Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду вказаним позовом в якому просили визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме на житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 137,9 кв.м. та нежитлові споруди згідно до технічного паспорту від 04.03.2010, а також визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме на земельну частку (пай) розміром 3,95 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0329592, виданого на підставі рішення Овідіопольської районної державної адміністрації № 488 від 18.07.1997 року на ім'я [PERSON]. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали заяву в якій позов підтримали у повному обсязі, справу просили розглядати без їх участі. Відповідачі по справі в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки невідомі. Представник Овідіопольської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглядати без його участі. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі фактичних обставин. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] помер батько позивачів - [PERSON]. До його смерті він постійно проживав разом з [PERSON] та дружиною (матір'ю позивачів) [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [INFO] померла мати позивачів - [PERSON]. Після смерті відкрилась спадщина, до якої входили всі права та обов'язки, що належали спадкодавцям, на момент відкриття спадщини, зокрема право на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 137,9 кв.м та прибудинковими спорудами та право на земельну частку (пай), яка була надана [PERSON] як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Йосипівське» на підставі сертифіката на право приватної власності на земельну частку (пай) серії ОД № 0329592. Заповіт батьками не було складено, спадкоємці (позивачі у справі) фактично вступили до керування та володіння спадковим майном. [PERSON] залишилась проживати в будинку батьків (піклувалась про нього, сплачувала комунальні платежі, робила поточний ремонт тощо), а між сестрами - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] розподілено право, на земельний пай. При зверненні до нотаріальної контори та надання відповідних документів, нотаріусом було усно відмовлено у відкритті спадщини на земельний пай через відсутність акту на землю. Приймаючи до уваги, що правовідносини між сторонами виникли до введення в дію нового Цивільного кодексу України у редакції 2004 року, необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року. У п. 1 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Згідно вимог частин 1 та 2 ст. 524 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений у статті 21 Кодексу. Згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина, що прийнята, визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив до керування або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. [PERSON] постійно проживала в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Йосипівської сільської ради. П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства», від 16 квітня 2004 року № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Положеннями Цивільного кодексу закріплено право спадкоємців прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо спадкоємець постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку у передбаченому законом порядку не відмовився від прийняття спадини, він вважається таким, що її прийняв. При цьому, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи є документи які підтверджують що померлі дійсно є батьками позивачів.

Outcome: approved