Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтували тим, що згідно свідоцтва № С253 про право власності від 06.02.2007 позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. В квартирі окрім позивачів зареєстровані також відповідачі, які з 07 лютого 2016 року у вказаній квартирі не проживають. Крім того у відповідачів є власне житло, а саме частка в [ADDRESS]. Позивачі змушені сплачувати комунальні платежі, які нараховуються також і на відповідачів та якими вони не користуються та не оплачують. Відповідачі є зареєстрованими в цій квартирі, чим чинять перешкоди позивачам у здійсненні їх законного права, як власників квартири, на вільне користування, володіння та розпорядження. В судове засідання позивачі не зявились, представник позивача [PERSON] [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримав позову в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи відстеження поштового пересилання. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідачі не надсилали. Про причину неявки суд не повідомили. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідачів за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Згідно свідоцтва № С253 про право власності від 06.02.2007 року позивачі є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.8). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.03.2016 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 12). Відповідно довідки КОМДІС «НоваКом» №6 від 21.07.2017 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва 6520 на право власності на житло від 26.05.1993 та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2008, [PERSON] та [PERSON] на праві власності володіють часткою квартири [ADDRESS] (а.с. 13,14). На сьогоднішній день відповідачі [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають, їх речей в квартирі немає. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом про не проживання мешканців будинку № 24 по вул. Спаській в м. Кривому Розі від 14.08.2017, засвідченого печаткою начальника ТОВ «Житлосервіс-КР», відповідно до якого відповідачі з 07.02.2016 в квартирі не мешкають (а.с. 22). Відповідач [PERSON] є колишнім членом сім'ї позивача [PERSON], а саме колишньою дружиною. Відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членами його сімї, у звязку з чим регулюються ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідачі в належному позивачам житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], дійсно зареєстровані, але фактично не проживають, їх особисті речі в квартирі відсутні. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі в належному позивачам житлі не проживають понад один рік, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, а їх реєстрація створює позивачам перешкоди в користуванні належною їм власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], [PERSON], через що вони вимушені сплачувати за відповідачів додатково комунальні послуги, що негативно впливає на їх матеріальний стан, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачами вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №55 в буд. №24 по вул. Спаській в м. Кривому Розі Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved