Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, по якому просять суд визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Заявлені вимоги обгрунтовують тим, що позивачі вселились у квартиру [ADDRESS] на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та службового ордеру від 05.06.2009 року, що вказує на їх добросовісне заволодіння даним приміщенням. З моменту вселення в спірне приміщення позивачі відкрито володіють та користуються ним більше десяти років, зареєстровані в ньому та сплачують комунальні платежі. Позивачі, посилаючись на ст. 344 ЦК України, звернулись до суду із даним позовом. Позивачі по справі до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином. Надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просив суд відмовити повністю. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 05.06.2009 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] вселились у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та службового ордеру, що встановлено в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2019 року по справі № 522/20238/18, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачі зазначають, що вказаним житловим приміщенням вони відкрито користуються з 05.06.2009 року, тобто більше десяти років та просять визнати право власності за ними за набувальною давністю. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі змісту даної норми випливає, що позивач як володілець майна протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це право з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребувані якого власнику було відмовлено. Суд звертає увагу на те, що право власності на спірну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] належить державі. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 330 від 23.04.2009 року вказана квартира включена до числа службових і закріплена за Управлінням СБУ в Одеській області. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №330 від 29.05.2009 року надано службовий ордер [PERSON] , співробітнику СБУ в Одеській області, на службову ізольовану квартиру [ADDRESS] на склад родини - 2 особи. На підставі цього розпорядження 03.06.2009 року [PERSON] видано службовий ордер № 1786 серії РП на спірну службову квартиру на склад сім`ї 2 особи. Видача райадміністрацією ордеру обумовлена тим, що згідно ч.2 ст. 121 ЖК УРСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Відповідно до ч.2 ст. 122 ЖК УРСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Пунктом 2.7 Положення про Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради 26.04.2017 року за № 1934- VII передбачено, що у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація видає ордери на заселення особам, які перебувають на квартирному обліку в районі, на підприємствах, в установах та організаціях району; вирішує житлові питання, у тому числі щодо видачі ордерів, розподілу службового житла тощо; видає ордери на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. При цьому, відповідно до п. 13 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Вищенаведене виключає можливість Приморської райадміністрації відповідати за заявленими позовними вимогами. Крім того, відомості про те, що відповідач від права власності на спірне приміщення за адресою: [ADDRESS] відмовлявся в матеріалах справи відсутні. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Умовами набуття права власності за набувальною давністю за ст. 344 ЦК України у порівнянні з умовами набуття права власності у інший спосіб (наприклад, за договором, за іншим правочином або на безхазяйне майно, відумерлу спадщину тощо) дає підстави вважати, що позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. У володільця немає іншої правової підстави володіти майном, в тому числі і за договором. Відсутні інші правовідносини між ним та зацікавленими особами, в тому числі і щодо безхазяйного майна або відумерлої спадщини, стосовно якої не було вчинено дії по переходу її у власність територіальної громади, що зазначено в Аналізі Верховного Суду України деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ. Суд приймає до уваги також те, що позивачів визнано такими, що втратили право користування спірним житлом та виселено з нього на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2019 року по справі №522/20238/18, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05.06.2019 року. Рішення набрало законної сили. Пунктом 9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власноті за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -Володіння визначається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -Володіння визначається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Позивачі на законних підставах користувались спірної квартирою лише у період з 03.06.2009 року ( видача ордеру) по 16.12.2009 року ( переведення до Центрального управління СБУ м. Києва). Період проходження служби Харловим С.В. в м. Києві з грудня 2009 року по 30.11.2015 року ( звільнення зі служби) не може зараховуватись до строку, передбаченого ст. 344 ЦК України, адже у цей час спірна квартира не використовувалась позивачами як постійне житло. Відповідно до ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЖК УРСР, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101,статтями 103 - 106 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Між позивачами та Управлінням СБУ в Одеській області діяли правовідносини, що виникають із договору найму службового житла. При цьому, наявність договору найму, як окремого документу, не є обов`язковою. За таких обставин право звернення до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю виникає у особи, яка користується службовим житлом через 15 років з моменту припинення підстав на законне користування житлом. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за недоведеністю вимог. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed