Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання рішення органу державного управління нечинним та скасування державного акту про право власності на земельні ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, розпорядженням Іванківської РДА від 30.01.2009 № 121 в порядку спадкування у спільну часткову власність позивачок (по 1/3 кожній) надана земельна ділянка площею 4,4924 га, яка розташована на території Олізарівської сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на цю земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 869087. Право на дану земельну ділянку належала спадкодавцю, батьку позивачів - [PERSON] відповідно до сертифіката серії КВ № 0076429 у власності КСП ім. 50- річчя Жовтня розміром 6,28 га в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі. Розпорядженням Іванківської районної державної адміністрації від 28.11.2007 № 944 у власність позивача [PERSON] надана земельна ділянка площею 4,4924 га, яка розташована на території Олізарівської сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на цю земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 238858. Ця земельна ділянка надана на підставі права на земельну частку (пай) у КСП ім. 50-річчя Жовтня розміром 5,36 га в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі. Оскільки у спільну часткову власність позивачів розпорядженням Іванківської РДА від 28.11.2007 № 944 надана земельна ділянка площею 4,4924 га, а не 6,28 га, як це було зазначено у Сертифікаті на право на земельну частку (пай), і навіть не 5,23 га, як вказано у схемі поділу земель, то позивачі вважають це розпорядження незаконним, а виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 238858 просять скасувати. Те ж саме стосується і земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності позивача [PERSON] - у Сертифікаті про право на земельну частку (пай) і за схемою поділу земель колективної власності за нею визнавалось право на отримання у приватну власність земельної ділянки площею 5,36 га, а розпорядженням Іванківської РДА від 30.01.2009 № 121 у її власність надана земельна ділянка площею 4,4924 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 869087). В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Іванківської РДА в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи управління Держземагентства в Іванківському районі Київської області у судове засідання не з'явився, управління направило до суду лист, в якому зазначено, що управління не заперечує проти задоволення позову, просило вирішити справу без участі представника управління. В ході судового розгляду судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки № 03-25-1029 від 25.03.2008 року, виданої Управлінням земельних ресурсів у Іванківському районі Київської області, в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) зареєстрований сертифікат № 118 від 20.10.1997 року серія КВ № 0076429 на території Олізарівської сільської ради, КСП імені 50 річчя Жовтня на ім'я [PERSON]; розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 6,28; вартість паю - 8406 грн. Відповідно до рішення Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2008 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: на право на земельну частку (пай) в КСП ім. 50-річчя Жовтня розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, відповідно до сертифікату серії КВ № 0076429, виданого Іванківською РДА в 1997 році та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 жовтня 1997 року за № 118 в рівних частках кожній. Розпорядженням Іванківської районної державної адміністрації від 28.11.2007 № 944 у власність позивача [PERSON] надана земельна ділянка площею 4,4924 га, яка розташована на території Олізарівської сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на цю земельну ділянку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 238858. Розпорядженням Іванківської РДА від 30.01.2009 № 121 в порядку спадкування у спільну часткову власність позивачок (по 1/3 кожній) надана земельна ділянка площею 4,4924 га, яка розташована на території Олізарівської сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на цю земельну ділянку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 869087. Відповідно до копії списку пайовиків [PERSON] виділена земельна ділянка [NUMBER], а [PERSON] - [NUMBER]. Відповідно до схеми поділу, розробленої Київським інститутом землеустрою та затвердженої рішенням № 39 сесії Олізарівської сільської ради від 05 травня 2001 року, земельна ділянка [NUMBER] має площу 5,36 га, а [NUMBER]-5,23 га. Зазначені вище дані також підтверджені листом ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 01/04-06/528 від 01.09.2014 року. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і є підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Порядок набуття у власність земельних ділянок колишніми членами колективних сільськогосподарських підприємств або сільськогосподарських кооперативів детально регламентується чинними на час здійснення розпаювання сільськогосподарських земель, нормативними актами, а саме: Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Указом Президента України № 332/98 від 21.04.1998 «Про захист прав власників земельних часток (паїв)», Методичними рекомендаціями щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими наказом Держкомзему України № 47/172/48 від 04.06.1996. З аналізу цих нормативних актів вбачається, що передача в натурі земельної частки (паю) колишнього члена КСП у його приватну власність здійснюється на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) і в розмірах, визначених цим Сертифікатом, а також - за схемою поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), які складаються землевпорядними організаціями. Таким чином розмір земельної ділянки, яка передавалась у власність колишніх членів КСП не міг бути меншим, ніж зазначений у схемі поділу земель колективної власності. Відповідно до ч. 7 ст. 25 Земельного кодексу України вказано, що вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Відповідно до ч.3 ст. 200 Земельного кодексу України економічна оцінка земель визначається в умовних кадастрових гектарах або у грошовому виразі. Умовний кадастровий гектар не є виміром площі, оскільки це умовна розрахункова одиниця, що відображає вартісну характеристику земельної ділянки. Розмір земельних часток (паїв) в умовних кадастрових гектарах, як і вартість земельної частки (паю), є рівною для всіх членів КСП, але при виділенні земельної частки в натурі (на місцевості) розмір земельної ділянки в фізичних гектарах буде залежати від якості ґрунтового покрову, капітальних вкладень у покращення плодючості ґрунту тощо. Згідно із п. 3 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95, розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розрахунок площі земельної частки (паю) в фізичних гектарах виконувався згідно із Методичними рекомендаціями щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 р. № 47/172/48. Зокрема, відповідно до п. 2.11 вказаних Методичних рекомендацій, в якому зазначено, що площа земельної частки (паю) у фізичних гектарах визначається методом проектного розрахунку шкал грошової оцінки агровиробничих груп ґрунтів згідно із Порядком грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженим спільним наказом Держкомзему, Держкоммістобудування, Мінсільгосппроду, Української академії аграрних наук від 27.11.1995 р. № 76/230/325/150. Враховуючи те, що площа земельних ділянок, визначена у розпорядженні голови РДА відрізняється від площі, вказаної у технічній документації (схемі поділу земель колективної власності), зазначене розпорядження підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно приписів ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, які є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами можуть бути скасовані у судовому порядку. Скасування зазначених розпоряджень тягне за собою недійсність Державних актів на право власності на земельні ділянки, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності такого рішення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати стягненню з відповідача на користь позивачів не підлягають, оскільки останні згодні нести їх самостійно.

Outcome: approved