Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2004 року помер [PERSON], який був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] й відповідача [PERSON], та після смерті якого залишилась спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Озерянська, 9а, в смт. Брусилів, Житомирська область. У встановлений законом строк сторони, являючись спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним та не написали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини. В звязку із скрутним матеріальним становищем спадщину в нотаріуса не оформляли тривалий час. В листопаді 2014 року позивачі дізнались з матеріалів, що надійшли на адресу їх проживання та були додані до позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] у цивільній справі № 275/980/14-ц, про те, що відповідач прийняв у спадщину весь житловий будинок по вул. Озерянська, 9а, в смт. Брусилів, чим порушив права позивачів як спадкоємців, та передав даний будинок в іпотеку в забезпечення валютного кредитного договору. Умови для отримання позивачами в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на теперішній час відсутні, адже відповідач отримав у власність в порядку спадкування за законом весь житловий будинок в частці 1/1. Просили суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та надвірні будівлі, розташовані по вул. Озерянська, 9а, в смт. Брусилів, видане [PERSON] 14.10.2005 року нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області, частково недійсним та визнати право власності по ? частини вказаного будинку за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Представник позивачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про спадщину у нотаріуса, оскільки відповідач відмовляється добровільно написати заяву про внесення в видане йому свідоцтво відповідних змін. Просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що дійсно звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, втім чому нотаріус видав йому свідоцтво про спадщину на весь будинок, він не знає. Про це, а також що передав будинок в іпотеку, він родичам не повідомляв, через що, коли вони про це дізнались після отримання судового позову до нього від банку, між ними виникла сварка та на даний час він з позивачами не спілкується та не бажає більше йти до нотаріуса з будь-якими заявами. Проти задоволення позову судом не заперечував. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення судом позову заперечував, оскільки вважає, що позивачами пропущено встановлений законом строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки після смерті спадкодавця минуло більше 10 років, а тому позивачі втратили право на спадок. Також вважає, що дана позовна заява є передчасною, оскільки докази незгоди решти спадкоємців щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом до позову не долучені, а ст. 1300 ЦК України врегульований досудовий порядок внесення змін до свідоцтв про право на спадщину. На його думку, намагання скасування свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого було укладено договір іпотеки в забезпечення кредитного договору, укладеного відповідачем з банком, є спробою останнього уникнути виконання зобовязань за даним договором. Просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Представник Попільнянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.03.1979 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб (а.с. 189). Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO], його батьком також є [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] помер 25.06.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). З довідки виконавчого комітету Брусилівської селищної ради від 13.06.2016 р. № 1366 випливає, що на день смерті [PERSON], який помер 25.06.2004 року, разом з ним в житловому будинку в смт. Брусилів по вул. Озерянська, 9а, проживали: [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO], -дружина; [PERSON], [INFO], - син; [PERSON], [INFO], - син (а.с. 214). При цьому зазначені особи станом на 25.06.2004 року були зареєстровані у вказаному будинку, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 5, 6, 140, 142). Також встановлено, що житловий будинок по вул. Озерянська, 9а, у смт. Брусилів Житомирської області перебував у власності померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності № 60 від 24.04.1996 року, виданим виконкомом Брусилівської селищної ради (а.с. 88-89). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). При цьому згідно ст. 1218 ЦК України у склад спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилась внаслідок його смерті. Тобто після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалась з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул. Озерянська, 9а, у смт. Брусилів. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, сторони по справі є спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] Разом з тим, судом встановлено, що після смерті [PERSON] за заявою відповідача у справі [PERSON] була заведена спадкова справа, та нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори 14.10.2005 року останньому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку та надвірних будівель, розташованих по вул. Озерянська, 9а, у смт. Брусилів (а.с. 7, 8). Приписами ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмови позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], спадкова справа не містить. З огляду на таке, судом встановлено, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивачам за їх заявами від 11.02.2015р. (а.с. 50-54) постановою нотаріуса Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 30.06.2016р. відмовлено, оскільки на заявлене майно вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.10.2005р. (а.с. 215). Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. При цьому в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Враховуючи вказані вимоги закону та встановлені судом обставини, свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку та надвірних будівель, розташованих по вул. Озерянська, 9а, у смт. Брусилів, видане нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори 14.10.2005 року [PERSON], необхідно визнати частково недійсним, та визнати за кожним з позивачів право власності на ? частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], задовольнивши таким чином позовні вимоги останніх у повному обсязі. При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Суд не приймає до уваги доводи представника ПАТ КБ «Приватбанк» щодо втрати позивачами права на спадок через звернення останніми до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва на спадщину за спливом 10 років після її відкриття, оскільки згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Доводи ж щодо передчасності подання вказаної позовної заяви через можливість позасудового врегулювання даного спору в порядку ст. 1300 ЦК України також не можуть бути враховані судом, оскільки відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив своє небажання звертатись до нотаріальної контори з заявою про внесення змін до виданого йому свідоцтва про право на спадщину. При цьому суд на підставі ст. ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved