Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила таке. 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за № 59897 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 15 451,17 грн. На підставі заяви ТОВ «ФК «Аланд» про примусове виконання виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 19.01.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64175996, а 25.01.2021 - звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку вона отримує у КЗ «Юр`ївський центр первинної медико-санітарної допомоги». Однак, позивачка вважає виконавчий напис № 59897 від 05.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 15 451,17 грн. незаконним, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 31.03.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В цей же день вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 59897 від 05.10.2020, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 15 451,17 грн. Представник позивачки адвокат Ільченко І.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності. Відповідач ТОВ «ФК «Аланд» про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або з повідомленням про причини неявки, а також відзиву на позов суду не подав (а.с. 53, 72). Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не надав (а.с. 54). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, пояснень не надала (а.с. 55). З огляду на викладене, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому зі згоди представника позивачки та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 59897, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 15 451,17 грн. (а.с. 50). На підставі заяви ТОВ «ФК «Аланд» про примусове виконання виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 19.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64175996, а 25.01.2021 - звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку вона отримує у КЗ «Юр`ївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області (а.с. 8, 9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст.ст. 16, 18 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорення. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). За правилами пунктів 3.1., 3.2. та 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі - Перелік); строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій). При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Разом з тим нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Як виходить з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Аланд» не надав відзиву на позов або доказів на підтвердження законності дій стягувача та нотаріуса. Статтею 12, 13 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, в межах заявлених особою вимог і на підставі поданих доказів, а також обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи правильність дій приватного нотаріуса Горай О.С. та достатність і належність поданих останньому для вчинення виконавчого напису № 59897 документів, суд розглядає справу за наявними в ній доказами та звертає увагу на таке. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.10.2020, тобто після набрання законної сили постановою КААС від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису за договорами про сплату грошових сум нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що не укладала з відповідачем ТОВ «ФК «Аланд» жодних угод та не отримувала від останнього кредитів. При цьому, судом встановлено, що договір № 2001255614 про надання споживчого кредиту укладено 23.10.2012 між [PERSON] та іншою юридичною особою - ПАТ «ОТП Банк». При цьому договір не посвідчено нотаріально, а строк його дії становив 12 місяців (а.с. 48-49). Відповідно до змісту виконавчого напису № 59897 від 05.10.2020його вчинено саме на підставі вказаного договору № 2001255614. Тобто, на підтвердження своїх вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором відповідач ТОВ «ФК «Аланд» подав приватному нотаріусу простий письмовий договір. Виходячи із рішення КААС, вказаний документ не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, приватний нотаріус Горай О.С., не прийнявши до уваги вимоги щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, вчинив виконавчий напис. Також нотаріусом вчинено виконавчий напис без урахування імперативних правил обчислення строків давності, визначених пунктами 3.1. та 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, протягом яких заборгованість може вважатись безспірною. Так, за договором про надання споживчого кредиту, строк кредитування становив 12 місяців. Оскільки договір № 2001255614 укладений 23.10.2012, а відповідачем не надано відомостей та доказів на підтвердження його пролонгації, у кредитора виникло право примусового стягнення боргу вже в 23.10.2013. Згідно із статтею 253 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється строком в три роки ( ст. 257 ЦК України), ст. 258 ЦКУ встановлює спеціальну позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені. Разом з тим, стягнута з [PERSON] за спірним виконавчим написом заборгованість утворилась в результаті неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, строк виконання яких настав 23.10.2013, тобто приблизно за сім років до моменту вчинення напису, а отже, виконавчий напис вчинено нотаріусом після спливу позовної давності. Натомість нотаріус має право вчинити нотаріальну дію виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (ст. 88 закону України «Про нотаріат»), при цьому в такому випадку не має значення які строки позовної давності визначені сторонами в кредитному договорі. Підсумовуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями вимог закону, оскільки приватний нотаріус Горай О.С. на підтвердження безспірності вимог відповідача прийняв документи, які не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також станом на день видання виконавчого напису 05.10.2020 сплив трирічний строк з дня виникнення у кредитора права вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з ТОВ «ФК «Аланд» на користь [PERSON] судовий збір, сплачений позивачкою за подання позовної заяви до суду у розмірі 908,00 грн. та судовий збір, сплачений позивачкою за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн, разом у розмірі 1 362,00 грн. Також позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 3 600,00 грн., на підтвердження яких надала договір про надання правової допомоги від 29.03.2021 № 14, ордер на надання правничої допомоги, акт виконаних робіт, квитанцію від 29.03.2021 (а.с. 16-19). За положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки [PERSON] надала всі належні докази на підтвердження пов`язаних з правничою допомогою витрат, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивачки 3 600,00 грн., сплачені нею за отримання професійної правничої допомоги у справі.

Outcome: approved