Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 13.12.2006 року о 17.00 годині сталась дорожньо-транспортна пригода по вул. Білостоцького у місті Дніпропетровську за участю [PERSON], який керуючи автомобілем «Форд-Гранада» №558-22 АН, державний реєстраційний номер АЕ №9060 ЕС, що належав на праві власності [PERSON], скоїв наїзд на позивачку [PERSON], її доньку [PERSON] та онуку [PERSON], що рухались по пішохідному тротуару. При цьому водій покинув місце ДТП, не надав ніякої первинної медичної допомоги та не викликав швидкої допомоги. За результатами судово-медичної експертизи №6328е від 27.12.2006 року позивачці [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколочного перелому лівої голені, у результаті чого їй було зроблено дев'ять хірургічних операцій. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №6327е від 27.12.2006 року позивачці [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому стегнової кістки та перелому міжщілевого возвишення лівого колінного суглобу. Позивачці [PERSON], [INFO], відповідно до висновку судово-медичної експертизи №337е від 23.01.2007 року були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна зі зміщенням. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.06.2007 року відповідач був визнаний винним у здійснені злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Посилаючись на те, що позивачі потрапили до лікарні одночасно, на їх лікування позивачкою [PERSON] було витрачено сума коштів у розмірі 12673,13 гривні, яку вона просила стягнути з [PERSON]. Окрім цього, діями відповідача позивачам було завдано значної моральної шкоди, що виразилася в фізичному болю та стражданнях від їх прояву, довгого часу лікування в лікарні, встановлення [PERSON] другої групи інвалідності, моральних стражданнях, які вони зазнали під час процесу лікування, та реабілітаційного періоду. На даний час позивачка [PERSON] не може вести повноцінно господарство, не може підіймати вагу більшу ніж 5 кг., її стан вимагає постійного стороннього нагляду та допомоги. У відшкодування моральної шкоди позивачка [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] 150000,00 гривень, позивачі [PERSON] та [PERSON] просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь по 50000,00 гривень кожній. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, якою просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Позивачка [PERSON], що також діє інтересах позивачки [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №78 від 04.10.2012 року, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 13.12.2006 року о 17.00 годині сталась дорожньо-транспортна пригода по вул. Білостоцького у місті Дніпропетровську за участю водія [PERSON], який керуючи автомобілем «Форд-Гранада» №558-22 АН, державний реєстраційний номер АЕ №9060 ЕС, що належав на праві власності [PERSON], скоїв наїзд на позивачку [PERSON], її доньку [PERSON] та малолітню онуку [PERSON], що рухались по пішохідному тротуару. При цьому водій покинув місце ДТП, не надав потерпілим ніякої первинної медичної допомоги та не викликав швидкої допомоги. За результатами судово-медичної експертизи №6328е от 27.12.2006 року позивачці [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколочного перелому лівої голені, у результаті чого їй було зроблено дев'ять хірургічних операцій. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №6327е від 27.12.2006 року позивачці [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому стегнової кістки та перелому міжщілевого возвишення лівого колінного суглобу. Позивачці [PERSON], [INFO], відповідно до висновку судово-медичної експертизи №337е від 23.01.2007 року були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна зі зміщенням. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.06.2007 року відповідач був визнаний винним у здійснені злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на праві власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до абз.2, 3 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). У свою чергу, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Так, під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки автомобіля «Форд-Гранада» №558-22 АН, державний реєстраційний номер АЕ №9060 ЕС, власником якого є [PERSON] та який на законній підставі використовував вищевказаний транспортний засіб, та передав його [PERSON], який визнаний винним у скоєнні ДТП, а тому [PERSON] правомірно володів транспортним засобом під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, і саме він зобов'язаний відшкодувати завдану шкоду. Розмір матеріальної шкоди 12\~673 гривні, що був заявлений позивачкою [PERSON] підтверджується копіями чеків, що знаходяться в матеріалах справи, тому суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України, про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та настанням довготривалого розладу стану здоровя позивачів. Внаслідок наїзду на позивачів та розладу і стану здоровя був порушений їх звичайний уклад життя, завдало фізичного болю та призвело до тривалого лікування з негативними наслідками, що призвело до моральних страждань. Приймаючи до уваги співмірність між розміром матеріальних витрат на відновлення здоровя позивачів та заявленого позивачами розміру моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а тому вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 12\~673 гривні, моральну шкоду у розмірі 50\~000 гривень, на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30\~000 гривень, на користь законного представника [PERSON] [PERSON] - моральну шкоду у розмірі 30\~000 гривень. В іншій частині позову суд вважає відмовити. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 321,90 гривень суд вважає стягнути з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial