Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 18 березня 2005 року укладений шлюб. Подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, тому вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спілкування та ведення домашнього господарства, почали проживати окремо. На підставі викладеного, позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягнути з [PERSON] судовий збір та витрати на правову допомогу. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 18 березня 2005 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області 18 березня 2005 року (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області 18 березня 2005 року, подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно - сімейні відносини припинили, проживають окремо. На примирення позивачка не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже, збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. За спільним рішенням батьків місце проживання дитини [PERSON], [INFO], визначено з матір'ю, [PERSON] Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що наявні підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона просить залишити після розірвання шлюбу. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] у розмірі 640,00 грн. Крім того, суд також вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу з огляду на таке. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Відповідно до ст. 87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. З наданих позивачкою копії товарного чеку на суму 2 000,00 грн. та акта приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 15.05.2017 року (а.с. 13,14) виходить, що розрахунок зазначеної суми містить перелік робіт, виконаних адвокатом для надання правової допомоги клієнту та час, затрачений на їх виконання, а розмір витрат за годину становить 500 грн. та не перевищує граничного розміру, встановленого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved