Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить: позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO],; стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову покликається на те, що від шлюбних відносин у сторін народився син. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із матір'ю. Відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не бере участі у догляді за дитиною, не займається та не цікавиться розвитком дитини, не спілкується із дитиною, не приймає участі у фізичному, духовному, моральному культурному розвитку та житті дитини. За наявності таких обставин, третя особа прийняла висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Разом із тим, просить, у разі позитивного вирішення питання позбавлення батьківських прав, ухвалити рішення щодо стягнення аліментів на утримання дитини, що є прямою нормою ст. 166 СК України. Розмір аліментів стягувати у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. ст. 150, 165, 166, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. При цьому, вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідач не подав в суд відзив, який би містив заперечення на позов. 03 вересня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначеного підготовче засідання. 28 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю Просить такий задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представник третьої особи підтримав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,а відтак, суд зі згоди учасників справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, з 11 листопада 2008 року сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 липня 2014 року № 645/3722/14-ц / арк.. спр. 9/. Від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження від 07.04.2009 серії [NUMBER] /арк. спр. 8/. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо особистих прав і обов'язків батьків відносно дитини, що регулюється главою 13 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 цього ж Кодексу, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Повертаючись до обставин справи, яка розглядається, суд відмічає, що дитина фактично проживає без реєстрації із матір'ю за адресою - [ADDRESS], що підтверджено актом комісії ОСББ «Будівельник-Т» від 15.05.2018 /арк. спр.12/. Разом із тим, суд установив, що згідно з висновком органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.06.2018 № 21 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто заяву [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], 2009 р.н., який проживає з матір'ю; між сторонами припинено шлюбні відносини; батько шкільним життям сина не цікавиться та жодного разу не був присутній у школі; самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, матеріально не забезпечує сина; на відмінно від відповідача позивачка активно займається вихованням сина. Так, комісія з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно сина. Таким чином, враховуючи обставини встановлені судом та які викладені у висновку третьої особи - всі вони підтверджують доводи позивачки, що наведені у позовній заяві щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, а відтак такі є обґрунтованими з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У зв'язку із вищевикладеним, суд прийшов висновку, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки відносно свого сина, безпричинно та свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, матеріально не допомагає, не цікавиться її фізичним, духовним, моральним розвитком, а отже, позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована, підставна, а відтак необхідно відповідача позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми статей 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини та із врахування загальних положень на які посилався позивачка у позовній заяві. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд прийшов наступного. Беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що відповідач не бере участі в утриманні дитини. Відтак, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.ст.180, 166 ч. 2, 3 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд прийшов переконання, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, яка перебуває на повному утриманні матері, матеріальне становище відповідача через відсутність доказів скрутного матеріального становища останнього. Враховуючи, щомісячний розмір необхідних коштів на утримання дитини сторін, про який заявила позивачка (2000,00 грн) то такий, зважаючи на розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у відповідності до вищевказаного закону, слід вважати надмірним. Відтак, суд прийшов висновку, що щомісячний розмір аліментів, необхідних до стягнення з відповідача на користь позивача слід визначити у розмірі 1000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім, таким, який в змозі буде сплачувати відповідач та не порушуватиме права чи інтереси сторін або їх спільної дитини, із врахуванням обставин встановлених судом, починаючи із моменту подачі позовної заяви до суду, а саме із 31 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, а позовну вимогу необхідно задовольнити частково. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182, ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у позовній заяві. Суд приймає аргументи позивачки, що наведені останньою як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини підлягають захисту, шляхом задоволення позову частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд установив, що позивачкою при поданні позову до суду сплачено судовий збір за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав у сумі 704,80 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Таким чином, суд прийшов переконання, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. Позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини від сплати судового збору звільнена законом (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 704,80 грн судового збору в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial