Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 31.08.2017 року звернулися до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування позову зазначили, що 28.11.2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Советська, буд. № 28, що належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.01.1989 року та договору дарування від 22.07.1989 року. Крім того, спадкодавцеві відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 063401 від 16.12.2004 року, належала земельна ділянка площею 0,1625 га. за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером: 1413800000:03:020:0040. Після звернення до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звернувся у встановлений законодавством строк шість місяців, і не є особою, як це передбачено п. 4 ст. 1268 ЦК України, в звязку з чим, вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Просять суд встановити факт їх постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла 28.11.2016 року, на час відкриття спадщини та визнати їх право на спадкування. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] територіальної громади в особі [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія УШ-УР № 060943 від 25.04.1965 року, виданого Калінінським районним у м. Донецьку бюро реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.04.1965 року, актовий запис № 787. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «Тітух». Згідно свідоцтва про народження серія VII-УР № 0108164 від 03.05.1966 року, виданого Селидвськким бюро реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, [PERSON] народився 20.04.1966 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до договору дарування від 22.07.1989 року [PERSON] належить право власності на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Советська, буд. № 28 Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 31.01.1989 року [PERSON] належить право власності на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Советська, буд. № 28 Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 063401 від 16.12.2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1625 га. за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером: 1413800000:03:020:0040. Як вбачається з довідки від 22.10.2015 року, виданої Комунальним закладом «[PERSON] центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] перенесла ішемічний інсульт, в звязку з чим, потребувала постійної сторонньої допомоги і не здатна до самообслуговування. Відповідно до довідки від 22.10.2015 року, виданої [PERSON] міською радою, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично мешкає за адресою: м. Селидове, вул. Советська, 28, разом із батьками, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] здійснював догляд за своєю матірю [PERSON], оскільки остання в 2010 році перенесла ішемічний інсульт, в результаті якого паралізувало праву сторону і відсутня мова. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 959715 від 01.12.2016 року, виданого [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, [PERSON] померла 28.11.2016 року, актовий запис № 600. Постановою державного нотаріусу Першої [PERSON] державної нотаріальної контори від 03.07.2017 року, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він із заявою про прийняття спадщини не звернувся у встановлений законодавством строк шість місяців, і не є особою, як це передбачено п. 4 ст. 1268 ЦК України, в звязку з чим, вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Згідно акту про проживання від 17.07.2017 року, складеного головою вуличного комітету [PERSON] за участю свідків [PERSON] та [PERSON], було встановлено, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично мешкає за адресою: м. Селидове, вул. Советська, 28, разом із батьками, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в тому числі з 27.03.2010 року по 28.11.2016 року. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання позивачів із спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останньої. Встановлення факту проживання позивачів разом із [PERSON] на момент смерті останньої і встановлення права на спадкування має для позивачів юридичне значення для захисту своїх спадкових прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved