Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачі просить суд визнати за ними право на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої [INFO] та батька [PERSON], померлого [INFO] на яке вони мають право за законом та яке складається з 6/8 часток (3/4 частини) житлового будинку та надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], мотивуючи тим, що вони не можуть отримати свідоцтво про спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності. Через відсутність первинного документу, який посвідчує право власності на будинок, позивачі немають змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, тому виникла необхідність встановлювати право на спадкове майно в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, представник позивачів пояснила, що [INFO] померла баба позивачів [PERSON] після її смерті спадщина відкрилась за законом, спадкове майно складалось з ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], оскільки вказаний будинок належав бабі та дідові на праві спільної сумісної власності подружжя. [INFO] помер дід [PERSON], після його смерті відкрилася за заповітом, згідно якого дід залишив своє майно батьку позивачів [PERSON] Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті батька [PERSON], який після смерті батьків не встиг її прийняти, то відповідно ст. 1276 ЦК України право на прийняття належної йому частини спадщини переходить до позивачів в порядку спадкової трансмісії. Через відсутність правовстановлюючих документів виникла необхідність встановлювати право на спадкове майно в судовому порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов заперечли з підстав викладених у письмовому запереченні. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.3, ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю. Якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, майно, набуте подружжям у шлюбі, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і у випадку, коли один з подружжя був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, судом встановлено, що згідно по господарської книги в 1974 році відкрито по господарський номер 1283 по земельно шнуровій книзі № 162 на [PERSON], її сім'я проживала у житловому будинку, який був побудований в 1969 році, тобто під час перебування у шлюбі, тому вказаний будинок є їх спільною сумісною власністю і частки кожного з подружжя є рівними та складають по ? частині. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Пишківці Бучацького району, про що складено 14.06.1995 року актовий запис № 12 Пишківською сільською радою Бучацького району. Після смерті спадкодавця спадщина відкрилася за законом. Спадкове майно складалося із ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS]. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно довідки Пишківської сільської ради Бучацького району № 160 від 28.05.2015р. спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично вступили в управління спадковим майном після смерті [PERSON], тому їм належить по 1/6 частині. [INFO] помер [PERSON] згідно повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області. За час свого життя [PERSON] 13 лютого 2008 року заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого не складалось [PERSON], посвідченого секретарем Пишківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за № 40. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1276 якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Оскільки [PERSON] померла [INFO]., [PERSON] - [INFO], а батько позивачів [PERSON] помер [INFO]., то до позивачів не переходить право на прийняття належної частки батьку в порядку спадкової трансмісії. Як вбачається з довідки Пишківської сільської ради № 159 від 28.05.2015р. на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] зареєстрований в житловому будинку син [PERSON]. Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З копії паспорта серії [NUMBER] виданого Бучацьким РВ УМВСУ 07.02.1996р. [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] в с. Пишківці Бучацького району, про що складено 13.01.2014 року актовий запис № 2 Пишківською сільською радою Бучацького району. Як вбачається з довідки № 690 від 04.07.2014р. виданої виконкомом Трибухівської сільської ради Бучацького району [PERSON] перебував на реєстраційному обліку до дня смерті за адресою: [ADDRESS] Із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини, чи в суд про поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], [PERSON] не звертався, факт постійного проживання із спадкодавцем в судовому порядку не встановлений, тому він у встановленому порядку спадщину не прийняв, що й підтверджено позивачами в позовній заяві, а згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. На підставі наведеного вище, суд приходить до переконання про належність спадщини спадкоємцеві [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], а саме 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який розташований по [ADDRESS], котру він успадкував, однак не оформив своїх спадкових прав. Позивачі по справі у встановленому порядку прийняли спадщину після смерті батька [PERSON], їм належить в рівних частках 1/6 частина житлового будинку (по 1/12 частині кожному), тому позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: dismissed