Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла їхня баба [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом [NUMBER]. Спадщину прийняв її чоловік [PERSON], який не оформив її юридично та помер 02.09.2008 року. До складу спадщини останнього ввійшло про на земельну частку пай, посвідчене за попереднім спадкодавцем, а також земельна ділянка площею 2,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчено за ним державним актом [NUMBER] від 26.05.2006 року. Вони прийняли спадщину, однак оформити в нотаріуса не змогли,так як вищевказані правовстановлюючі документи мають незастережні виправлення, у зв'язку з чим просили визнати за [PERSON] право на земельну частку пай розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, а за [PERSON] право власності на земельну ділянку згідно державного акта [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, справу просив розглянути без його участі, про що надав до суду письмову заяву. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] в селі Червона Слобода Буринського району Сумської області померла баба позивачів [PERSON], що вбачається із свідоцтва про смерть, свідоцтв про народження позивачів, їхніх паспортів, свідоцтва про шлюб, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження батька позивачів [PERSON], (а.с.4-10,30-31). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку пай розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) [NUMBER] від 02.04.1996 року, яку прийняв її чоловік, дід позивачів [PERSON] - спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якої діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, і ця обставина не заперечується відповідачем, що підтверджується копією сертифікату, копією державного акта на право колективної власності на землю,витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідкою Червонослобідської сільської ради, свідоцтвом про одруження (а.с.11-15). [INFO] [PERSON], юридично не оформивши спадщини після смерті своєї дружини, помер (а.с.16). У зв'язку зі смертю останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, крім права на земельну частку (пай) розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що було успадковане ним після смерті своєї дружини [PERSON], земельна ділянка площею 2,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Червонослобідської сільської ради, право власності на яку було посвідчено за ним Державним актом [NUMBER] від 26.05.2006 року (а.с.17). Спадщину прийняв його онук [PERSON] - позивач по справі, оскільки на день її відкриття постійно проживав разом із спадкодавцем і протягом строку встановленого законом не заявив про відмову від неї (ст.1268 ч.3,ст.1270 ЦК України). При цьому останній, надав згоду позивачці [PERSON], яке являється йому рідною сестрою та онукою спадкодавця, на прийняття спадщини, що відповідає положенням ч.2 ст.1272 ЦК України. Таким чином суд вважає, що обоє позивачів прийняли спадщину після смерті свого діда [PERSON], являючись спадкоємцями за правом представництва тієї частки спадщини, яка б належала їхньому батьку, сину спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] (а.с.32). Разом з тим, позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса, оскільки у вищевказаних правовстановлюючих документах маються виправлення та підчистки. Зокрема у сертифікаті на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 02.04.1996 року зроблено незастережне виправлення в реєстраційному номері «159», а в Державному акті на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 26.05.2006 року маються виправлення в одному з кадастрових номерів земельної ділянки. Внести відповідні виправлення чи отримати дублікати зазначених документів позивачі не спроможні у зв'язку зі смертю спадкодавця та зміни в чинному законодавстві, що регламентувало порядок їх видачі, що також підтверджується і листом відділу держгеокадастру у Буринському районі (а.с.18). В той же час витягу з технічної документації видно, що сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] був зареєстрований від 02.04.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №159 і набуття такого право у [PERSON] у суду сумнівів не викликає. Також наявність права власності на земельні ділянки у спадкодавця [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], вбачається і з витягів з Державного земельного кадастру, які мають аналогічні кадастрові номери, що зазначені в цьому документі (а.с.19-29). Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за письмовою згодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщини когось із них. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їхніх вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved