Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили суд усунути перешкоди у користуванні належними їм на праві приватної власності земельними ділянками, шляхом зобов'язання відповідача виконати п. 21 договору оренди землі від 25.12.2008 року, а саме повернути їм земельні ділянки, про що підписати акти, стягнути з відповідача на користь [PERSON] утримані з неї 1875 грн. орендної плати за 2013 рік, 88 грн. 80 коп. пені, збитки в частині неотриманого доходу в сумі 22 398 грн. 29 коп. та моральну шкоду в сумі 3 000 гривень, стягнути з відповідача на користь [PERSON] утримані з нього 1875 грн. орендної плати за 2013 рік, 88,8 грн пені, збитки в частині неотриманого доходу в сумі 22 398,29 грн. та моральну шкоду в сумі 3 000 гривень. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги позивачів змінив. Від заявлених вимог усунути перешкоди у користуванні належними позивачам на праві приватної власності земельними ділянками, шляхом зобов'язання відповідача виконати п. 21 договору оренди землі від 25.12.2008 року, а саме повернути їм земельні ділянки, про що підписати акти та про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди відмовився і така відмова прийнята судом. В решті частині заявлені вимоги збільшив і просить суд стягнути з відповідача СТОВ «Агрофірма «Колос» на користь позивача [PERSON] утримані з нього 3750 грн. орендної плати за 2013 рік, 225 грн. пені, неотриманий дохід в сумі 84216,6 грн., стягнути з відповідача СТОВ «Агрофірма «Колос» на користь [PERSON] утримані з неї 1875 грн. орендної плати за 2013 рік, 112,5 грн. пені, неотриманий дохід в сумі 42 108 грн. 30 коп., та судові витрати за сплату судового збору. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками земельних ділянок, які належать їм на підставі державних актів на право приватної власності на землю. Земельні ділянки знаходяться в адміністративних межах Вершинозгарської сільської ради призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В грудні 2008 року кожен з позивачів передав свою земельну ділянку в оренду строком на 5 років СТОВ «Агрофірмі «Колос», підписавши при цьому договір оренди. Відповідно до договору строк оренди закінчувався 25 грудня 2013 року. Згідно п. 21 договору оренди, після припинення дії договору оренди орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав. Відповідно до ч.2 п. 43 договору невідємною частиною договору є акт визначення меж земельної ділянки в натурі. Таким чином підписуючи договір, та акт приймання передачі земельної ділянки в грудні 2008 року кожен з позивачів передав її СТОВ «Агрофірмі «Колос» в натурі з чітко визначеними межами. Оскільки позивачів не влаштовували умови договору оренди, зокрема по розміру орендної плати, вони прийшли до єдиної думки, що після 2013 року договір оренди із СТОВ «Агрофірмою «Колос» продовжувати не будуть. Про наміри, щодо непродовження договору оренди землі із СТОВ «Агрофірмою «Колос» та припинення з ним співпраці позивачі письмово повідомили відповідача. Однак, всупереч вимог ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про оренду землі», п.21 Договору оренди землі від 25 грудня 2008 року, СТОВ АФ «Колос» не повернуло позивачам належних на праві приватної власності земельних ділянок - паїв. Окрім цього всупереч вимог ч.1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», а саме що орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця, СТОВ «Агрофірма «Колос» направило позивачам кожному листи з вимогою про виготовлення технічної документації і виділення земельних ділянок в натурі. Окрім того попередило позивачів про компенсацію по обробітку з розрахунку 500 грн за 1 га земельної ділянки. Відповідач земельних ділянок позивачам не повернув, а вирахував із належної їм за 2013 рік орендної плати по 500 грн за га. Таким чином позивач [PERSON] недоотримав за 2013 рік 3750 грн., позивачка [PERSON] недоотримала 1875 грн., Згідно п. 14 діючого у 2013 році договору оренди землі, в разі невнесення орендної плати в строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02 % несплаченої суми за кожен день прострочення. В 2013 році останній день сплати орендної плати пунктом 11 договору є 20 грудня 2013 року. На час розгляду справи в суді станом на 26 листопада 2014 року, утримана з позивачів орендна плата не виплачена. Факт неправомірності дій СТОВ АФ «Колос» щодо використання земельних ділянок позивачів, підтверджений прокуратурою Черкаської області та Державною інспекцією сільського господарства в Черкаській області, куди позивачі направляли колективні скарги. Як свідчать матеріали надані Держсільгоспінспекцією, у відповідь на колективне звернення, відповідач, не виконав двох приписів держсільгоспінспекції від 28.04.2014 року та від 11 червня 2014 року. Крім того керівника СТОВ «Агрофірма «Колос» [PERSON] притягнуто двічі до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства , а саме за неповернення земельних ділянок загальною площею 117 га, в тому числі і земельних ділянок позивачів. Державний орган в особі Держсільгоспінспекції повідомив про свою безсилість у протистоянні з СТОВ АФ «Колос» по відновленню порушених прав позивачів, та порекомендував звернутися до суду. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання орендарем обовязку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобовязаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. В даному випадку неповернення позивачам їх земельних ділянок СТОВ АФ «Колос», є результатом негативного впливу, спричиненого самовільним її зайняттям СТОВ АФ «Колос», що призвело до неодержання позивачами доходу в сумі, що визначається розрахунком, зробленим комісією райдержадміністрації по кожній земельній ділянці. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] не визнали і просять суд в позові позивачам відмовити, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що керівництво СТОВ АФ «Колос» порушень земельного законодавства не допустило, права позивачів у використанні їх земельних ділянок не порушувало. Суд, вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні доведено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,5 га на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії 1-ЧР № 030522 та серії ЯГ № 624213. Позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 3,75 га на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ЧР № 030523. 25 грудня 2008 року позивачі уклали з СТОВ «Агрофірма «Колос» договора оренди землі терміном на 5 років. Строк дії договорів закінчився 25 грудня 2013 року. Оскільки позивачів не влаштовували умови договору оренди, зокрема по розміру орендної плати, вони письмово повідомили відповідача, що продовжувати договори оренди після 2013 року із СТОВ «Агрофірмою «Колос» не будуть. Відповідач після закінчення договорів оренди земельних ділянок, в супереч п. 21 договорів оренди, в якому зазначено, що після припинення дії договору оренди орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав, земельних ділянок не повернув. Позивачі та інші орендодавці села Вершина Згарська Драбівського району Черкаської області 25 березня 2014 року звернулися з колективною скаргою до начальника Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області Почапського П.К. з проханням посприяти поверненню земельних ділянок після закінчення договорів оренди. На підставі направлення на проведення позапланової перевірки в СТОВ «Агрофірма «Колос» та за результатами проведеної такої перевірки, був виявлений факт порушення вимог земельного законодавства, який полягав у не своєчасному поверненні тимчасово зайнятих земельних ділянок. 28 квітня 2014 року державним інспектором сільського господарства був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно директора СТОВ «Агрофірма «Колос» [PERSON], на підставі якого була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на директора СТОВ «Агрофірма «Колос» від 06 травня 2014 року за порушення вимог земельного законодавства, які полягають у несвоєчасному поверненні тимчасово зайнятих земельних ділянок. Незважаючи на це, а також на отримані приписи державної інспекції сільського господарства в Черкаській області від 28 квітня 2014 року та 11 червня 2014 року про усунення порушень земельного законодавства у вигляді несвоєчасного повернення земельних ділянок, відповідач продовжував їх використовувати за цільовим призначенням до 8 жовтня 2014 року. За таких обставин, суд вважає, що після закінчення строку дії договорів, відповідач використовував земельні ділянки позивачів з 25 грудня 2013 року до 8 жовтня 2014 року без жодних правових підстав, оскільки втратив статус «землекористувача», оскільки вже не являвся землекористувачем ні за законом, ні за договором, а тому таке використання земельних ділянок відповідачем було самовільним. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням і охороною земель» - самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність чи оренду або за відсутності правочину щодо такої земельної ділянки. Згідно ст. 125 ЗК України використання земельної ділянки без одержання документа, що посвідчує право на неї та його державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст. 1214 ЦК України, особа яка набула майно, або зберігала його в себе без достатніх правових підстав, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна, з часу коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли. Положеннями ст.156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини 1). Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття, обмеження прав, у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств. Згідно до ст.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , вирішуючи спори про відшкодування власникам землі шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України , статті 1166 ЦК України, така шкода відшкодовується в повному обсязі. Розмір шкоди заподіяної порушеннями земельного законодавства визначається з урахуванням доходів, які власник землі міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав за час до повернення самовільно заяйнятої земельної ділянки. Зокрема при самовільному зайнятті ріллі на користь власника стягується вартість неодержаної сільськогосподарської продукції, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, повязаних зі збиранням урожаю. Визначаючи розмір відшкодування позивачам розміру збитків, завданих неправомірним використанням їх земельних ділянок відповідачем СТОВ «Агрофірма «Колос», суд виходить з актів комісії, що створена відповідно до розпорядження голови Драбівської райдержадміністрації від 18 вересня 2014 року № 257 «Про утворення комісії райдержадміністрації з визначення розмірів збитків, заподіяних громадянам села Вершина Згарська від 5 листопада 2014 року, згідно яких вартість збитків власникам землі, включаючи неодержані доходи становить: [PERSON] - 25574,25 грн., [PERSON] - 12787,12 грн. Крім цього, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь недоотриманої орендної плати за оренду земельних ділянок на підставі договорів оренди від 25 грудня 2008 року підлягають до часткового задоволення, так як в судовому засіданні доведено, що відповідач СТОВ «Агрофірма «Колос» позивачам за 2013 рік не доплатив позивачеві [PERSON] - в розмірі 2428 грн. 40 коп., [PERSON] - в розмірі 1772 грн., що підтверджується наданими відповідачем розрахунками заборгованості по орендній платі, які суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачів у вказаному розмірі. Суд вважає, що заявлені вимоги позивачів, про стягнення з відповідача на їх користь пені за затримку у сплаті орендної плати також підлягають до задоволення на підставі п. 14 договорів оренди землі від 25 грудня 2008 року укладених між позивачами та відповідачем, в якому зазначено, що в разі невнесення орендної плати в строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02 % несплаченої суми за кожен день прострочення. В 2013 році останній день сплати орендної плати пунктом 11 договору є 20 грудня 2013 року. На час розгляду справи в суді станом на 26 листопада 2014 року, утримана з позивачів орендна плата не виплачена. Враховуючи, що прострочення невнесення орендної плати складає 335 днів, та виходячи з розрахунку 0,02% за кожний день прострочення, розмір пені, який підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] становить 225 грн., [PERSON] - 112 грн.

Outcome: approved