про приватизацію квартири та анулювання свідоцтва про право власності , а тому є неналежним відповідачем . Посилання позивача на ті обставини, що житловий будинок № 96 розташований у місті Прилуки, військове містечко №12 знаходиться в оперативному управлінні Прилуцької міської ради, а отже, остання і повинна приймати рішення щодо передачі цього майна, у тому числі і про скасування приватизації та анулювання свідоцтва про право власності є безпідставними, оскільки ні ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», а ні ЗУ «Про місцеве самоврядування», не наділяють органи місцевого самоврядування в оперативному віданні яких знаходиться майно, яке не належить до комунальної власності, вирішувати питання, що пов»язані з приватизацією даного майна, в тому числі і скасування приватизації та анулювання свідоцтва про право власності. Посилання позивачів на відсутність повноважень в квартирно-експлуатаційних відділах Міністерства оборони України щодо здійснення функцій з оформлення права власності на нерухоме майно також не може бути підставою для зобов»язання відповідача вчиняти дії, які не входять до його компетенції. Статтю 346 ЦПК України визначені правові підстави припинення права власності, а саме 1) відчуження власником свого майна; 2)відмова власника від права власності;3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4)знищення майна; 5) викуп пам»яток історії та культури; 6) викуп земельної ділянки у зв»язку із суспільною необхідністю; 7) викуп нерухомого майна у зв»язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене;8) звернення стягнення на майно за зобов»язанням власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до вимог ч.3 статті 347 ЦПК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Суд вважає, за необхідне зазначити, що в зв»язку з припиненням повноважень, Міністерства оборони України, щодо здійснення приватизації майна та невнесення відповідних змін до чинного законодавства, щодо реалізації положень вимог Наказу Державного комітету України по ЖКГ «Про затвердження Тимчасового положення про порядок передачі громадянами житла, що перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов» № 24 від 01.06.1995 року, позивач має право захистити свої права шляхом звернення до суду з вимогою про скасування рішення про приватизацію майна та анулювання свідоцтва про право власності, що буде на переконання суду належним способом захисту прав позивачів, або скористатися своїми правами визначеними ст.346 ЦПК України, шляхом укладення відповідної угоди. За таких обставин, оскільки заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача, а Прилуцька міська рада правомірно, в межах своїх повноважень , відмовила позивачу в задоволенні його заяви про скасування наказу начальника Лубенського КЕЧ про приватизацію квартири від 29.03.2015 року № 15 та анулюванню свідоцтва про право власності від 16.09.2005 року, серії АА номер 222865 виданого Лубенським КЕЧ МО України на [PERSON], [PERSON], [PERSON], то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed