Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 21 750,61грн та моральну в сумі 150000грн., на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150 000грн., на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150 000грн. та матеріальну шкоду в розмірі 3500грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною 18років, посилаючись на те, що [INFO] о 18.29год. на перехресті вулиць Симиренко та Булгакова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода - водій трамвая [PERSON] під час виконання своїх службових обов'язків, керуючи трамваєм типу Т-3 в складі двох вагонів з бортовим номером №№ [NUMBER] маршрут № 1 здійснила наїзд на пішохода, який знаходився на трамвайних коліях - [PERSON], [INFO], що призвело до його загибелі. В результаті позивачці [PERSON], яка є дружиною померлого, спричинена матеріальна шкода, яка полягає в витратах на поховання та установки металевої огорожі на могилі померлого, позивачці [PERSON], яка знаходилась у відпустці по догляду за онукою померлого, у зв'язку з чим перебувала на утриманні [PERSON] - шкода у вигляді щомісячного утримання. Також позивачі просять стягнути і моральну шкоду, яка полягає у душевному болю і стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з загибеллю чоловіка та батька і оцінюють її в 150 000грн. кожен. Представник відповідача КП «Київпастранс» проти позову заперечує, посилаючись на те, що вини відповідача в заподіянні шкоди немає, шкода завдана внаслідок умислу потерпілого. Крім того, позивачами не надано доказів проживання однією сім'єю та перебування на утриманні померлого. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] о 18.29год. сталася ДТП - водій трамвая [PERSON], під час виконання своїх службових обов'язків керуючи трамваєм типу Т-3 в складі двох вагонів з бортовими номерами №№ [NUMBER] маршрут № 1 на перехресті вул. Симиренко та вул. Булгакова в м. Києві скоїла наїзд на пішохода, який знаходився на трамвайних коліях - [PERSON]. Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих травм помер на місці пригоди. Згідно постанови від 22.03.2014р. ДТП виникла в результаті порушення пішоходом [PERSON], що знаходився в стані алкогольного сп'яніння, п.п. 1.3, 1.5, 4.7, 4.14 «а» та 4.14 «г» Правил дорожнього руху, в діях водія [PERSON] порушення вимог Правил дорожнього руху відсутні, кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України /ас 38-40/. В зв'язку зі смертю чоловіка позивачці [PERSON] була спричинена матеріальна шкода, яка полягає в витратах на поховання, поминальний обід, встановлення огорожі на загальну суму 21 750,61грн., що підтверджується договорами, актами, накладними та квитанціями /ас 47-56/. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно п. 4 ч. 1 зазначеної статті шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача, з яким водій трамвая перебувала в трудових відносинах, спричинену позивачці [PERSON] матеріальну шкоду, що полягає у витратах на поховання [PERSON] в розмірі 21 750,61грн. Посилання представника відповідача на те, що шкода була завдана внаслідок умислу потерпілого, який в нетверезому стані лежав на проїзній частині суд вважає безпідставним, оскільки будь-яких доказів умислу [PERSON] на позбавлення себе життя представник відповідача не надав. Суд вважає, що не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] шкоди в розмірі 3500грн. щомісячно до досягнення 18-річного віку її донькою [PERSON], [INFO], оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] на день смерті [PERSON] була на його утриманні або мала право на одержання від нього утримання. Так, позивачка [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - батьком малолітньої [PERSON] і саме від нього відповідно до ст. 84 СК України має право на утримання /ас 24, 43/. Крім того, відповідно до витягу з наказу № 491-к Київського міського клінічного онкологічного центру від 23.09.2013р. [PERSON] працює сестрою медичного стаціонару хірургічного відділення та перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною з 25.09.2013р. до 24.09.2014р. /ас 42/, а відповідно до ст. 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи або члени сім'ї померлого, які не працюють. Також не знайшов підтвердження і той факт, що позивачка [PERSON] проживала з померлим однією сім'єю, оскільки крім довідки форми 3, яка підтверджує лише реєстрацію особи в певному місці, належних доказів цього надано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» із змінами передбачено, що за моральну /немайнову/ шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Таким чином, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача як власника джерела підвищеної небезпеки на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода, яка полягає у душевному болю та стражданнях, яких позивачі зазнали у зв'язку з втратою чоловіка та батька. Враховуючи суть позовних вимог, характер діянь відповідача, які не є умисними, обсяг моральних страждань, яких зазнали позивачі, час і зусилля, необхідні для відновлення їх попереднього стану та виходячи при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди в 10 000грн. кожному з позивачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial