Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що 18 липня 2010 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будовами та спорудами № 75 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області. Так, дружина спадкодавця [PERSON] та його донька [PERSON] фактом спільного проживання із [PERSON] прийняли спадщину за ним у рівних частинах. Однак, 01 липня 2017 року померла бабуся позивача [PERSON] [PERSON], яка ще за життя заповіла останній вказаний житловий будинок. Оскільки нотаріусом в оформленні спадщини їм було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, тому просить визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/2 частині зазначеного будинку кожній. У підготовче судове засідання позивачі не зявилися, однак подали заяви, в яких просили розгляд справи провести без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача в підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 18 липня 2010 року помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 105571, виданим виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 19 липня 2010 року (а. с. 7, 22, 35, 36). Також встановлено, що згідно виписки № 4/02-26 від 15 січня 2018 року, виданої відповідно до даних погосподарської книги № 1 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 74, та довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 22 від 15 січня 2018 року [PERSON], який помер 18 липня 2010 року, був головою дворогосподарства № 75 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, де на момент смерті останнього були зареєстровані, зокрема, його дружина [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а. с. 9, 11). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50827691 від 07 лютого 2018 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 339/01-13 від 12 березня 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер 18 липня 2010 року, відсутня (а. с. 17, 44). Отже, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 11, 17, 44), відтак вони вважаються такими, що її прийняли у рівних частинах (по 1/2 кожна). Однак, 01 липня 2017 року померла матір [PERSON] та бабуся [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 231358, виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 03 липня 2017 року (а. с. 8, 33-36). Ще за життя [PERSON] на випадок своєї смерті все майно, яке належатиме їй на праві власності, житловий будинок з його надвірними спорудами № 75 по вул. Карпатській в с. Сімер, і те, що буде належати їй за Законом, заповіла своїй онучці [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 23 квітня 2014 року, посвідчений секретарем виконкому Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 23 (а. с. 12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 21 від 15 січня 2018 року на момент смерті [PERSON] разом з нею в будинку №75 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району була зареєстрована, зокрема, [PERSON], [INFO]. Остання були зареєстрована за вказаною адресою і протягом шести місяців після смерті спадкодавця [PERSON] (а. с. 10). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50827476 від 07 лютого 2018 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 339/01-13 від 12 березня 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 01 липня 2017 року, відсутня (а. с. 18, 44). За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 10, 18, 44), тому вона прийняла таку одноосібно та успадкувала належну останній 1/2 частину житлового будинку № 75 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 6/01-16 від 07 лютого 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], яка померла 01 липня 2017 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок №75 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району, відсутній (а. с. 16). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що позивачі фактом спільного проживання із спадкодавцями прийняли спадщину, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилися від неї, а інших спадкоємців, які прийняли таку після смерті [PERSON] чи мають право на обовязкову частку після смерті [PERSON], не встановлено (10, 11, 17, 18, 44), відтак вона належить [PERSON] і [PERSON] у розмірі по 1/2 частині кожній. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved