Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON]. [PERSON], [PERSON] про захист її права власності на 12/75 частин домоволодіння №15 по вул. Керченська в м. Одесі, виділив їй в натурі частину домоволодіння, яка відповідає її долі в праві загальної часткової власності, припинив право загальної часткової власності на спадкове майно між сторонами, визначивши порядок користування земельною ділянкою , виділив позивачці частку відповідно до її долі в домоволодінні, також просить стягнути 10\~000,00 моральної шкоди з [PERSON] (л.с.2-4, 36) Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі по справі - це рідні сестра, брат, племінниця матері позивачки померлої 23 листопада 2006 р. [PERSON] Позивачка зазначає, що 12/25 частин домоволодіння №15 по вул.Керченська в м.Одесі належало бабусі позивачки [PERSON], після розірвання шлюбу з [PERSON] Після смерті дідуся [PERSON] спадщину у вигляді 13/25 частин даного домоволодіння отримав син [PERSON] за згодою своїх сестер. Після смерті бабусі [PERSON] 28 червня 2010 року відкрилась спадщина у вигляді 12/25 частин даного домоволодіння, які складаються з приміщень в буд. літ «А» плану, а саме: 1-6 кімната, площею 21.7 кв.м., кухні-веранди літ.2-1 плану, площею 10.3 кв.м., а також надвірних споруд у складі ? частини туалету літ. «Г» плану, ? частини літньої кухні літ. «Б» плану, ? частини сараю літ. «В» плану, ? частини душу літ. «Д» плану, ? частини навісу літ. «Е» плану, 1-4 огорожі, І мостіння, II цистерни, які розташовані на земельній ділянці 622,0 кв.м. [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 10.03.2011р. на 2/3 частини спадкового майна з урахуванням 1/3 частки [PERSON], від якої він відмовився. Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 березня 2011 р. на 1/3 частку в спадковому майні бабусі, що дорівнює 12/75 частин усього домоволодіння, оскільки мати померла до смерті спадкодавця. 07.12.2011р. [PERSON] подарував своїй дочці - [PERSON] 13/75 частин домоволодіння. Позивачка зазначає, що деякий час ніяких суперечок стосовно користування спадковим майном не було, вона не заперечувала проти самовільних добудов до основного домоволодіння з боку [PERSON] і його доньки [PERSON] Але, була проти прибудованих [PERSON] до кухні (2-1 плану) ванни та туалету, до сараю( літ. «В») гаражу, ліквідації цистерни (літ «П») та навісу для свого авто. Позивачка вказує, що неодноразово зверталась до відповідачів про укладання мирової угоди щодо користування спільною власністю, але відповідачі відмовлялись. Тому, позивачка вважає що її права власника порушенні з боку відповідачів, а поведінка відповідачки [PERSON] спричиняє [PERSON] незручності в користуванні власністю. Позивачка вважає , що відповідачка [PERSON] своїми діями спричинила їй моральні страждання, які вона оцінює в 10\~000,00 грн. В судовому засіданні представники позивачки підтримали заявлені вимоги, просив їх задовольнити відповідно до висновку експерта . Відповідачка [PERSON] не заперечувала проти позовних вимог, заперечень проти висновку експерта не мала, вважаючи, що у позивачки з нею спору не має, вона ніяким чином не перешкоджає користуватись позивачці своєю власністю, а спір є між позивачкою та [PERSON] Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує (л.с.67). Відповідачка [PERSON] не погодилась з позовом, просив відмовити (л.с.49-51) . З,ясував обставини справи, заслухав пояснення з,явившихся сторін, дослідив представлені сторонами докази, ознайомившись з висновком експерта № 1577 від 12 липня 2016 року ( л.с. 96-100), суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено , що позивачці належить12/75 частин будинку, [PERSON] 24/75 частин будинку, [PERSON] 26/75 частин будинку, [PERSON] 13/75 частин будинку. Між співвласниками склався певний порядок користування своїми частками у домоволодінні. Часткою позивачки відповідачі не користуються , [PERSON] не проживає на території України, тривалий час проживає в Канаді, та яким чином їй перешкоджають відповідачі, а саме [PERSON] , в користуванні її часткою власністю , в суді не доведено, будь-якими доказами не підтверджено. Відповідно до норм статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Уразі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Виділ часток у натурі в даному домоволодінні, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі якщо є технічна можливість переобладнання можливість в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. В висновку судової будівельно-технічної експертизи №1577 від 12 липня 2016 року зазначено, що : «виходячи з існуючого планування спірної 12/25 (48/100) частини будинку по вул. Керченська,15 в м. Одесі, виконати поділ в частках 1/3 і 2/3, якій відповідає вимогам діючих будівельних норм та правил не представляється можливим.»(л.с.99-зворот).При цьому, в висновку зазначено варіант виділу в натурі часток позивачці і [PERSON] з урахуванням виконання переобладнання всього домоволодіння при погодженні переобладнання з компетентними органами, також при вирішенні питання щодо земельної ділянки у експерта не було всієї землевпорядної документації, були відсутні правовстановлюючі документи інших співвласників (л.с.98-99). Суд вважає, що представлений висновок не є об,єктивним, тому суд не бере його до уваги, оскільки при прийняті цього висновку порушуються права інших власників. Відповідно до норм ст. 147 ЦПК України : « Висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.» Після ознайомлення з висновком експертизи , сторона позивача не уточнила свої вимоги з урахуванням висновку експертизи, зашивши це питання суду, а тільки погодилась з висновком . При цьому , позивачка в своєму позов, і представник позивача при поясненнях, чітко не описали які самі приміщення в житловому будинку займає вона та користується цим, що фактично займають інші власники, це ж стосується надвірних споруд та земельної ділянки, що знаходиться в спільному користуванні. Суд вважає, що позивач не довів свої вимоги в судовому засіданні та не представив суду будь-якого доказу на підтримку обґрунтувань позову, тому суд відмовляє в задоволені позовних вимог. Позивач не звертався з заявами, клопотаннями до суду про витребування чи забезпечення доказів, тощо. Частиною 1\~ст. 11 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 10 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~\~на\~\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Стаття 3 ЦК України встановлює загальні засади цивільного законодавства , а саме : неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом ; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом ; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Стаття 13 ЦК України передбачає , що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція ; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов,язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки встановлені законом.. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Outcome: dismissed