Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за ними по 1/4 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належав померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їм відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частину житлового будинку на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити, а також не заперечують проти задоволення зустрічного позову [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою первісний позов визнає та не заперечує проти його задоволення, а також зустрічний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору забудови від 21.10.1967 року та виписки з рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 479/18 від 18.08.1967 року «Про відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку» [PERSON] була виділена земельна ділянка, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Також, згідно довідки, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», від 04.09.2015 року за № 1093 вищезазначений спадковий житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1964 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва та архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належить до самочинного будівництва та згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію. Крім цього, як було встановлено в судовому засіданні, 03.11.1967 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] і на час реєстрації шлюбу вищевказаний житловий будинок був частково збудований та у період шлюбу [PERSON] приймала участь у будівництві спадкового будинку. Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент укладення шлюбу, майно, набуте подружжям в період шлюбу є їхньою сумісною власністю. Таким чином, оскільки зазначений будинок побудовано [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], тому належить їм в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 18.04.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38603610 від 11.10.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 03.11.1967 року, виданим виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23.08.1977 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу м. Ізмаїл та свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 09.12.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] від 30.08.1968 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу. Інших спадкоємців, які заявляли свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як було з'ясовано судом позивачі [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. В свою чергу [PERSON], будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої дружини - [PERSON], що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 11.10.2014 року за № 833. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, нормами діючого Цивільного кодексу України так і нормами ЦК УРСР 1963 року не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної спільної часткової власності на один об'єкт нерухомості. Окрім цього, за умов існування одночасно права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на будинок позбавить позивачів [PERSON] та [PERSON] можливості реєстрації права власності на спадковий будинок. На підставі викладеного зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності підлягає задоволенню та необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved