Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Синельниківський районний сектор ДМС України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що вони є власниками ? частини житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS]. Право власності підтверджується : на ? частину житлового будинку - рішенням суду від 14.11.1995 року; на ? частину - договором дарування від 16.06.2006 року. Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивача, зареєстрований в будинку з 20.11.1990 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з травня 1995 року і по теперішній час. Позивач не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного їм з сином будинку, оскільки останнє відоме їм місце проживання відповідача - за адресою розташування їх будинку - [ADDRESS]. У зв'язку з цим, позивачі просять визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того, позивач пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком. Вона з відповідачем володіли ? частиною даного будинку на праві спільної сумісної власності. Потім відповідач свою ? частину подарував синові. Відповідач не проживає в будинку, так як вони розірвали шлюб в 1995 році і він добровільно забрав свої особисті речі і переїхав на інше місце проживання. Жодного разу він не повертався проживати в цьому будинку. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням в Газеті «Вісті Придніпров'я» № 04 (1599) від 15.01.2015 року. Представник третьої особи - Синельниківський районний сектор ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без їх участі. Просили прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Свідок - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає [ADDRESS], в іншій ? частині. Зі сторонами проживає по сусідству приблизно останніх 20-25 років. [PERSON] зареєстрований в ? частині будинку, але не проживає більше 10 років. Він добровільно зібрав свої особисті речі та переїхав на проживання до своєї матері. Позивачі не чинили йому будь-яких перешкод. Свідок - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає [ADDRESS]. Зі сторонами вона проживає по сусідству. Відповідач зареєстрований, але не проживає [ADDRESS] останніх 20 років, так як він та [PERSON] розірвали шлюб. Відповідач забрав свої особисті речіта добровільно переїхав до іншого місця проживання, ніхто йому перешкод не чинив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивачів, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER], 25.10.1995 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишено прізвище : «[PERSON]». Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], 28.08.2006 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу : «[PERSON]». Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], власниками даного будинку є : [PERSON] - ? частина; [PERSON] - ? частина. Рішенням Синельниківського міського суду від 14.11.1995 року ? частина даного будинку була розподілена між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, відповідно до чого за [PERSON] було визнано право власності на ? частину будинку та зареєстровано в Синельниківському МБТІ. Згідно договору дарування нерухомого майна - будинку від 16.06.2006 року [PERSON] подарував [PERSON] ? частину буднику [ADDRESS]. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.08.2006 року вбачається, що власником ? частини будинку за адресою : [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно довідки квартального комітету № 11 від 06.11.2014 року [PERSON] за адресою : [ADDRESS] не проживає з 1995 року і по теперішній час. З домової книги вбачається, що 20.11.1990 року [PERSON] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, в ході судового розгляду встановлено, що дійсно відповідач по справі - [PERSON] являвся членом сім'ї позивачів, дійсно зареєстрований за адресою : [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 1995 року і по теперішній час без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 121 грн. 80 коп. та витрат на оголошення в пресі по 125 грн. 00 коп., кожному. На підставі викладеного та ст.405 ЦК України, ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved