Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом 14.08.2015 року мотивуючи тим, що мають онука [PERSON], [INFO], мати якого - [PERSON], їх рідна донька, померла [INFO] року внаслідок важкої хвороби. Ще за її життя, у січні 2013 року, вона з онуком прийшла до них жити, оскільки донці необхідно було лягати на стаціонарне лікування до Київської обласної лікарні на довгий час. З того часу онук проживав разом з ними та перебував на їх утриманні. Після смерті доньки онук залишився проживати разом з ними. Його батько [PERSON] з'являвся дуже рідко, участі у вихованні дитини не приймав, матеріально допомагав дуже мінливо, вони отримували пенсію на онука по втраті годувальника у розмірі 960 грн., щомісячно. 03.08.2015 року відповідач приїхав до них і повідомив, візьме онука на півгодини, купить йому планшет та поверне його, але не повернувся. У телефонній розмові він повідомив, що забрав дитину назавжди, оскільки має таке право як батько. Повідомляти про місце знаходження та проживання онука відмовився та сказав, що можливо колись дозволить їм побачитись з ним. При зверненні до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради їм було повідомлено, що вони як дід та баба мають право приймати участь у вихованні онука, спілкуватись та бачитись з ним не менше ніж двічі на тиждень. Також, було повідомлено, що батьку було визнано дні спілкування баби та діда з онуком та повідомлено про це батька. Однак, батько онука по телефону повідомив їм, що вперше чує та, що ніяких документів щодо цього не отримував, а тому буде привозити онука до них тоді, коли вирішить сам. Повідомляє, що онук їм телефонує, однак цього не відбувається. Усі усні домовленості з відповідачем про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею носять мінливий характер, оскільки завжди порушуються відповідачем відмовками по телефону. Останній, також, не повідомляє їм де проживає з онуком та намовив онука не повідомляти їм його місце проживання, телефон у онука забрав та заховав, забороняє йому дзвонити діду та бабі. Про все це їм розповіла дитина коли вони його побачили один раз. Письмової відповіді на подану до Служби у справах дітей заяву вони не отримували, з ними лише проводилась бесіда в усній формі, під час якої батько їх онука відмовився повідомляти місце його проживання, у яких умовах буде проживати онук та чи є у нього все необхідне для належного життя та виховування, чи забезпечено належним харчуванням, відмовився, також, називати осіб, які доглядатимуть онука у той час, коли його батько перебуватиме на роботі чи де інде. Позивачі просять зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні діда [PERSON] та баби [PERSON] з онуком [PERSON], [INFO]; встановити порядок участі діда та баби у вихованні та спілкуванні з онуком у вигляді: систематичних побачень, з метою спілкування та виховання, з онуком три дні на тиждень: вівторок, четвер з 15-00 години до 18-00 години за їх місцем реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS], без присутності батька, та з 10-00 години кожної суботи до 10-00 години кожної неділі з ночівлею за вказаною адресою, без присутності батька, зобов'язавши відповідача передавати сина діду та бабі біля будинку у встановлені дні та години і відповідно дід та баба передають онука батьку біля будинку у встановлені дні та години, побачень діда та баби у святкові дні, під час шкільних канікул: два тижні влітку безперервно у відсутності батька дитини для оздоровлення дитини за попередньою домовленістю між сторонами, 4 години на день народження дитини та у святкові дні, визначивши конкретні часи, місце спілкування за домовленістю сторін; надання діду та бабі можливості спілкування з онуком особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку; зобов'язати відповідача повідомляти завчасно не пізніше ніж за 10 днів діда та бабу, у разі виїзду онука за межі міста, про місце та час його перебування, шляхом письмового повідомлення та вручення останнього під розписку діду та бабі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Позивач та представник [PERSON] за довіреністю у справі [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що з січня 2013 року доглядала за донькою та онуком, відповідач з'являвся час від часу, вони розмовляли про те як він в подальшому бачить життя дитини і він сказав, що син буде в них до лютого 2015 року, а в серпні 2015 року він взяв онука на півгодини і не повернув, а по телефону повідомив, що син залишиться з ним. На день народження доньки 26.09.2015 року просили відповідача привести дитину, а він не привів. Останній раз бачили онука 12.08.2015 року з 11-00 години до 18-00 години. По телефону спілкувались з ним один раз 22.08.2015 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмові заперечення проти позову та пояснив, що не перешкоджає діду і бабі спілкуватись з дитиною. Син проживав з ними із січня 2013 року по 03.08.2015 року. Він в добровільному порядку привозив сина до них майже кожну суботу, крім дня народження колишньої дружини, оскільки вони були за містом. Дитина спілкувалась із позивачами по телефону, а 2- 3 тижні тому телефон розбився. Син по понеділкам, середам та в п'ятницю з 16 години до 17-30 години займається у секції рукопашного бою, тому на будні дні привозити дитину до діда та баби є неможливим. В суботу та неділю, за рекомендацією психолога, давати дитину на ніч не доцільно. Він вважає, що позивачі можуть забирати онука по суботам з 14 години по 19-00 годину. Представник відповідача, адвокат за договором, Гойко Оксана Юріївна, в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що відповідач не створює перешкод позивачам у спілкуванні з онуком, що підтверджується довідкою зі школи з якої відомо, що позивачі на перервах зустрічаються з онуком. Відповідач не заперечує щоб дід і баба спілкувались з онуком, але позивачі особисто до нього з даним питанням не звертались, оскільки бабуся негативно ставиться до відповідача. Психолог провів з дитиною бесіду і надав відповідний висновок, в тому числі з'ясував, що батько створив для дитини всі необхідні умови, а після відвідування бабусі у дитини виникала тривожність, бабуся налаштовує дитину проти батька. Тому відповідач заперечує проти великої кількості побачень позивачів із сином. Відповідач згоден давати дитину діду і бабі двічі на місяць з умовою, що вони самі будуть його забирати та привозити додому, оскільки він не має можливості сам привозити сина до них в зв'язку з тим, що його дружина вагітна, має ще на утриманні дитину дружини, він працює, син відвідує 3 рази на тиждень гурток. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі, Поліщук Віра Миколаївна в судовому засіданні покладається на розсуд суду при винесенні рішення з урахуванням інтересів дитини. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] та являються дідом і бабою [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтв про народження та копіями паспорта ( 10,15-18). Батьками [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON], який з 06.09.2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], донькою позивачів, яка [INFO] року померла, що підтверджено копіями свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть ( а.с.7-9). З висновку Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київські області від 07.08.2015 року ( а.с.34) та характеристики ДНЗКТ № 29 «Барвінок» від 31.08.2015 року № 121( а.с.35), вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходився на утриманні та вихованні [PERSON] та [PERSON] з 2013 року по серпень 2015 року, які займались його вихованням та доглядом. Також, судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає разом з батьком із серпня 2015 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою ЖЕК № 6 від 25.06.2014 року та актом обстеження умов проживання дитини ( а.с. 60, 102). Згідно із витягом з протоколу № 15 від 12.09.2015 року засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради ( а.с.47), [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано досягти домовленості між собою щодо порядку участі баби та діда у вихованні [PERSON], [INFO], який проживає з батьком. Відповідно до письмової домовленості ( а.с.36), відповідач [PERSON] зобов'язався виконувати вказане рішення та надавати позивачу онука на побачення 2 рази на місяць по суботам з 09-00 години до 19-00 годин без ночівлі, перше побачення 12.09.2015 року , друге - 26.09.2015 року, угода діє з 02.09.2015 року до 30.09.2015 року. Згідно медичної довідки № 7-943 ( а.с.59), [PERSON] станом на 25.08.2015 року був здоровий. Отже, посилання позивача в заяві від 25.08.2015 року ( а.с.39) та в судовому засіданні , на те, що відповідач не турбується про стан здоров'я дитини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивачі обґрунтовуючи позов зазначили, що відповідач перешкоджає їм спілкуватись з онуком і не виконує домовленості, однак не надали до суду належних та допустимих доказів в підтвердження даних обставин. Твердження позивача [PERSON] щодо того, що відповідач не займався вихованням сина та не спілкувався з ним в період з 2013 року по серпень 2015 року спростовуються показами свідка [PERSON], який в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] у вказаний період спілкувався із сином і приймав участь у його виховані, купив йому планшет, возив його в с. Буки на екскурсію, потім двічі телефонував позивачам щоб взяти дитину до театру і на прогулянку, а вони відмовили. На даний час хлопчик проживає з батьком, вони часто зустрічаються і [PERSON] спілкується з його сином. З матеріалів справи ( а.с.56-89) вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS], з 03.07.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка має малолітню доньку [PERSON], [INFO], та перебуває на обліку в Білоцерківській жіночій консультації у зв'язку з вагітністю. Відповідач за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, спокійний, врівноважений, розсудливий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, розбіжностей, суперечок із представниками влади не мав, із сусідами підтримує добрі взаємини, до алкогольних напоїв підходить як людина зі здоровим глуздом, ставлення до наркотичних засобів виключно негативне, нетерпимий до порушень громадського порядку та сам не порушує права і законні інтереси сусідів, зарекомендував себе, як людина, що відповідально ставиться до поставлених перед нею завдань, які виконує своєчасно та якісно. Згідно із характеристикою [PERSON], [INFO] ( а.с.56), хлопчик навчається в ЗОШ № 17 у першому класі, адаптувався в учнівському колективі швидко і безболісно, виховується у повній сім'ї, батько цікавиться шкільним життям сина, відвідує батьківські збори, приходить на індивідуальні консультації до вчителя та адміністрації школи, допомагає дитині у навчанні, у підготовці до загальношкільних заходів. У хлопчика є все необхідне навчальне приладдя, шкільна і спортивна форма, завжди охайний і чистий. Згідно довідки ЗОШ № 17 від 16.11.2015 року № 128 (а с.101), в період навчання [PERSON] у школі його відвідує бабуся [PERSON], яка спілкується з ним в перервах між уроками, про що відомо батькам дитини, які жодних застережень з приводу обмежень побачень [PERSON] з бабусею не висловлювали. Згідно акту обстеження умов проживання дитини ( а.с.102), малолітній [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] разом з ним проживають: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], родинні стосунки в сім'ї доброзичливі, дружні, члени сім'ї взаємоввічливі, спокійні, серйозні, відповідальні, взаємовідносини з дитиною і членами сім'ї добрі. Для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. Кошти, які отримуються на дитину ( пенсія по втраті годувальника) використовуються за призначенням: на придбання дитині одягу, взуття, речей особистої гігієни, продуктів харчування та інше. Отже, позивачами не доведено та не надано беззаперечних доказів щодо неправомірних дій відповідача, зокрема щодо вчинення ним перешкод у спілкуванні з онуком та у його вихованні, не наведені належні обґрунтування та не надані докази, які підтверджують позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача усунути їм перешкоди у спілкуванні з онуком, в зв'язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 257 СК України вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною баби та діда, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. ( ч. 1 ст.160 СК України). В ст. 263 СК України зазначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина,чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. Ч. 2 ст. 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу участі позивачів у спілкуванні з дитиною і вирішити його самостійно сторони не можуть. Відповідно до звіту щодо проведення психологічного консультування та діагностики [PERSON],[INFO], проведеного практичним психологом Освітнього центру «Альтернатива» [PERSON], за зверненням батьків хлопчика у зв'язку з емоційним та психологічним станом дитини після смерті мами та тривалого часу перебування та виховання у бабусі та дідуся хлопчика( а.с.48 - 54), було виявлено емоційну нестабільність [PERSON], тривожність за тестом становить 55 %, тривале перебування дитини в іншій родині може призвести до емоційної нестабільності, швидкої зміни настрою, підвищеного рівню тривоги і взагалі нестабільності в житті дитини, тому що кожна родина вимагає від дитини свої правила. Дитина для комфортного життя та нормального виховання і розвитку повинна перебувати у молодій родині ( мама, папа,сестра) щоб в подальшому формувались стійкі соціальні позиції, для успішної взаємодії в соціумі. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила проведений нею висновок та зазначила, що під час проведення тестів виявила, що дитина живе в нестабільності і в його житті в зв'язку з тим, що між бабусею та батьком недоброзичливі відносини, відбувається дисбаланс. Хлопчик розповідав, що коли його забирає до себе бабуся вона каже погані речі про папу, при цьому розповідає як вони чудово проводять час з бабусею. Тому, сторонам необхідно підтримувати нейтральні відносини оскільки в іншому випадку це негативно буде впливати на дитину. На малюнках дитина зображає папу. Маму [PERSON], сестру [PERSON] і себе в динаміці, те, що вони робили найближчим часом. Бабусю і дідуся на малюнку не зображає, але на питання про його оточення він називає їх і згадує про них все хороше. До дружини батька [PERSON] відноситься як до мами, називає її так за власним бажанням без примушування. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи переважне право батька перед іншими особами на особисте виховання дитини та гарантоване законом право бабусі та дідуся на участь у вихованні та спілкуванні з онуком та рекомендації психолога, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову щодо визначення способу участі діда і баби у вихованні і спілкуванні з дитиною, а саме: визначити участь [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON], [INFO], шляхом: встановлення зустрічей з дитиною два рази на місяць: перша та третя неділя місяця з 10 години до 18 години за адресою: [ADDRESS], зобов'язавши батька [PERSON] передавати сина діду і бабі за вказаною адресою у встановлені дні та години, та два тижні влітку для сумісного відпочинку бабусі та дідуся з дитиною за наявності путівки, придбаної в спеціалізованій організації чи іншого документа про місце перебування їх на відпочинку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 243,60 грн. ( а.с.28), отже, з відповідача на користь позивача відшкодовуються судові витрати, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 121,80 грн.

Outcome: partial