Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом в якому просили визнати право власності [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно за [PERSON] на 1/2 частини за кожним збірно - розбірного гаражу, розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А, на земельній ділянці з кадастровим № 1810136600:08:01:0007, з цільовим призначенням 02.05 «Для будівництва індивідуальних гаражів». В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 25 квітня 2012 року помер їх батько - [PERSON]. Померлий [PERSON] не залишив заповіт на спадкове майно. Однак, позивачі є спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України. Спадкове майно [PERSON] складається з автомобіля УАЗ-469, 1982 року випуску та збірно-розбірного гаражу за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А, який побудований на земельній ділянці, кадастровий № 1810136600:08:01:0007, загальною площею 0,0019 га, з цільовим призначенням 02.05 «Для будівництва індивідуальних гаражів» переданої в оренду на 10 років відповідно до договору оренди землі, укладеного 10 квітня 2012 року між [PERSON] та Житомирською міською радою. Після смерті батька позивачі звернулися до Першої Житомирської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом за померлим [PERSON]. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2015 року № 1758/02-31 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на збірно - розбірний гараж, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А, на земельній ділянці з кадастровим № 1810136600:08:01:0007 з тієї підстави, що позивачі не надали правовстановлюючі документи на вказаний збірно-розбірний гараж. Спроби знайти правовстановлюючі документи на вищевказаний збірно-розбірний гараж виявились марними, в звязку з чим позивачі звернулись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, 18.01.2017 року подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні (а.с. 29). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, 13.01.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 28). Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 11, 60 Цивільного процесуального Кодексу України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25 квітня 2012 року помер [PERSON], який є батьком позивачів. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ТП № 186765, видане відділом ДРАЦС Житомирського МУЮ у Житомирській області 25.04.2012 року (а.с. 7), свідоцтвом про народження серія ЯГ № 462980 (а.с. 8), свідоцтво про народження серія ЯШ № 026523(а.с. 9) Позивачі є спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України. Спадкове майно [PERSON] складається з автомобіля УАЗ-469, 1982 року випуску, д. № 8284 ІОА, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мерія ВНС № 427517 від 18.06.2004 року, яке було прийнято позивачами відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2015 року, видане Першою Житомирською нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 5-480, спадкова справа № 238/2012, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2015 року, видане Першою Житомирською нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 5-481, спадкова справа № 238/2012. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2015 року № 1758/02-31 (а.с. 17) позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на збірно - розбірний гараж, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А, на земельній ділянці з кадастровим № 1810136600:08:01:0007 з тієї підстави, що позивачі не надали правовстановлюючі документи на вказаний збірно-розбірний гараж. Відповідно до листа Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 31.07.2013 року № 975 (а.с. 16) не можливо надати інформацію щодо зареєстрованого права власності на гараж з адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А за [PERSON], оскільки інвентаризаційна справа на зазначений гараж в архіві підприємства не обліковується. Таким чином, право позивачів на спадкове майно підлягає захисту та визнанню. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного Кодексу України (надалі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Так, позивачі є спадкоємцями за законом за [PERSON] відповідно до норм ст.ст. 1217, 1261 ЦК України, прийняли спадщину відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2015 року, видане Першою Житомирською нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 5-480, спадкова справа № 238/2012, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2015 року, видане Першою Житомирською нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 5-481, спадкова справа № 238/2012, та, відповідно, власниками спадкового майна - збірно - розбірний гараж, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А, на земельній ділянці з кадастровим № 1810136600:08:01:0007, в рівних частках. Померлий [PERSON] правомірно набув право власності на збірно - розбірний гараж, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А, на земельної ділянці з кадастровим № 1810136600:08:01:0007 відповідно до рішення Житомирської міської ради від 24.10.2011 року № 220, додаток № 3, та правомірно розташував вказаний збірно-розбірний гараж на земельній ділянці відповідно до договору оренди землі від 10 квітня 2012 року, укладеного між Житомирською міською радою та [PERSON], зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у м. Житомирі Житомирської області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 10 квітня 2012 року № 181010004000188. Відповідно до п. 3 розділу «Обєкт оренди» вищевказаного договору оренди землі на орендованій земельній ділянці розміщено обєкт нерухомого майна: збірно-розбірний гараж. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є інші юридичні факти. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України право власності виникає в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного Кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Згідно із зазначеними нормами земельна ділянка може використовуватися власником у спосіб, який відповідає категорії земельної ділянки. Класифікація видів цільового призначення земель (затверджено наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23 липня 2010 р. № 548; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 р. за № 1011/18306). Цією класифікацією визначено поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних обєктів і застосовуються для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів. Заперечення Відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки предмет спору за цією справою не земельна ділянка, на якій розташовано збірно - розбірний гараж, а саме спадкове майно, належне [PERSON] на день смерті та, відповідно, день відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1220 ЦК України) - збірно - розбірний гараж, розташований за адресою: м. Житомир, вул. Шевченка, 12-А, на земельній ділянці з кадастровим № 1810136600:08:01:0007. На підставі викладеного,

Outcome: approved