Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивачі звернулися до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, в якому вказали, що є власниками в рівних частинах житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Разом з ними у вказаному будинку зареєстровані [PERSON] - дружина [PERSON] та [PERSON] - донька [PERSON] 07 травня 2015 року рішенням Кремінського районного суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] Через два тижні відповідачка разом з дитиною виїхала у невідомому напрямку та вже більше двох років не з'являється за місцем реєстрації. Позивачі вважають, що відповідачі порушують їх права як власників, а тому просять постановити рішення про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON], яка на підставі довіреностей діє також в інтересах [PERSON] та [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення в ньому рішення. 21 грудня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд. Представник третьої особи Служба у справах дітей Кремінської РДА просив розглянути справу за його відсутності, надав висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності зняття з реєстрації з огляду на ту обставину, що немає відомостей про забезпечення прав малолітньої на житло. Представник третьої особи Центр надання адміністративних послуг справу просив розглянути за його відсутності. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні позивачі є власниками житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 6-8). [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано 07 травня 2015 року рішенням Кремінського районного суду (а.с. 9). Від спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 4-5,11). З пояснень позивача встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з 2015 року, фактично мешкають десь в РФ, з початком АТО перетнули кордон України поза межею розмежування про що свідчить довідка Державної прикордонної служби про відсутність інформації про перетин кордону (ас36) та характеристика умов проживання (а.с. 12). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При винесенні рішення суд враховує позицію, що викладена в Постанові Пленуму ВСС України № 5 від 7.02.2014 року, згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З викладеного суд приходить до висновку, що статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім'ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Статтею 3 СК України дане чітке визначення сім'ї та її члена, згідно з яким [PERSON], донька позивача [PERSON], є членом сім'ї власника. Що стосується відповідача [PERSON], яка правомірно вселилася в вищевказаний житловий будинок з дозволу власників та зареєструвалася за адресою [ADDRESS], то на даний час відповідач не є членом сім'ї власника домоволодіння, оскільки шлюб між сторонами розірвано, вони спільно не мешкають, не мають спільних обов'язків відносно один одного, власність позивачі отримали до шлюбу [PERSON] та [PERSON] Таким чином, з моменту розірвання шлюбу відповідач вже не є членом сім'ї власника житлової квартири, а Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у житловий будинок власників, але на час розгляду справи не є членом їх сім'ї і понад рік не проживають без поважних причин. Суд дійшов висновку, що відповідач втратила право на користування житловим будинком за адресою [ADDRESS]. За таких обставин, суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування (ас32) щодо незахищеності житлових прав неповнолітнього. Отже, є всі підстави для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки відповідачі вже тривалий час не мешкають за місцем своєї реєстрації і перешкод в цьому їм ніхто не чинить. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 3 СК України,

Outcome: approved