Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая», посадова особа начальник відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 19.10.2016 року перебуває у трудових відносинах з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та обіймає посаду провідного економіста відділу тендерних закупівель. Наказами виконуючого обовязки директора даного підприємства від 07.06.2017 року та від 08.06.2017 року позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неодноразове грубе порушення посадової інструкції та за недбале відношення до службових документів, відповідно. Підставою винесення зазначених наказів стали доповідні записки, зокрема, начальника тендерних закупівель [PERSON] В службових записках зазначено, що неналежне виконання позивачкою своїх службових обовязків могло б призвести до нанесення збитків підприємству, однак саме по собі посилання на загальні пункти посадової інструкції, без зазначення конкретних дій та/або бездіяльності, не можуть бути підставою для накладення на особу дисциплінарного стягнення. Неправдиву інформацію, повязану з трудовою діяльністю позивачки, розповсюдив начальник відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON], який є посадовою особою даного підприємства, у своїй доповідній записці, з тексту якої вбачається, що позивачка систематично не виконує свої посадові обовязки, не виконує вказівки начальника відділу, не виконує обовязки, передбачені посадовою інструкцією, чим блокує роботу відділу з початку свого працевлаштування, розповсюджує неправдиву, провокаційну інформацію про роботу підприємства серед трудового колективу та серед осіб, які не мають відношення до роботи підприємства, а також в робочий час займається особистими справами. Окрім того, у доповідній записці зазначено, що [PERSON] за час роботи у відділі не зарекомендувала себе як добросовісний працівник і спеціаліст, а особисті якості і хамська поведінка ставлять під сумнів спроможність останньої працювати у колективі, що могло б призвести до невідворотних для підприємства наслідків. Позивачка вважає, що вищезазначена інформація, не є оціночним судженням чи вираженням субєктивної думки і поглядів, оскільки [PERSON] висловлювався фактичними твердженнями, які стосувались конкретно позивачки. Враховуючи, що [PERSON] поширив вищезазначену недостовірну інформацію при здійсненні ним своїх повноважень, як посадової особи, тому позивачка вважає, що є всі підстави вимагати від ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» відшкодування шкоди, згідно з нормами ст. 1172 ЦК України. Тому, позивачка просить суд визнати недостовірною та такою, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] відомості, що містяться у доповідній записці начальника відділу тендерних закупівель [PERSON], на імя виконуючого обовязки директора ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» - [PERSON], зобовязати начальника відділу тендерних закупівель [PERSON] відкликати зазначену доповідну записку, стягнути з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000,00 гривень, та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачки судові витрати в сумі 1600,00 гривень. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги позову посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що в доповідній записці начальника відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] зазначена виключно неправдива інформація, яка була поширена серед значного кола осіб, та на основі якої було винесено накази про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Однак, зазначені накази були скасовані підприємством у звязку зі зверненням позивачки до суду з позовом про їх скасування. Зауважила, що за 20 років її роботи жодних претензій до неї не було. Пояснила, що особистої неприязні до [PERSON] не має. Виконувати доручення останнього не відмовлялась, виконувати їх починала через 3-5 хвилин, після того, як завершувала попередню роботу. Представник позивачки [PERSON] зазначив, що доповідна записка начальника відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] містить оцінку особистості позивачки, яка є негативною та ганебною. Зміст даної записки складає недостовірна інформація, викладена без будь-якого посилання на конкретні фактичні обставини. Зауважив, що оскільки [PERSON] складаючи доповідну записку та розповсюджуючи неправдиву інформацію викладену в ній, здійснював будучи посадовою особою ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», то в даному випадку моральна шкода спричинена позивачці має бути відшкодована саме ДП «Шахта ім. М.С. Сургая». Окрім того, зауважив, що на підставі даної спірної доповідної записки були видані накази про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності безпосередньо керівником підприємства, тому саме ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» має відшкодовувати позивачці спричинену їй моральну шкоду. Розмір зазначеної шкоди обумовлений кількістю осіб, яким була поширена неправдива інформація відносно позивачки та її обговорення серед колег, що призвело до моральних страждань позивачки. Представник ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позову в повному обсязі, посилаючись на обставини в наданому раніше письмовому запереченні. Зазначила, що ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» є неналежним відповідачем, оскільки складаючи спірну записку [PERSON] займав посаду начальника відділу тендерних закупівель даного підприємства та не діяв від імені підприємства. Пояснила, що спірна доповідна записка в цілому була підставою для винесення наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, однак зазначений наказ було скасовано у звязку з несвоєчасним ознайомленням позивачки з ним. Зауважила, що заявлений позивачкою розмір моральної шкоди є необґрунтованим, а доповідна записка містить оціночні судження, що є вираження власної думки особи та за що не може бути притягнено до відповідальності. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення вимог позову, посилаючись на раніше надані до суду письмові заперечення. Додатково пояснив, що 25.05.2017 року він був призначений на посаду начальника відділу тендерних закупівель ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», а зранку 26.05.2017 року надав позивачці завдання, однак остання повідомила, що виконуватиме його тільки після того, як завершить особисті справи. Позивачка не відмовлялась виконувати надані їй завдання, але виконувала їх неналежним чином. Зауважив, що позивачка в той день висловлювалась на його адресу образливими та грубими словами. Зазначив, що доповідна записка була написана особисто ним і адресована виключно виконуючому обовязки директора підприємства та після того, як дана записка опинилась у адресата її подальша доля відповідачу не відома. Пояснив, що 26.05.2017 року в робочий час позивачка розповсюджувала неправдиву інформацію серед працівників щодо незаконності проведених повторних тендерних закупівель, займалась справами особистого характеру: писала лист в НАБУ щодо незаконності тендерних закупівель, спілкувалась з працівниками підприємства та розмовляла по телефону. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], розглянувши заперечення відповідачів на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії трудової книжки позивачки серії АТ-VІІІ №4863534 остання з 19.10.2016 року працює на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» провідним економістом відділу юридично-договірного та тендерних закупівель (а.с. 13-16). Начальник відділу тендерних закупівель ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] 26.05.2017 року на імя виконуючого обовязки директора даного підприємства склав доповідну записку про відмову виконувати посадові обовязки провідним економістом [PERSON], відповідно до якої зазначає, що позивачка систематично не виконує свої посадові обовязки, не виконує вказівки начальника відділу, не виконує обовязки, передбачені посадовою інструкцією, чим блокує роботу відділу з початку свого працевлаштування, розповсюджує неправдиву, провокаційну інформацію про роботу підприємства серед трудового колективу та серед осіб, які не мають відношення до роботи підприємства, а також в робочий час займається особистими справами. [PERSON] за час роботи у відділі не зарекомендувала себе як добросовісний працівник і спеціаліст, а особисті якості і хамська поведінка ставлять під сумнів спроможність останньої працювати у колективі. Робота відділу не ведеться на відповідному рівні та може привести до незворотних для підприємства наслідків (а.с.17, 47). Згідно посадової інструкції провідного економіста тендерних закупівель, з якою під підпис була ознайомлена позивача, провідний спеціаліст даного відділу належить до категорії професіоналів, безпосередньо підпорядковується начальник відділу тендерних закупівель (а.с. 18). Позивачка 26.05.2017 року склала на імя виконуючого обовязки директора ДП «Шахта ім. М,[PERSON]» [PERSON] доповідну записку щодо порушення вимог законодавства при проведенні тендерних закупівель (а.с. 38). Відповідно до порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників відділу тендерних закупівель у [PERSON] відсутні будь-які дисциплінарні стягнення, прогули та заохочення за успіхи у роботі. Наявні зауваження з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань у вигляді доповідних записок (40, 41, 43-46). Відповідно до ст.ст. 277, 297, 299 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист честі, гідності та ділової репутації, а також спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними, особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до ч. ч. 1, 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова №1 від 27.02.2009 року) під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно п. 15 Постанови №1 від 27.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право . Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В судовому засіданні сторонам неодноразово розяснювались положення п. 18 Постанови №1 від 27.02.2009 року, відповідно до яких обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається саме на відповідача, а позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини які визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а тому, наявність та текст спірної доповідної записки начальника відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] складеної на імя виконуючого обовязки ДП «Шахта ім. М.С. Суграя» [PERSON], а також, що зазначена записка була надана виконуючому обовязки зазначеного підприємства та отримана адресатом, не підлягають доказуванню в судовому засіданні. Крім того, зазначене підтверджене наданою до суду копією даної доповідної записки з письмовою резолюцією виконуючого обовязки ДП «Шахта ім. М.С. Суграя» [PERSON] на ній. Отже, в судовому засіданні встановлено, що начальник відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» [PERSON] поширив інформацію, викладену в спірній доповідній записці, якнайменш одній особі - [PERSON] Більше того, відповідачем [PERSON], як поширювачем інформації, не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би стосувався предмету спору в межах даної цивільної справи, не доведено, що поширена останнім інформація є достовірною та відповідала дійсності. При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що як зазначив сам [PERSON], він був призначений на посаду начальника відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» 25.05.2017 року, а спірну доповідну записку склав 26.05.2017 року, в якій зазначено, що [PERSON] систематично не виконує свої посадові обовязки, не виконує вказівки начальника відділу, не виконує обовязки, передбачені посадовою інструкцією, чим блокує роботу відділу з початку свого працевлаштування, розповсюджує неправдиву, провокаційну інформацію про роботу підприємства серед трудового колективу та серед осіб, які не мають відношення до роботи підприємства, а також в робочий час займається особистими справами. Тому, у суду відсутня будь-яка можливість встановити, яким чином відповідач [PERSON] за один день своєї роботи на посаді начальника відділу встановив систематичність дій позивачки, більше того, в судовому засіданні надаючи пояснення [PERSON] зазначив, що під невиконанням [PERSON] посадових обовязків, вказівок начальника відділу та обовязків, передбачених посадовою інструкцією, він має на увазі один єдиний конкретний випадок, що спростовує систематичність вчинюваних позивачкою дій. З огляду на зазначене, суд вважає необхідним визнати недостовірними та такими, що ганьблять ділову репутацію [PERSON] відомості, що містяться у абзаці першому довідної записки начальника відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» - [PERSON], на імя виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» - [PERSON], про те, що провідний економіст відділу тендерних закупівель [PERSON] систематично не виконує свої посадові обовязки, не виконує вказівки начальника відділу, не виконує обовязки передбачені посадовою інструкцією, чим блокує роботу відділу з початку свого працевлаштування, розповсюджує неправдиву, провокаційну інформацію про роботу підприємства серед трудового колективу та серед осіб, які не мають відношення до роботи підприємства, а також, в робочий ас займається особистими справами. Водночас, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Також слід зазначити, що згідно роз'яснень, які містяться в п. 19 Постанови №1 від 27.02.2009 року, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. В даному конкретному випадку, аналізуючи інформацію, яку позивачка просить визнати недостовірною та такою, що ганьбить її честь, гідність і ділову репутацію, суд, враховуючи положення зазначених вище актів законодавства, приходить до висновку, що вислови начальника відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» - [PERSON] стосовно позивачки, які були висловлені ним в абзацах другому та третьому спірної доповідної записки, фактично є його оціночними судженнями. Крім того, суд вважає, що вказані оціночні судження відповідача по відношенню до особи позивачки містять його суб'єктивну думку відносно особи та дій позивачки, і ця думка викладена не в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що могло би принизити честь, гідність та ділову репутацію позивачки, а тому суд вважає необхідним відмовити в частині вимог позову щодо визнання недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивачки інформацію, що остання за час роботи у відділі не зарекомендувала себе як добросовісний працівник і спеціаліст, а особисті якості і хамська поведінка ставлять під сумнів її спроможність працювати у колективі, що могло б призвести до непередбачених для підприємства наслідків. Більше того, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове визнання недостовірною інформації, викладеної в спірній доповідній записці, а також приймаючи до уваги, що наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, складений на підставі зазначеної доповідної записки, було самостійно скасовано ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позову в частині зобовязання начальника відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» - [PERSON] відкликати доповідну записку від 26.05.2017 року. Вирішуючи питання про стягнення на користь позивачки моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 4, 5, 7 ст. 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно п. 11 Постанови №1 від 27.02.2009 року відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона. З огляду на зазначене, враховуючи, що начальник відділу тендерних закупівель Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» - [PERSON] складаючи та подаючи спірну доповідну записку на імя виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая», не виконував свої безпосередні службові обовязки та діяв від власного імені, а не від імені ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», приймаючи до уваги, що поширювачем інформації є [PERSON], тому саме він є належним відповідачем в межах даної цивільної справи. Отже, ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» не має відповідати за дії [PERSON], а тому предявлені позивачкою вимоги до ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» щодо відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Окрім того, позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав та обґрунтування визначеного останньою розміру моральної шкоди, який на думку [PERSON] підлягає стягненню з підприємства. Тому, суд вважає необхідним в задоволенні даної частини вимог позову відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат понесених позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно абз. 2 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачкою було заявлено вимоги немайнового характеру, які було задоволено частково, у суду відсутня можливість точно визначити суму судових витрат пропорційну до задоволеної частини позову, окрім того, суд враховуючи, що частково задоволено було лише одну вимогу немайнового характеру, предявлену до [PERSON], а тому вважає необхідним стягнути з останнього на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 320,00 гривень. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: partial