Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивачка 12 серпня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення батьківства, виключення відомостей про батьківство із актового запису про народження дитини (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано 28 травня 2013 року. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Зазначивши, що з 16 березня 2013 року сторони проживали окремо, у зв'язку із фактичним припинення шлюбних відносин. В лютому 2013 року позивачка зустрічалась з іншим чоловіком, з яким мала інтимні стосунки. Від даних стосунків у позивачки [INFO] народилась дитина - [PERSON], яка зареєстрована відповідачкою в Ленінському відділі РАЦС та отримала свідоцтво про народження, де у відомостях про батька вказано колишнього чоловіка, оскільки з моменту розірвання шлюбу та до народження дитини не спливло 10 місяців, як зобов'язує орган реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи вищевикладене та наголошуючи на тому, що відповідач не являється батьком дитини позивачка просила суд встановити, що [PERSON] не є батьком дитини - [PERSON], [INFO], народженої у [PERSON]; виключити відомості про [PERSON] як батька дитини - [PERSON], [INFO], із актового запису про народження дитини №49 від 14.01.2014 року складеного Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції; в актовому записі про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька записати за заявою позивачки відповідно до ст..135 Сімейного кодексу України і внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №49 від 14.01.2014 року складеного Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та видати нове свідоцтво про народження. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала. Позолв просила задовольнити у повному обсязі (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.25). Третя особа - Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в особі свого представника, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без участі свого представника (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05.06.2009 року, 05 червня 2009 року було зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON], який розірвано 28 травня 2013 року (а.с.7,8). [INFO] у позивачки народилась дитина - [PERSON], в актовому записі про народження якої Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції батьком дитини записано [PERSON] (а.с.9). Згідно із ч.2 ст.. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст.138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. У відповідності до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Оскільки жодних заяв від іншої особи, що визнає себе батьком дитини, до суду не заявлено, та беручи до уваги, що в позові позивачка зазначила, що чоловік, який є батьком дитини, своє батьківство не визнає, суд оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, вважає, що сплачений позивачкою судовий збір поверненню не підлягає.

Outcome: dismissed