Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача, в якому просять визначити за ними частку у спільній сумісній власності у розмірі 1/6 квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаються на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Пояснила, що позивачі та відповідач в процесі приватизації отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Позивачі хочуть подарувати належне їм майно, але не можуть цього зробити без визначення часток у праві спільної сумісної власності. Відповідач відмовляється укласти угоду про виділення часток в нотаріальному порядку. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи у його відсутності від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивачів суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27 грудня 1999 року. Оскільки у свідоцтві про право власності на житло не визначені розміри часток квартири, що належать кожному із співвласників, позивачі позбавлені можливості вчиняти правочини щодо належного їм майна. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників ) належить їм на праві спільної сумісної власності ( спільне майно ). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ч. та ч.2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною другою статті 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Судом не встановлено, що між співвласниками квартири [ADDRESS] існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток у праві спільної власності на квартиру, а тому частки кожного співвласника є рівними та становлять 1/6 частку у праві спільної власності на квартиру для кожного. За таких обставин та враховуючи, що іншого способу захисту прав позивачів немає, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved