Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути із останнього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що у сторін за час шлюбних відносин народилась дитина, яка зареєстрована та, після розірвання шлюбу між сторонами, проживає та перебуває повністю на утриманні позивача. Відповідач участі у вихованні, утриманні дитини не бере, хоча зобовязаний утримувати її; нікому не платить аліментів, не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Досудове врегулювання спору не дала жодного результату. У відповідності до ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 06 квітня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 24 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 20 серпня 2018 року позивачкою [PERSON] подано заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, [PERSON] та [PERSON] (прізвище після розірвання шлюбу [PERSON]) [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження від 17.07.2014 серії І-СГ № 424420 /арк. спр. 8/. Дитина зареєстрована та, після розірвання шлюбу між сторонами (рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23.03.2016 № 464/538/16-ц), проживає із матір'ю, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої Львівський комунальним підприємством «Дністер» від 01.03.2018 № 647 /арк. спр. 5/. У звязку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обовязок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі\~за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Окрім цього, відповідно до\~ст.182\~цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд прийшов переконання, що позовна заява підставна та обґрунтована, оскільки батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, якого утримує позивачка, матеріальне становище відповідача, що в свою чергу не звільняє його від обовязку утримування дитини, до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 141, 181, 182 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у позовній заяві. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти необхідно присудити з 05 березня 2018 року. Суд приймає аргументи позивачки [PERSON], що наведені останньою як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають захисту, шляхом задоволення позову повністю. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України. Таким чином, оскільки судом не встановлено інших осіб, які понесли судові витрати, а відтак судовий збір компенсується за рахунок держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved