overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач і його представник, по справі, зазначили, що [INFO] року померла тітка позивачки - [PERSON], яка мешкала у селі Багачка Троїцького району Луганської області. При житті померла заповіт не складала, а тому спадщина відкрилася по закону, якою є земельна ділянка площею 6,0808 га, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності серії [NUMBER], яка розташована на землях Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], а також права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 8,53 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER]- є позивачка. Разом з позивачкою спадкоємцями за законом першої черги та другої черги, є мати померлої - [PERSON] та рідні сестри померлої - [PERSON] та [PERSON]. В шести місячний термін [PERSON], [PERSON] і [PERSON] склали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки та посвідчили заяви у Багачанській сільській раді Троїцького району Луганської області. На даний час оригінали державних актів втрачено, про що подано відповідне оголошення до місцевої газети «Сельская новь» і це стало підставою для нотаріальної контори про відмову у вчиненні правочину. Позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному розмірі. Позивачка по справі і її представник до суду не з'явилися , але звернулися до суду з письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутністю і просять задовольнити позовну вимого у повному обсязі. Представник відповідача по справі до судового засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.г ч.1 ст. 81. Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позивач прийнявши спадщину після смерті тітки, на законних підставах набула право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], яка знаходиться на території Багачанської сільської ради Троїцького району Луганської області. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 16, 328, 1216, 1225, 1233 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач Інспекція з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області звернулась в суд з позовом в інтересах споживача [PERSON] до комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» про визнання недійсним договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.04.2012, зобов'язання скасування заборгованості [PERSON] за цим договором, зобов'язання КП «Єдиний розрахунковий центр» підготувати та надати [PERSON] проект договору з врахуванням пропозицій споживача щодо умов договору, зобов'язання КП «Єдиний розрахунковий центр» відшкодувати моральну шкоду. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.04.2012 КП «ЄРЦ» уклало договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій без згоди споживача, про що свідчить відсутність підпису споживача у договорі. Споживач письмово заперечував умови договору, тому даний договір не можна вважати укладеним, оскільки не було досягнуто згоди між сторонами, окремі положення даного договору є несправедливими щодо споживача та свідчать про нечесну підприємницьку практику КП «ЄРЦ», а тому, на думку позивача, договір від 01.04.2012 слід визнати недійсним, зобов'язати КП «ЄРЦ» скасувати заборгованість, нараховану споживачу [PERSON] за цим договором, підготувати та надати споживачу [PERSON] договір про надання послуг з врахуванням його пропозицій, а також відшкодувати завдану споживачу моральну шкоду в сумі 44 тис. грн. Позивач [PERSON] позовні вимоги Інспекції з питань захисту прав споживачів в області, заявлені в його інтересах, підтримав з наведених мотивів та вказав, що договір укладено без його згоди та не враховує його інтереси, а тому є несправедливим. Просив позов задовольнити. Представником відповідача у справі подано письмове заперечення на позовну заяву, за змістом якого відповідач позову не визнав та пояснив, що оскаржуваний договір є типовим договором приєднання, укладення якого є обов'язком споживача відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Не зважаючи на заперечення споживача щодо порушення цим договором його прав, рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.05.2013 договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визнано укладеним між КП «ЄРЦ» та [PERSON] з 01.04.2012 на підставі нормативного акту обов'язкової дії. КП «ЄРЦ» споживачу [PERSON] надавались житлово-комунальні послуги, а тому він зобов'язаний оплатити їх вартість. Підстав для неоплати наданих послуг, внесення змін до типового договору на вимогу окремого споживача та відшкодування моральної шкоди немає. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, а також наслідки їх невиконання і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач Інститут водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України, в особі директора Ромащенко М.І. (далі - позивач, ІВПІМ НААН ) звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування вартості навчання в аспірантурі, в якому вказав, що 01.11.2015 р. [PERSON] відповідно до наказу по Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України № 175 від 30.10.2015 р. був зарахований за державним замовленням до аспірантури без відриву від виробництва при ІВПІМ НААН за спеціальністю 06.01.02 «Сільськогосподарські меліорації» з терміном навчання 4 роки по 31.10.2019 р. Тим же наказом відповідачу було забезпечено наукове керівництво в особі кандидата технічних наук [PERSON].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє [PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач є власником зазначеної квартири. Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, як член сім'ї попереднього власника житла, однак з 2010 року в ній не проживає, речей її у квартирі немає, але на неї продовжують нараховуватись комунальні платежі, які вимушений сплачувати позивач. Позивач у судове засідання не з'явився, але його представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.3, 22-23). Відповідач є зареєстрованою у вказаній квартирі як член сім'ї попереднього власника житла (а.с.4). Судом установлено, що відповідач з 2010 року в зазначеній квартирі не проживає. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 16.04.2014 року, складеним мешканцями будинку №20 (а.с.21). Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин встановлена судом на підставі наявних у справі доказів. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратила право користування зазначеною квартирою та позов підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє адвокат [PERSON], звернувся в суд з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 07 жовтня 2004 року померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати. 07.05.2003 року [PERSON] склала заповіт, за яким належне їй право на земельну частку (пай) заповіла позивачу. Однак у встановлений 6-місячний строк позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, через скрутне матеріальне становище та хворобу, що є поважною причиною. За таких обставин позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, однак представник позивача подав заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] померла 07 жовтня 2004 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 178845. Згідно заповіту від 07.05.2003 року, посвідченого секретарем Білокриницької сільської ради Кременецького району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 60, [PERSON] заповіла сертифікат на земельну частку (пай) серії ТР № 0189862 у землі, що перебуває у власності СВК «Біла криниця» [PERSON]. Приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 09.06.2017 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, тому [PERSON] має право прийняти спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі вищесказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач, інтереси якої представляє [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить надати їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її сина [PERSON], померлого [INFO], оскільки вона пропустила встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини та у зв`язку з цим отримала від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину. Однак вона вважає, що пропустила встановлений законом строк з поважних причин, оскільки будучи юридично недосвідченою людиною, вона звернулась за консультацією до юриста, однак консультація, яку вона отримала виявилась неправильною, оскільки їй роз'яснили, що необхідно звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після того, як мине шість місяців з часу смерті спадкадавця. Разом з тим, ніякі інші особи на зазначену спадщину не претендують та про відмову від цієї спадщини вона не заявляла. Позивач у судове засідання не з'явилась, але її представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання також надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, [INFO] помер [PERSON] (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті її сина, однак отримала відмову на тій підставі, що нею пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.16). Позивач, у відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] (а.с.8). Так, позивач не прийняла спадщину після смерті сина у встановлений законом строк, оскільки отримала неправильну консультацію з цього приводу у юриста, що є поважною причиною пропуску встановленого законом строку. Разом з тим суд приймає до уваги юридичну недосвідченість позивача та незначний період пропуску строку, встановленого законом для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд уважає, що у даному випадку є підстави для встановлення позивачу додаткового строку, який буде достатнім для подачі нею заяви про прийняття спадщини, що передбачено ч. 3 ст. 1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач, інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 липня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини з вини обох сторін, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. З жовтня 2016 року сімейні відносини фактично припинилися, спільне господарство сторони не ведуть. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання представник позивача не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «Туйматова». Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило, відзиву не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачки, у відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 502, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (10). Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідноч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивачі подали в суд позов, в якому просили визнати за ними право власності по 7/60 частин квартири № 8 по вул.12 Квітня в м. Харкові за кожним та визначити порядок користування квартирою № 8 по вул. 12 Квітня в м. Харкові виділивши [PERSON] та [PERSON] у користування житлову кімнату площею 14,8 кв.м., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділити в користування кімнати площею 12,5 кв.м, 12,2 кв.м., 8,6 кв.м., місця загального користування залишити у спільному користуванні співвласників квартири. В обґрунтування вимог позивачі посилались на те, що сторонам у справі на праві спільної сумісної власності належить 70/100 частин квартири №8 по вул. 12 Квітня в м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 березня 2003 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, р№7-03-211634, що підтверджується зазначеним свідоцтвом. Між співвласниками виникають суперечки з приводу користування квартирою і з приводу оплати за квартиру. В судовому засіданні позивачі підтримали свої вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали. Інші відповідачі в судове засідання не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 70/100 квартири № 8 по вул. 12 Квітня в м. Харкові належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19 березня 2003 року Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, р№7-03-211634. Квартира є комунальною і складається з шести кімнат, житловою площею 68,3 кв.м., загальною площею 100,5 кв.м., що підтверджується довідкою з місця проживання та техпаспортом на квартиру. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що при розділі майна, яке знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом. Таким чином, частка кожного з співвласників у праві власності на житло складає по 7/60 частин за кожним (70/100:6). Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Належна сторонам у справі частина квартири складається з чотирьох ізольованих кімнат житловою площею 48,1 кв.м., а саме: кімнати площею 14,8 кв.м.; 12,5 кв.м, 12,2 кв.м., 8,6 кв.м. Кухня, коридор, ванна кімната і туалет знаходяться в спільному користуванні. Виділення позивачам у користування кімнати площею 14,8 кв.м., а відповідачам - кімнат площею 12,5 кв.м, 12,2 кв.м., 8,6 кв.м. відповідає фактичному порядку користування житлом, який скалався між сторонами у справі, а також зведе до мінімуму конфлікти щодо порядку користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивачі подали в суд позов, в якому просили визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 07 липня 2011 року між ними та відповідачем. В обґрунтування вимог позивачі посилались на те, що укладаючи спірний договір вони вважали, що укладали договір довічного утримання, оскільки потребують матеріальної допомоги, а в решті виявилося що був укладений договір дарування, на що ніякого наміру в них не було. Відповідач проти позову заперечувала, посилалась на те, що між нею та відповідачами була домовленість саме на укладення договору дарування квартири. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Позивачами не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність обману з боку відповідача при укладенні спірного правочину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed