Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] р. н. в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2015 р. до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що з 19 серпня 2011 р. вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, [INFO] р. у них народився син - [PERSON] як вказує позивач, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча має постійне місце роботи, згоди в добровільному порядку щодо утримання дитини між ними не досягнуто, тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Враховуючи наведене, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Просила задовольнити заявлені позовні вимоги на підставі ст.ст. 180, 181, 184 СК України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що відповідач іноді купував продукти харчування та гігієни для дитини, однак, коштів взагалі не надає, оскільки вона не працює, перебуває в відпустці по догляду зазначала, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати необхідні кошти для придбання одягу, ліків, забезпечення оздоровлення дитини, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовму засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, однак вказував суду на те, що в позовній заяві викладені обюствини які не відповідають дійсності, оскільки відповідач постійно піклується про дитину, купує необхідні для дитини продукти харчування, засоби гігієни, про що просив долучити до матеріалів справи чеки на придбання товарів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 серпня 2011 р. зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, ( а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [INFO] р. народився [PERSON] його батьками вказано : батьком - [PERSON], матір» - [PERSON] ( а.с. 4) В судовму засіданні встановлено, що що дитина [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] разом з позивачкою та відповідачем. Надані суду відповідачем товарні чеки на придбання товарів вказують на те, що з січня 2015 р. були придбані як продукти харчування, гігієни, ліки однак жодним чином не доведено придбаня саме вказаних товарів відповідачем для дитини. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи те, що судом встановлено, що заявлені позивачкою позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству а тому підлягають задоволенню. Крім того відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного,

Outcome: approved