Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши на його обгрунтування наступне. [INFO] року в наслідок нещасного випадку на виробництві загинув [PERSON] Позивач [PERSON] є матір'ю загиблого [PERSON] Позивач [PERSON] дружиною загиблого, з якою він зареєстрував шлюб 27.03.2015 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] працював прохідником 5 розряду на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». Працюючи у другу зміни [INFO] року останній загинув під час виконання трудових обов'язків. Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, складено Акт форми Н-1 № 6 від 29.03.2018 року та Акт від 29.03.2018 року про проведення розслідування даного нещасного випадку, відповідно до яких причинами виникнення нещасного випадку, що стався з [PERSON], з боку відповідача є: недосконалість технологічного процесу, невідповідність вимогам безпеки, конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва, порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, порушення технологічного процесу, порушення посадових обов'язків, а також особиста необережність потерпілого. За висновками комісії з розслідування зазначений нещасний випадок пов'язаний з виробництвом. Особи, що допустили порушення вимог законодавства з охорони праці, є працівниками відповідача, (п.10 Акту Н-1), якими було порушено п.1 гл.1 р.VIII, п.12 гл.1р. VIII «Правил безпеки у вугільних шахтах», НПАОП 10.0.-1.01-10, п.9.18.1 СУВОП; п.4.1 розділу «Обов'язки» посадової інструкції головного енергетика та п.11 гл.4р.IV Правил безпеки у вугільних шахтах», п.9.23.1, 9.23.2 СУВОП, п.1.1. розділу «Обов'язки посадової інструкції начальника зміни виробничої служби. У зв'язку зі смертю [PERSON] позивачам було заподіяно моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях, пов'язаних із втратою близької людини, що призвела до порушення нормальних життєвих зав'язків у родині, відчуття самотності, великих додаткових зусиль для організації їхнього життя, оскільки [PERSON] забезпечував сім'ю матеріально, допомагав у побуті. Позивачі досі відчувають моральні страждання, які полягають у тяжких переживаннях через втрату рідної людини, порушенні звичних життєвих зв'язків, нормального перебігу життя. Зазначають, що їх життя втратило сенс, вони відчувають почуття страху перед майбутнім, оскільки лишилися турботи рідної людини. Вважають відповідача винним у не створенні безпечних умов для праці, що призвело до смерті близької їм людини. Просили стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів моральну шкоду в розмірі 100000 грн. До початку розгляду справи по суті позивачі збільшили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на користь кожного з них моральну шкоду в розмірі 300000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, у позовній заяві вказала про розгляд справи без її участі. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Орел К. І. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в розмірі 50 000 грн на кожного з позивачів, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що причиною нещасного випадку, що стався з [PERSON], є також особиста необережність останнього, оскільки він знаходився у місці дії вражаючих факторів, де він не мав знаходитися під час виконання робіт наряду, що призвело до його ураження електричним струмом, чим було порушено вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.п.1.10.1, 1.10.19. «Інструкції з охорони праці прохідника». Просив врахувати, що адміністрацією відповідача було вирішено надати допомогу сім'ї загиблого у встановленні пам'ятника загиблому [PERSON] на кладовищі за місцем його поховання, сприяти влаштуванню дітей загиблого до дошкільних закладів, надати допомогу у зборі документів для вступу дітей для вступу до вищих навчальних закладів для навчання за рахунок державного бюджету, оплату за навчання за профілем підприємства здійснити за рахунок підприємства; забезпечити позивача [PERSON]- матір загиблого, дровами у кількості 3 м3 та вугіллям, згідно з Колективним договором; виконати роботи з ремонту будинку та благоустрію подвір'я за кошти підприємства, придбати матеріали та здійснити роботи за рахунок підприємства; надати у 2018 році дружині загиблого та дітям путівку на відпочинок до бази відпочинку за кошти підприємства. Крім того, просив прийняти до уваги фінансово - економічний стан відповідача, який має збитки за підсумками роботи за 1 півріччя 2018 року в розмірі 1850000 грн. Бюджетне фінансування якого здійснюється у межах, що надає можливість підприємству виплачувати працівникам заробітну плату частково. Заборгованість із заробітної плати складає 51 090 000 грн. також, відповідач має заборгованість перед бюджетом. Через наявність податкового боргу, частину його майна описано та воно знаходиться у податковій заставі. У зв'язку з наявною заборгованістю підприємства за виконавчими листами, на все майно відповідача накладено арешт та заборону на його відчуження. Просив врахувати вказані обставини та задовольнити позов частково. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом вставлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER], виданого 04.11.1978 року Микільською сільрадою Волноваського району Донецької області, матір'ю останнього є позивач [PERSON] ( а.с.15) Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], з яким вона зареєструвала шлюб 27.03.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 27.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. ( а.с.17) [PERSON], є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 12.08.2015 року виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01.02.2018 року Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ( а.с.18,19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.01.2018 року виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області, [PERSON] помер [INFO] року .( а.с.3) Відповідну до Акту ( форми Н-1) № 6 від 29.03.2018 року про нещасний випадок, пов'язаний виробництвом, що стався 09.01.2018 року о 17.20 год. та Акту проведення розслідування нещасного випадку від 29.03.2018 року, що стосуються [PERSON], нещасний випадок стався з працівником державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», що призвело до його смерті внаслідок ураження електричним струмом, причиною якої стала недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, що виразилися у наявності напруги 6 кВ на кабельній лінії, яка не була заподіяна у технологічному процесі, чим було порушено п.1 гл.1 р.VIII «Правил безпеки у вугільних шахтах» НПАОП 10.0-1.01-10; Конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва, що відобразилася у відсутності у підземних мережах напругою понад 1140 В захисту ліній, трансформаторів ( пересувних підстанцій) та електродвигунів від струмів короткого замикання та витікань (замикань) на землю; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, що виразилося у наявності напруги 6 кВ на кабельній лінії, яка не була задіяна у технологічному процесі, чим порушено п.1 гл.1 р. VIII, п.12 гл.1 р. VIII «Правил безпеки у вугільних шахтах» НПАОП 10.0-1.01-10; порушення технологічного процесу, чим порушено п.п.1.10.1, 1.10.19 Інструкції з охорони праці для прохідника, ст.14 ЗУ «Про охорону праці»; порушення посадових обов'язків посадовими особами підприємства, а також особиста необережність потерпілого. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, вказано посадових осіб підприємства. З довідки про заборгованість відповідача по заробітній платі з нарахуваннями станом на 19.09.2018 р. сума заборгованості складає 47 602 000 грн., до складу якої входить заборгованість до ФССНВ, заборгованість до Фонду зайнятості, заробітна плата за грудень 2014 року, червень 2015, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, грудень 2018 року, серпень 2018 року (а.с. 47). Довідкою про розмір обов'язкових платежів відповідача до бюджету станом на вересень 2018 року підтверджено доводи представника відповідача про існування заборгованості відповідача перед бюджетом на суму 276398,7 грн. (а.с. 48). Протоколом зустрічі адміністрації відповідача з членами сім'ї загиблого [PERSON] від 26.03.2018 року зафіксовано рішення адміністрації про надання допомоги сім'ї постраждалого [PERSON] у надані допомоги у встановленні пам'ятника загиблому [PERSON] на кладовищі за місцем його поховання, сприяти влаштуванню дітей загиблого до дошкільних закладів, наданні допомоги у зборі документів для вступу дітей до вищих навчальних закладів для навчання за рахунок державного бюджету, здійснення оплати за навчання за профілем підприємства за рахунок підприємства; забезпечення позивача [PERSON]- матері загиблого, дровами у кількості 3 м3 та вугіллям, згідно з Колективним договором; виконати роботи з ремонту будинку та благоустрію подвір'я за кошти підприємства, придбати матеріали та здійснити роботи за рахунок підприємства; надати у 2018 році дружині загиблого та дітям путівку на відпочинок до бази відпочинку за кошти підприємства. З балансового звіту про фінансовий стан ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» станом на 30.06.2018 року та фінансових результатів діяльності підприємства відповідача за 1 півріччя 2018 року встановлено зменшення доходу від здійснення господарської діяльності у порівнянні зі звітним періодом попереднього року (а.с. 49). Приймаючи до уваги пояснення учасників справи, у відповідності до ч. 1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню факт смерті [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, який стався на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», а також завдання позивачам у зв'язку з його смертю моральної шкоди, оскільки вказаний факт визнаний сторонами у справі, акт про нещасний випадок не оскаржено. Спірним є лише питання щодо розміру грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивачів. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.172 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що позивачі відносяться до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON]. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Окрім того, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи нестабільний стан відповідача, що залежить від бюджетного фінансування, знаходження його майна у податковій заставі, враховуючи ступінь моральних страждань, яких зазнали та зазнають позивачі після смерті сина, чоловіка та батька, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у житті, що позбавляє її звичних життєвих зв'язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, приймаючи до уваги матеріальний стан відповідача, ступінь його вини у настанні нещасного випадку з [PERSON], а також те, що нещасний випадок стався в тому числі і з причин, які залежали від самої постраждалої особи, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачів у відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю [PERSON], підлягає 200 000 гривень, що буде відповідати мірі тих страждань та переживань, які позивачі пережили, переживають та будуть переживати. У задоволенні іншої частини позову позивачам слід відмовити. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги позивачів, звільнених від сплати судового збору у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial