Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

позивачка [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 2 квітня 1996 року помер її дід [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав у [INFO]. На момент смерті діда вона була зареєстрована та проживала разом з ним. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт на її, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Л.В., користь. На момент смерті [PERSON] вона була неповнолітньою, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина не зверталась, інші особи в її інтересах до нотаріальних органів також не звертались. До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], окрім іншого майна, входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім.Шевченка, розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). У 2017 році вона звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті діда [PERSON], де їй пояснили, що спадщину вона не прийняла, оскільки згідно діючого на той час законодавства для прийняття спадщини неповнолітніми повинна бути подана заява в нотаріальну контору в їх інтересах батьками чи піклувальниками. Також нотаріус їй пояснив, що у разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, для його продовження необхідно звернутись до суду. За таких обставин позивачка вважає, що з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки була неповнолітньою і не могла самостійно реалізувати своє право на спадщину, а тому просить продовжити їй строк для прийняття спадщини за заповітом шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 2 квітня 1996 року в с.Бистрик Кролевецького району Сумської області. Позивачка та її представник, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.29, 30). Відповідач [PERSON] сільська рада Кролевецького району Сумської області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 28). Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України, клопотання позивачки, її представника та відповідача, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що 2 квітня 1996 року в с.Бистрик Кролевецького району Сумської області помер [PERSON], актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). На випадок своєї смерті він залишив заповітне розпорядження, за яким все своє майно заповів [PERSON]. Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради народних депутатів Кролевецького району Сумської області 06.03.1996 року та зареєстровано в реєстрі за №39. Дані обставини підтверджуються копією дублікату вказаного заповіту, довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Кролевецького району Сумської області від 07.09.2016 року №633, копією рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 06 липня 2015 року, відповідно до якого встановлений факт належності [PERSON], померлому 02 квітня 1996 року, заповіту, укладеного від імені [PERSON], який посвідчений 06 березня 1996 року [PERSON] сільською радою Кролевецького району Сумської області за реєстровим №39 (а.с. 15, 16, 31-32). Прізвище при народженні позивачки [PERSON] (а.с.11). 29 квітня 2001 року, уклавши шлюб з [PERSON], вона змінила своє прізвище з «Клименко» на «Пуховська» (а.с.12), 27 січня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Пуховська» на «Демченко» (а.с. 14). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], окрім іншого майна, входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім.Шевченка, розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0146007 від 12 грудня 1996 року (а.с.17). Як вбачається з довідки виконкому [PERSON] сільської ради Кролевецького району Сумської області від 07.09.2016 року №633 [PERSON], [INFO], на день смерті 02.04.1996 року був зареєстрований та постійно проживав в [INFO]. Разом з ним була зареєстрована та проживала внучка [PERSON], [INFO] (а.с.15). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, наданою приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с 25). За змістом позову позивачка у 2017 році звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], однак їй було розяснено, що вона спадщину не прийняла та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно подати до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або протягом цього ж строку вступити в управління чи володіння спадковим майном. [PERSON] (прізвище при народженні [PERSON]) народилась 30 січня 1983 року (а.с.11), тобто на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] їй було 13 років. Виходячи з положень ст.14 ЦК УРСР батьки позивачки мали вчинити дії, передбачені ст. 549 ЦК УРСР, від імені своєї неповнолітньої дочки, однак вони цього не зробили. Таким чином, встановлено, що на час смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] була неповнолітньою дитиною, яка не посягла 15 років, її батьки не вчиняла дій від її імені для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою після смерті [PERSON] поважними і продовжити їй строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved