Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що з відповідачем вони проживали у шлюбі, який зареєстровано 24.04.2012 року у виконкомі Золотарівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №10. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що на даний момент вони не вирішили питання про розірвання їхнього шлюбу, при цьому вони припинили проживати як подружжя, спільного господарства не ведуть і вона повністю виховує та утримує дитину. Вони проживали в будинку з чоловіком у його батьків в с. Золотарево, Хустського району, але мати чоловіка прогнала її з будинку, тому вже тривалий час вона проживає в с.Драгово в присілку Кічерели, Хустського району. Відповідач повністю усунувся від матеріального забезпечення сина і не цікавиться його вихованням, та постійно їздить на заробітки за кордон. На даний час вона втратила роботу через скорочення і фактично залишилася без джерела доходів, що вплинуло на її матеріальне становище, через яке вона потребує додаткових витрат на утримання дитини та створення нормальних умов для його виховання і забезпечення його самим необхідним для життя. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення дитини та не дбає про її виховання, коштів на утримання дитини не надає, інших утриманців не має, забезпечує лише свої особисті потреби і не платить ніяких аліментів іншим особам. Регулярних доходів відповідач не має, але є працездатною людиною, періодично їздить за кордон на заробітки, однак доказів про розміри його доходів вона не має. У зв`язку з наведеним вона звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягувати кошти на утримання їхнього неповнолітнього сина з відповідача у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила розгляд справи проводити\~ без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом вручення\~ рекомендованих повідомлень, що надсилалися та вручалися поштовими відправленнями, з викликом до суду. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживали у шлюбі, який зареєстровано 24.04.2012 року у виконкомі Золотарівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №10. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду з даним позовом, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть і дитина знаходиться на повному вихованні та утриманні з позивачкою. Наведена обставина в судовому засіданні підтверджена довідкою №1079 від 22.08.2020 року, що видана виконкомом Дргаівської сільської ради, про склад сім`ї позивачки в [ADDRESS] .\~ Відповідач [PERSON] є працездатний, не надав заперечення щодо позову та щодо обставин викладених позивачкою. Сторонами не надано доказів щодо доходу відповідача чи його надмірних витрат, тому суд має всі підстави для вирішення питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача відповідно до порядку визначеного ст.184 СК України, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підчас судового розгляду даної справи не встановлено доказів, які б підтверджували факт зайняття відповідачем підприємницькою діяльністю або отримання ним особисто значних доходів від іншої трудової діяльності. Також відсутні відомості про наявність у відповідача постійного місця праці, де він міг би отримувати стабільну заробітну плату за рахунок якої можливо б визначити розмір аліментів, що просить позивачка у свої позовній заяві. Суд також бере до уваги те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїй дитині та враховує матеріальне становище позивачки з дитиною, їхню потребу в необхідних коштах на забезпечення неповнолітнього сина всім необхідним для його належного розвитку. Крім цього, суд враховує працездатний вік відповідача, отриманням ним мінливих доходів від сезонних заробітків і приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, з визначенням розміру аліментів в сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840, 80 гривень.

Outcome: partial