Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 40 по вул. Рокосовського в с. Карабинівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року у зазначеному житловому будинку були зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. 8 листопада 1991 року помер їх (позивачів) батько [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка померла 21 січня 2016 року. Вони (позивачі), [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] за заповітом. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок. Позивачі просили суд визнати за ними право власності (за [PERSON]В на 3/4 частини, за [PERSON] на 1/4 частину) на житловий будинок № 40 по вул. Рокосовського в с. Карабинівка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивачів щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 40 по вул. Рокосовського в с. Карабинівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали і були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками Степовохутірської сільської ради № 345, № 347 від 12 вересня 2016 року (а.с. 15; 16) та копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння (а.с. 23). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 40 по вул. Рокосовського в с. Карабинівка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 8 листопада 1991 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1814/01-17 від 14 квітня 2017 року (а.с. 102) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Степовохутірської сільської ради № 368 від 27 вересня 2016 року (а.с. 17). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/2 частину житлового будинку № 40 по вул. Рокосовського в с. Карабинівка Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 21 січня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). З копії спадкової справи № 56/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 70-101) вбачається, що спадщину після її смерті прийняли [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за заповітом. Інші спадкоємці [PERSON] за заповітом [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок, який належав [PERSON], в звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 189/02-31 від 6 березня 2017 року (а.с. 27). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 40 по вул. Рокосовського в с. Карабинівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 24-26). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved