Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні, а саме: житловому будинку по вул. Луговій, 13 м. Богуслав, Київської області та визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частку у спільно сумісному майні, а саме: земельній ділянці з кадастровим номером 3220610100:01:017:0180 по вул. Луговій, 13 в м. Богуслав, Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона разом зі своїм чоловіком [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, 31.03.2001 року у спільну сумісну власність придбали житловий будинок по вул. Лугова, 13, м. Богуслав, Київської області. Під час спільного проживання у них народився [PERSON], [INFO]. 15.03.2014 року чоловік [PERSON] помер. Позивачка та їх спільний син [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. При житті [PERSON] частки у спільному сумісному майні (житловому будинку) не були виділені. Спору між ними щодо розміру часток будинку не було. Також спадкоємцями першої черги є діти [PERSON] від першого шлюбу: [PERSON] та [PERSON], з якими у встановленому порядку укладено договір про поділ спадщини від 11.10.2014 року. Згідно цього договору 1/2 частина житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 13, в м. Богуслав Київської області, перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сину спадкодавця - [PERSON]. Також згідно вказаного вище договору про поділ спадщини від 11.10.2014 року 1/2 частина земельної ділянки розміром 0,0981 га призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по вул. Лугова, 13, в м. Богуслав Київської області, кадастровий номер 3220610100:01:017:0180, перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сину спадкодавця - [PERSON]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я сина [PERSON], яка належала його батькові [PERSON], позивачка звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю факту визначеної частки померлого у спадщині, а тому це змусило з метою захисту прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Позивачка [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Богуславська міська рада Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] разом з [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-БК № 028352 від 19.05.2001 року, 31.03.2001 року у спільну сумісну власність придбали житловий будинок по вул. Лугова, 13, м. Богуслав, Київської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу серії АВР № 548733 від 31.03.2001 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВН № 428396 від 14.03.2005 року. Відповідно до технічного паспорту, виданого Білоцерківським МБТІ, загальна площа будинку становить 108 кв.м., житлова площа 65,2 кв.м., допоміжна 42,8 кв.м.. Від цього шлюбу у подружжя [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України позивачка [PERSON] є законним представником неповнолітнього [PERSON] 15.03.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ОК № 304067 виданим 21.03.2014 року виконавчим комітетом Москаленківської сільської ради Богуславського району Київської області. Позивачка є спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.05.2001 року серія І-ОК № 304067, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Богуславського РУЮ Київської області. Неповнолітній [PERSON] теж є спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БК № 067376 від 23.07.2002 року. За життя [PERSON] частки у спільному сумісному майні (житловому будинку) не були виділені, спору щодо розміру часток будинку не було, кожному належать рівні частки (по 1/2). Крім того, спадкоємцями першої черги за законом є діти [PERSON] від першого шлюбу: [PERSON] та [PERSON], з якими укладено договір про поділ спадщини від 11.10.2014 року. Згідно цього договору 1/2 частина житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Лугова, 13 в м. Богуслав Київської області, перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сину спадкодавця - [PERSON]. Також згідно вказаного вище договору про поділ спадщини від 11.10.2014 року 1/2 частина земельної ділянки розміром 0,0981 га призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по вул. Лугова, 13, в м. Богуслав Київської області, кадастровий номер 3220610100:01:017:0180, перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сину спадкодавця - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Такої ж позиції дотримується й Верховний Суд України в своєму правовому висновку від 12.02.2015 року у справі №6-2цс15, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved