Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про порушення прав людини та законодавства. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що головою ГБК-24 [PERSON] порушено права людини та законодавства України. [PERSON] та його сину, як члену кооперативу ГБК -24 не видано посвідчення на право власності та довідки на приватизацію гаражів №69, №128, №187, №205, які є їх власністю, яку вони купили разом з сином. Гаражі №187, №205 рахуються за [PERSON], а гаражі №67, №128 рахуються за сином [PERSON] По даний час не видано посвідчення на право власності вказаних гаражів і довідки на приватизацію вказаних гаражів. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник позивача просила суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. З пояснень, наданих в судовому засіданні відповідачем та його представником та з поданих письмових заперечень відповідача вбачається, що сторона відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач не набув права власності на гаражі, тому відсутні підстави для задоволення даного позову. Свідок [PERSON] пояснив суду, що по 2009 рік був головою, на даний час є членом кооперативу. В день купівлі гаражу продав [PERSON] і оплатив вступні внески, за період часу по 2009 рік збори не проводив. Свідок [PERSON] пояснив суду, що був челоном кооперативу і мав гараж, пізніше продав гараж [PERSON], в органи для зміни права власності на гараж не звертався. Суд вислухавши пояснення сторін, інших учасників процесу дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити виходячи із наступного. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст.328 право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації,право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власностіна нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином [PERSON] та [PERSON] не набули в встановленому порядку права власності на спірні гаражі, не стали членами ГБК, оскільки зборів ГБК не проводилось, а тому в задоволенні позову слід відмовити, зокрема щодо визнання за ними права власності на гаражі №69, №128, №187, №205 по вул..Сорохтея 33а, зобовязання голову правління ГБК-24 [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, а саме у підключенні гаражів до електроенергії, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 20 000 грн., та моральних (немайнових ) збитків в розмірі 20 000грн., та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 20 000 грн., та моральних (немайнових) збитків в розмірі 20 000грн. На підставі ст.ст. 182, 316, 328, ч.1,2 ст. 331України,

Outcome: dismissed