Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що неповнолітня [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті батька [PERSON], який помер 02.10.2010 року, та має право на обовязкову частину у спадщині до складу якої входить належна за життя [PERSON] частина квартири [ADDRESS]. Вказана частина квартири була заповідана спадкодавцем брату [PERSON], який помер 26.06.2014 року. Спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] відповідачка у справі, у якої на теперішній час перебувають два свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 26.03.2001 року, які за життя належали [PERSON] та [PERSON]. У звязку з тим, що без надання нотаріусу оригінала правовстановлюючого документу на квартиру оформлення спадщини є неможливим, позивачка просила витребувати у [PERSON] один із оригіналів свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] для предявлення до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини дитини. Позовні вимоги уточнювались неодноразово. Зокрема, згідно уточнених вимог, позивачка просила зобовязати відповідачку у тижневий строк передати (позивачкою, представником позивачки або особисто) свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 26 березня 2001 року в Третю миколаївську державну нотаріальну контору Миколаївської області для зберігання в матеріалах спадкової справи (із забороною на подальше вилучення чи без такої) до оформлення спадщини неповнолітньою [PERSON]. Після цього, відповідно до остаточної редакції позовних вимог, позивачка просила зобовязати відповідачку передати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 26 березня 2001 року позивачці, представнику позивачки або (в тижневий строк) в Третю миколаївську державну нотаріальну контору Миколаївської області для зберігання в матеріалах спадкової справи з забороною на його вилучення до оформлення спадщини [PERSON]. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги згідно останньої редакції та просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували у звязку з необґрунтованістю позовних вимог та неможливістю захисту прав у обраний позивачкою спосіб. Представник Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої просив вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Спадкуванням, згідно ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Відповідно до глави 7 «Витребування відомостей і документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії»Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року , відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обовязково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Оригінали документів (наприклад, відповідні свідоцтва про факт державної реєстрації актів цивільного стану - про народження, шлюб, смерть, установчі документи (статути, положення, засновницькі договори тощо)) повертаються особам, що їх подали, а у нотаріуса залишаються їх копії (фотокопії) або витяги з таких документів. Копії (фотокопії) або витяги необхідних документів подаються заінтересованими особами або на їх прохання виготовляються нотаріусом чи іншим працівником нотаріальної контори або особою, яка перебуває у трудових відносинах з нотаріусом. У справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії): документів, які підтверджують право власності фізичних чи юридичних осіб на житловий будинок (частину будинку). Судом встановлено, що 26 березня 2001 року Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» було видано свідоцтво про право спільної часткової власності (по 1/3 частині за кожним власником) на житло квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказане свідоцтво зареєстровано в Миколаївському міжміському БТІ 22.05.2001 року за реєстровим номером 19532. Згідно технічного паспорта, квартира розташована на другому поверсі 3 поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 40,6 квадратних метри, загальною площею 56,0 квадратних метри. За життя, 20 липня 2010 року, спадкодавцем [PERSON] було складено нотаріально посвідчений заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, [PERSON] повідав своєму брату [PERSON]. 02 жовтня 2010 року [PERSON] помер. На момент смерті у відповідача залишилася неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, після смерті [PERSON] залишилось два спадкоємця: [PERSON] (спадкоємець за заповітом) та [PERSON] (спадкоємець за законом). 26 червня 2014 року помер [PERSON] Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка за даними спадкової справи №468/2014 року звернулась до нотаріальної контори 18.09.2014 року з відповідною заявою про прийняття спадщини. Спори між сторонами щодо спадкових прав розглядались Заводським районним судом міста Миколаєва неодноразово, в тому числі, рішення: від 11.05.2012 року, 21.05.2013 року, 06.12.2013 року, 21.02.2014 року, 24.02.2014 року, 14.04.2014 року, 18.04.2014 року, 29.04.2014 року, 17.04.2015 року, 12.10.2015 року, які були предметом перегляду судом апеляційної інстанції. Співвласники квартири: [PERSON] помер 25 серпня 2006 року; [PERSON] померла 06 листопада 2008 року. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №45825409 від 19.10.2015 року, на теперішній час на квартиру [ADDRESS]зареєстровані наступні речові права: [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 1/12 частина, [PERSON] 1/12 частина, [PERSON], 1/12 частина, [PERSON] 1/12 частина. Оригінал свідоцтва 26 березня 2001 року на належну спадкодавцю [PERSON] частину квартири [ADDRESS] в теперішній час перебуває у [PERSON]. Дана обставина визнана сторонами, не заперечується самою відповідачкою, яка надала вказаний оригінал для огляду у судовому засіданні, та, згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, не потребує подальшого доказування. Вказаний оригінал свідоцтва відповідно до наведених судом раніше положень чинного законодавства, входить до обовязкового переліку документів, необхідних для подання нотаріусу для оформлення спадщини, та, у звязку з його ненаданням, постановою Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 23.09.2014 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя неповнолітньої [PERSON]. Враховуючи характер правовідносин, які склалися між сторонами, самостійно визначити дату та час, коли обидва спадкоємця можуть прийти до нотаріуса на надати необхідні документи, в тому числі оригінал свідоцтва про право на спадщину, сторони відмовляються. Факт перебування у відповідачки більше одного оригіналу свідоцтва про право на спадщину (згідно тексту позову та доводів представника позивача), належними та допустимими доказами підтверджено не було. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне зобовязати відповідачку [PERSON] після набрання рішенням чинності особисто надати до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області оригінал свідоцтва 26 березня 2001 року, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради про право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], у строк, який буде визначений нотаріусом в порядку ст. 46 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріусом дій, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Після вчинення вказаних дій оригінал свідоцтва підлягає поверненню [PERSON]. Оскільки зберігання оригіналів свідоцтв про право власності в матеріалах спадкової справи чинним законодавством не передбачено, у задоволенні позову у цій частині має бути відмовлено. Посилання відповідачки та її представника на неможливість захисту прав у обраний позивачкою спосіб не можуть бути визнані обставинами, які свідчать про необґрунтованість позовних вимог в сенсі ст. 16 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial