Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності на належні їм по 1/4 частині житлового будинку, господарських будівель та споруд та по 1/12 частині житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно батька [PERSON] (належна йому 1/4 частина та 1/12 частина після смерті матері) в порядку спадкування за заповітом, що знаходяться за адресою с. Гончарів, вул. Січових Стрільців, 22, Тлумацького району, Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовують тим, що в с. Гончарів по вул. Січових Стрільців, 22, Тлумацького району проживали позивачі та їхні батьки [PERSON]В, та [PERSON] і їм на праві власності належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою в рівних частках (по 1/4 частині будівель). Свідоцтва про право власності на даний житловий будинок, господарські будівлі та споруди на їхнє імя немає і не зареєстровано в передбаченому законом порядку. 09.06.1997 року померла мати [PERSON] після її смерті позивачі та батько вступили в управління спадковим майном матері, її 1/4 частиною, але юридично не оформили своїх спадкових прав. 27.11.2017 року помер батько [PERSON] Після смерті батька відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно, яке він ще за життя заповів позивачу [PERSON], який прийняв спадщину, так як похоронив батька, звернувся із заявою на прийняття спадщини і бажає оформити на своє імя спадщину на належне батькові [PERSON] на день його смерті майно. Йому нотаріусом видана постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою с. Гончарів, вул. Січових Стрільців, 22, Тлумацького району, Івано-Франківської по причині відсутності правовстановлюючих документів свідоцтва на право власності на житловий будинок. У звязку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними право власності на належні їм по 1/4 частині житлового будинку, господарських будівель та споруд та по 1/12 частині житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно батька [PERSON] (належна йому 1/4 частина та 1/12 частина після смерті матері) в порядку спадкування за заповітом, що знаходяться за адресою с. Гончарів, вул. Січових Стрільців, 22, Тлумацького району, Івано-Франківської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не зявились, [PERSON] який є представником [PERSON] по довіреності, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов просив задовольнити. Представник відповідача Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, заперечень проти позову не має та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги по Обертинській селищній раді с. Гончарів, яка видана виконавчим комітетом Обертинської селищної ради про те, що в погосподарській книзі № 1 Обертинської селищної ради житловий будинок з господарськими будівлями в с. Гончарів, Тлумацького району, Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року числився колгоспним двором, в ньому зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], дружина [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Згідно копії технічного паспорту від 20.08.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою вул. Січових Стрільців, 22, с. Гончарів, Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1975 по 1985 року (а.с. 7-11). Згідно копії витягу № 00021059586 від 25.09.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя після реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] остання змінила прізвище на «Кулик» (а.с. 19). Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №\~20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. в рівних частках (по 1/4 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Січових Стрільців, 22 в с. Гончарів, Тлумацького району, Івано-Франківської області. 09.06.1997 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачі та батько [PERSON] прийняли спадщину за законом після смерті матері (дружини) [PERSON], успадкувавши належну їй 1/4 частину будинку за адресою вул. Січових Стрільців, 22, с. Гончарів, Тлумацький район, Івано-Франківської області, оскільки вступили в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 1181 від 19.09.2018 року (а.с. 12). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 622/01-16 від 10.10.2018 року, приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 742/01-16 від 17.10.2018 року та [PERSON] № 01-16/980 від 22.10.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 27.11.2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.17). Ще за життя [PERSON] склав на імя [PERSON] заповіт, яким заповів йому все належне на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 10.03.1999 року (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], успадкувавши належну йому 1/3 частину будинку, яка складається з 1/4 частини будинку, що належала йому та 1/12 частини будинку, яку він успадкував після смерті дружини [PERSON], за адресою вул. Січових Стрільців, 22, с. Гончарів, Тлумацький район, Івано-Франківська область, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 13) та подав у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 18/2018 від 30.01.2018 року, заведеної приватним нотаріусом [PERSON] Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області, з якої вбачається, що [PERSON] є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендуютть на житловий будинки з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Січових Стрільців, 22 в с. Гончарів, Тлумацького району, Івано-Франківської. Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Січових Стрільців, 22 в с. Гончарів, Тлумацького району, Івано-Франківської, після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом [PERSON] Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області №846/02-31 від 19.09.2018 (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України, обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності\~до ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] - 767 грн. 52 коп., [PERSON] 383 грн. 76 коп. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст. 548-549 ЦК України (в редакції 1963 року)

Outcome: approved