Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачка 27.12.2013 р. звернулась до суду з позовом до відповідача та просила суд постановити рішення яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 03 лютого 2001 р. в Відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції про що є актовий запис № 154. В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 03 лютого 2001 р. між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивачка вказувала, що сімейне життя з відповідачем не склалось, в сім'ї відсутні почуття взаємоповаги та любові, вказувала, що шлюб носить формальний характер, через несумісність характерів та різні погляди на життя між ними часто виникали різного роду непорозуміння, з травня 2012 р. сімейних стосунків не підтримують. На підставі ст.ст. 105, 110 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з травня 2012 р. вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що примирення між нею та відповідачем не можливе, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, підтвердив суду, що дійсно з травня 2012 р. вони з дружиною не підтримують сімейних стосунікв, примирення між ними не можливе. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2001 р. шлюб зареєстровано в Відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції про що є актовий запис № 154. ( а.с. 3). Від шлюбу сторони мають мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. ( а.с. 4,5). Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім»ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обгрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з травня 2012 р. не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved