Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . При цьому, позивач [PERSON] просив визнати за ним право власності на 3 / 4 частини вищевказаного житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом, в той час як позивач [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1 / 4 частину вказаного будинку, в порядку спадкування за законом. Позивачі зазначали, що згідно із заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району від 05.05.2014 року за реєстровим № 565 їх матір [PERSON] все своє майно заповідала позивачу [PERSON] . Проте, на момент відкриття спадщини позивачу [PERSON] виповнився 61 рік, він був непрацездатним, а відтак останньому належить обов`язкова частка у спадщині після смерті матері, що становить ј частину . Після смерті матері позивачі своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, проте свідоцтва про право на спадщину на майно у вигляді спірного житлового будинку отримати не мають змоги, в зв`язку з відсутністю у останніх правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Разом з тим, житловий будинок [ADDRESS] належав матері позивачів на підставі записів у по господарських книгах Варварівської сільської ради Юр`ївського району за 1986 - 1995 роки та 2016 рік. Окрім того, земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, на праві власності була зареєстрована за [PERSON] . З огляду на дане, посилаючись на ст. ст. 392,1218,1261 ЦК України позивачі просили визнати за [PERSON] право власності на ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , за [PERSON] визнати право власності на ј частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримали та судові витрати просили залишити за ними (ас. 186, 187). Відповідач по справі Варварівська сільська рада Юр`ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнали, про що також зазначили у наданому суду та іншим учасникам справи відзиві на позовну заяву (ас. 91-92,185). Третя особа по справі Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас. 184). Третя особа по справі Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечували (ас.181). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 17.05.2019 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.37-39); - 12.06.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження, залучення до участі у справі третьої особи (ас. 77-79); - 10.07.2019 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 98-99); - 10.07.2019 року постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні (ас. 100-101); - 05.08.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 161-162); - 09.08.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.174). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають до задоволення з наступних підстав: - так, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 12.05.2011 року, виданого повторно відділом ДРАЦС Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області та копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15.09.1971 року, виданого повторно бюро записів актів громадянського стану Хустського району Закарпатської області (ас. 32,33) вбачається, що матір`ю позивачів є [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2017 року, виданого виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (ас.8). З матеріалів спадкової справи № 119/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , що надана Юр`ївською державною нотаріальною конторою (ас. 108-150), вбачається, що після смерті [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (ас. 109, 116). З матеріалів спадкової справи також вбачається, що відповідно до заповіту від 05.05.2014 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим № 56 [PERSON] усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час складання заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповідала [PERSON] (ас.120). Постановою державного нотаріуса Юр`ївської держнотконтори від 05.07.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок (ас. 10). Постановою державного нотаріуса Юр`ївської держнотконтори від 05.07.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , в зв`язку з ненаданням документу, який би посвідчував право власності померлої на вказаний житловий будинок (ас. 48). Вирішуючи питання про належність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] суд виходить з наступного. Так, згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , власником якого в останньому зазначена [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок складається з будинку «А» загальною площею 103, 3 кв. м. та житловою площею 61,4 кв. м. та будинку «Б» загальною площею 39, 0 кв. м. та житловою площею 15,0 кв. м. (ас.22-28), при цьому даних про наявність самочинно збудованих споруд на території вказаної садиби технічний паспорт, виготовлений станом на 28.03.2018 року, не містить. Окрім того, до складу садибного (індивідуального) житлового будинку входить: прибудова до будинку під літерою «а», прибудова до будинку під літерою «б», сарай під літерою «В», сарай під літерою «Г», убиральня під літерою «Д», ворота з хвірткою № 2, 3, душ під літерою «Е», огорожа № 4,5, колодязь під літерою «К» (ас.28). Аналогічні відомості містяться в довідці КП Павлоградське МБТІ від 28.03.2018 року (ас.30). З висновку № 23 експертного будівельно-технічного дослідження від 27.05.2019 року вбачається, що ринкова вартість будинку становить 152 718, 00 грн. без врахування ПДВ (ас.49-60). З Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] власником земельної ділянки по [ADDRESS] є [PERSON] (ас.16). Згідно довідки Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 1657 від 18.09.2018 року вбачається, що згідно по господарської книги Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 25 за 1986 - 1990 роки [PERSON] була головою домогосподарства, що знаходилося за адресою [ADDRESS] ; згідно по господарської книги Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 25 за 1991 - 1995 роки [PERSON] була головою домогосподарства, що знаходилося за адресою [ADDRESS] ; згідно по господарської книги Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району № 4 за 2016 - 2020 роки [PERSON] була головою домогосподарства, що знаходилося за адресою [ADDRESS] (ас.31, 123). З довідки Варварівської сільської ради Юр`ївського району № 1950 від 03.10.2018 року слідує, що будинок за адресою [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] (ас.122). Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Враховуючи, що відповідно до записів в по господарських книгах Варварівської, а згодом Вербуватівської сільських рад Юр`ївського району Дніпропетровської області за періоди з 1986 - 1990, 1991 - 1995 та 2016 - 2020 роки мати позивачів [PERSON] значилася головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] , при цьому будь-яких інших осіб, яким би належав вказаний будинок, в судовому засіданні не встановлено, суд вважає, що у померлої [PERSON] виникло право власності на спірний житловий будинок до проведення інвентаризації житлового фонду в сільській місцевості , відповідно до діючого на даний період ЦК України 1963 року та підзаконних нормативних актів, в тому числі Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, якими не було передбачено реєстрації права власності на житлові будинки у сільській місцевості, за виключенням міст та селищ міського типу, а право власності виникало на підставі записів у по господарських книгах місцевих рад відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5 та в послідуючі роки, при цьому до введення в дію з 01 січня 2004 року ЦК України 2003 року момент права власності на нерухоме майно, в тому числі і на житлові будинки, не залежав від проведення державної реєстрації такого права. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. По господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг, із додатками списків громадян, яким ці будинки належать. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Разом з тим , за життя спадкодавцем [PERSON] не були отримані правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок у вигляді свідоцтва про право власності , а відтак, постановами державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори від 05.07.2018 року позивачам відмовлено в отриманні свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом після померлої матері [PERSON] . Відповідно до п. п. 4.14, 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на це майно спадкодавця. З огляду на дане, позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права та отримати відповідні свідоцтва про право на спадкове майно у вигляді належного спадкодавцю житлового будинку [ADDRESS] , при цьому належність даного будинку саме померлій [PERSON] доведена в судовому засіданні вище переліченими доказами та у суду сумнівів не викликає. Суд вважає необхідним зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення ; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відтак, відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про зареєстроване за померлою [PERSON] право власності на спірний житловий будинок, безумовно не свідчить про відсутність такого у спадкодавця на час смерті, з огляду на наявність записів у по господарських книгах відповідної сільської ради про належність будинку [PERSON] . На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] та був його власником, при цьому таке право в порядку спадкування перейшло до позивачів. З огляду на те, що Вербуватівська сільська рада Юр`ївського району на території якої розташований спірний будинок, припинила свою діяльність будучи реорганізованою шляхом приєднання до Варварівської сільської ради, в зв`язку зі створенням Варварівської об`єднаної територіальної громади, що є загальновідомим фактом, суд вважає правомірним пред`явлення позивачами заявлених вимог саме до Варварівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на момент відкриття спадщини був непрацездатним за віком, а відтак мав право на обов`язкову частку в майні померлої [PERSON] , що становить ј частину (ас.115). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Також спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивачів перейшло право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцеві за життя, але позивачі не мають можливості подати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивачів підлягає захисту, шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на ј частину (обов`язкова частка) житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Враховуючи волю позивачів, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останніми (ас. 186, 187).

Outcome: approved