Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за неповнолітньою [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладений постановою відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі м. Києві від 21.02.2000р., який зареєстрований Першою Київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 1594746, усунувши перешкоди в користуванні власністю. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1994р. [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по 1/3 частині квартири [ADDRESS] кожному. [INFO] померла [PERSON] і спадщину у вигляді 1/3 частини квартири прийняв її чоловік [PERSON], який з нею проживав на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] Після його смерті спадщину у вигляді 2/3 частин квартири прийняла малолітня [PERSON], від імені якої звернулись її батьки - законні представника, оскільки донька померлого [PERSON] та онука померлого - [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв'язку з наявністю арешту. Позивачі вважають, що накладення арешту порушує їх права власності та просять звільнити квартиру [ADDRESS] з-під арешту, накладеного постановою відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі м. Києва від 21.02.2000р. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про день слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. 3-ті особи в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, просять слухати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] /ас 17/. Після її смерті залишилось майно - 1/3 частина квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності від 27.12.1994р. /ас 22/. З витягу зі Спадкового реєстру від 2.06.2016р. вбачається, що відомостей про спадкову справу після смерті [PERSON] у реєстрі немає /ас 153/. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] /ас 17 зв/. Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної організації № 804 від 14.01.2004р. [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] і його дружина [PERSON] по день смерті була постійно зареєстрованою за даною адресою /ас 18/. [INFO] помер [PERSON] /ас 68/. З копії спадкової справи вбачається, що з заявою звернулись позивачка [PERSON] /[PERSON]/ та 3-тя особа [PERSON] як законні представники малолітньої [PERSON] про прийняття спадщини [PERSON] після смерті прадіда [PERSON] /ас 77/. Донька померлого [PERSON] та онука померлого [PERSON] /[PERSON]/ відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька та діда /ас 67, 73/. Згідно відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] відмовлено у зв'язку з наявністю двох арештів, накладених Ленінградський райсудом м. Києва та ВДВС Ленінградського району м. Києва /ас 99/. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заяву про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкуванню родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спадщину у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], який постійно проживав зі спадкодавцем на день смерті і не відмовився від прийняття спадщини, однак до нотаріальної контори з заявою не звертався і свідоцтва про право на спадщину не отримав. Спадщину у вигляді 2/3 частин даної квартири після смерті [PERSON], з яких 1/3 частину він успадкував після смерті дружини, а 1/3 частина належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.12.1994р. прийняла малолітня правнучка [PERSON], яка є спадкоємицею п'ятої черги і батьки якої звернулись до нотаріуса з відповідною заявою. Донька та онука спадкодавця відмовились від прийняття спадщини. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з наявністю арештів на квартиру, права малолітньої [PERSON] підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею як спадкоємцем за законом п'ятої черги права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майну, на квартиру [ADDRESS], власником якої зазначена [PERSON], постановою відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі м. Києва від 21.02.2000р. накладено арешт /ас 27/. Згідно відповіді ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києва від 15.05.2015р. на даний час на виконанні перебуває виконавче провадження по стягненню заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Універсальний комерційний банк «Комбіо», дата надходження 21.10.2009р. Інших виконавчих проваджень на виконанні немає і чинним законодавством не передбачений механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які знищені /ас 35/. Відповідно до свідоцтва про передачу майна в рахунок погашення боргу від 1.12.2003р. власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON], який отримав її в рахунок погашення боргу [PERSON] - попереднього власника /ас 20-21/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1994р. власниками 2/3 частин квартири станом на 2000рік були [PERSON] та [PERSON] /ас 22/. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на майно якої накладено арешт постановою Відділу державної виконавчої служби Ленінградського району м. Києві від 21.02.2000р. не була власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] і спадщину після смерті батьків не прийняла, а належна їй 1/3 частина квартири згідно свідоцтва від 1.12.2003р. передана в рахунок погашення боргу [PERSON], враховуючи той факт, що наявність арешту перешкоджає власникам в здійсненні права власності, суд вважає, що вказана квартира підлягає звільненню з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved