Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачі[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виступає Перший відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про звільнення майна з-під арешту до відповідачів [PERSON], [PERSON] Вказують, що відповідно до свідоцтва про право власності від 29.11.2004 року серії ЯЯЯ №130829 виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Бережанська, 13 «Г»/1 на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Вказані обставини також підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.03.2005 року №6636590. Позивачі вказують, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.02.2016 року №727/1061/16-ц, в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП було накладено арешт на майно належне [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO] «Г»/1, в межах суми позову в розмірі 51101,86 грн., а саме на частину квартири №1 в будинку 13«Г» по вул.Бережанській в м.Чернівці. Однак, як стверджують позивачі, [PERSON] жодного відношення до вказаної квартири не має, оскільки є тільки зареєстрованим за даною адресою. Жодного письмового доказу, який би міг свідчити про належність квартири [PERSON] не має. В зв'язку з наведеним позивачі вважають, що накладення арешту на належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS]»Г» в м. Чернівці було помилковим. Також, вказують, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.07.2017 року по справі №727/1061/16-ц було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто із [PERSON] на її користь 51101,88 грн. Також, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22.11.2017 року, вказане рішення Шевченківського районного суду від 31.07.2017 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1000,00 грн. витрат, понесених на залучення спеціаліста було скасовано. В решті рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Звертають увагу суду на те, що станом на сьогоднішній день, будь-яких відомостей про винесення органом державної виконавчої служби постанови про арешт майна не має. На основі викладеного, позивачі просять суд винести рішення, яким скасувати арешт накладений на квартиру [ADDRESS] «Г» у м. Чернівці, власниками якої згідно свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №130829 від 29.11.2004 року є [PERSON] та [PERSON], накладений згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці, від 29.02.2016 року №727/1061/16-ц. Позивачі в судове засідання не зявились, від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, вимоги позову підтримує, просить не фіксувати судове засідання технічними засобами та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про поважність причини неявки суд не повідомили, будучи належними чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи судом, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області - в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи судом, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових пояснень на позов від них до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності від 29.11.2004 року серії ЯЯЯ №130829 виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Бережанська, 13-Г/1 на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Наведене також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6636590 від 01.03.2005 року (а.с.12) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №110131979 від 09.01.2018 року (а.с.29). У вказаній квартирі згідно довідки ПП «Регіон-Центр» від 16.11.2017 року №5355 (а.с.13) зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.02.2016 року (а.с.14), в порядку забезпечення позову по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, було накладено арешт на майно належне [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO] «Г»/1, в межах суми позову в розмірі 51101,86 грн., а саме на частину квартири №1 в будинку 13«Г» по вул.Бережанській в м.Чернівці. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31.07.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП, в сумі 51101,88 грн., 1000 грн. витрат понесених на залучення спеціаліста та 640 грн. сплаченого судового збору. Також рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22.11.2017 року рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31.07.2017 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. витрат, понесених на залучення спеціаліста скасовано; в решті рішення суду залишено без змін. При цьому, як встановлено судом, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру №1 в будинку 13«Г» по вул.Бережанській в м.Чернівці в ході розгляду вищевказаної справи не скасовувались. Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 3.06.2016 року, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (в порядку Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до норм ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або його частини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки квартира №1 в будинку 13«Г» по вул.Бережанській в м.Чернівці належить позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, при цьому, останні не були сторонами по цивільній справі, у якій було накладено арешт на спірне майно, суд приходить до висновку, що арешт майна порушує право позивачів, як власників вказаної квартири, також як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не є співвласником вищевказаної квартири, у зв'язку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved