Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вирішує питання розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 30.09.2016 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його доходу та на особисте утримання позивачки в тому ж розмірі. На даний час заборгованість по аліментах складає 23384 грн. [PERSON] [PERSON] є дитиною-інвалідом оскільки має вади зі слухом. Глухота 4-ї ступені. У звязку з цим позивачка придбала для сина слуховий апарат, вартість якого складає 31 572,00 грн.. Крім того, син потребує імплант, звуковий процесор з пультом та акумуляторним набором. Зазначений комплект замовлено позивачкою і постачальник 20.02.2017 року надав рахунок на оплату 1 057 428,00 грн., тому позивач просила суд стягнути половину зазначених витрат. Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року, за заявою позивачки, залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення половини вартості звукового процесору з пультом та акумуляторним набором, а позивачка підтримала позовні вимоги в сумі 15 786,00 грн. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього мітиться відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи без його участі. Оглянувши подані сторонами заяви по суті справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 191739. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-ОК № 330394. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2016 року у справі №357/8761/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням Серії ААБ №321470. Позивачка придбала для сина [PERSON] слуховий апарат, вартість якого складає 31 572,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №0000195 від 14 грудня 2016 року, половину вартості якого позивачка і просить стягнути з відповідача. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені у постанові від 13 вересня 2017 року №6-1489цс17. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3,4 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В даному випадку, позивачка довела факт понесення додаткових витрат на спільну дитину [PERSON], [INFO] у розмірі 31 572,00 грн. на купівлю слухового апарату ХТ 120, що підтверджується рахунком-фактурою №0000195 від 14 грудня 2016 року. Оскільки кожен з батьків зобовязаний нести додаткові витрати на дитину, половину витраченої позивачкою суми у розмірі 15 786,00 грн. слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved