Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачі просять задовольнити позовні вимоги, посилаючись на докази: З [PERSON] в Первомайській філії АО «Харківська універсальна біржа» Харківської області був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Олексіївка, вул. Шкільна (колишня Кірова), 26, Первомайського району, Харківської області, а також [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1610 га для обслуговування вказаного вище будинку і господарських будівель. Договір посвідчено Первомайською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 1-5 від 10.01.2000 року, зазначений продавець помер 25 серпня 2011 року. У 2015 році житловий будинок було реконструйовано, також збудовано сарай під літ. «Г». Просять визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями дійсним між ними та продавцем. Позивачі надали заяви в якіх просили розглянути справу за їхньою відсутністю, на позові наполягають. Відповідачі надали заяви в якіх просили розглядати справу за її відсутністю, проти заявлених позовних вимог не заперечують. Суд, встановивши факти по справі та відповідні їм правовідносини, находить, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Дійсно, 22 квітня 1999 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в Первомайській філії АО «Харківська універсальна біржа» Харківської області був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Олексіївка, вул. Шкільна (колишня Кірова), 26, Первомайського району, Харківської області (а. с. 7), який належав продавцю на підставі свідоцтва про право особистої влансоті на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Олексіївської сілської ради Первомайського району Харківської області 03 жовтня 1998 року, рішення № 47. Вказаний вище договір купівлі-продажу був зареєстрований за № ПФ-04-046-Н: 22 квітня 1999 року в погосподарській книзі виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області за № 773, 27 квітня 1999 року у Первомайському бюро технічної інвентаризації Харківської області в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 122. Покупці повністю розрахувалися за куплений будинок (п.17 договору купівлі-продажу), а продавець передав покупцям технічну документацію на житловий будинок. 10 січня 2000 року [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1610 га для обслуговування вказаного вище будинку і господарських будівель. Договір посвідчено Первомайською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 1-5 від 10.01.2000 року, зазначений продавець помер 25 серпня 2011 року. У 2015 році житловий будинок було реконструйовано, також збудовано сарай під літ. «Г». 31 грудня 2015 року Департаментом державної архітекурно-будівельної інспекції у Харківській області затверджено Декларацію про готовність об»єкту до експлуатації. Але розпорядитися своїм житловим будинком позивачі не можуть, оскільки угода не відповідає вимогам ст. 227 ЦК України 1963 року, який діяв на той час та нотаріус не може вчинити нотаріальні дії і прийняти документи так як вони не відповідають вимогам ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального офрмлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тому до вказаних правовідносин необхідно застосувати цю норму Цивільного Кодексу 1963 року, коли одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд може на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. На даний період сторони виконали угоду: позивачам в користування і володіння був переданий житловий будинок, ключі від нього, документи. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином позивачі мають право на зазначене майно, яке підлягає захисту шляхом визнання права власності та визнання угоди між сторонами дійсною. На підставі зазначеного та

Outcome: approved