Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та пояснили суду наступне. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 02.05.1998 року Таращанським відділом ЗАГС Київської області за актовим записом № 23. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26.10.1999 року даний шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дочка перебувала на повному утриманні матері. В зв'язку з чим [PERSON] зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки. Проте вже після ухвалення відповідно судового рішення відповідач добровільно відмовлявся сплачувати аліменти, в зв'язку з чим на даний час аліменти утримуються через відділ ДВС в примусовому порядку. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, іншої матеріальної допомоги не надає. Крім того, оскільки відповідач вихованням та розвитком своєї дитини так і не цікавився, тому в 2013 році позивачка [PERSON] змушена була звернутися до Служби у справах дітей та сім'ї з приводу позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Під час засідання даної служби відповідач висловив готовність налагоджувати стосунки зі своєю донькою та брати активну участь у її вихованні. Проте, він своєї обіцянки не дотримався та на даний час зовсім не цікавиться долею своєї дитини, а навпаки чинить усілякі перешкоди для нормального спілкування зі своєю дитиною. В січні 2015 року вони мали намір тимчасово виїхати за кордом, а саме до Франції для оздоровлення та навчання там дочки. Теперішній чоловік [PERSON] дуже добре відноситься до її дочки, проте тривалий час працює і проживає у Франції та запрошує їх, як свою сім'ю до себе. Однак, відповідач відмовився надати у передбачений законодавством України порядком дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини разом з нею [PERSON] за кордон для оздоровлення та навчання. В зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з позовом, щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (згоди) батька. Хоча відповідач і визнав заявлений позов, проте він в апеляційному порядку оскаржив рішення Таращанського районного суду від 14 січня 2016 року, чим умисно перешкоджає дитині виїхати з нею за кордон. В даному випадку квитки взяті на лютий 2016 року позивачка вимушена буду поміняти на іншу дату, оскільки відповідач чинить усілякі перешкоди у виїзді дитини за кордон. Позивачки вважають, що виїзд за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих гуртках, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню іноземних мов, розширить її кругозір. Також, дитина [PERSON] часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких необхідне періодичне перебування дитини на морі. В зв'язку з тим, що відповідач не розпочав цікавитися вихованням та розвитком своєї дитини та чинив перешкоди у виїзді її за кордон, позивачка повторно вимушена була звернутися до Служби у справах дітей та сім'ї з приводу позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON] Висновком № 05-21/2017 від 26.01.2016 року комісії захисту прав дитини Таращанської РДА було визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 Сімейного кодексу України). Відповідач по при те, що не бере участі у вихованні своєї доньки ще й чинить усілякі перешкоди у намаганні нею навчатися та оздоровлюватися за кордоном. В зв'язку з викладеним сама позивачка [PERSON] - дочка відповідача, вважає за доцільне позбавити його батьківських прав щодо неї, оскільки він жодної участі у її вихованні та духовному розвитку не бере, лише чинить перешкоди у її намаганнях розвиватися, оздоровитися та поїхати до Франції. Просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] та ; стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] судовий збір у розмірі 551.20 грн та понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 5059,60 грн.. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Просить суд не позбавляти його батьківських прав щодо дочки [PERSON], стверджуючи, що він є хорошим батьком, хоча належних доказів цього суду не надав, пояснивши, що на випуск дочки після закінчення 9-го класу та після 11-го класу, він не ходив по причині зайнятості на роботі та і про день і час випускних вечорів йому ніхто не повідомляв. Також про те, що дочці [PERSON] зробили операцію щодо гострого апендициту і що вона в зв'язку з цим перебувала на стаціонарному лікуванні в Таращанській ЦРЛ йому не було відомо. Також зазначив, що починаючи з 2008 року взагалі не спілкувався із дочкою [PERSON]. Представник третьої особи - служби у справах дітей Таращанської районної державної адміністрації Київської області підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини Таращанської райдержадміністрації № 05-21/2017 від 26.01.2016 року щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач вихованням дочки [PERSON] належним чином не займався і не займається, її життям, навчанням та духовним розвитком не цікавиться, взагалі не спілкувався з нею, ніякої матеріальної допомоги, крім сплати аліментів не надавав, хоча вона потребувала цього, що було пов'язано з її хворобами та лікуванням, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Прокурор позов підтримав, вважає його доведеним і просить його задовольнити. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 02.05.1998 року Таращанським відділом ЗАГС Київської області за актовим записом № 23. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26.10.1999 року даний шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка перебувала на повному утриманні матері. В зв'язку з чим [PERSON] зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки, які на даний час утримуються через відділ ДВС в примусовому порядку та заборгованості по сплаті яких у відповідача немає. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, іншої матеріальної допомоги, крім сплати аліментів не надає, хоча вона потребувала цього, що було пов'язано з її хворобами та лікуванням (хронічний гайморит, вазомоторний риніт), а починаючи з 2008 року взагалі не спілкувався із дочкою [PERSON]. В зв'язку з тим, що відповідач вихованням та розвитком своєї дитини так і не цікавився, в 2013 році позивачка [PERSON] змушена була звернутися до Служби у справах дітей та сім'ї Таращанської РДА з приводу позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Під час засідання даної служби відповідач висловив готовність налагоджувати стосунки зі своєю дочкою та брати активну участь у її вихованні. Проте, він своєї обіцянки не дотримався та на даний час зовсім не цікавиться долею своєї дитини, а навпаки чинить усілякі перешкоди для нормального спілкування зі своєю дитиною. В січні 2015 року позивачі мали намір тимчасово виїхати за кордом, а саме до Франції для оздоровлення та навчання там дочки. Теперішній чоловік [PERSON] дуже добре відноситься до її дочки [PERSON], проте тривалий час працює і проживає у Франції та запрошує їх як його сім'ю до себе. Однак, відповідач відмовився надати у передбачений законодавством України порядком дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини разом з нею [PERSON] за кордон для оздоровлення та навчання. В зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з позовом, щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (згоди) батька. Хоча відповідач і визнав заявлений позов, проте він в апеляційному порядку оскаржив рішення Таращанського районного суду від 14 січня 2016 року, чим умисно перешкоджає дитині виїхати з нею за кордон. В даному випадку квитки взяті на лютий 2016 року позивачка вимушена буду поміняти на іншу дату, оскільки відповідач чинить усілякі перешкоди у виїзді дитини за кордон. Позивачки вважають, що виїзд за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих гуртках, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню іноземних мов, розширить її кругозір. Також, дитина [PERSON] часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких необхідне періодичне перебування її на морі. В зв'язку з тим, що відповідач не розпочав цікавитися вихованням та розвитком своєї дитини та чинив перешкоди у виїзді її за кордон, позивачка повторно вимушена була звернутися до Служби у справах дітей та сім'ї Таращанської РДА з приводу позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON]. Висновком № 05-21/2017 від 26.01.2016 року комісії захисту прав дитини Таращанської РДА було визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 Сімейного кодексу України). Відповідач по при те, що не бере участі у вихованні своєї доньки ще й чинить усілякі перешкоди у намаганні нею навчатися та оздоровлюватися за кордоном. В зв'язку з викладеним сама позивачка [PERSON] вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо неї, оскільки він жодної участі у її вихованні та духовному розвитку не бере, лише чинить перешкоди у її намаганнях розвиватися, оздоровитися та поїхати до Франції. Вказані обставини встановлено з пояснень сторін, показань свідків, матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання; підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України та п.16 цієї Постанови відповідач не піклується про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідача від виховання та матеріального утримання дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками і відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України це є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його дочки [PERSON], [INFO]. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Служба у справах дітей Таращанської РДА надала Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивачка [PERSON] просила суд стягнути також з відповідача на її користь витрати за надання їй правової допомоги в розмірі 5059,60 грн., на підтвердження цих витрат надано договір про надання правової допомоги, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу із зазначенням в ньому про оплату позивачкою суми коштів в розмірі 4409,60 грн. та отримання адвокатом вказаної суми коштів, а також 2 квитанції про оплату витрат за надання правової допомоги. Підстави та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано в ст.ст.79,84 ЦПК України. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як роз'яснено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. В даному випадку, не зважаючи на посилання в розрахунку суми гонорару на постанову КМУ від 27.4.2006 року № 590, де також застосовано 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи, необхідно зазначити, що суду надано належне документальне підтвердження щодо сплати позивачем витрат на правову допомогу на суму 3582,71 грн., оскільки судове засідання 21.03.2016 року згідно журналу судового засідання тривало 2,5 години, а не 4 години, як зазначено в розрахунку, і щодо витрат за підготовку позовної заяви на суму 650 грн. ніякого розрахунку вказаної суми взагалі не надано. На підставі задоволення позову з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в повному обсязі.

Outcome: approved