Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що після померлих батьків: [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна. Представник спадкоємців [PERSON] звернулась до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але їй було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частини 3-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивачів не зявився попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від третьої особи Полтавської РДН до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що 27.03.2010 р. померла мати позивачів - [PERSON], що підтверджує Свідоцтво про смерть серія І-КЕ № 158291, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Полтавського району від 27.03.2010 року. Також встановлено, що 15.03.2016 року помер батько позивачів - [PERSON], що підтверджує Свідоцтво про смерть серія І-КЕ № 321467, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Полтавського району від 16.03.2016 року. Після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] із кола спадкоємців залишилися 2 сина: [PERSON] і недієздатний [PERSON] (інвалід 2-ї групи). До складу спадкового майна входить 2/3 частини 3-кімнатної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Документи про право власності на квартиру [ADDRESS] були втрачені. Представник спадкоємців [PERSON] за довіреністю (а.с. 34) звернулась до нотаріальної контори за оформленням та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих [PERSON] та [PERSON] Після подачі зібраних документів для оформлення свідоцтва про право на спадщину 24.02.2017 р., нотаріальна контора винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу не спадкове нерухоме майно (а.с.39). Суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно, позбавляє позивачів, як спадкоємців за законом, можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на нього та одержати свідоцтва про право на спадщину. Згідно Довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 01.02.2017р. за № 717, судом встановлено факт того, що станом на лютий місяць 2004р. в реєстровій книзі №2 за реєстровим № 346 зареєстровано право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За даних обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved