Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом до відповідача [PERSON] та просять визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що житлова квартира належить їм на праві приватної власності. У даній квартирі прописаний відповідач по справі. Більше 12 років відповідач не проживає і не повідомляє про себе, звязок з відповідачем втрачений. Оскільки позивачі не працюють і не мають можливості сплачувати комунальні послуги в повному обсязі та оформити субсидії із-за відсутності відповідача, тому просять позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх тим, що відповідачі у належному їм житлі не проживають більше 12 років. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Комунальні послуги не оплачує. Просять вимоги задоволити в повному обсязі. Про час і місце розгляду справи та виклик до суду відповідача [PERSON] повідомлено, в порядку ч. 9 ст.74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода» № 56 від 19 липня 2017 року, однак \~відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, проте суд, враховуючи згоду позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] більше 12 років в [ADDRESS], не проживає і у вказаному житлі протягом вказаного часу не зявляється, крім того позивачі жодних перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачу не чинять. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Сторонам на праві спільної приватної власності належить житлова квартира, за адресою [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом на право власності на житло від 30 жовтня 1995 року і записано у реєстрову книгу за №1004 ст.145 кн.6. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не мав з позивачами жодних домовленостей з цього приводу і не користується житлом, де він зареєстрований понад рік. \~\~\~\~ У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів про визнання\~\~відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені.

Outcome: approved