Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 23.03.2016 року о 12-45 год. на перехресті вул.40 років Жовтня - вул.Залаегерсег, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки Kia Rio, державний номер [NUMBER] , не надала дорогу автомобілю Chevrolet Epica, державний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб [PERSON] та отримала травми пасажир його автомобіля [PERSON] . Постановою Херсонського міського суду від 11.04.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Від отриманих тілесних ушкоджень при зіткнення автомобілів, позивач [PERSON] лікувалася амбулаторно з 05.03.2016 року по 05.04.2016 року. За час лікування, позивач мала витрати, пов`язані з лікуванням на загальну суму 1064,43 грн. 29.03.2016 року проведено огляд пошкодженого автомобіля Chevrolet Epica, державний номер [NUMBER] . Згідно ремонтної калькуляції №00189806 від 07.04.2016 року вартість відновлювального ремонту становить 36215,65 грн. Відповідно до висновку про виплату страхового відшкодування від 20.04.2016 року третя особа виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 21151,38 грн. Позивачі вважають, що з відповідача необхідно стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту вказаного автомобіля та виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 15064,27 грн. [PERSON] через грубе порушення ПДР України, внаслідок чого сталася ДТП, отримала тілесні ушкодження, лікувалася амбулаторно протягом місяця, що створювало для нею додаткові незручності, порушило її звичний спосіб життя та спричиняло душевні переживання. [PERSON] через стресову ситуацію внаслідок ДТП та пошкодження транспортного засобу звертався до лікаря невропатолога, отримувала лікування, що створювало для нього додаткові незручності, порушувало його звичайний спосіб життя та спричиняло душевні страждання. Позивачі оцінюють розмір моральної шкоди в 10000,00 грн. кожному. У зв`язку з цим, позивачі просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 064,27 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.; стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1064,43 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати в сумі 4134 грн. та 4000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 15.12.2016 року відкрито провадження за справою. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач надала до суду відзив, в якому вважала, що вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачі не надали суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. Зазначили, що незважаючи на пошкодження автомобіля позивача, вони отримали від страхової компанії відшкодування збитків, завданих транспортному засобу внаслідок ДТП, а заявлені позивачем вимоги є зловживанням позивачами своїх прав з метою отримання безпідставної вимоги за рахунок відповідача. В останнє судове засідання не з`явились, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що страховиком за страховим випадком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Згідно розрахованого страховою компанією за допомогою програми «Аудатекс» на підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу позивача вартість ремонту склала 36215,65 гривень. Проте, позивач своєю заявою від 21.04.2016 року надав згоду на отримання страхового відшкодування в розмірі 21151,38 гривень та зазначив, що зазначена сума є остаточною та жодних вимог до ПрАТ «СК «Уніка» не має. Тому, оскільки шкода, завдана позивачам, їх майну та здоров`ю, покривається лімітом відповідальності за страховим полісом, а вони не вимагали у страховика її відшкодування, просили відмовити у задоволенні позову. Просили справу розглядати за їх відсутності. В останнє судове засідання представник третьої особи не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 27.07.2012 року [PERSON] є власником транспортного засобу Chevrolet Epica, державний номер [NUMBER] (а.с.10). Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2016 року у справі №766/206/16-п [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме в тому, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, яким керував [PERSON] , та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.9). На момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність т/з Kia Rio, д.н. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8416205, виданого ПрАТ «СК «Уніка». Ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн., шкоду, завдану здоров`ю - 100000,00 гривень, франшиза - 0(а.с.70). 28.03.2016 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про настання страхової події (а.с.71). 28.03.2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату матеріальних збитків (а.с.75). Згідно ремонтної калькуляції №00189806 від 07.04.2016 року вартість відновлювального ремонту становить 36 215,65 грн. Із заяви позивача від 21.04.2018 року до ПрАТ «СК «Уніка» вбачається, що позивач просив виплатити страхове відшкодування у розмірі 21151,38 гривень за страховим випадком, що стався 27.03.2016 року. Він погодився, що зазначена сума є остаточною та будь-які майнові вимоги до страховика (ПрАТ «СК «Уніка») у нього відсутні (а.с.76). Відповідно до висновку про виплату страхового відшкодування від 20.04.2016 року сума страхового відшкодування становить в розмірі 21 151,38 грн. з врахуванням погодження з потерпілою особою згідно заяви (а.с.96-97). Листом від 21.04.2016 року ПрАТ «СК «Уніка» повідомлено [PERSON] про те, що страховиком було розглянуто матеріали стосовно ДТП, що сталася 27.03.2016 року за участю автомобіля марки Kia Rio, державний номер [NUMBER] та автомобіля Chevrolet Epica, державний номер [NUMBER] , та було прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування становить 21151,38 грн. (а.с.17). Наказом №00189806ЕК від 21.04.2016 року ПрАТ «СК «Уніка» наказано виплатити [PERSON] страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 21151,38 грн. Отримання страхового відшкодування у зазначеному розмірі позивачем [PERSON] підтверджується матеріалами страхової справи. З наданих позивачем [PERSON] медичної картки та медичних документів з приводжу тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, їй було призначено лікування та понесені витрати на придбання ліків, також вбачається, що позивач лікувалася амбулаторно з 05.03.2016 року по 05.04.2016 року. З письмових пояснень третьої особи вбачається, що позивачі з приводу відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, до ПрАТ «СК «Уніка» не звертались. У випадку відповідного звернення заяви будуть розглянуті відповідно до вимог законодавства (а.с.58-59). З наданих позивачем [PERSON] документів вбачається, що він звертався до невропатолога 04.04.2016 року у зв`язку зі стресовою ситуацією внаслідок ДТП 27.03.2016 року, йому призначено лікування - фізіотерапевтичні процедури (а.с.28,29). Зазначені обставини позивачі не спростовували та вони підтверджуються матеріалами страхової справи (а.с.70-99). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Нормами ст.1192 ЦК України закріплено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Стаття 22 цього Закону визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Атому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки позивачем [PERSON] має право на отримання страхового відшкодування збитку в повному обсязі (36215,65 гривень) від СК «Уніка», цей розмір не перевищує ліміт відповідальності, а позивачі не зверталися з заявами про відшкодування шкоди, завданого здоров`ю, внаслідок ДТП до страховика, та розмір майнової шкоди охоплюється лімітом відповідальності страховика, суд в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, з врахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі N9 755/18006/15-ц, проте, що власник автомобіля який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом спочатку до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи встановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів про стягнення матеріальної шкоди з відповідача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до норми ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд прийшов до наступного висновку. З медичної картки [PERSON] вбачається, що вона зверталась до нейрохірурга 05.04.2016 року зі скаргами на головний біль після ДТП, їй призначено медикаментозне лікування. При розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність завдавача шкоди, в тому числі й моральної. Грубе порушення відповідачем ПДР України, пошкодження майна позивача, звернення до медичних установ у зв`язку з ДТП, призвели до порушення звичайного способу життя позивачів та спричинило їх моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суди врахували характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Отже, в частині вирішення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., на користь позивача [PERSON] - у розмірі 3000,00 гривень. Суд, встановивши порушення відповідачем ПДР України, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб позивача, вони отримали моральну шкоду через стресову ситуацію внаслідок ДТП та отримання транспортним засобом ушкоджень, позивач [PERSON] зверталася до медичної установи, проходила відповідне лікування, несла витрати на нього. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів моральна шкода у розмірі 2000,00 гривень на користь [PERSON] , та 3000,00 гривень на користь [PERSON] . Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК У країни, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанцій позивач [PERSON] сплатив судовий збір у загальній сумі 2756,00 гривень, також поніс витрати на правничну допомогу у сумі 4000,00 гривень, позивач [PERSON] - 1378,00 гривень. Тому, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2756,00 гривень та витрати на правничну допомогу у сумі 4000,00 гривень, на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень.

Outcome: partial