Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивачка 16 червня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача фактично про поділ спільного майна подружжя. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що вона, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, надала відповідачу довіреність на продаж земельної ділянки, яка їй належала на праві приватної власності, він продав цю земельну ділянку своїй матері, а кошти, які він отримав від продажу позивачці не передав, на потреби сім»ї не витрачав, тому просить стягнути з відповідача на її користь половину суми, яку він отримав від продажу земельної ділянки, а саме : 74500 гривень 00 копійок, а також 6854 гривні 00 копійок інфляційних втрат, 1047 гривень 08 копійок три проценти річних та 824 гривні 09 копійок сплаченого судового збору. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що кошти, які отримані від продажу земельної ділянки витрачені в інтересах сім'ї. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Шлюб між відповідачем та позивачкою зареєстрований 25 жовтня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с. 7 ). В шлюбі позивачка за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17 листопада 2006 року придбала земельну ділянку площею 0,2000 га, яка розташована в на території, яка відноситься до Княжицької сільської ради, с. Княжичі, Броварського району Київської області, кадастровий номер 3221284001:01:073:0056 ( а. с. 8 ). Довіреністю від 21 серпня 2013 року позивачки довірила відповідачу продати зазначену земельну ділянку ( а. с. 9 ). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11вересня 2013 року відповідач продав зазначену земельну ділянку за 149000 гривень 00 копійок ( а. с. 62 - 64 ). Позивачка зверталася до відповідача з претензією для отримання коштів за продану земельну ділянку ( а. с. 10 ). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позивачці належить 1 / 2 частка від суми, від продажу земельної ділянки за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11вересня 2013 року, а саме : 149000 гривень 00 копійок : 2 = 74500 гривень 00 копійок, отриманої відповідачем до його підписання, про що зазначено в договорі. ( а. с. 62 - 64 ). В решті позовних вимог необхідно відмовити, оскільки при поділі майна подружжя діючим законодавством не передбачено стягнення інфляційних втрат та три проценти річних. При задоволенні позовних вимог позивачки про поділ спільного майна подружжя підлягають стягненню з відповідача на її користь 800 гривень 00 копійок сплаченого судового збору, що підтверджується квитанціями про його сплату ( а. с. 1, 58).

Outcome: partial