Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , свого колишнього чоловіка [PERSON] , оскільки він у належному їй на праві приватної власності будинку з 2003 року фактично не проживає, своїх речей в будинку не зберігає, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, його місце проживання на даний час не відомо. Реєстрація відповідача в її будинку заважає їй оформити субсидію та розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 27.01.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному у позові, додала, що з 2003 року позивач виїхав для проживання за межі України, через кілька років повернувся, проте проживати в її будинку не збирався, і знов виїхав у невідомому їй напрямку. До теперішнього часу його місцезнаходження їй невідоме. Шлюб з відповідачем розірвано, реєстрація його проживання в її будинку порушує її права як власника. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення судового розгляду. Відзив не подав. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справи доказів. Заслухавши позивачку, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так,\~судом встановлено,\~що позивачка [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2011 року, витягу про реєстрацію права власності №32497358 від 14.12.2011 року. За даним домової книги, у вказаному домоволодінні зареєстровані проживаючими, зокрема, відповідач [PERSON] , 1971 року народження. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 31.01.2017 року Нікольським РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 31.01.2017 року, про що вчинено актовий запис №1. За ст.ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин в домоволодінні [ADDRESS] понад 1 рік, підтверджується, окрім пояснень позивачки, поясненнями свідків, допитаних під час судового розгляду. Так свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що родину [PERSON] знають тривалий час, [PERSON] близько десяти років не проживає за місцем своєї реєстрації з власної волі, виїхав у невідомому напрямку, при цьому позивачка не чинить йому перешкод у проживанні в її власному будинку. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи колишнім членом родини власника житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , більше року без поважних причин не проживає за вказаною адресою і це не встановлено домовленістю між сторонами, а тому є таким, що втратив право користування цим житлом. Враховуючи викладене, з метою захисту прав власника домоволодіння, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у зв`язку з його обґрунтованістю, та ухвалює рішення визнання [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодіння [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] .. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved