Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення відповідача з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування заявленого позову зазначали, що антигромадська поведінка відповідача, що полягає у погрозах, застосуванні до них фізичної сили та психологічного примусу, триває більше 15 років, і до відповідача неодноразово застосовувалися заходи попередження та громадського впливу, які позитивних результатів не дали. Своїми протиправними антисоціальними діями відповідач перешкоджає позивачам проживати у спірній квартирі та користуватися нею, в зв'язку з чим вони вимушені покинути спірну квартири та проживати в інших місцях. В судовому засіданні позивачі підтримали позов з наведених у ньому підстав та просили задовольнити. Позивач [PERSON] зазначила, що після розлучення із відповідачем останній зайняв кімнату площею 15 кв.м, а дві інші кімнати займала родина. Через неможливість спільного проживання із відповідачем, який має алкогольну залежність, провокує сварки, грубить та ображає, вона в спірній квартирі не проживає з 2010 р. Крім того, Відповідачу на праві власності належить земельна ділянка, на якій стоїть вагончик, придатний для проживання. Позивач [PERSON] підтримала пояснення [PERSON] та вказала, що через неможливість спільного проживання із відповідачем, особисто вона також в 2010 р. залишила квартиру. На даний час віднаймає житло за межами м. Києва. Крім земельної ділянки у відповідача в Чернівецькій області наявне спадкове майно, за умови реалізації якого можливо вирішити його питання проживання поза спірної квартири. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є студентом, навчається у м. Києві, а його мати [PERSON] проживає за межами м. Києва. З метою економії часу на дорогу до навчального закладу на даний час він вимушений проживати в спірній квартирі разом з відповідачем. Кімната відповідача та приміщення, що перебувають у спільному користуванні знаходяться в антисанітарному стані, захаращені побутовим сміттям, в квартирі постійний табачний сморід, навіть мала місце пожежа. Відповідач зловживає спиртними напоями, запрошує до квартири сторонніх осіб, разом з якими розпиває спритні напої, веде себе агресивно, брутально лається, часто погрожує всіх вбити. Розмінювати спірну квартиру відмовляється. Заходи громадського впливу на відповідача виявилися безрезультатними. Вся родина рятується від відповідача шляхом окремого проживання. За час розгляду справи в суді поведінка відповідача не змінилася. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах позивача [PERSON], представник [PERSON] підтримали пояснення інших позивачів та просили позов задовольнити. Зазначили, що відповідач веде антисанітарний спосіб життя. Оскільки в будь-який інший спосіб захистити право позивачів на користування спірною квартирою неможливо, просили позов задовольнити. Відповідач може користуватися придатним для проживання вагончиком, що знаходиться на належній йому земельній ділянці. Відповідач в судовому засіданні категорично заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що іншого, придатного для проживання житла не має, він не перешкоджає позивачам в користуванні спірною квартирою. Позивачі самостійно зачинили дві інші кімнати та добровільно залишили житлову площу. Представник третьої особи Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська Брама» проти задоволення позову заперечив. Заслухавши пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.1983 р. Виконавчим комітетом Радянської районної Ради народних депутатів м. Києва [PERSON], родина якої складається з п'яти осіб (вона, [PERSON] - чоловік, [PERSON], [PERSON], [PERSON] - дочки) видано ордер № 24073 серії Б на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с. 10). На підставі рішення Московського районного суду м. Києва від 12.10.2000 р., що набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 18-19, 20). Згідно довідки ф. № 3, виданої Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська Брама» 19.07.2013 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], як володар особового рахунку, [PERSON], як колишній чоловік, [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON], [PERSON] та її дочка [PERSON], [PERSON] (а.с. 23). Судом також встановлено, що відповідач проживає у спірній квартирі, яка є його постійним і єдиним місцем проживання, оскільки іншого житла він не має. Як правову підставу заявленого позову позивачі посилаються на положення ст.. 116 ЖК України, згідно якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Під заходами впливу мається на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна одночасна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття чи систематичне руйнування або псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, а також вжиття до винної особи заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Однак, посилаючись як на підтвердження антигромадської поведінки відповідача позивачі зазначають матеріали перевірок Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2010 року близько 16-30 год. [PERSON], за місцем спільного проживання [ADDRESS] вчинено сварку, у зв'язку з чим [PERSON], завдано фізичного тиску. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2 ст.173-2 КупАП (а.с. 29). 29 травня 2010 року о 20.00 год. [PERSON], за місцем спільного - оживання [ADDRESS] вчинено насильство в сім'ї по відношенню до [PERSON]. Постановою Печерського районного гуду м. Києва від 14 червня 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч.1 ст. 173-2 КупАП (а.с. 31). 10 серпня 2010 року близько 12.30 год. [PERSON], за місцем спільного проживання [ADDRESS] вчинено сварку, у зв'язку з чим [PERSON] завдано психічне насильство. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2 гг 173-2 КупАП (а.с. 32). 31 серпня 2010 року [PERSON], за місцем спільного проживання [ADDRESS] відносно [PERSON] вчинено насильство в сім'ї. Постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві 02 вересня 2010 р - су в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст.129 КК України відмовлено. Відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2 ст. 173-2 КупАП (а.с. 35, 36). 03 грудня 2010 року [PERSON], за місцем спільного проживання [ADDRESS] відносно [PERSON] вчинено насильство в сім'ї. Постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві 11 грудня 2010 року в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст.129 КК України відмовлено. Відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2 ст. 173-2 КупАП (а.с. 38, 39). 22 січня 2011 року [PERSON] за місцем спільного проживання [ADDRESS] відносно [PERSON] вчинено насильство в сім'ї. Постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві 27 січня 2011 року н порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст.129 КК України відмовлено. Відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.2 ст.173-2 КупАП (а.с. 40). 10 серпня 2011 року близько 20.00 год. [PERSON] за місцем спільного проживання [ADDRESS] вчинено сварку, у зв'язку з чим [PERSON] завдано психологічного тиску. Постановою Печepcькoгo районного суду м. Києва від 15 серпня 2011 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч. 1 ст.173-2 КупАП (а.с. 41). 18 березня 2012 року [PERSON] за місцем проживання [ADDRESS] відносно [PERSON] вчинено насильство в сім'ї. Постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві 21 березня 2012 року в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст.129, ч. 1 ст.296 КК України відмовлено. Відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.2 ст. 173-2 КупАП. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2012 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с. 42, 43). 18 квітня 2012 року о 15.00 год. [PERSON] за місцем проживання [ADDRESS] вчинено словесний конфлікт, у зв'язку з чим [PERSON] завдано психологічного тиску. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2012 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї згідно ч.2 ст.173-2 КупАП (а.с. 44). 06 листопада 2012 року [PERSON] за місцем проживання [ADDRESS] відносно [PERSON] вчинено насильство в сім'ї. Постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві 14 листопада 2012 в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст.129, ч. 1 ст.296 КК України відмовлено. Відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч.2 ст. 173-2 КупАП (а.с. 45). Таким чином, вищевказані постанови, на які послалися позивачі не стосуються відносин сторін щодо спірної квартири. З викладеного вбачається, що жодних заходів впливу чи офіційного попередження щодо усунення перешкод у користуванні квартири та порушення правил співжиття до відповідача вжито не було, що виключає можливість застосування норми ч. 1 ст. 116 ЖК України як підстави для виселення громадянина із житлового приміщення без надання іншого. В обґрунтування позову позивачі посилаються також на те, що 04.08.2013 року відповідач у спірній квартирі вчинив пожежу. Разом з тим як вбачається з висновку ДІМ Печерського РУ ГУ МВС України Єрмилова О.С. задимлення спірної квартири сталося через необережність [PERSON] При цьому, в ході перевірки порушень громадського порядку встановлено не було (а.с. 62). Згідно акту спеціалістів КПУЖГ «Печерська брама» від 29.05.2013 р. під час перевірки санітарно-технічного стану квартирі [ADDRESS] встановлено, що житлова кімната, площею 15,2 кв.м захаращена побутовим сміттям, в кімнаті відчувається насичений сигаретний дим, в кімнаті відсутнє ліжко. Приміщення кухні, ванної кімнати та санвузол перебувають в задовільному санітарно-технічному стані (а.с. 59). Згідно акту спеціалістів КПУЖГ «Печерська брама» від 25.12.2013 р. під час перевірки санітарно-технічного стану квартирі [ADDRESS] встановлено, що житлова кімната, площею 15,2 кв.м захаращена побутовим сміттям, в кімнаті відчувається насичений запах сміття, в кімнаті відсутнє ліжко. Приміщення кухні, ванної кімнати та санвузол перебувають в антисанітарному стані. В ванні знаходиться велика кількість скляних пляшок, на столах та підлозі кухні розкидано побутові відходи (а.с. 81). Однак, встановлена судом обставина щодо антисанітарного стану спірної квартири також сама по собі не є підставою для виселення відповідача згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України, оскільки, зазначена норма може бути застосована лише у разі встановлення як систематичного (тобто два і більше разів) руйнування і псування жилого приміщення, так і застосування до винної особи заходів впливу та попередження щодо недопустимості приведення квартири у непридатний для проживання стан. Таким чином, належних доказів відносно тих обставин, що в спірній квартирі проживання неможливо через антисанітарний стан квартири, який вчиняється відповідачем, матеріали справи не містять, як і тих обставин, що до відповідача були вжиті передбачені законом заходи впливу та попередження щодо недопущення в подальшому таких дій. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. За таких обставин,

Outcome: dismissed