overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання за ними права власності по 1/2 частки житлового будинку № 9 по вулиці Вишнева в м. Сарни Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], який помер 07.12.2014 року. Представник позивачів згідно заяви підтримав позов. Відповідач згідно заяви позов визнав, просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірне майно належало для [PERSON], який помер 07.12.2014 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання її, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вони є власниками даної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2018 року. Просять визнати відповідача такою, що втратила право на проживання в даній квартирі. В судовому засідання представник позивача зал судового засідання не з`явилися, направили письмову заяву в якій позов підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення рішення. Просили справу розглянути у його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних на то причин не проживає на спірній житловій площі більше одного року. Відповідно до положень ст..ст.317,319 ЦК України , право на встановлення та зміну порядку користування приміщенням належить його власнику. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовували тим, що їм на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] і у вказаному житлі зареєстрована відповідач. Вказують, що відповідач протягом останніх трьох років у вказаній квартирі не проживає, участі в її утриманні та оплаті комунальних послуг не приймає. В звязку з чим, просили суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №85 по вул. Привокзальній, 15 в м. Луцьку. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через судове оголошення в пресі. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачам на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.03.1995 року (а.с. 4). У вказаній квартирі, окрім [PERSON] та [PERSON], також зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 5-7). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. З пояснень позивача та показань свідків судом зясовано, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає протягом останніх трьох років, інтересу до цього житла не проявляє, за комунальні послуги не сплачує, а тому є всі підстави вважати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням згідно ст. 405 ЦК України. Доказів постійного проживання у вказаному будинку всупереч ст. 60 ЦПК України суду не представлено. Крім того, факт не проживання відповідача у вказаній квартирі підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони є співвласниками згідно договору дарування від 19.06.2008р. житлового будинку [ADDRESS], у якому зареєстрований відповідач [PERSON] Останній з часу оформлення договору дарування в даному будинку не проживає та місце знаходження його, їм не відоме. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає їм як власникам житлового будинку, розпоряджатися ним. Тому просили визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця реєстрації, не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку в с. Тязів по вул. Руданського, 65 Тисменицького району Івано-Франківської області, співвласниками якого згідно договору дарування від 19.06.2008р. являються позивачі [PERSON] та [PERSON] Однак з 2008р. відповідач не проживає у цьому будинку без поважних причин. Вказані обставини підтверджуються поясненням позивачки [PERSON], показаннями свідка [PERSON], довідкою Тязівської сільської ради від 29.05.2014р. №247, у якій зазначено, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з 2008року(а.с.4), договором дарування від 19.06.2008р.(а.с.5). Таким чином, відповідач втратив право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки не проживає в ньому без поважних причин більше шести місяців. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони є співвласниками квартири №4 по вул. Площа Ринок в м. Тисмениця Івано-Франківської області, у якій зареєстрований відповідач [PERSON] Сім років тому останній вибув в м. Київ, з того часу їм не відоме місце його проживання. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає їм як власникам житлового будинку, розпоряджатися ним та оформити субсидію. Тому просили визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця реєстрації, не зявився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] як член сімї позивачів зареєстрований у [INFO], співвласниками якого згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1996 р. являються позивачі [PERSON] та [PERSON] Однак з 2009 р. відповідач не проживає у даній квартирі без поважних причин. Вказані обставини підтверджуються поясненням позивача [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування на частки квартири. Позов вони обгрунтували тим, що [INFO] року помер [PERSON], який був дідусем позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: 5/6 часток [ADDRESS] Донецької області. Позивачі звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак їм нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності [PERSON] на вказані частки квартири. Однак надати вказані документи позивачі не мають можливості, оскільки договір міни від 03.01.2003 року було втрачено, а на 1/6 частку вказаної квартири, яку [PERSON] успадкував після смерті свого сина [PERSON], померлого [INFO] року, він не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Просять визначити за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 5/18 часток квартири, а за [PERSON] - на 5/9 часток вказаної квартири. В судовому засіданні представник заявників підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти винесення заочного рішення не заперечувала. Вислухав пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] року в м.Краматорську Донецької області помер [PERSON], який був зареєстрований та мешкав в [ADDRESS]. (а.с.7-8.) На підставі договору міни від 03.01.2003 року [PERSON] належали 2/3 частки [ADDRESS]. (а.с.9-10). [INFO] р. в м.Донецьку помер син [PERSON] - [PERSON], який на час смерті був зареєстрований у вказаній квартирі. (а.с.11-13). Згідно копії рішення суду від 19.10.2015 року за [PERSON] (позивачем по даній справі) визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] р, на 1/6 частку вказаної вище квартири. (а.с.14-17). Згідно копій свідоцтв про народження, про укладення шлюбу, про розірвання шлюбу - позивач [PERSON] - дочка [PERSON] (а.с.18-21). Згідно копії свідоцтва про народження, спадкодавець [PERSON] мав сина [PERSON], який, за повідомленням представника позивачів, відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь своєї сестри [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставинах, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів та за ними слід визнати в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності за [PERSON] на 5/18 часток, а за [PERSON] - на 5/9 часток [ADDRESS] Донецької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] помер її чоловік, а батько інших позивачів [PERSON] Заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Вони є спадкоємцями першої черги за законом на все належне йому на день смерті майно, зокрема житловий будинок незавершеного будівництва, який знаходиться в [ADDRESS]. Дане незавершене будівництво існує у вигляді будівельних матеріалів, що були використані в процесі його створення, вартістю 20123грн. Забудівником незавершеного будівництва був [PERSON], а покійний [PERSON] успадкував його на підставі заповіту від 04.04.1995р. Відповідачка як сестра покійного являється спадкоємцем другої черги, однак вона на спадкове майно не претендує. Через відсутність правовстановлюючого документу на право власності на будинок незавершеного будівництва, вони, позивачі, не можуть оформити свої спадкові права. Просили визнати за ними право власності в рівних частках на будівельні матеріали у вигляді фундаменту з бетонних блоків, що використані для спорудження житлового будинку за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1га загальною вартістю 20123грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила визнати право власності на будівельні матеріали по 1/3 частині за кожним. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], а батько [PERSON], [INFO] та позивачки [PERSON]- [PERSON], якому належав житловий будинок незавершеного будівництва в [ADDRESS]. Дане незавершене будівництво існує у вигляді будівельних матеріалів, що були використані в процесі його створення, а саме фундаменту та цоколя житлового будинку, спорудженого із бетонних блоків вартістю 20123грн.(а.с.14-21). Вказані будівельні матеріали покійний [PERSON] успадкував згідно заповіту [PERSON] від 04.04.1995р., однак свої спадкові права не оформив. Спадкоємцями даного майна першої черги за законом є позивачка [PERSON] як дружина покійного, [PERSON], [INFO] та [PERSON] як діти покійного. Спадщину вони прийняли належним чином, оскільки проживали із спадкодавцем на день його смерті. Відповідачка [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом, однак на спадкове майно не претендує. Інших спадкоємців не має. Свої спадкові права позивачі не можуть оформити, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 331, 1216, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON], якому належало будинковолодіння [ADDRESS] та земельний пай. За життя батько склав заповіт, згідно якого дане будинковолодіння по ? частині заповів їм, позивачам. Інших спадкоємців не має. Вони спадщину прийняли належним чином, оскільки на час смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали у будинку. Однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Просили визнати за ними право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлого батька по ? частині кожному. Позивачі в судове засідання не з'явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON], якому належало на праві власності будинковолодіння [ADDRESS] та земельна частка(пай). Згідно заповіту, посвідченого 15.07.2002року секретарем Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області спадкоємцями належного покійному майна- по ? частині, являються позивачі. Даний заповіт не змінювався та не відмінявся. Інших спадкоємців не має. Позивачі належним чином прийняли спадщину, оскільки на день смерті [PERSON] проживали та продовжують проживати у спадковому будинковолодінні(а.с.12). Проте свої спадкові права вони не можуть оформити, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 525, 548, 549, 560 ЦК УРСР, ст.. 328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] р. помер їх чоловік та батько [PERSON], якому належало домоволодіння в [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів [PERSON], як дружині покійного. Проте, оскільки їхня донька [PERSON] ще не досягла повноліття, то відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. На день смерті та на момент відкриття спадщини вони проживали у спадковому будинку разом із спадкодавцем, тому спадщину прийняли належним чином. Крім того, 05.04.2016 р. нею, [PERSON], було подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Просила визнати за ними: [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках по ? кожному. Позивачі в судове засідання не з'явилися, від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили його задоволити. Представник відповідача- Липівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] року помер чоловік та батько позивачів [PERSON], якому належало будинковолодіння [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченого 09.07.2015 р. секретарем Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, спадкоємцем належного покійному майна являється позивачка [PERSON] Позивачка [PERSON]- дочка покійного є неповнолітньою, тому відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Інших спадкоємців не має. Позивачка [PERSON] спадщину прийняла належним чином, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також 05.04.2016 р. звернулась до Тисменицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинковолодіння. Тому за позивачами слід визнати право власності на будинковолодіння у рівних частках по ? кожному. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1218, 1222, 1223, 1235, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно. Заявлений позов обґрунтовували тим, що вони, позивачі, станом на 15.04.1991 р. були членами колгоспного двору в с. Марківці по вул. Центральна, 20 Тисменицького району Івано-Франківської області, головою якого була [PERSON] Їм як членам двору належало по ? частці домоволодіння. Після смерті 12.12.2000 р. [PERSON] належну їй ? частку успадкувала позивачка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, ставши власником половини домоволодіння. Однак приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкове майно відносилося до колгоспного типу. Просили визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння, з підстав належності ? частки у спільній сумісній власності та ? частки у порядку спадкування за законом після померлої матері, за [PERSON], [PERSON] право власності по ? частині домоволодіння у спільній сумісній власності. Позивачі у судове засідання не зявилися, у поданих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутності, позов підтримали і просили його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що предметом спору є право власності на домоволодіння № 20 по вул. Центральній в с. Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області, яке мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] голова двору, її дочка- позивачка [PERSON], та онуки- позивачі [PERSON], [PERSON] Усі вони мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/4 частині. Вартість будинковолодіння на даний час становить 168182 грн. Після смерті 12.12.2000 р. [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй ? частину домоволодіння, яку прийняла її дочка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, ставши власником 1/2 частини домоволодіння. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове домоволодіння позбавляє позивачів можливості оформити право власності, за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності на ? частину домоволодіння, з підстав належності ? частини - на праві спільної сумісної власності, ? частини - у порядку спадкування за законом після померлої матері, за позивачами [PERSON], [PERSON] слід визнати право власності на ? частину домоволодіння за кожним на праві спільної сумісної власності. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1258, 1268 ЦК України,

Outcome: approved