Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вищеозначеним позовом до Новотроїцької селищної ради Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування, вказуючи на те, що їм на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла - [PERSON] , вони є спадкоємцями за заповітом. До складу спадкового майна входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] та частина вказаної вище земельної ділянки, яка розташована під будинком. В березні 2020 року вони звернулися до приватного нотаріуса Єпур Н.В. з метою оформлення спадщини за заповітом після [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у видачі свідоцтва на земельну ділянку під вказаним будинком їм було відмовлено, у зв`язку з тим, що у державному акті на земельну ділянку не зазначено належні володільцям частки. Звернувшись до Новотроїцького відділу Держгеокадастру з питань виправлення помилки їм було відмовлено, внести зміни не можливо. Просять визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності, в порядку спадкування по 1/2 частині земельної ділянки, площею 0,0905 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд, кадастровий номер: 6524455100:04:001:0070, яка розташована по [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання надали заяви з проханням слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27.04.2018 року [PERSON] померла [INFO] . Згідно з копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 13.03.2020 року, виданих приватним нотаріусом Єпур Н.В., [PERSON] , [PERSON] , отримали право власності по 1/3 частки житлового будинку, за адресою [ADDRESS] (а.с.6-7). З копій витягів про державну реєстрацію прав вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить 2/3 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] .[PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/6 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.10-12). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6524455100:04:001:0070 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0905 га., розташованої за адресою [ADDRESS] . Із довідки Держгеокадастру в Херсонській області вбачається, що видача дублікатів правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай) на померлу особу не передбачено законодавством. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.03.2020 року, приватним нотаріусом Єпур Н.В. відмовлено [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на частку у праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6524455100:04:001:0070 та витягу до нього в графі «частка у спільній власності» - частки співвласників не зазначені, що позбавляє можливості видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку з зазначенням часток співвласників земельної ділянки. Позивачі є спадкоємцями за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі. За змістом приписів ст. 16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачі, на підтвердження своїх вимог надали суду належні та допустимі докази того, що відсутність в державному акті на право власності на земельну ділянку визначення частки співвласників, позбавляє їх можливості оформити право на спадщину в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачами такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивачів, а тому може бути застосований судом. На підставі зазначеного, ст.. 1221, 1225, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved