Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначили, що вони є власниками по Ѕ частки кожний житлового будинку [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстровані відповідачі в справі. З червня і по теперішній час відповідачі в їх будинку не проживають, особистих речей в будинку не мають, ним не цікавляться, участі в утриманні та облаштуванні житла відповідачі не беруть, що завдає позивачам додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги. Крім цього, через реєстрацію відповідачів в спірному будинку, вони не можуть оформити субсидію, а після суттєвого підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги це дуже негативно впливає на їх матеріальний стан. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, як то передбачає ст. 280 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до копії рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.01.2019 року, [PERSON] і [PERSON] є власниками кожний Ѕ частини будинку [ADDRESS] (а.с. 9-10). Згідно адресної картки за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 06.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] з 06.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] з 12.07.1999 року, [PERSON] , [INFO] з 12.07.199 року, [PERSON] , [INFO] з 12.07.1999 року, [PERSON] , [INFO] з 12.02.2003 року (а.с.22).. Згідно підтвердження від 11.12.2018 року, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують, що гр. [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані у [ADDRESS] , дійсно з грудня місяця 2018 року по теперішній час тимчасово без реєстрації проживають в [ADDRESS] . Підтвердження свідків засвідчено печаткою Красногорівського міського комбінату комунальних підприємств (а.с. 20). Згідно підтвердження, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджують, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані у [ADDRESS] , дійсно з червня місяця 2014 року по теперішній час не проживають за вказаною адресою (а.с. 21). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у вищевказаному житловому приміщенні понад один рік, викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідача особою, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно із п.15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved