Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивачка 24.09.2019 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 19.11.2020 р. скасовано заочне рішення від 23.06.2020 р. у даній цивільній справі та призначено судове засідання у рамках її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2014 року з відповідача визначено стягувати аліменти на утримання їхньої дитини, сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. На даний час сума стягуваних аліментів є незначною і її не вистачає в повній мірі на утримання дитини. Відповідач добровільно допомоги не надає, не бере участі у додаткових витратах. Вона сама не може утримувати сина [PERSON] . Просила стягувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину і проводити до його повноліття. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши, що заявлена позивачкою сума є дещо завищеною, і відповідач не має змоги сплачувати 2500 грн., оскільки постійної роботи не має, у власності жодного нерухомого майна не має, наразі орендує житло. На даний час у нього на утриманні перебуває від другого шлюбу син [PERSON] , [INFO] , дружина не працює, оскільки здійснює догляд за сином. Крім того, відповідач хворіє на бронхіальну астму ІІ ступеня та артеріальну гіпертензію І ст., що потребує періодичного лікування та оздоровлення. Погоджується сплачувати на утримання сина 1200 грн., оскільки він ще й додатково допомагає сину. Проти часткового задоволення позову не заперечували. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2014 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1\~ст.192 СК України\~визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч.2\~ст.182 СК України\~(у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні обох батьків; 2) стан здоров`я відповідача, який хворіє бронхіальною астмою ІІ ступеня та артеріальною гіпертензією І ст.(а.с. 67-69), та матеріальне становище відповідача, який не працює, розмір його доходу невідомий; 3) наявність у відповідача малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від другого шлюбу; 3-1) відсутність у відповідача нерухомого майна (а.с.71), даних щодо наявності у відповідача рухомого майна, грошових коштів не має. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1800 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1\~ст.192 СК України,\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~

Outcome: approved