Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просять визнати недійсним патент № [NUMBER] на корисну модель «[INFO]» від 25.06.2011 р., виданий на ім'я [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що деклараційний патент № [NUMBER] на корисну модель «[INFO]» від 25.06.2011 р., виданий на ім'я відповідача [PERSON], за способом розміщення багато в чому співпадає з твором [INFO], одним із співавторів якого є позивач [PERSON], а також з патентом на корисну модель № [NUMBER] «[INFO]», виданому позивачу [PERSON] У зв'язку з тим, що корисна модель, на яку відповідачу виданий деклараційний патент № [NUMBER], не є новою та порушує права позивачів, позивачі просять суд визнати недійсним патент, який було видано відповідачу. В судовому засіданні представник позивачів, [PERSON], діючий на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Вказував, що свідоцтво про реєстрацію авторського права та патент на корисну модель № [NUMBER] були отримані раніше патенту відповідача № [NUMBER], отже цей патент не є новим. Також надав суду роздруківки з Інтернету щодо носія «[INFO]» та копії з видання «Банк скидок», які на його думку, підтверджують відомість рекламних носіїв «Screen Back» ще з 2002 року. Представник відповідача, [PERSON] діюча по довіреності, проти позову заперечувала, вказуючи, що в матеріалах цивільної справи немає доказів того, що твір був відомим та доступним невизначеному колу осіб на дату подачі відповідачем заявки на корисну модель. Також вказувала, що права [PERSON] як автора твору [INFO] не порушуються, оскільки передбачена законом охорона авторського права поширюється лише на форму вираження твору і не поширюється на ідеї, методи і способи, навіть якщо вони описані у творі. Патент на корисну модель № [NUMBER], належний позивачу [PERSON], не спростовує новизну корисної моделі відповідача [PERSON] оскільки остання не містить всієї сукупності суттєвих ознак корисної моделі за патентом № [NUMBER]. Також зазначала, що належна позивачу корисна модель за патентом України № [NUMBER] згідно висновку ДП «Український інститут промислової власності» сама не є новою. Окрім того, згідно відомостей, зазначених на сайті ДП «Український інститут промислової власності», дію вказаного патенту на корисну модель наразі припинено через несплату річного збору за підтримання чинності патенту. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні позову треба відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є однім із співавторів твору [INFO], про що Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України на підставі рішення про реєстрацію авторського права на твір за заявкою № 14046 від 11 липня 2005 року було видано свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 09 вересня 2005 року. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є одним із співвласників патенту України № [NUMBER] на корисну модель «[INFO]», виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України 10 червня 2008 року за заявкою u200711990, дата подачі заявки 30 жовтня 2007 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником патенту України № [NUMBER] на корисну модель «[INFO]», виданого Державною службою інтелектуальної власності України 25 червня 2011 року за заявкою u201015221, дата подачі заявки 17 грудня 2010 року. Згідно Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України ліквідовано та утворено Державну службу інтелектуальної власності України. По справі за клопотанням позивачів призначалася судова експертиза, з винесенням на розгляд експерта питання щодо того, чи відповідає корисна модель «[INFO]» за патентом № [NUMBER], належним відповідачу, умові патентоздатності «новизна». Проведення експертизи доручалося Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України. Судом отриманий висновок судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 01/13 від 08.02.2013 р. Як вказано в зазначеному висновку, в матеріалах, що надійшли для проведення дослідження, містяться патент України на корисну модель № [NUMBER] від 10.06.2008 р. «Інформаційно-рекламний носій» та свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 09.09.2005 р. [INFO]. Дослідження проводилось шляхом порівняння ознак, що містяться у незалежному пункті формули корисної моделі за патентом України № [NUMBER] «[INFO]» із ознаками корисної моделі «[INFO]» відповідно до опису патенту України № [NUMBER] від 10.06.2008 р. та із ознаками інформаційно-рекламного носія у вигляді чохла для сидіння у транспортному засобі, описаного у свідоцтві про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 09.09.2005 р. [INFO]. Судовий експерт дійшов до висновку, що корисна модель «[INFO]» відповідно до опису патенту України № [NUMBER] від 10.06.2008 р. не містить сукупності суттєвих ознак корисної моделі за патентом України № [NUMBER] від 25.06.2011 р., отже не спростовує новизну корисної моделі за патентом України № [NUMBER] від 25.06.2011 р. (т.1 а.с. 76). Також судовий експерт зробив висновок, що корисна модель за патентом України № [NUMBER] «[INFO]» від 25.06.2011 р. не відповідає умові патентоздатності «новизна», якщо у чохлі для сидіння у транспортному засобі відповідно до свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 09.09.2005 р. [INFO], передня і задня половинки чохла сполучені між собою за допомогою шнурків, липучок, гумок або інших застібок. Представником відповідача надавалися клопотання про забезпечення доказів шляхом приєднання до матеріалів справи висновку спеціаліста з питань інтелектуальної власності, патентного повіреного [PERSON] від 08 січня 2014 року та висновку науково-правової експертизи, підготованого Науково-дослідним інститутом інтелектуальної власності Національної Академії правових наук України від 23 вересня 2013 року. Як вбачається з вказаних висновків, відповідно до чинного законодавства України, матеріали заявок на реєстрацію авторського права на твір, які подаються до Державної служби (раніше - Державного департаменту) інтелектуальної власності України та свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір, що видаються вказаним відомством, не відносяться до джерел інформації, відомості з яких приймаються до уваги під час перевірки винаходу (корисної моделі) на новизну. Зокрема, спеціаліст з питань інтелектуальної власності, патентний повірений [PERSON] при відповіді на друге питання зазначає, що примірник твору, який додається до заяви на реєстрацію авторського права на твір, Установою не публікується; з цього можна зробити висновок, що твір [INFO], на яке видане свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 09.09.2005 р., що міститься в матеріалах цивільної справи, не може вважатися таким, що спростовує новизну корисної моделі за патентом № [NUMBER], з огляду на те, що не має ніяких матеріалів, які можуть підтвердити оприлюднення твору [INFO] в тому вигляді, в якому він був доданий до заяви про реєстрацію авторського права на твір. Під час дослідження судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у цивільній справі № 1522/9822/12 від 08 лютого 2013 року дані обставини не враховані. Також спеціаліст вказує (відповідь на третє питання), що корисна модель за патентом № [NUMBER] має ознаки, що відрізняють її від ознак рекламно-інформаційного носія «[INFO]», який описаний в Інтернет-джерелах інформації як «носитель «[INFO]». Надані для дослідження копії з видання «Банк скидок» або взагалі не містять інформації щодо носія «[INFO]» або містять лише рекламну, а не технічну інформацію щодо вказаного об'єкту. Спеціаліст зазначає, що вищенаведені джерела інформації не спростовують новизну корисної моделі «[INFO]» за патентом України № [NUMBER], тобто вказана корисна модель відповідає умові новизни. Відповідно до ст. 460 Цивільного кодексу України, корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання; об'єктом корисної моделі може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процесс у будь-якій сфері технології. Згідно ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною; винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки; рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року N 1756, свідоцтво - документ, що засвідчує авторство (авторське право) на оприлюднений чи неоприлюднений твір, а також факт і дату оприлюднення твору (за наявності). Пунктом 5 вказаного Порядку встановлено, що Державна служба: приймає заявки, подані на реєстрацію, і розглядає їх з метою визначення відповідності вимогам розділів II і III цього Порядку; приймає рішення про реєстрацію авторського права на твір, рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, або обгрунтоване рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір, обгрунтоване рішення про відмову у реєстрації договору, який стосується права автора на твір; вносить відомості про реєстрацію авторського права на твір та відомості про реєстрацію договорів, які стосуються права автора на твір, до відповідного Державного реєстру; надсилає за зазначеною в заяві адресою рішення про реєстрацію авторського права на твір, рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, або обгрунтоване рішення про відмову у реєстрації авторського права на твір, обгрунтоване рішення про відмову у реєстрації договору, який стосується права автора на твір; видає свідоцтво; готує та публікує в своєму офіційному бюлетені визначені ним відомості про реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір; може доручати закладам, які входять до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, виконання окремих завдань, визначених цим Порядком, відповідно до їх спеціалізації; вносить зміни до заявки за ініціативою заявника; видає дублікат свідоцтва; вносить зміни до Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір та здійснює виправлення очевидних помилок з ініціативи автора твору; вносить зміни до Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, та здійснює виправлення очевидних помилок з ініціативи особи, яка має авторське право. Таким чином, суд вважає обґрунтованими заперечення представника [PERSON] щодо неповноти судової експертизи. Відповідно до вищенаведених норм, Державна служба не здійснює реєстрацію твору, на який реєструється авторське право, а в матеріалах цивільної справи не містяться докази оприлюднення позивачем, [PERSON], твору [INFO] до дати подачі відповідачем [PERSON] заявки на корисну модель, тобто до 17 грудня 2010 року. Ці обставини у висновку судової експертизи у сфері інтелектуальної власності не враховані. Крім того, у висновку судової експертизи зазначено, що ознаки незалежного пункту формули корисної моделі за патентом України № [NUMBER] «[INFO]» порівнювались із ознаками інформаційно-рекламного носія у вигляді чохла для сидіння у транспортному засобі, описаного у свідоцтві про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 09.09.2005 р. [INFO]. Проте, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 09.09.2005 р., інформаційно-рекламний носій у вигляді чохла для сидіння у транспортному засобі у даному свідоцтві не описаний. У вказаному свідоцтві зазначені лише назва твору - [INFO], та автори - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Статтями 12, 13 Закону України «Про судову експертизу» встановлені обов'язки експерта, до яких відносяться зобов'язання провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок, та права експерта, зокрема, право ознайомлюватися з матеріалами справи, що стосуються предмета судової експертизи, і подавати клопотання про надання додаткових матеріалів. Додаткові матеріали по даній справі експертом у сфері інтелектуальної власності не витребовувались, а зроблений експертом висновок суд вважає неповним та необґрунтованим в частині дослідження твору [INFO] та можливості спростування цим твором новизни корисної моделі за патентом України № [NUMBER] «[INFO]». Статтею 433 Цивільного кодексу України передбачено, що об'єктами авторського права є твори, а саме: літературні та художні твори; комп'ютерні програми; компіляції даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності; інші твори. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі. Згідно зі ст. 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо;публічне виконання; продаж, передання в найм (оренду) тощо; імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Cуд критично ставиться до доводів [PERSON], зазначених в позовній заяві про те, що особливість використання твору [INFO] полягає в розміщенні зазначених в творі інформаційно-рекламних носіїв на спинці сидіння будь-якого громадського транспорту, а також інших посадочних місцях у залах засідань, залах філармоній театрах, кінотеатрах та ін. згідно з описовою частиною свідоцтва. Чинним законодавством, зокрема ст. 441 Цивільного кодексу України, не передбачений такий спосіб використання твору - використання шляхом розміщення описаних в творі інформаційно-рекламних носіїв на спинці сидіння. Як зазначено у висновку спеціаліста з питань інтелектуальної власності [PERSON] (відповідь на четверте питання), розміщення інформаційно-рекламних носіїв на спинці сидіння не відноситься до способів використання літературного твору [INFO] та не захищається засобами захисту авторського права, навіть якщо це стосується виконання дій або виготовлення продукту, описаними в самому творі. Крім того, форма свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір, встановлена згідно із Додатком до Порядку державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1756, містить визначений перелік відомостей та не передбачає будь-якої описової частини до свідоцтва. Таким чином, доводи позивача [PERSON] не ґрунтуються на законі, а судом не встановлено фактів порушення [PERSON] авторського права [PERSON] на твір [INFO]. Все це є підставою для відмови [PERSON] у задоволенні його позовних вимог. Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] слід зазначити наступне. Як вже зазначалося, судовою експертизою у сфері інтелектуальної власності зроблений висновок, що корисна модель «[INFO]» відповідно до опису патенту України № [NUMBER] від 10.06.2008 р. не містить сукупності суттєвих ознак корисної моделі за патентом України № [NUMBER] від 25.06.2011 р., отже не спростовує новизну корисної моделі за патентом України № [NUMBER] від 25.06.2011 р. Крім того, згідно висновку експертизи щодо умов патентоспроможності від 24.04.2013 р. № 9410/34/13, проведеного Державним підприємством «Український інститут промислової власності», в процесі порівняльного аналізу об'єкту запатентованої корисної моделі за деклараційним патентом № [NUMBER] «[INFO]», охарактеризованою пунктом 1 формули, встановлено, що документ RU 56047 U1 є частиною рівня техніки, так як описує таку ж сукупність суттєвих ознак незалежного пункту 1 формули запатентованої корисної моделі. Крім того, експертиза вважає, що сукупність ознак незалежного пункту 1 формули запатентованої корисної моделі властива таким, окремо взятим, відомим з рівня техніки документам як UA 24367 U або RU 2005124211 A. Отже, за результатами експертизи запатентованої корисної моделі встановлено, що запатентована корисна модель за патентом України на корисну модель № [NUMBER], не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеним для неї ч.2 ст.7 Закону, а саме за пунктом 1 формули не є новою. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною. Згідно ч. 2 ст. 32 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», дія патенту припиняється у разі несплати у встановлений строк річного збору за підтримання його чинності; річний збір за підтримання чинності патенту сплачується за кожний рік його дії починаючи від дати подання заявки. Документ про першу сплату зазначеного збору має надійти до Установи не пізніше 4 місяців від дати публікації відомостей про видачу патенту. Документ про сплату збору за кожний наступний рік має надійти або бути відправленим до Установи до кінця поточного року дії патенту за умови сплати збору протягом його останніх 4 місяців; дія патенту припиняється з першого дня року, за який збір не сплачено; річний збір за підтримання чинності патенту може бути сплачений протягом 12 місяців після закінчення встановленого строку. У цьому випадку розмір річного збору збільшується на 50 відсотків. При сплаті збору дія патенту відновлюється; якщо збір не сплачено протягом цих 12 місяців, Установа публікує у своєму офіційному бюлетені інформацію про припинення дії патенту. Відповідно до даних, що містяться на сайті Державного підприємства «Український інститут промислової власності», дію патенту на корисну модель № [NUMBER] «[INFO]» наразі припинено, але може бути поновлено. Аналізуючи докази, що містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача [PERSON] необґрунтовані, недоведені, а отже задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивачів такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed