Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивачі звернулись з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначили, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.08.2012 року визнано право спільної сумісної власності на будинковолодіння № 19 по вул. Добролюбова в м. Івано-Франківськ за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідно до витягу від 22.12.2012 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за вищевказаними громадянами. [PERSON] Івано-Франківською державною нотаріальною конторою в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON], оформлено право власності на земельну ділянку за адресою: вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ на всі спадкоємців вищевказаних громадян у рівних частках. Однак в травні 2017 року позивачі дізнались, що на вказану земельну ділянку розміром 0,1298 га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ накладено арешт: 25.06.2007 року за реєстраційним номером 5199547 реєстратором: [PERSON] Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава ухвала Івано-Франківського міського суду від 19.06.2007 року в справі 2з-181/2007р.; 13.07.2007 року за реєстраційним номером 5299810 реєстратором: [PERSON] Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава постанова АА 456517 від 26.06.2007 року ВДВС Івано-Франківського МУЮ; 27.07.2007 року за реєстраційним номером 5380868 реєстратором: [PERSON] Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава Івано-Франківський міський суд, 2з-208/2007р., 20.07.2007р. Постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 26.06.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконані ухвали суду накладено арешт на земельну ділянку розміром 0,1298га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ та заборонено здійснювати відчуження чи проводити перереєстрацію на іншого власника. Накладення арешту та внесення відповідного запису до єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обмежує законі права позивачів як власників земельної ділянки щодо вільного розпорядження майном, унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду. На підставі наведеного просили суд зняти арешт з майна: а саме з земельної ділянки розміром 0,1298га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова в м. Івано-Франківськ. В судове засідання позивачі не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просили позов задовольнити, та не заперечили проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - [PERSON] Івано-Франківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву, за змістом якої просив справу розглядати у відсутності представника відповідача. Представник відповідача - Відділу державної виконавчого служби Івано-Франківського МУЮ в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи думку позивачів та представника відповідача [PERSON] Івано-Франківської державної нотаріальної контори, яка викладена в їх письмових заявах, суд розглянув справу за відсутності сторін та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.06.2007 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на земельну ділянку розміром 0,1298га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ, заборонено [PERSON] державній нотаріальній конторі міста Івано-Франківська проводити будь-яким чином оформлення відчуження вказаної вище земельної ділянки, а Івано-Франківському міському управління земельних ресурсів та управлінню архітектури і містобудування Івано-Франківського міськвиконкому видавати документи необхідні для відчуження цієї ж земельної ділянки до вирішення судом спору (а.с.6). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.06.2007 року, державним виконавцем Івано-Франківського МУЮ [PERSON] при примусовому виконанні ухвали Івано-Франківського міського суду № 2з-181 від 19.06.2007 року накладено арешт на земельну ділянку розміром 0,1298га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ, та заборонено здійснювати її відчуження (а.с.7). Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.08.2012 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право спільної сумісної власності на будинковолодіння № 19 по вул. Доболюбова в м. Івано-Франківськ (а.с.17), що підтверджується також витягом про державну реєстрацію прав Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 36898566 від 22.12.2012 року (а.с.16), а також інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4-5). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2012 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON], та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 25.11.2011 року, належить 1/4 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000га за адресою: вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ (а.с.8,9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2012 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON], та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 25.11.2011 року, належить 1/4 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000га за адресою: вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ (а.с.10,11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2012 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON], та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 25.11.2011 року, належить 1/4 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000га за адресою: вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ (а.с.12,13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2012 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON], та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 25.11.2011 року, належить 1/4 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000га за адресою: вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ (а.с.14,15). Згідно з Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, на земельну ділянку розміром 0,1298 га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова, 19 в м. Івано-Франківськ накладено арешт: 25.06.2007 року за реєстраційним номером 5199547 реєстратором: [PERSON] Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава ухвала Івано-Франківського міського суду від 19.06.2007 року в справі 2з-181/2007р.; 13.07.2007 року за реєстраційним номером 5299810 реєстратором: [PERSON] Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава постанова АА 456517 від 26.06.2007 року ВДВС Івано-Франківського МУЮ; 27.07.2007 року за реєстраційним номером 5380868 реєстратором: [PERSON] Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава Івано-Франківський міський суд, 2з-208/2007р., 20.07.2007р. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до пункту 9 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна», відкривши провадження у справі про визнання права власності та/або зняття арешту з майна, суддя відповідно до пункту 5 частини першої статті 152 ЦПК в порядку забезпечення позову за відповідною заявою може зупинити продаж арештованого майна. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Предявлення позову про зняття арешту з майна не перешкоджає зверненню стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника, а також інше майно боржника, щодо якого не заявлено вимоги про визнання права власності на нього. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК). За змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту накладеного на майно позивачів, а саме на земельну ділянку розміром 0,1298га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова в м. Івано-Франківськ, порушується їх право власності, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивачів, шляхом зняття арешту з належного їм майна - земельної ділянки розміром 0,1298га, що відноситься до домоволодіння по вул. Добролюбова в м. Івано-Франківськ.

Outcome: approved