Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про реорганізацію ОСББ «Палладіум» та розподіл його майна. Позов обґрунтовано тим, що 12.05.2011 року установчими зборами співвласників багатоквартирних будинків [ADDRESS] було прийнято рішення про створення ОСББ «ПАЛЛАДІУМ», затверджено Статут та обрано його керівника. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Утворення об'єднання із двох жилих комплексів з різною кількістю власників (буд [NUMBER] - 93 власника, буд. [NUMBER] - 63 власника) призвело до системної противаги постійної більшості голосів представників буд. [NUMBER] у керівних органах об'єднання. Такий стан справ, на думку позивачів приніс негативні наслідки у взаємовідносинами між власників будинків. Використовуючи чисельну перевагу представників буд. [NUMBER] у голосах на загальних зборах та в правлінні, голова правління незважаючи на протести від власників буд. [NUMBER], витрачає загальні кошти об'єднання виключно на свій будинок, а саме на ремонт стояків ГВП, ремонт даху циркуляційних насосів та підігрівача ГВП та інше, в той час, як нагальні потреби мешканців буд. [NUMBER] залишаються поза увагою. З огляду на зазначені обставини, позивачі змушені були звернутися до суду з відповідним позовом, у якому просили: реорганізувати ОСББ «Палладіум» шляхом виділу будинку [NUMBER], та створення нового ОСББ «Палладіум А» і розподілити майно ОСББ «Палладіум» згідно з розподільчим балансом відповідно до вкладів власників (а.с. 125-126 - змінена позовна заява). У судовому засіданні 12.01.2016 року позивачі підтримали змінену позов у повному обсязі з підстав викладених у ній. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні 12.01.2016 року заперечував проти позову зазначивши на його необґрунтованості та безпідставності, так як позов пред'явлено до фізичної особи, а не до ОСББ «Палладіум» та його керівних органів. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Диспозитивність цивільного судочинства визначена ст. 11 ЦПК України в якій зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вбачається з позовної заяви, позивачі у даному спорі визначили спосіб захисту свого порушеного права шляхом пред'явлення позову до фізичної особи - [PERSON] та просили суд реорганізувати ОСББ «Палладіум» шляхом виділу будинку [NUMBER], та створення нового ОСББ «Палладіум А» і розподілити майно ОСББ «Палладіум» згідно з розподільчим балансом відповідно до вкладів власників (а.с. 125-126). Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження. У даному випадку позивачі розпорядились своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, однак невірно вибрали спосіб захисту свого права пред'явивши позов до фізичної особи - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч зазначеним вимогам закону, позивачами не надано суду доказів щодо порушення їх прав зі сторони відповідача - [PERSON] Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed