Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], Івано-Франківської міської ради та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0836 га., яка розташована на території [ADDRESS] Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності на спадкове майно. Позивачі являються рідними дітьми [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9, 13). 16 серпня 2000 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], Івано-Франківської міської ради та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0836 га., яка розташована на території [ADDRESS] Вказаний факт підтверджується договором купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна та земельної ділянки серії АВН № 571072, який посвідчений державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 4Д-918 (а.с.6). Однак, отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] не встиг, бо помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Позивачі звертались до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у видачі Свідоцтв, оскільки відсутні належно зареєстровані правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку (а.с.18). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Позивачі звертались до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у видачі Свідоцтв, оскільки відсутні належно зареєстровані правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку (а.с.18). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ними письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 328, 392, 1217, 1216, 1218, 1225 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved