Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS], що у м. Могилів-Подільському Вінницької області. Також у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає більше року, колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у вказаній вище квартирі більше року, не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню домоволодіння і не входить до складу сім'ї та добровільно не бажає змінити місце реєстрації, позивачі просять суд визнати відповідача такими, що втратив право користування вказаним вище житлом. В судове засідання сторони спору не з'явились. Позивачі надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначили, що позовні вимоги підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке. Позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що у м. Могилеві-Подільському, Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 01 листопада 2006 року (а.с.7). Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], який заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 серпня 2014 року було розірвано (а.с.8). Згідно довідки № 175 від 30.05.2017 виданої головою квартального комітету № 7, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак не проживає там з 2015 року (а.с.9). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.13). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації менше ніж 1 рік в матеріалах справи не має. Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку. При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до п.2 ч.1ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач, який є колишнім членом сім'ї власників, не проживає у вказаному вище будинку, як зазначено позивачами і такий строк перевищує 1 рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved