overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка 21 липня 2015 року звернулась до суду з позовом з тих підстав, що разом з нею проживає неповнолітній син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, який не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути на утримання сина аліменти в розмірі 2000 гривень на місць до його повноліття. 13 серпня 2015 року позивач змінила розмір позовних вимог, про що надала суду відповідну заяву, та просила стягнути на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. До початку судового засіданні позивач надала заяву, в якій позов підтримала повністю, просила задовольнити, дала згоду на постановляння заочного рішення. Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не надав. За згодою позивача суд вважає можливим заочний розгляд справи з постановленням заочного рішення. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, матір'ю дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди про участь відповідача в його утриманні. Відповідач працездатний, інвалідність йому не встановлена, не має інших утриманців. Дитина також фізично здорова, її утримання не потребує значних додаткових матеріальних витрат. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. З урахуванням визнання позову відповідачем та за наявності законних підстав, які судом встановлені, позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180, 182,183,191 Сімейного кодексу України, ст. ст.. 213-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивачка 21 лютого 2017 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 17 лютого 2007 року. Шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 115. Від спільного подружнього мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем та ведення сумісного господарства припинено з лютого 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17 лютого 2007 року. Шлюб був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 115./а.с. 6/ Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. /а.с. 5/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з лютого 2014 року, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачка 21 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 05 серпня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вказав, що погоджується сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином повноліття. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]- сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2014 рік для дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, стан здоров'я відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка 21 серпня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 17 квітня 2010 року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №173. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі 17 квітня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №173.(а.с.7). Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. /а.с.8/ Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивачка 21 серпня 2018 року звернулась до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 08 липня 2016 року, від якого мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства і виховання дитини, у зв`язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу неможливе, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 17 січня 2019 року ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про підтримку позовних вимог, розгляд справи без її участі та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у підготовче та судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 08 липня 2016 року (а.с.7), від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Зважаючи на взаємні відносини сторін, які наміру зберігати подружні відносини не мають, проживають окремо у різних населених пунктах, тобто спільне господарство не ведеться, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, що, відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки сплачені нею судові витрати. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачка 21 січня 2014 року звернулась до суду з позовом з тих підстав, що разом з нею проживає неповнолітній син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, який не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Наслідки визнання позову йому судом роз'яснені. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою, матір'ю дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди про участь відповідача в його утриманні. Відповідач працездатний, інвалідність йому не встановлена, працює, не має інших утриманців. Дитина також фізично здорова, її утримання не потребує значних додаткових матеріальних витрат. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. З урахуванням визнання позову відповідачем та за наявності законних підстав, які судом встановлені, позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180, 182,183,191 Сімейного кодексу України, ст. ст.. 174 ч.4, 213-215, 367 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачка 21 січня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Позов мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2004 року , проте припинили подружні відносини, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, однак відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати допомогу на утримання дитини, так як працює, фізично здоровий, інших утриманців не має. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстровану шлюбі з 19 листопада 2004 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON] Між сторонами не досягнута домовленість щодо утримання неповнолітньої дитини, яка після припинення сторонами сімейних стосунків, проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує матеріальне становище відповідача, який працює, фізично здоровий, інших утриманців не має, а також вік дитини , на утримання якої стягуються аліменти, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до повноліття дитини чи до зміни матеріального становища сторін. Згідно ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивачка 21 січня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 26 квітня 2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 192. Від подружнього життя дітей не мають, однак відповідач відмовляється розірвати шлюб у органах РАЦС. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та поглядів на життя. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про що мається повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 квітня 2008 року. Шлюб був зареєстрований в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 192./а.с.4/ Встановлено, що сторони з серпня 2014 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачка 21 травня 2014 року звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем зареєстрували 28 березня 2009 року, від спільного життя мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Подружні відносини з відповідачем припинили в жовтні 2013 року за тими обставинами, що між ними виникали свари, скандали по різним причинам, вони у всьому один одному суперечили, не розумілись між собою та не мали можливості спільно вирішувати питання подружнього життя. Такі обставини в сім'ї призвели до відчуження, втрати любові та поваги, небажанню зберігати та підтримувати нормальні шлюбні відносини. Вони проживають за різними адресами, відносин не підтримують. Вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. Просить змінити прізвище на «[PERSON]» . Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 березня 2009 року , від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини в жовтні 2013 року, тривалий час мешкають за різними адресами, відносин не підтримують, наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що сім'я сторін розпалася та не може бути поновлена. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивачка 21 травня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з лютого 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис за № 410 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.5,6/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Враховуюче вищевикладене, суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з лютого 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved