Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 31.05.2012 року по справі №1314/694/12 змінено розмір аліментів, визначений рішеннями Мостиського районного суду Львівської області від 08.12.2009р. та від 18.02.2010р., та ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх дітей дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 700 грн., по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання даного судового рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення погіршилося її майнове становище, збільшились витрати на утримання дітей. Вважає, що відповідач має можливість і зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, який би хоч частково покривав витрати на забезпечення їх всім необхідним. З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в її користь на утримання їх дітей дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 31.05.2012 р. з 700 грн. на 4000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки має ще на утриманні дитину, народжену у шлюбі з іншою жінкою. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 2\~500 гривень щомісячно, тобто по 1250 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалась сторона позивача як на підставу своїх вимог, а сторона відповідача - як на підставу свого часткового визнання позовних вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.02.2011р. по цивільній справі №2-59 за 2011 рік. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають та зареєстровані з позивачкою [PERSON] та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 31.05.2012 року по справі №1314/694/12 змінено розмір аліментів, визначений рішеннями Мостиського районного суду Львівської області від 08.12.2009р. та від 18.02.2010р., та ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх дітей дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 700 грн., по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання даного судового рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із розясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, позивач [PERSON] як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, покликалась на погіршення майнового становища одержувача аліментів та збільшення витрат на утримання дітей. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. При цьому суд враховує те, що відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018р. по 30.06.2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., а з 01.07.2018р. 1944 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі по 350 грн. на кожну дитину, тобто у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання. Таким чином, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 31.05.2012р. погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів, так як в зв'язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо; підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку; діти підростають та потребують у зв'язку з цим значно більших витрат на своє утримання; відповідач є особою працездатного віку, має на утриманні ще дитину, народжену в іншому шлюбі, та такий визнав даний позов частково. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial