Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 02.12.2020р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 22 червня 1985 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , відповідачем по справі, від шлюбу з яким неповнолітніх дітей не має. Свої вимоги мотивує тим, що станом на теперішній час шлюб між нею та відповідачем не розірвано, однак вона бажає розділити майно, що є їх сумісною власністю, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; автомобіль OPEL OMEGA. Вважає, що через те, що вказане майно було придбано під час шлюбу, то вказане майно є їх спільне сумісною власністю подружжя і їй ( [PERSON] ) як дружині, належить його 1/2 частка. Також, вважає, що розподіл майна варто зробити наступним чином: виділити їй ( [PERSON] ) квартиру по [ADDRESS] , а відповідачеві - квартиру по [ADDRESS] ; автомобіль поділити між ними в ідеальних частках, визнавши за кожним з них право власності на його 1/2 частку. Зазначає, що відповідач в добровільному порядку врегулювати спір не бажає, її ( [PERSON] ) право частки майна в праві спільної сумісної власності не визнає. Після уточнення позовних вимог просить визнати спільним сумісним майном подружжя вищевказане майно: двокімнатну квартиру по [ADDRESS] ; однокімнатну квартиру по [ADDRESS] ; автомобіль OPEL OMEGA, 1987 року випуску; визнати за нею ( [PERSON] ) право власності на двокімнатну квартиру по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право власності на: однокімнатну квартиру по [ADDRESS] , та на автомобіль OPEL OMEGA; стягнути з відповідача на її ( [PERSON] ) користь: вартість 1/2 частки автомобіля OPEL OMEGA, 1987 року випуску, в розмірі 21 150,00 грн, понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3850,25грн, витрати на проведення експертної оцінки вартості майна в розмірі 2\~400,00 грн та вартість послуг адвоката в розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою судді Краматорського міського суду від 28.12.2020р вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.04.2021р підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. [PERSON] , представник позивачки, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки. Відзив на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування представника позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 22 червня 1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №772 від 22.06.1958р). Згідно копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28.04.2007р (справа №1-3138/2007р) визнано дійсним договір купівлі-продажу від 30.08.1997р за №14-н, укладений у Краматорській філії Донецької товарної біржі, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] [PERSON] визнано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,80кв.м, житловою площею 29,10кв.м. Вартість вказаної квартири, згідно звіту оцінювача, складає 366850грн. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.10.2013р державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. (реєстр №1-3661) [PERSON] придбав однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,20кв.м, житловою площею 23,90кв.м. Вартість вказаної квартири, згідно звіту оцінювача, складає 360\~900,00 грн. Відповідно до повідомлення з територіального регіонального сервісного центру МВС №1443 за №31/5-1443-40аз від 05.08.2021р, на ім`я [PERSON] , [INFO] , зареєстрований автомобіль марки OPEL OMEGA, рік випуску 1987, кузов [NUMBER] , колір синій, об`єм двигуна 1998см.куб, дата реєстрації автомобілю - 23.06.2001 року. Отже, судом встановлено, що спірне майно набуте сторонами в період шлюбу. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто, ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (зокрема квартира) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його спільної сумісної власності подружжя. На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати вказане вище майно спільною сумісною власністю сторін, задовольнивши тим самим в цій частині позов [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1\~ст.70\~Сімейного кодексу\~України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні\~речі присуджуються\~одному з\~подружжя,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Відповідно до\~ст.372\~ЦК України майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З урахуванням зазначених вище положень закону, встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає можливим розділити набуте сторонами в період шлюбу вищезазначене майно, виділити позивачці [PERSON] , двокімнатну квартиру по [ADDRESS] , визнавши за нею право власності на вказану квартиру, а відповідачу [PERSON] однокімнатну квартиру по [ADDRESS] , та автомобіль OPEL OMEGA, визнавши за ним право власності на вказане майно, та стягнути з відповідача на користь позивачки різницю вартості часток у розмірі 21\~150, 00 грн. Відповідно до ст.ст.137,139,141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3 850,25 грн, на проведення експертної оцінки вартості майна в розмірі 2\~400,00 грн, на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн, а всього 11 250,25 грн.

Outcome: approved