overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивачка 26.07.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], про що 21.01.2004 року Василівською сільською радою Полтавського району в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 2, та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно - житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. 11.09.2001 року [PERSON] склав заповіт, за яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів своєму сину - [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В установлений ст. 1269 ЦК України строк він подав до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на майно померлого [INFO] [PERSON], де заведено спадкову справу № 55/2004. Вказаний факт підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31, виданою 08.07.2016 року нотаріусом Полтавської районної держнотконтори. [INFO] [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Василівської сільської ради Полтавського району складено відповідний актовий запис за № 13 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. За життя заповіт померлий не залишив, в зв»язку з чим згідно ч. 2. ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261 - 1265 ЦК України. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його мати - [PERSON]. Згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки № 188, виданої 06.06.2016 року Василівською сільською радою Полтавського району, після смерті [PERSON] до управління спадковим майном приступила мати померлого - [PERSON] шляхом постійного проживання у спадковому будинку разом з померлим безвиїзно. Згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії №02-31, виданої 08.07.2016 року нотаріусом Полтавської районної держнотконтори, після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла його мати - [PERSON] шляхом постійного проживання у спадковому будинку разом з померлим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивачка 26.07.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 24.10.2009 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого протягом трьох місяців вони проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину : дочку [PERSON] [INFO], яка проживає та залишаться проживати із нею. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач визнав ( а. с. 11, 12 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 24.10.2009 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 191 ) ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають неповнолітню дочку, яка проживає та залишаться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо протягом трьох місяців, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дитини не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивачка 26.07.2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 29.04.2014 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних поглядів на сімейні цінності, внаслідок чого сторони вони проживають окремо, спільного господарства не мають, шлюбно-сімейні стосунки припинили та шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Майнового спору не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно, примирення між ними не можливо та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 18, 19 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони укладали шлюб 29.04.2014 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чутівського РУЮ Полтавської області ( а. с. 5 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони проживають окремо, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 6 ), яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивачка 26.07.2021 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 21.10.2006 року розпався через не складення сімейного життя по причині сварок та непорозумінь на побутовому грунті, тому шлюбно-сімейні стосунки фактично припинено близько 7 років назад, проживають окремо, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, внаслідок чого спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу ( а. с. 26 ). Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді поштового повідомлення з відміткою про отримання повістки (а.с.19, 37). Від нього не надійшло станом на 08.12.2021 року заяви про відкладення розгляду справи та позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 274-279, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 21.10.2006 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб ( актовий запис № 1877 ) ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. В результаті сварок та непорозумінь на побутовому грунті сімейне життя у сторін не склалося, тому сторони не підтримують шлюбно - сімейних стосунків близько 7 років, проживають окремо, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спору про поділ майна не мають. Надання сторонам строку для примирення є недоцільним, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачка 26.08.2015 року звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не бажає надавати гроші на утримання дитини, в звязку з чим позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не зявились. Позивачка звернулись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Копію позовної заяви отримав 26.11.2015 року, заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ЖД №125122, який після припинення стосунків залишився проживати з матірю (а.с.5, 21, 22). Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утримані. Батько в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. В силу статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, суд вважає можливим стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду та до повноліття дитини. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка 26.09.2014 року звернулась з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Таким чином, суд, враховуючи письмові заяви сторін, вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001 року. Однак сімейні стосунки у сторін не склалися, а тому вже тривалий час сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає на даний час з позивачкою окремо від відповідача. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач відомості про дохід не надав, але як батько зобов'язаний утримувати малолітнього сина та проти заявленого до нього розміру аліментів не заперечував, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивачка 26.10.2016 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому зазначає, вона в 2015 році вступила з відповідачем у шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину доньку, [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від виконання обовязків по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає, у звязку із цим вона потребує допомоги з боку відповідача й просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця до її повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву якою прохала стягувати із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісяця, оскільки він на даний час не має постійного місця роботи. Також прохала розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився. Проте також надав суду письмову заяву якою прохав розглянути справу без його участі, зазначивши що на даний час ніде не працює, згодний на стягнення аліментів в заявленому позивачкою розмірі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що перебувають в шлюбі. Від шлюбу позивачка народила доньку, [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд ураховує й вимоги ст. 182 СК України. У відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та ст. ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивачка 26.10.2016 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 27.09.2003 року. Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він постійно п'є, в зв'язку з чим подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та уточнення позовних вимог, а саме просила залишити їй теперішнє прізвище Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 27.09.2003 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітнім дітям, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка 26.11.2013 року звернулася в суд з даним позовом. В заяві послалася на те, що 25.02.1995 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народилося троє дітей. У зв'язку з агресивною поведінкою відповідача між ними погіршились стосунки, часто виникають сварки та конфлікти. Відповідач зловживає спиртними напоями, застосовував до неї фізичне насильство. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка була відсутня. Надіслала суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.. Відповідач до суду повторно не з'явився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений, шо підтверджується наявними повідомленнями про вручення поштових відправлень на судові засідання на 27.12.2013 р. та 20.01.2014 р. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.02.1995 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, а/з №67. Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, які виникли через зловживання відповідачем спиртними напоями та застосування фізичного насильства до позивачки. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачка 26.11.2013 року звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несумісністю їх характерів та різних поглядів на сімейне життя. Сумісного господарства та шлюбні відносини не підтримують з серпня 2011 року, підстав та бажання зберегти сімейні відносини не має. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.02.2009 року, від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично не підтримують шлюбних відносин з серпня 2011 року, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, сімейні відносини зруйновані остаточно, оскільки взаємопорозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Між сторонами майнового спору на даний час немає, дитина залишається проживати з матір'ю. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, т. я. відносини, що склались між подружжям, носять стійкий характер, шлюб між сторонами розпався і його збереження неможливо. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved