Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, і в обґрунтування позовних вимог вказали про те, що вони є співвласниками житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Підгірна, 28, зареєстровані і проживають за цією адресою. Вказаний житловий будинок належить їм на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. Позивачка деякий час проживала разом з [PERSON] Позивачі надали згоду на реєстрацію відповідача у вищевказаному житловому будинку і 17.07.2013 року його було зареєстровано за адресою [INFO]. Згодом позивачка припинила стосунки з [PERSON] і він переїхав проживати до РФ. З травня 2015 року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, перебуває на території РФ і не повідомляє точну адресу місця свого проживання. Останнє відоме позивачам місце проживання [PERSON]: РФ, м. Ліпецьк. З травня 2015 року відповідач жодного разу не зявлявся в будинку № 28 по вул. Підгірна в м. Суми. Особистих його речей в будинку немає, всі обовязки по утриманню будинку, сплаті комунальних послуг покладені тільки на позивачів. Тому позивачі змушені звернутися до суду і просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком № 28 по вул. Підгірнав м. Суми. У судове засідання представниця позивачів адвокат [PERSON] не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги позивачів підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяв про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представниці позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 14.08.2012 року, посвідченому державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2-1550, та свідоцтву про право на спадщину за законом від 14.08.2012 року, посвідченому державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2-1546, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Підгірна, 28. Позивачка деякий час проживала разом з [PERSON] Позивачі надали згоду на реєстрацію відповідача у вищевказаному житловому будинку і 17.07.2013 року його було зареєстровано за адресою [INFO]. Згодом позивачка припинила стосунки з [PERSON] і він переїхав проживати до РФ. З травня 2015 року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, перебуває на території РФ і не повідомляє точну адресу місця свого проживання. З травня 2015 року відповідач жодного разу не зявлявся в будинку № 28 по вул. Підгірна в м. Суми. Особистих його речей в будинку немає, не виконує обовязків по утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг за вищевказаний будинок. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Сумській області від 15.03.2016 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за адресою:[INFO], з 17.07.2013 року. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ГК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Суми, вул. Підгірна, 28, та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м. Суми, вул. Підгірна, 28, з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 24.03.2004 року по справі № 2-368/2003, задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суди не вправі зобов'язувати відділи паспортної роботи та міграційної роботи органів внутрішніх справ знімати з реєстрації таку особу за певною адресою, оскільки дане питання стосується виконання судового рішення. Тобто Ковпаківський ВМ СМВ УМВС України в Сумській області на виконання рішення суду про визнання [PERSON] такими, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Суми, вул. Підгірна, 28, повинний самостійно без вказівок суду зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved