Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про припинення права приватної власності на ј частину будинку [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] внаслідок її знищення, припинення права приватної власності на ј частину будинку [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , внаслідок її знищення, зміну ідеальних часток в спільній частковій власності на житловий будинок [ADDRESS] шляхом визнання за [PERSON] права власності на 7/9 ідеальних часток будинку; за [PERSON] права власності на 1/9 ідеальних часток будинку; за [PERSON] права власності на 1/9 ідеальних часток будинку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником 7/18 частини домоволодіння [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] власницями 1/18 частини домоволодіння кожна. [PERSON] , яка була власницею Ѕ частини домоволодіння, померла [INFO] після її смерті в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно отримали [PERSON] та [PERSON] , по ј частині кожна. Під час пожежі в лютому 1987 р. половина будинку, яка належала [PERSON] та [PERSON] , була знищена. Після смерті [PERSON] право власності на ј будинку, що їй належало не було оформлено в порядку спадкування в зв`язку із фізичним знищенням даного майно. В зв`язку з наявністю реєстрації права власності на Ѕ частину будинку, яка фізично не існує і була знищена під час пожежі, позивачі позбавлені права вільно розпоряджатись своїм майном та звернутись до уповноважених органів щодо розроблення документів про відвід їм земельної ділянки та експлуатації і обслуговування житлового будинку. Оскільки Ѕ частина будинку знищена позивачі на підставі ст.346 ЦК України просять припинити право власності на зазначену частину домоволодіння, що призведе до зміни розміру часток у праві спільної часткової власності. Позивачі та представник позивача подали до суду заяви, відповідно до яких підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та розглядати справу у їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач повідомлялась про місце і час судового розгляду у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення судової повістки на сайті суду. На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою позивачів, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 7/18 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.07.2014 р., виданого Третьою Київською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за № 2-338. [PERSON] належить на праві власності 1/18 частина домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26.04.2017 р. [PERSON] є власницею 1/18 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26.04.2017 р. Інша Ѕ частина домоволодіння [ADDRESS] належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] , про що Першою Київською державною нотаріальною конторою видані Свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до акту від 05.05.2010 р., складеного представниками КП «Голосіївприватсервіс» за результатами обстеження будинковолодіння [ADDRESS] на предмет підтвердження наявності житлового будинку встановлено, що Ѕ житлового будинку згоріла в лютому 1987 р. Судом встановлено, що [PERSON] померла і після її смерті право власності на ј частину домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано не було. [PERSON] з моменту знищення ј частини домоволодіння, що належала їй на праві власності, зазначеним майном не користується, будь-яких дій щодо відновлення частини домоволодіння в зв`язку з його знищенням не вчиняє, мешкає за іншою адресою. Відповідно до положень ст.323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток історії та культури; 6) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю; 7) викупу нерухомого майна у зв`язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. В силу положень ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України). Як встановлено судом, наявність оформленого права власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по ј частині за кожною, незважаючи на фізичне знищення даного майна, перешкоджає позивачам оформити у визначений законом спосіб право на земельну ділянку за даною адресою. З огляду на положення ст.349 ЦК України суд вважає, що право власності [PERSON] та [PERSON] на ј частину домоволодіння [ADDRESS] за кожною є припиненим в зв`язку із знищенням майна, що їм належало. Припинення право власності на Ѕ частину будинку в результаті його знищення призведе до зміни часток у праві спільної власності, відповідно [PERSON] буде належати 7/9 частини домоволодіння, [PERSON] та [PERSON] по 1/9 частині домоволодіння кожній. З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved