Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка 20.02.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 року до 2014 рік, проте відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дочки. Витрати на утримання дитини несе позивачка особисто, в зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Зазначила, що відповідач працює, має нерегулярний мінливий дохід, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи вище наведене просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2014 року і до повноліття дитини підтримала та просили суд їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає та ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував частково посилаючись на те, що він працює нерегулярно, має нестабільний заробіток, а тому не в змозі надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 1000,00 грн. Зазначив, що погоджується на сплату аліментів в розмірі 300,00 грн. щомісяця, а тому просив суд позов задовольнити частково. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2008 року до 2014 рік від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 16 листопада 2011 року сторони проживають окремо, дочка проживає разом з позивачкою. Позивачка несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів. В судовому засіданні встановлено, що позивачка працює та розмірі її заробітної плати становить близько 1250,00 грн. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він працює неофіційно та має мінливий дохід, який становить близько 1500,00 грн., а тому не може надавати матеріальну допомогу у розмірі зазначеною позивачем. Вважає за можливе сплачувати аліменти в розмірі 300 ,00 грн. щомісячно. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, суд вважає за можливе визначити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2014 року і до повноліття дитини. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial