Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивачка. [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міської ради за актовим записом №717 від 09.12.1999 року; після розірвання шлюбу відновити позивачці дошлюбне прізвище « [PERSON] »; визнати місце проживання неповнолітньої [PERSON] за місце проживання матері, а також стягну судові витрати по справі з відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що 09.12.1999 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 09.12.1999 року зроблено відповідний актовий запис за №717. У даному шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що останнім часом у шлюбі з відповідачем погіршились стосунки, а згодом припинились. Причиною цього стало різне ставлення до життя, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки ведення спільного господарства, втрата у сімейних відносинах почуттів взаємної любові, порозуміння, дружби та взаємодопомоги. Спільне господарство не ведеться, сімейні відносини припинилися, шлюб існує формально, наміру зберегти шлюб не має. При вирішенні питання про місце проживання дитини просить взяти до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Радь І.І. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Папп Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши представника позивачки [PERSON] адвоката Радь І.І., представника відповідача [PERSON] адвоката Папп Ю.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На виконання вищезазначених положень законодавства, судом роз`яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв`язку з таким визнанням. Як встановлено судом, 09.12.1999 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №717. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] . Зазначене підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.12.1999 року. (а.с.5, 25) У шлюбі у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кішварда, Угорська Республіка.(а.с.12-13) Згідно поданої нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 28.05.2019 року, останній відомо про наявність спору між батьками, який перебуває на розгляді в Ужгородському міськрайонному судді про розірвання шлюбу, а також завила, що після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] та [PERSON] , хоче проживати разом з матір`ю [PERSON] . Судом також встановлено, що фактично шлюбні стосунки припинились з січня 2019 року. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дитини, а відтак суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved