Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом і вимоги обгрунтовують тим, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 17.12.2002 року їм на праві приватної власності належить 56/84 частин жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд (по 56/252 частини кожному) за адресою [ADDRESS] . Крім них, в будинку проживає [PERSON] , який є співвласником 14/84 частин цього будинку та земельної ділянки. При укладенні договору купівлі-продажу частини цього будинку від приватного нотаріуса [PERSON] їм стало відомо, що решта 14/84 частин будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , яка проживала в цьому будинку ще до укладення ними договору купівлі-продажу. Враховуючи тривалу кількість часу, який пройшов з часу укладення договору купівлі-продажу, вони переконані, що [PERSON] померла. Тобто, починаючи з 2002 року вони фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіють та користуються 58/64 частинами будинку, в тому числі і 14/84 частинами будинку, які належать [PERSON] , доглядають за належною їм та [PERSON] частинами будинку, здійснюють витрати на його утримання. Ніхто з часу укладення ними договору купівлі-продажу жилого будинку не цікавився м належною [PERSON] часткою нерухомого майна. Вважають, що є підстави для визнання за ними право власності на це нерухоме майно в порядку набувальної давності згідно з ст.344 ЦК України. Позивачі просять суд ухвалити рішенням, яким визнати за кожним з позивачів в порядку набувальної давності право власності на 14/252 частин житлового будинку [ADDRESS] , що належали на праві власності померлій [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] [PERSON] вимоги підтримали з зазначених підстав. Позивачі [PERSON] , [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують повністю. В судове засідання представник Сумської міської ради не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує. В відзиві на позов зазначив, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна у її володінні, володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Позивачам достовірно відомо, що [PERSON] є власником 14/84 частин жилого будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] . Таким чином, застосування набувальної давності для упорядкування правового режиму 14/84 частин будинку є неналежним способом захисту, оскільки позивачами не доведено факту добросовісного володіння чужим майном. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом установлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] [ADDRESS] /84 частин (кожному з позивачів належить 56/252 частин цього будинку). Викладені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 17.12.2002 року (а.с.8). Співвласником 14/84 цього будинку з господарськими будівлями є [PERSON] , іншим співвласником 14/84 частин будинку з господарськими будівлями є [PERSON] Позивачі стверджують, що станом на час придбання частини будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] їм було відомо, що [PERSON] на праві власності належить 14/84 частин цього будинку з господарськими спорудами. З часу придбання позивачами частини будинку [PERSON] в будинку не проживала і не проживає, її місцезнаходження їм невідомо. З часу придбання частини будинку позивачі володіють та користуються як 56/84 частинами будинку, які належать їм на праві власності згідно з договором купівлі-продажу, так і 14/84 частинами будинку, що належать [PERSON] . Згідно з інформацією Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану актових записів про державну реєстрацію смерті [PERSON] не виявлено (а.с.92). Сумська міська державна нотаріальна контора надала відповідь, що спадкова справа стосовно спадкування майна [PERSON] не заводилася (а.с.95). З матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] вбачається, що згідно з копією дубліката свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер 1930 року та матері [PERSON] , яка померла 1931 року, 14/84 частин будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] успадкувала їх донька [PERSON] (а.с.67, 74, 76 матеріалів інвентаризаційної справи). Інших відомостей про перехід права власності на 14/84 частин домоволодіння по [ADDRESS] від [PERSON] до інших осіб матеріали інвентаризаційної справи не містять. Відповідно до вимог ч.2\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1\~ст. 60 ЦПК України), є: законний обєкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~(особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому, добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, для застосування набувальної давності володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Посилання позивачів на добросовісність, відкритість, давність володіння житловим будинком та можливість визнання за ними права власності за набувальною давністю в порядку, визначеному\~статтею 344 ЦК України\~є неаргументованими, оскільки за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позивачами не був доведений той факт, що вони, при заволодінні чужим майном не знали і не могли знати про відсутність у них підстав для набуття права власності, оскільки позивачам було достеменно відомо від приватного нотаріуса Хоменко [PERSON] . [PERSON] ., яка посвідчувала договір купівлі-продажу, що станом на час придбання ними 17.12.2002 року частини будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] [PERSON] на праві власності належить 14/84 частин цього будинку з господарськими спорудами, про що вони зазначили в позові. Оскільки позивачам було відомо про відсутність у них законних підстав для набуття права власності на спірне майно, то володіння 14/84 частинами будинку по [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] , не можна в контексті вимог закону вважати добросовісним і правовий механізм, передбачений ст.344 ЦК України, для набуття у власність такого майна, не може бути застосований. З огляду на викладене, позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Сумської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed