Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що є власниками квартири № 2а та квартири [ADDRESS]. Згаданий житловий будинок наказом Департаменту житлового господарства Львівської міської ради №114-Д від 07.05.2002 року був знятий з балансу міської ради та переданий власникам приватизованого житла. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2013 року частково задоволено заявлений ними позов до [PERSON] про встановлення порядку користування допоміжними приміщеннями. Цим рішенням встановлено порядок користування допоміжними приміщеннями, що знаходяться у підвалі будинку [ADDRESS], визначений висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02.07.2012 року № 02/12е, а саме виділено [PERSON] приміщення III площею 1,0 кв.м., приміщення IV площею 4,0 кв.м., приміщення X площею 2,9 кв.м., частину приміщення VIII (Villa) площею 15,75 кв.м.; виділено [PERSON] приміщення VI площею 3,7 кв.м., приміщення IX площею 1,5 кв.м., приміщення VII площею 2,9 кв.м, частину приміщення VIII (VIII6) площею 5,35 кв.м. Одночасно, Відповідачу виділено приміщення І площею 10,2 кв. м. У спільному користуванні залишено приміщення II площею 8,9 кв.м. 06.08.2013 року на підставі виконавчого листа № 2-1389/11 від 08.07.2013 року, виданого Сихівським районним судом м. Львова, головним державним виконавцем Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції Кобілєвою І.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, наслідком якого стало виділення їм у користування вищезгаданих приміщень. Після визначення порядку користування між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про перерозподіл допоміжних приміщень, а саме: [PERSON] погодилася з тим, що допоміжне приміщення IV переходить у користування [PERSON] У той же час, [PERSON] погодився з тим, що допоміжні приміщення VII, IX, а також частина приміщення VIII (VIIIб) переходять у користування [PERSON] Таким чином на сьогодні у користуванні [PERSON] перебувають допоміжні приміщення III, VII, VIII, IX, X, а у користуванні [PERSON] - допоміжні приміщення IV, VI. Вказували, що зверталися до відповідача [PERSON] з проханням про визнання права власності на допоміжні приміщення у підвалі будинку [ADDRESS], які після вступу у законну силу рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2013 року було виділено їм у користування. Однак, відповідач відмовився від визнання за ними права власності. З урахуванням наведеного, позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на допоміжні приміщення підвалу позначені IV (площею 4 кв.м.), VI (площею 3,7 кв.м) у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]; за [PERSON] право власності на допоміжні приміщення підвалу позначен і III (площею 1 кв.м.), VII (площею 2,9 кв.м.), VIII (площею 21,1 кв.м.), IX (площею 1,5 кв.м.), X (площею 2,9 кв.м.) у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]; стягнути з відповідача судові витрати. В. судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, представник позивача [PERSON] надав суду заяву, якою позов підтримав з підстав, викладених в заяві, просив вимоги задовольнити, справу розглядати у його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Подав до суду заперечення, в яких позов не визнав. Вказавшип, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу. До вищезазначеної квартири належить підвальне приміщення площею 7 кв.м. Зазначав, що чинним законодавством не передбачено механізм передачі у власність громадян окремо допоміжних приміщень будинку шляхом приватизації, викупу тощо, також як і право власників квартир багатоквартирних будинків на розпорядження своєю частиною зазначених приміщень. На його думку [PERSON] є неналежним відповідачем стосовно пред'явлених позовних вимог, оскільки не оспорює та не заперечує право сумісної власності позвачів та відповідача на приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку [ADDRESS]. Просив в задоволенні позову відмовити. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони представника позивач, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Наказом Департаменту житлового господарства Львівської міської ради від 07.05.2002 року № 114-Д знято з балансу міської ради приватизований житловий будинок [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] та нежитлові приміщення ІХ, Х в підвалі будинку. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2013 року частково задоволено позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування допоміжними приміщеннями. Цим рішенням встановлено порядок користування допоміжними приміщеннями, що знаходяться у підвалі будинку [ADDRESS], визначений висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02.07.2012 року № 02/12е, а саме виділено [PERSON] приміщення III площею 1,0 кв.м., приміщення IV площею 4,0 кв.м., приміщення X площею 2,9 кв.м., частину приміщення VIII (Villa) площею 15,75 кв.м.; виділено [PERSON] приміщення VI площею 3,7 кв.м., приміщення IX площею 1,5 кв.м., приміщення VII площею 2,9 кв.м, частину приміщення VIII (VIII6) площею 5,35 кв.м. [PERSON] виділено приміщення І площею 10,2 кв. м. У спільному користуванні залишено приміщення II площею 8,9 кв.м. 06.08.2013 року головним державним виконавцем Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1389/11 від 08.07.2013 року, виданого Сихівським районним судом м. Львова, наслідком якого стало виділення позивача та відповідачу у користування вищезгаданих допоміжних приміщень. Судом встановлено, що після визначення порядку користування підвальними приміщеннями будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про перерозподіл допоміжних приміщень, а саме: [PERSON] погодилася з тим, що допоміжне приміщення IV переходить у користування [PERSON] У той же час, [PERSON] погодився з тим, що допоміжні приміщення VII, IX, а також частина приміщення VIII (VIIIб) переходять у користування [PERSON] Таким чином, на даний час у користуванні [PERSON] перебувають допоміжні приміщення III, VII, VIII, IX, X, а у користуванні [PERSON] - допоміжні приміщення IV, VI. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно з роз'ясненнями, наданиними у п. 1.1. резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 у справі №1-2/2004 за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Пунктом 1.2. резолютивної частини цього ж рішення встановлено, що власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Таким чином, зважаючи на вищевказане суд приходить до переконання, що підвальні приміщення будинку [ADDRESS], що перебувають в користуванні позивачів, як допоміжні, належать їм в силу вказаних законодавчих норм на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, на підставі вказаного вище, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не визнається право власності позивачів на спірні допоміжні приміщення, позов [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229,41 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved