Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 20.11.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою. В позові позивачка зазначає, що вони з відповідачем розірвали шлюб 07 вересня 2009 року. Стверджує, що з того часу відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та проживає окремо. Вказує, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, її духовному та фізичному розвитку. Всі витрати на утримання дитини позивачка несе самостійно, при цьому вказує, що на утримання сина, його оздоровлення, навчання потрібно щомісяця кошти в сумі близько 4000 грн. При цьому вказує, що відповідач офіційно не працює, але має дохід від надання послуг по будівельно-ремонтним роботам, а тому у нього є можливість надавати допомогу на утримання спільної дитини. Позивачка вказує, що самостійно, власними силами намагається забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі необхідні обовязки, покладені на неї законом. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказує, що відповідач всупереч вимогам закону ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, оскільки з моменту припинення шлюбу між сторонами проживає окремо, матеріально сину не допомагає, участі в його вихованні не приймає. Вказує, що на даний час між сторонами не досягнуто згоди з приводу утримання дитини, а тому враховуючи вимоги ст.ст. 181, 184 СК України, а також і те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, позивачка вважає за необхідне визначити розмір аліментів не дитину у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх доньки в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з моменту подачі позову до настання повноліття дитини. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що він оплачує гуртки, на які ходить їхня з позивачкою спільна дитина в сумі 500 грн. в місяць. А також пояснив, що донедавна дитина проживала з ним та його батьком. Підтвердив, що він дійсно займається ремонтами, заробляє близько 2000 грн. щомісяця. Однак на його думку, позовні вимоги є завищеними, оскільки у нього нерегулярний дохід, працює неофіційно, а тому вказав, що готовий оплачувати щомісяця на утримання дитини аліменти в розмірі біля 500 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 07.09.2009 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-МИ №029749, актовий запис №654 (а.с.5). У сторін 01 червня 2005 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №222890 (а.с.6), який на даний час проживає з позивачкою, чого не заперечував сам відповідач. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітнього [PERSON], зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Судом встановлено, що відповідач працює неофіційно, має мінливий дохід, чого в судовому засіданні не заперечив сам відповідач. Крім того, у відповідача не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, чого не заперечував сам відповідач. За наведених обставин, враховуючи те, що відповідач офіційно не працює та отримує мінливий дохід, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у твердій грошовій сумі. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, у випадку якщо платник має нерегулярний мінливий дохід, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом. За наведених обставин, а також враховуючи думку самого відповідача, який частково визнає позовні вимоги та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в сумі 500 грн., той факт, що відповідач є працездатною особою, працює, інших дітей на його утриманні немає, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитини повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial