Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на земельну ділянку, площею 5,97 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті батька їм у спадок залишилася зазначена ділянка, однак переоформити спадщину на себе вони не взмозі в зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, тобто державного акту. Крім того, є відмінність в написані прізвища померлого батька в свідоцтві про його смерть та в свідоцтві про народження дочки [PERSON], тому відсутнє достовірно документальне підтвердження їх родинних відносин. Посилаючись на те, що вони прийняли спадщину після смерті [PERSON], але оформити її не взмозі через зазначені обставини, хоча завіреною копією державного акту, отриманою від відділу Держземагентства в Жовтневому районі Миколаївської області, підтверджується його право власності на земельну ділянку, тому просили визнати за ними право власності на неї - по ? частині за кожною. Під час розгляду справи ухвалою суду до участі в ній була залучена в якості третьої особи [PERSON], оскільки вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], вказавши в ній, що постійно з 1978 року мешкала з померлим однієї сім'єю без реєстрації шлюбу. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачів на адресу суду надійшли заяви з проханням справу розглядати без їх участі, а позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання також не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Залучена третя особа до суду також не з'явилася, про час та місце засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] в с. Бармашове Жовтневого району Миколаївської області помер громадянин [PERSON], про що 17 листопада 2008 року Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області був вчинений актовий запис за № 26. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 5,97 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області Ділянка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 012379, виданого Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 22 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під № 447. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачі в справі як його діти. Вони прийняли спадщину, подавши до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області в передбачений законом шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини (а.с. 37, 40). Однак, далі оформити спадщину громадянка [PERSON], [INFO], не має можливості, оскільки не взмозі документально та однозначно підтвердити родинні відносини з померли батьком. Так, в свідоцтві про його смерть він зазначений як [PERSON] (а.с. 14). В свідоцтві ж про її народження, яке було видано повторно 2 грудня 2009 року, його та її прізвище зазначено як [PERSON] та [PERSON] відповідно. Своє дівоче прізвище вона змінила 19 березня 1988 року на прізвище [PERSON], уклавши шлюб з громадянином [PERSON] (а.с. 10, 11). Тобто прізвище померлого батька в свідоцтві про народження дочки та в свідоцтві про його смерть зазначено відмінно: в свідоцтві про смерть - з апострофом, а в свідоцтві про народження [PERSON] - з м'яким знаком. В той же час, виходячи із сукупності даних, зазначених у вказаних вище документах, та в паспорті позивачки, вбачається, що померлий [INFO] [PERSON] дійсно є рідним батьком позивачки [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для неї при оформленні спадщини на земельну ділянку. Даних, які б спростовували факт цих родинних відносин під час розгляду справи не встановлено. Крім того, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на земельну ділянку позивачі отримали роз'яснення про неможливість оформлення цієї спадщини в нотаріальному порядку, оскільки не представили оригінал правовстановлюючого документу - державного акту. За невідомих обставин він був втрачений, про що була зроблена відповідна об'ява в газеті (а.с. 22). Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку можлива за представлення правовстановлюючих документів, оформлених належним чином. В той же час, належність земельної ділянки померлому, підтверджується завіреною копією державного акту, отриманого з відділу Держземагентства в Жовтневому районі Миколаївської області (а.с. 19). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала за життя [PERSON] і ця ділянка в порядку спадкування повинна перейти до позивачів як єдиних спадкоємців першої черги за законом - по ? частині кожній, а тому за ними необхідно визнати право приватної власності на неї. Співмешканка померлого [PERSON] - [PERSON] не може бути спадкоємицею цього майна, оскільки є спадкоємці першої черги за законом, тобто позивачі у справі, а вона відноситься до спадкоємців четвертої черги , як особа, яка спільно проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). За наявності спадкоємців за законом першої черги, які прийняли спадщину, інші спадкоємці усуваються від спадщини (ст. 1258 ЦК України). До того ж, відповідно до ст. 57 СК України, спірна земельна ділянка не відноситься до майна, набутого під час їх спільного проживання, а є його індивідуальним майном і спадкується за загальним правилом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved