Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали і просять суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2003 року вони є власниками квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані та проживають вони - [PERSON], її син [PERSON] та їх онука та племінниця - [PERSON] [INFO], яка є дочкою відповідача [PERSON] Сама [PERSON] також зареєстрована у згаданій квартирі, однак фактично у квартирі не проживає з лютого 2013 року, життям своєї дочки, яка знаходиться на їх вихованні та повному утриманні, не цікавиться, жодних коштів ні на дитину, ні на оплату квартири чи комунальних послуг не надає, постійно змінює місця свого проживання, оскільки зловживає спиртними напоями і веде аморальний спосіб життя. Протягом трьох років вони змушені нести всі надмірні витрати по оплаті за квартиру та комунальні послуги, які, незважаючи на непроживання відповідача у квартирі, нараховуються на неї у повному обсязі, а також повністю утримують та виховують її дочку, що ставить всю сім'ю в дуже скрутне матеріальне становище та об'єктивно порушує їх права як власників квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Заперечення проти позову не подала, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивачів, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ковальчук Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1426, належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині квартири кожному. 13 листопада 2003 року право власності позивачів на вказану квартиру зареєстровано комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1987782 від 13 листопада 2003 року. У квартирі [ADDRESS] з позивачами зареєстрована їх онука та племінниця - [PERSON] [INFO], яка є дочкою відповідача [PERSON], а також сама відповідач [PERSON], про що свідчать записи у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих у цій квартирі. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин з лютого 2013 року. Факт непроживання відповідача [PERSON] з лютого 2013 року у квартирі [ADDRESS] підтверджується актами комісійних обстежень вказаної квартири від 14 жовтня 2015 року, 10 грудня 2015 року та 10 лютого 2016 року, проведених [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є мешканцями квартир [ADDRESS] і, відповідно, сусідами позивачів. Дійсність вказаних актів сумнівів у суду щодо їх об'єктивності та правдивості не викликає, а тому ці акти приймаються судом як докази. Крім того, факт непроживання відповідача у спірній квартирі з лютого 2013 року об'єктивно підтверджується і актом обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітньої [PERSON], яка є ученицею 6-А класу ЗОШ № 3 міста Рівне, проведеного 23 лютого 2016 року комісією в складі працівників школи - класовода [PERSON], соціального педагога [PERSON], вчителя біології [PERSON] Через реєстрацію вiдповiдача у квартирі, позивачі не можуть у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власників нерухомого майна та, крім того, несуть додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов'язані із реєстрацією у квартирі відповідача. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин, а тому, вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України, вона втратила право на користування цим житлом. Відповідно до положень частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги статей 317,319,391,405 ЦК України, частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», з метою захисту права власності позивачів на квартиру, відповідач [PERSON] підлягає зняттю з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved