Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами: [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі є знайомою покійного чоловіка позивача [PERSON] - [PERSON] , який помер в 2017 році. [PERSON] зареєстрована в квартирі, але фактично в ній не проживає з 2018 року, у добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивачів звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вони не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явились, однак залишили суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Також зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити та не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву не скористалась. Клопотань про відкладення слухання справи від неї не надходило. Представник відповідача - Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника та на розсуд суду. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , яка належним чином була повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив на позовну заяву, при тому, що позивачі не заперечували проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2007 року, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2017 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності по Ѕ частині належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,18) Відповідно до довідки Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області № 91 від 25.03.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . (а.с.13) З акту складеного депутатом Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області Гурецької О.О. від 22.03.2019 року, в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2018 року. (а.с.12) Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України особи можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умов, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є родичем позивачів, не проживає в їх квартирі з 2018 року і суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо користування квартирою. Витрат на утримання квартири вона не несе. ЇЇ реєстрація в квартирі позивачів перешкоджає праву [PERSON] та [PERSON] , як власників, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Таким чином, реєстрація місця проживання [PERSON] не тягне за собою виникнення у неї прав на житло, в якому вона зареєстрована, а лише посвідчує факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved