Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в зв'язку з спричиненням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП. Позов мотивовано тим, що 01.05.2014 року біля 19:00 годин в с.Тополі Гайворонського району Кіровоградської області поблизу домоволодіння № 4 по вулиці Комуністичній [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2111, зіткнувся з мопедом «Хонда», яким керувала [PERSON]. В результаті ДТП вона отримала легкі тілесні ушкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці спричинення матеріальна та моральна шкода. В судовому засіданні, позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути матеріальну шкоди в сумі 17366,90 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі Моральна шкода виражається в тому, що в неї був порушений спокій, сон, вона перенесла моральні страждання, була змушений прикладати додаткових зусиль з відновлюванням звичайного ритму життя. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив що його вина в спричинені шкоди не доведена. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частинні стягнення моральної шкоди. Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 01.05.2014 року біля 19:00 годин в с.Тополі Гайворонського району Кіровоградської області поблизу домоволодіння № 4 по вулиці Комуністичній [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2111, зіткнувся з мопедом «Хонда», яким керувала [PERSON]. В результаті ДТП вона отримала легкі тілесні ушкодження. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язано довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не довела вини відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП. Посилання [PERSON] на постанову слідчого від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, як на доказ вини [PERSON] є неаргументованим. В постанові не вказано, що [PERSON] порушив правила дорожнього руху, що потягли спричинення позивачці легких тілесних ушкоджень. Відповідач [PERSON] на протязі травня 2014-2015 років за вказаний інцидент між ним та [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався. Посилання позивачки на те, що вона на протязі тривалого часу лікується від травм, отриманих при ДТП, спростовуються висновком комісійної судово-медичної експертизи Кіровоградського обласного бюро СМЕ №109 від 07.10.2014 року, де вказано, що в результаті пригоди, яка сталася 01.05.2014 року [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження згідно « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» , а її тривале лікування не зумовлене тяжкістю травми, яка мала місце 01.05.2014 року, а зумовлена наявністю у [PERSON] захворювання на системну червону вовчанку з ураженням шкіри, суглобів та м'язів, якою вона страждає ще з 1994 року. Суд також приймає до уваги, що по проханню позивачки, мопед, на якому вона їхала під час пригоди, за її проханням був проданий, а взамін нього [PERSON] купив інший і привіз їй на подвір'я. На другий день позивачка попросила забрати мопед, і [PERSON] його забрав. Яка вартість мопеда, вартість відновлювальних робіт позивачкою в судовому засіданні не доведена, відповідні письмові докази не надані. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачка не довела протиправність діяння [PERSON], наявність причинного зв'язку між заподіяною їй шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіяній їй матеріальної шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоду завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.1187 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 (із змінами), шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. З огляду на викладене, оцінюючи докази по справі суд вважає, що відповідачем повинна бути відшкодована моральна шкода, оскільки відповідач [PERSON] в судовому засіданні категорично підтвердив факт керування зазначеним транспортним засобом на підставі технічного паспорту, яким він володів на момент дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідач правомірно володів транспортним засобом, а оскільки шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відповідач повинен її відшкодувати не залежно від доведеності його вини. Разом з тим, заявлена сума 10000 грн. є завищеною, тому з урахуванням обставин справи суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial