Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що діти живуть разом з нею, усі обов'язки щодо виховання дітей вона несе самостійно. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та отримує соціальну допомогу малозабезпечній сім'ї, проте цих коштів не вистачає на утримання неповнолітніх дітей. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить про ухвалення рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO], а після з [INFO] у розмірі 1/4 частики від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнанні неповажними суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільних дітей: дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Великомечетнянською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 24 грудня 2004 року, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Великомечетнянською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 09 березня 2006 року(а.с.5,6). За даними довідки Берізківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №201 від 10 лютого 2014 року підтверджено, що діти - [PERSON], [PERSON] проживають разом з матір'ю - [PERSON] та перебувають на її утриманні(а.с.11). Положення ст. 141 Сімейного кодексу України передбачають, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а також розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду і до досягнення старшою дитиною поволіття, що відповідатиме інтересам дітей. Суд вважає вимогу позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь після досягнення старшою дитиною повноліття аліментів на утримання меншої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, необгрунтованою . Також, у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України, витрати, пов'язані з розглядом справи, суд вважає за необхідне покласти на відповідача. З урахуванням наданих доказів, сімейного та матеріального становища сторін,

Outcome: partial