Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до Угорницької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, допоміжні будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON], яка померла [INFO] та якій на праві власності належав будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. У встановлений законом термін позивачі подали заяву в першу державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовився видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи це тим що відсутні документи власності на домоволодіння [ADDRESS]. Посилаючись на наведене, просили визнати за ними право власності на спадкове майно, тобто на будинок [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву за змістом якої просить розгляд справи провести без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву за змістом якої просить розгляд справи провести без його участі та не заперечує позовних вимог позивачів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності на спадкове майно. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] (а.с.5), після її смерті відкрилася спадщина, що складається з будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON], про що свідчить заповіт (а.с.6). Інших заповітів спадкодавцем [PERSON] не складалося. Інших спадкоємців, окрім [PERSON] та [PERSON] немає. Згідно довідки №685 від 23.12.2014 виданої виконкомом Угорницької сільської ради померла [PERSON], до дня смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та проживала з [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, подавши відповідну заяву у встановлений законом строк до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори де було відкрито спадкову справу. Свідоцтво про праву на спадщину їм видано не було. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року (з наступними змінами та доповненнями), нотаріуси, зокрема, вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. Статтею 48, частиною 2 вказаного Закону визначено, що на підтвердження права на спадщину, права власності, посвідчення фактів, що громадянин є живим, про перебування його у певному місці, про прийняття на збереження документів видаються відповідні свідоцтва. Стаття 49 названого Закону регламентує відмову у вчиненні нотаріальних дій, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Угорники на вул. Тисменицькій 293 та надана земельна ділянка площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку належали бабці позивачів, однак остання не встигла за життя отримати свідоцтво про право власності. Як вбачається із виписки з по господарської книги [PERSON] була власником та користувалась індивідуальним житловим будинком [ADDRESS] з 1964 року (а.с.12). Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Оскільки в процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідно до заповіту спадкоємцями померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], інших спадкоємців окрім них немає, то право власності на будинок [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом, що знаходиться на [ADDRESS] слід визнати за [PERSON] та [PERSON], по 1/2 частки кожному. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1225, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved