Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29.04.2015 року звернулася до Приморського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 30 серпня 2003 року сторони перебувають у шлюбі, однак спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Останнім часом сторони проживають окремо, подружні стосунки та ведення спільного господарства фактично припинені на протязі 4 років. Суперечок про поділ майна та місце проживання дітей сторони не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі. 18.06.2015 року від позивачки [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглядати без її участі та задовольнити позовні вимоги. У судове засідання 19.08.2015 року відповідач [PERSON] не з'явилася, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Южненського міського управління юстиції Одеської області (актовий запис № 117). Свідоцтво про шлюб [NUMBER]. (а.с.3). З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «[PERSON]». Шлюб у сторін перший. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується наявним у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.03.2005 року Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 59 (а.с.14) та копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.08.2006 року Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 173 (а.с.5). Діти проживають разом з матір'ю. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2011 року, однією сім'єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Діти після розірвання шлюбу залишаються на вихованні у матері. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе На час розгляду справи майнові вимоги будь-кого з сторін суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та сім'я розпалась остаточно, тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved