Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 27.02.2006 року у виконкомі ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №02. Від шлюбу, за час спільного проживання, у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що подружнє життя між нею та відповідачем не склалося, у них часто виникали конфлікти, навіть у присутності дітей, які негативно впливають на них. Між позивачкою та відповідачем домовленості з приводу матеріального утримання дітей не досягнуто, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500 грн. Щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак 23.03.2011 року через канцелярію суду подала заяву в якій позов підтримала в повному обсязі. Просида справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] 26.03.2018 року через канцелярію суду подав заяву в якій зазначив, що позову визнає частково, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.02.2006 року у виконавчому комітеті Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 0611121 (а.с.7). Як встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як у них різні погляди на шлюб та сімю, суперечить їх інтересам, позивачка не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов визнав, а тому шлюб між ними може бути розірвано. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є діти: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №021273 (а.с.9), та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №139903 (а.с.10). Статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позивачка посилається на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною та працевлаштованою особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Доказів на спростування даних обставин не встановлено, а тому суд приходить до висновку про те, що іванов І.А. спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial