Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], де третя особа: Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та призначення опікуна. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка займається вихованням онука [PERSON], [INFO], який навчається у Вугледарській ОШ №2 у 5-Б класі. Мати [PERSON] та відповідно донька позивачки - [PERSON] веже аморальний спосіб життя, а відомості про батька дитини були записані у відповідності до ст. 135 СК України. Відповідачка 09.08.2017 року надала нотаріальну згоду на позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] та призначення опікуном [PERSON]. Остання з народження дитини займається його вихованням, утримує онука, створює останньому всі належні умови для нормального розвитку та виховання. Позивачка жодними захворюваннями не страждає, не є засудженою, не перебуває у розшуку. Відповідачка вихованням сина ніколи не займалась, не піклувалась про стан дитини, уваги не приділяє, жодної допомоги дитині не надає, хоча, у відповідності до ст. 180 СК України, зобов'язана утримувати дитину. З огляду на зазначена позивачка просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її сина - [PERSON], [INFO], призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітнім онуком [PERSON], та стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити в повному обсязі. Окрім того, просила суд звернути уваги, що в пункті другому прохальної частини позовної заяви помилково зазначено слово «піклувальник», хоча в дійсності малося на увазі, що позивачка просить суд визнати її опікуном над [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила справу розглядати за її відсутністю, не вимоги позову визнала в повному обсязі не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, якою просила суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], відомості про батька останнього зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00014056932 від 20 червня 2014 року (а.с. 9, 11). Згідно довідки №760 від 01.11.2017 року, виданої ОСББ «Відродження-Вугледар», та акту обстеження умов проживання від 29.08.2017 року, позивачка разом з дитиною - [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі задовільні умови проживання, є необхідні меблі, побутова техніка, для виховання та розвитку дитини наявні окреме спальне місце, письмовий стіл, дитячі речі, одяг, книжки (а.с. 12, 14). Відповідно до довідки №388 від 01.12.2017 року [PERSON] навчається у Вугледарській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 у 5-Б класі (а.с. 13). Згідно довідки серії ІАА №0182633, виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягалась, судимостей не має, у розшуку не перебуває (а.с. 18). Відповідачка нотаріально посвідченою заявою надала згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та опікунство бабусі дитини - [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 1/37-1138 від 19.10.2017 року, Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], призначення [PERSON] опікуном над онуком [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно висновку служби у справах дітей Вугледарської міської ради №15-24-230 від 31.08.2017 року, служба у справах дітей вважає, що [PERSON] може виконувати обов'язки опікуна (а.с. 19). Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання малолітнього сина, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у його вихованні. Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради вважає доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав, а сама відповідачка в свою чергу надала нотаріально посвідчену згоду на позбавлення її батьківських прав. Тому, суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об'єктивного їх з'ясування, характер ставлення відповідачки до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON], у зв'язку з позбавленням останнього батьківського піклування, та призначення опікуном позивачку [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 243 СК України та ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] з народження [PERSON] займається його вихованням, утримує, створює останньому всі належні умови для нормального розвитку та виховання, піклується про стан здоров'я дитини, сприяє його інтелектуальному розвитку та навчанню. Окрім того, за висновком органу опіки та піклування та служби у справах дітей [PERSON] може бути призначена опікуном та визнано доцільним призначити останню опікуном [PERSON], [INFO]. Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені позивачки опікуном дослідженими судом доказами встановлено не було. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], суд приходить до висновку, що встановлення опіки над останнім, буде захистом його законних прав та інтересів передбачених законодавством, а тому вважає необхідним та доцільним встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном останнього. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 183 СК України, приймає до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною особою, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання свого малолітнього сина, враховуючи визнання відповідачкою позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання її малолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, а саме, з 07.12.2017 року, і до повноліття [PERSON]. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позивачкою було сплачено судовий збір за звернення до суду з даним позовом у розміні 640,00 гривень, який було задоволено судом в повному обсязі, тому у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягнення витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає необхідним роз'яснити [PERSON], що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved