Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 30.03.2018р звернулася до суду з дійсним позовом, в якому, на підставі ст.344 ЦК України, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона добросовісно заволоділа цим майном і починаючи з 2007 року фактично вже більше 10 років продовжує відкрито безперервно володіти вказаним будинком. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити та додатково пояснила, що про покинутий будинок за адресою: [ADDRESS] вона дізналася від своїх знайомих, які проживають по сусідству. Те, що у цього будинку є власник, вона дізналася від тих же знайомих приблизно в 2009 році, але офіційно їй стало відомо про це лише коли вона почала оформлювати документи для звернення до суду. Весь цей час вона доглядає за будинком та прибудинковою територією, хоче зробити в ньому ремонт, але побоюється, оскільки не є його власницею. Представник Краматорської міської ради, а також, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином у відповідності зі ст.ст.128, 130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причини неявки. Відзив на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавали. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням думки позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012р зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр. №14469 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданому 10.06.1999р (реєстр №1096) нотаріусом Третьої Краматорської ДНК. Дата реєстрації в КП «БТІ» - 17.06.1999р, що підтверджується копією повідомлення Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Краматорської міської ради від 16.02.2018р за №143. Згідно до копії актового запису про смерть №353 від 14.02.2011р [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично з серпня 2007 року проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки із комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради від 11.01.2018р за №01-42/17 та копією Акту із комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради від 11.01.2018р за №01-42/16. Відповідно до повідомлення завідуючої Першої краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. від 12.03.2019р за №1107/02-14, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу до майна померлої, яка на день смерті була зареєстрована: [ADDRESS] . Заява про прийняття спадщини надійшла від сина спадкодавця [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в якій вказано інших спадкоємців [PERSON] , [INFO] (чоловіка спадкодавця) та [PERSON] , [INFO] (сина спадкодавця). Відомості про наявність заповітів відсутні. Інших заяв до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину за законом, або заповітом не видавались. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що мешкає поряд з будинком [ADDRESS] ,\~знає [PERSON] ,\~спілкувалась з\~її батьками.\~Свідок вказала,\~що позивачка\~часто навідується\~до цього\~будинку,\~доглядає за\~ним.\~ [PERSON] \~влітку в\~будинку буває\~кожен день,\~а взимку\~ рідше.\~ Зазначила, що позивачка почала користуватися цим будинком з 2007 року. На той час власником будинку була [PERSON] , яка ніколи не жила в будинку, так як мешкала за іншою адресою. Крім того, в цьому будинку ніколи не мешкали родичі [PERSON] , так як вони знаходяться в РФ. Свідок [PERSON] ,\~в судовому\~засіданні пояснила,\~що її\~вікна виходять\~на спірний\~будинок [ADDRESS] .\~Будинок постійно\~пустував,\~двері в\~будинку були\~відкриті,\~його почали\~потрохи розбирати,\~а тому\~вона розповіла\~про нього\~позивачці.\~Колишня власниця\~будинку [PERSON] ,\~яка померла,\~ніколи не\~мешкала в\~ньому,\~так як\~проживала за\~іншою адресою:\~ [ADDRESS] . [ADDRESS] одичі [PERSON] \~на теперішній\~час знаходяться\~в «днр»,\~приймали участь\~в незаконних\~збройних формуваннях. Після смерті власниці, з 2007 року позивачка почала навідуватися до будинку, утримувати його, доглядати за городом. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ч.ч.2, 3, ст.81 ч.1 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З пункту 8\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України - правила\~ст.344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Так, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі\~ст.344 ЦК України\~є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Аналогічна позиція також викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15, 16\~ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Оскільки відповідачами не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги при ухваленні рішення лише докази надані позивачкою. З наведеного суд вважає встановленим, що, позивачка добросовісно заволоділа вищевказаним нерухомим майном\~і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком, а тому суд вважає, що є всі наявні законні підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю\~\~на [ADDRESS] .\~\~\~\~\~\~ Оскільки згідно повідомлення нотаріуса за прийняттям спадщини, у вигляді будинку [ADDRESS] , звернулися відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд вважає необхідним у задоволенні позову в частині вимог до Краматорської міської ради відмовити, як заявлений до неналежного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved