Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом 04.07.2014 року, в обґрунтування своїх вимог посилаючись на те, що [PERSON] є власником автомобіля ГАЗ 31029, д/н [NUMBER]. 18.02.2014 року його син [PERSON] - позивач 2 зі своєю сім'єю: дружиною, двома малолітніми дітьми та сусідським хлопчиком, їхав на автомобілі ГАЗ 31029, д/н [NUMBER] по а/д Дніпропетровськ-Миколаїв до м. Кривий Ріг, рухаючись близько 40 км/год в крайньому правому ряді, зненацька відчув удар в задню частину автомобіля, в результаті удару автомобіль розвернуло та викинуло на ліву смугу дорожнього руху, після чого автомобіль зупинився, коли він вийшов з автомобіля побачив, що в його автомобіль врізався автомобіль ГАЗ 330212, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]- відповідача, зазначений автомобіль належить [PERSON] - третій особі. Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014року відповідача - [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн., за скоєння ДТП, в результаті якого автомобіль ГАЗ 31029, д/н [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова Компанія «ТАС». Страховою компанією позивачу 1 - [PERSON], було виплачено 8 500 грн. без вирахування безумовної франшизи в розмірі 1 000 грн. Відповідач в добровільному порядку не бажає виплатити суму франшизи. На неодноразові звернення позивачів до відповідача, щодо виплати франшизи, відповідач ніяк не відреагував, тому вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, позивачу 2 - [PERSON] та його сім'ї спричиненні моральні страждання, які полягають у тому, що він зі своєю сім'єю проживає за містом, в той час як вони з дружиною працюють у місті, діти також відвідують школу та дитячий садок у місті, у зв'язку з чим транспортним засобом користуються щодня. Спричиненим ДТП порушився постійний устрій життя його родини, оскільки щодня їм приходиться добиратися у місто на транспорті загального користування або, у разі його відсутності, іншим транспортом у різну погоду (мороз, дощ, спека), що причиняє незручність. Таким чином, моральна шкода спричинена відповідачем позивачу 2 та його сім'ї полягає у душевних стражданнях, яких він та його родина зазнали у зв'язку з ДТП з вини відповідача та із пошкодженням майна, а саме автомобілю. Тому, просять суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 - [PERSON] суму франшизи у розмірі 1000, 00 грн. та на користь позивача 2 [PERSON] моральну шкоду у розмірі 2 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Позивачі правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надавши суду заяву, в якій просили розглянути справу за без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с. 15). Відповідач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористався, був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчать поштове повідомлення про отримання ним особисто судової повістки 21.07.2014 року та телефонограма № 550 про виклик в судове засідання на 26.09.2014 року, яку він отримав 23.09.2014 року (а.с. 18, 22). Третя особа [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалася, була належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчать поштове повідомлення про отримання нею особисто судової повістки 21.07.2014 року (а.с.18). Представники третьої особи ПАТ Страхова група «ТАС» в судве засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм судових повісток (а.с. 19, 21). Зі згоди позивачів, які не заперечували проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач 1 - [PERSON], є власником автомобіля ГАЗ 31029, д/н [NUMBER], що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Нікопольським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 04.02.2004 року (а.с. 23). 18.02.2014 року позивач 2 - [PERSON] зі своєю сім'єю дружиною, двома малолітніми дітьми та сусідським хлопчиком, їхав на автомобілі ГАЗ 31029, д/н [NUMBER] по а/д Дніпропетровськ-Миколаїв до м. Кривий Ріг, рухаючись близько 40 км/год. в крайньому правому ряді, зненацька відчув удар в задню частину автомобіля, в результаті удару автомобіль розвернуло та викинуло на ліву смугу дорожнього руху, після чого автомобіль зупинився, коли він вийшов з автомобіля побачив, що в його автомобіль врізався автомобіль ГАЗ 330212, д/н [NUMBER], під керуванням водія відповідача [PERSON], зазначений автомобіль належить [PERSON] - третій особі, що встановлено Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014року, якою [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн., за скоєння ДТП, в результаті якого автомобіль ГАЗ 31029, д/н [NUMBER], отримав механічні пошкодження (а.с. 9-10). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована полісом АС/3335121 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова Компанія «ТАС» (а.с. 8). Страховою компанією позивачу [PERSON], було виплачено 8 500 грн. без вирахування безумовної франшизи в розмірі 1 000 грн., що вбачається з листа ПАТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 11). Відповідно до ст. 978 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з пояснень позивачів, викладених в позовній заяві, і ці доводи нічим не спростовані, відповідач в добровільному порядку не бажає виплатити позивачу [PERSON] суму франшизи, на неодноразові звернення позивачів до відповідача, щодо виплати франшизи, відповідач ніяк не відреагував, та не сплатив позивачу, встановлений при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності розмір франшизи який складає 1000, 00 грн. (а.с. 8), тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як зазначив в позовній заяві позивач 2 - [PERSON] та ці доводи нічим не спростовані, йому та його сім'ї спричиненні моральні страждання, які полягають у тому, що він зі своєю сім'єю проживає за містом, в той час як вони з дружиною працють у місті, діти також відвідують школу та дитячий садок у місті, у зв'язку з чим транспортним засобом користуються щодня. Спричиненим ДТП порушився постійний устрій життя його родини, оскільки щодня їм приходиться добиратися у місто на транспорті загального користування або, у разі його відсутності, іншим транспортом у різну погоду (мороз, дощ, спека), що причиняє незручність. Таким чином, моральна шкода спричинена відповідачем позивачу [PERSON] та його сім'ї полягає у душевних стражданнях, яких він та його родина зазнали у зв'язку з ДТП з вини відповідача та із пошкодженням автомобілю. Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди «(зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача [PERSON], суд, враховує характер та обсяг заподіяних позивачу та його родині моральних, душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач та його родина, характер немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі та повинні бути стягнуті саме з відповідача, як винуватця ДТП, тому з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2000, 00 грн. Оскільки рішення постановляється на користь позивача, то згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved