Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка 17 листопада 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] також діюча в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у праві користування ат розпорядження домоволодінням, шляхом зняття з реєстраційного обліку (а.с.2-6). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона являється власницею домоволодіння №20 по вул.. П.Сиротиніна у м. Дніпропетровську. На даний час у домоволодінні зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON] [PERSON] була зареєстрована у даному домоволодінні за згодою попередніх власників. З квітня 1995 року [PERSON] виселилась із домоволодіння №20 по вул.. П.Сиротиніна у м.\~Дніпропетровську,забравши всі свої речі та більше ніколи не зявлялась. Позивачка зазначила, що [PERSON] членом її родини ніколи не була. А також те, що згоди на її реєстрацію у вищевказаному домоволодінні ніколи не давала. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження домоволодінням №20 по вул.. П.Сиротиніна у м. Дніпропетровську, яке належить їй на праві приватної власності з боку [PERSON] та позбавити відповідачку права користування домоволодінням №20 по вул.. П.Сиротиніна у м. Дніпропетровську, шляхом зняття її з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. У судове засідання позивачка та треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. До суду надали письмову заяву, в якій просять справу розглядати без своєї присутності. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а.с.79). Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме: газета «Вісті Придніпровя» (а.с.78). Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення із відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.46). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї участі не надсилав. Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі свого представника у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі свого представника (а.с.77). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Підставою звернення [PERSON] з позовом до суду є захист інтересів власника, повязаних із реалізацією складової частини змісту права власності права користування та розпорядження домоволодіння, розташованою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.\~Петра\~Сиротиніна, буд.20. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що домоволодіння № 20 по вул. Петра Сиротиніна у м.\~Дніпропетровську, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.12,13,14). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном. Встановлено, що за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Петра Сиротиніна, буд.20, є зареєстрованою [PERSON], окрім неї за даною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.21-22,25). Згідно акту обстеження домоволодіння від 28 жовтня 2014 року встановлено, що з квітня 1995 року по теперішній час за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Петра Сиротиніна, буд.20, [PERSON] не проживає, її речей у будинку не має (а.с.23). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 156 ЖК України,\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст..3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод у праві користування та розпорядження спірним домоволодінням, шляхом зняття відповідачки [PERSON] з реєстраційного обліку, є в повній мірі обґрунтованими, доведеними та законними, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial