Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивачка 07.05.2020 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, 700 грн. на утримання дружини щомісячно до досягнення дитини 3-х річного віку, та стягнути судові витрати. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, хоча має таку можливість, оскільки працює, здоровий, інших дітей і непрацездатних утриманців не має. У неї складне матеріальне становище на даний час, і самостійно вона не в змозі належно забезпечити сину належний рівень життя. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, заявлений позов визнав частково з підстав, викладених у письмовому відзиві, не заперечував щодо стягнення аліментів у розмірі ј частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він офіційно працює в КНП «Калуський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Калуської міської ради», його середній заробіток становить 4500 грн. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, пояснив, що дружина працює по спеціальності лікар, а також отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому вважає, що дана вимога до задоволення не підлягає. Крім того, він добровільно сплачує кошти на дитину, несе витрати по оплаті житла, яке винаймає у м. Калуші. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються права малолітнього сина сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім`ї, на належний рівень життя, необхідний для його гармонійного всебічного розвитку. Твердження відповідача про те, що він у добровільному порядку надає допомогу на утримання дитини, не спростовують необхідності стягнення аліментів, оскільки надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом,і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку; 2) молодий вік відповідача, стан його здоров`я, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює офіційно в КНП «Калуський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Калуської міської ради», та отримує в середньому 4500 грн. заробітної плати; 3) відсутність у відповідача інших дітей та непрацездатних утриманців; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. З огляду на викладене суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.75 СК України чоловік (дружина) повинні матеріально підтримувати один одного, за умови, якщо одне з подружжя потребує даної допомоги. Відповідно до вимог ст.84 СК України позивачка має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути 1681,60 грн. (840,80 + 840,80) судового збору в дохід державного бюджету за дві вимоги майнового характеру, та в користь позивачки 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно наданих договору про надання правової допомоги та квитанції (а.с.9-10). На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 75, 80, 84, 180, 181 ч.3, 182, 183, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved