Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивачка 26 листопада 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованої суми 44904 гривні 00 копійок за договором позики від 23 лютого 2013 року, 3% річних в сумі 1683 гривні 90 копійок, сплативши 465гривень 88 копійок, посилаючись на те, що відповідач позичив у неї 2400 євро на строк до 01 вересня 2013 року, але до цього часу не повернув їй зазначені кошти, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка своєю заявою наполягає на позивних вимогах та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідачу судом за місцем його реєстрації проживання надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом судове засідання, копія ухвали судді якою відповідачу роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються ( а. с. 8, 10, 12 ). Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 23 лютого 2013 року відповідач позичив у позивачки 2400 євро на строк до 01 вересня 2013 року, що підтверджується копією розписки ( а. с. 3 ). Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач в порушення умов укладеного між ним та позивачкою договору позики у визначений у розписці термін - 01 вересня 2013 року не повернув позивачці, ця сума - 2400 євро, яка за курсом Національного банку України, станом на день визначений позивачкою, дорівнює 44904 гривням 00 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, а в решті позовних вимог, тобто 3% річних в сумі 1683 гривні 90 копійок відмовити, оскільки такі вимоги не можуть бути задоволені при стягненні заборгованої суми отриманої позики в іноземній валюті. . При задоволенні позовних вимог на суму 44904 гривні 00 копійок, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 449 гривень 04 копійки сплаченого судового збору ( а. с, 1 ).

Outcome: partial