Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011 року. Від данного шлюбу вони не мають дітей. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у звязку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У звязку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.13). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути його за його відсутністю, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с.6) . Крім того, відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що він є Громадянином [PERSON] Федерації, зареєстрований та мешкає в будинку №8 по вулиці Гагаріна села Верхня Уратьма міста Ніжнєкаменськ Республіки Татарстан та не заперечує щодо розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу в Тарутинському районному суді Одеської області (а.с.12). Частиною 2 статті 110 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Балтажи/ [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 24 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №159391, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області 24 грудня 2011 року про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 91 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] /Балтажи/ [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Балтажи» (а.с.3). На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved