Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідачі проживають разом з ними в однокімнатній квартирі, створюють ряд незручностей, хоча, фактично, квартира придбана за кошти позивача [PERSON] та її мами [PERSON] Відповідач [PERSON], яка приходиться колишньою свекрухою позивачу [PERSON], з січня 2014 року без дозволу вселилася в спірну квартиру де і проживає га сьогодні. Позивачі просять суд виселити відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі та їх представники підтримали позов в повному обсязі. Відповідачі та їх представник позов не визнали. Заслухавши пояснення представника позивачів, їх представників, відповідачів, представника відповідачів, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.12.2001 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. (а.с.13). Також, встановленим є те, що зазначена квартира була придбана [PERSON] і [PERSON] в період їх шлюбу та відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 30.03.2005 року в справі про визнання права власності на 12 частину квартири, було визнано вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнано за [PERSON] право власності на 12 частину квартири [ADDRESS] (а.с.16). В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані та проживають позивачі і відповідач [PERSON], а його мама [PERSON], зареєстрована в м. Котове Одеської області. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та поясненнями сторін. Встановленим є те, що 15.01.2014 року відповідач [PERSON] приїхала в м. Біла Церква із-за тяжкого фізичного стану її сина, який потребував операції та був 15.01.2014 року госпіталізований до Білоцерківської міської лікарні. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та поясненнями сторін. Встановленим є те, що відповідач [PERSON] до 15.01.2014 року не приїздила в м. Біла Церква більше п'яти років, не вселялася в спірну квартиру, не бажала змінювати місце свого проживання, не вимагала своєї реєстрації в спірній квартирі. Згідно наданих суду письмових доказів медичної документації, вбачається, що відповідач [PERSON] в період часу з 15.01.2014 року і по травень 2014 року тричі перебував на стаціонарному лікуванні, як в Білоцерківськійміській лікарні так і в Київській обласній лікарні, переніс оперативне втручання щодо ампутації частини кінцівки. Позивач [PERSON] суду пояснила, що без її дозволу бувша свекруха [PERSON] приїхала в їх квартиру, почала проживати, готує собі їсти, спить разом зі своїм сином на одному ліжку, носить в сумочці свої речі, приходить до квартири, навіть, коли її сина не має в квартирі. Відповідач влаштовує сварки, погрожує продажем своєї частини житла чужим людям, що призводило до виклику дільничного інспектора для врегулювання спору. Позивач [PERSON] підтвердила пояснення своєї мами [PERSON]? пояснивши, що [PERSON] зловживав спиртним, вчиняв сварки, а на даний час захворів і вселив до квартиру свою матір, заважають спокійно проживати. Відповідач [PERSON] пояснив, що його матір приїхала з ним до м.Біла Церква в січні 2014 року, так як у нього виявилися проблеми зі здоров'ям, починалася гангрена ноги. [PERSON] ніколи не претендувала на житло в м. Біла Церква, а має своє власне помешкання в м. Котове Одеської області. [PERSON] на даний час вимушена тимчасово проживати в спірній квартирі, так як її допомоги потребує [PERSON] Відповідач [PERSON] перебуває в неприязних відносинах з бувшою дружиною [PERSON], яка має на меті виселити його і [PERSON] з квартири, а тому створює нестерпні умови проживання. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що не має наміру постійно проживати в квартирі сина і його бувшої дружини, а тимчасово на запрошення свого сина приходить до квартири щоб доглянути свого хворого сина і має намір залишитися поки він буде потребувати такої допомоги. В спірній квартирі не має речей [PERSON], вона не вчиняла ніколи сварок, нікого не виганяла з квартири, а разом з сином пропонували продати квартиру, чи сплатити частку, щоб вирішити наявний житловий спір, бо спільне проживання її сина з позивачами неможливе. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що між позивачами і відповідачами склалися неприязні відносини, виникають сварки через проживання в квартирі [PERSON] При вирішенні даного позову суд виходив з наступного. Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд звертає увагу на ту обставину, що спірне житло перебуває в спільній сумісній власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], та є безпідставним твердження позивачів про те, що квартира належить, лише, їм. Збільшення частки у майні не є предметом даного спору.Крім того, позивач в 2005 році визнала, що відповідач [PERSON] має право на 12 частину спірної квартири, яка придбана сторонами в шлюбі. Рішення суду про визнання за [PERSON] право власності на 12 частину цієї квартири не оскаржено, набрало законної сили, а отже, є безпідставним твердження, що позивач є єдиним власником квартири [ADDRESS]. Крім того, суд критично ставиться до позиції позивачів, з приводу того, що відповідач [PERSON] без будь-яких правових підстав вселилася та постійно проживає в спірній квартирі, оскільки сама позивач [PERSON] неодноразово в судовому засіданні зазначила, що особистих речей [PERSON] в квартирі не має, вона носить свої речі в сумочці. Також, не доведене постійне проживання [PERSON] в спірній квартирі, не має жодних доказів її претензій на житлову площу в спірній квартирі. Відповідачі по справі є матір'ю та сином. Встановлено, що [PERSON] поселилася в помешкання свого сина виключно у зв'язку з його хворобою та перебуванням в лікарні. Відповідачі не заперечують того, що тимчасово і періодично [PERSON] необхідно і слід проживати разом з сином, який потребує стороннього догляду. ЇЇ перебування в спірній квартирі здійснюється зі згоди співвласника цієї квартири - [PERSON] Також, виселення з квартири [ADDRESS] відповідача [PERSON] на підставі ст. 116 ЖК України є неаргументованим та не узгоджується з встановленими судом фактами. Самі по собі факти кількох сварок між сторонами та їх звернення до правоохоронних органів не може розцінюватися як доказ протиправної поведінки особи. Так, позивачі зазначають, що [PERSON] чужа їм людина і не має право проживати в їх помешканні, тому вони і звертаються до дільничного інспектора, однак як було вже зазначено, [PERSON] з січня 2014 року перебуває періодично в спірній квартирі з дозволу свого сина, тобто члена її сім'ї і її проживання є вимушене та виправдане необхідністю догляду хворого. Отже, оцінюючи наявні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення з наведених вище підстав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed