Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом, в якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування на: -житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Шкільна №36 с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м., стіни цегла під літерою «А», сарай, цегла «Б», сарай, цегла «В», ворота металічні №1, огорожа, металопрофіль №2; -земельну ділянку площею 0,2500 га., кадастровий номер 6124289200:02:001: 0219, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул.Шкільна 36 в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку площею 0,0160 га., кадастровий номер 6124289200:02:001:0220 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку площею 0,2601 га. кадастровий номер 6124289200:02:001:0222 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку площею 0,0179 га., кадастровий номер 6124289200:02:001:0221 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області за [PERSON] -земельну ділянку площею 1,4681 га., кадастровий номер 6124289200:01:001:0486 цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку площею 0,3980 га., кадастровий номер 6124289200:01:001:0860 цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за [PERSON]; На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 03.03.2013 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно до якого входять: -житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Шкільна №36 с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,2500 га., кадастровий номер 6124289200:02:001: 0219, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул.Шкільна 36 в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,0160 га., кадастровий номер 6124289200:02:001:0220 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,2601 га. кадастровий номер 6124289200:02:001:0222 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,0179 га., кадастровий номер 6124289200:02:001:0221 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 1,4681 га., кадастровий номер 6124289200:01:001:0486 цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; -земельна ділянка площею 0,3980 га., кадастровий номер 6124289200:01:001:0860 цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Позивачі вважають, що саме вони повинні успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки являються спадкоємцями за законом. Як зазначили позивачі в позовній заяві, вони звернулися до нотаріальної контори для оформлення спадщини на вказане майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, однак їм було відмовлено оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючий документ на будинковолодіння та земельні ділянки. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Лядської сільської ради в судове засідання не зявився суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги сільська рада визнає повністю та проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи з наступного. Статтею 346 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 03.03.2013 року в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, у віці 83 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 153412 виданого 04.03.2013 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Ще за життя [PERSON] належали: -житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул.Шкільна №36 с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м., стіни цегла під літерою «А», сарай, цегла «Б», сарай, цегла «В», ворота металічні №1, огорожа, металопрофіль №2, що підтверджується довідкою №303 виданою виконкомом Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 04.06.2013 року, довідкою-характеристикою №124 виданою КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 09.03.2016 року. -земельна ділянка площею 0,2500 га., кадастровий номер 6124289200:02:001: 0219, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул.Шкільна 36 в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту серії ЯЛ №394884, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102203172016 сформованого 15.02.2016 року; -земельна ділянка площею 0,0160 га., кадастровий номер 6124289200:02:001:0220 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту серії ЯЛ №394885, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102202862016 сформованого 15.02.2016 року; -земельна ділянка площею 0,2601 га. кадастровий номер 6124289200:02:001:0222 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту серії ЯЛ №394887, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102203062016 сформованого 15.02.2016 року; -земельна ділянка площею 0,0179 га., кадастровий номер 6124289200:02:001:0221 цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту серії ЯЛ №394886, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102203002016 сформованого 15.02.2016 року; -земельна ділянка площею 1,4681 га., кадастровий номер 6124289200:01:001:0486 цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту серії Р1 №669550, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102202672016 сформованого 15.02.2016 року; -земельна ділянка площею 0,3980 га., кадастровий номер 6124289200:01:001:0860 цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту серії Р1 №669550, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102202812016 сформованого 15.02.2016 року. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкували його діти, як спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON], оскільки проживала на час смерті з померлим, що підтверджується довідкою №303 від 04.06.2013 року. Родинні відносини між померлим [PERSON] та позивачами [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-УР №897110 від 12.01.1960 року згідно якого померлий [PERSON] є батьком [PERSON], свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №309494 від 20.05.1978 року згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «Ганущак» на «Коржик», свідоцтвом про народження [PERSON], серії ІV-УР №2234693 згідно якого померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та державних актів на земельні ділянки, позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №1082/01-16 від 23.09.2016 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1966 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно короткої технічної характеристики Довідки-характеристики №124 виданої КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 09.03.2016 року, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою вул.Шкільна №36 с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, був побудований в 1978 році. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено обставини викладені нею в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, вона має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями після смерті [PERSON], який був власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул.Шкільна №36 с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, що також підтверджується Довідкою-характеристикою №124 виданою КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 09.03.2016 року, згідно даних якої свідоцтво про право власності на будинок видане Лядською сільською радою згідно рішення виконкому від 25.06.2008 року за №35 [PERSON] Окрім цього, як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів на земельні ділянки були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя». Згідно даного повідомлення вбачається, що Державні акти на право приватної власності на землю серій Р1 №№669550, виданого Лядською сільською радою 17.11.2002 року [PERSON], серій ЯЛ №№394884, 394885, 394886, 394887, видані Управлінням Держкомзему у Монастириському районі 24.12.2010 року та свідоцтво на право власності серії САВ №883313 на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями в с.Лядське по вул.Шкільна 36, видане Лядською сільською радою 22.07.2008 року [PERSON] - загублені. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Спадкове майно [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживали з померлим в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд не бере до уваги заяву [PERSON], від 07.06.2013 року, засвідчену секретарем виконавчого комітету Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстрованої в реєстрі за №40, яка б мала право на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті [PERSON], як дружина померлого, згідно якої вона відмовилась від права на спадкове майно, так як, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (в редакції чинній на час відкриття спадщини), подача заяви в сільську раду про відмову від спадкового майна станом на 07.06.2013 року чинним законодавством не була передбачена. Натомість, вищевказана заява [PERSON] свідчить про те, що вона спадщини не приймала, їй відомо про заявлені вимоги [PERSON] та [PERSON] та щодо них не заперечує, так як протягом розгляду справи в суді заперечень проти позову не подавала і ніяких дій, які б могли помішати позивачам у задоволенні їх заявлених вимогах не вчиняла. За таких обставин, суд вважає, що позивачами доведено обставини викладені ними в позовній заяві, а отже, вони, як спадкоємці за законом мають право на спадкове майно після смерті [PERSON], інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно судом встановлено не було. Щодо розподілу спадкового майна після смерті [PERSON] між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Так в судовому засіданні встановлено, що між позивачами був укладений 23.09.2016 року письмовий договір про поділ спадкового майна, згідно якого спадкоємці [PERSON] та [PERSON] домовилися про те, що спадкоємець [PERSON] спадкує: -житловий будинок з надвірними будівлями №36, що розташований по вул.Шкільна в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку, площею 0,25 га., яка розташована по вул.Шкільна в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку, площею 0,0160 га., яка розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку, площею 0,2601 га., яка розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку, площею 0,0179 га., яка розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; спадкоємець [PERSON] спадкує: -земельну ділянку, площею 1,4681 га., яка розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області; -земельну ділянку, площею 0,3980 га., яка розташована в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину, тому є підстави визнати за ними право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачами на спадкове майно, якими являються: житловий будинок з надвірними будівлями, земельні ділянки. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивачів, як спадкоємців, шляхом визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] Крім того, відповідач позов визнає повністю. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд приймає таке визнання і виносить рішення про задоволення позову повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved