Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок, після смерті матері [PERSON]. та батька [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернулись із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 20.12.2017 р. позивачі звернулись до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачі у підготовче судове засідання не з'явились, представник позивачів [PERSON] (ордер серії ОД № 305242 від 19.10.2017 р.) направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача, у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO].; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, згідно якої [PERSON] 10.06.2009 р. зведена спадкова справа № 167/09; копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району Одеської від 26.11.2012 р. № 1199, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з нею мешкав чоловік [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 1,38 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 1,38 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 1,38 га, розташованих на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,38 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER].. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв'язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги був чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON]. На момент відкриття спадщини чоловік постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, у зв'язку з чим прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України, однак не оформив її відповідно до вимог закону. [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,38 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], а також земельної ділянки, яку він успадкував після смерті дружини. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які є позивачами по справі. У встановлений законодавством строк, позивачі звернулись до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим 10.06.2009 р. була зведена спадкова справа 167/09, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Пізніше, 20.12.2017 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачів звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачі прийняли спадщину, що залишилася після смерті батьків, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не можуть у зв'язку з обставинами, які не залежать від них (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб'єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved