Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації - [PERSON] сільської ради від 06.08.2008 року № 126 про передачу у приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] та скасування свідоцтва про право власності на дану квартиру , виданого 11.09.2008 року виконкомом [PERSON] сільської ради на імя [PERSON] В обгрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що їм на праві спільної приватної часткової власності належить квартира [ADDRESS] по ? частині кожному, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.03.2005 року виконкомом [PERSON] сільської ради згідно розпорядження органу приватизації від 25.02.2005 року №102. Відповідачеві [PERSON] належить на праві приватної власності квартира №7 у цьому ж будинку по вул. Заводській у с. Горбаків згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11.09.2008 року виконкомом [PERSON] сільської ради згідно розпорядження органу приватизації від 06.08.2008 року №126. Відповідач [PERSON] вказує, що при приватизації квартири ним були приватизовані господарські будівлі. Позивачі вважають, що орган приватизації - [PERSON] сільська рада Гощанського району порушила вимоги чинного законодавства , яке регулює приватизацію житла, прийнявши розпорядження про надання [PERSON] у приватну власність квартиру з господарськими будівлями та видавши свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], так як не зясував порядок користування господарськими приміщеннями, зокрема сараєм, позначеним у технічній характеристиці до квартири літерою „В, площею 24,6 кв.м., сараєм, позначеним літерою „в, площею 9,9 кв.м., чим порушив права позивачів на володіння, користування та розпорядження даними будівлями, якими позивачі користуються та розпоряджаються з 1987 року. Про те, що відповідач приватизував , окрім квартири, ще і господарські будівлі, позивачі дізналися лише на початку грудня 2014 року - коли отримали судову повістку про виклик їх у якості відповідачів по справі за позовом [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, а тому вважають, що ними не пропущено строк позовної давності на оскарження даних актів. В судовому засіданні позивачки [PERSON], [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Позивачка [PERSON] пояснила, що у квартирі №4 по вул. Заводській у с.Горбаків вона проживає з 1984 року , а з 1987 року користується гаражем і літньою кухнею, які позначені у технічній характеристиці до квартири №7 літерою „В, площею 24,6 кв.м. та літерою „в, площею 9,9 кв.м., які незаконно приватизував відповідач, так як саме їй були передані у користування дані господарські будівлі тодішнім головою колгоспу „Ім.Жданова Воловиковим. До 1987 року даними господарськими будівлями користувався [PERSON], який працював ДІМ на території сільської ради. Представник позивачів [PERSON] вважає, що [PERSON] сільська рада не мала права давати дозвіл [PERSON] на приватизацію сарая, позначеного у технічній характеристиці до квартири літерою „В, площею 24,6 кв.м. та сарая, позначеного літерою „в, площею 9,9 кв.м. , так як дані обєкти не належать до 8-и квартирного будинку , так як надані вони для позивачів. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позову не визнали і пояснили, що [PERSON] сільська рада прийняла розпорядження як орган приватизації від 06.08.2008 року №126 щодо передачі у приватну власність [PERSON] квартири №7 у будинку 27, що по вул. Заводській в с. Горбаків Гощанського району згідно заяви [PERSON] На підставі даного розпорядження виконкомом [PERSON] сільської ради було видано 11.09.2008 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У оспорюваних позивачами актах відсутні будь-які дані щодо господарських будівель. Оскільки позивачі не заявляють будь-яких прав на вказану квартиру, то з цього слідує, що передача у власність житла та реєстрація на нього права власності не впливає на права, свободи чи інтереси позивачів та не створює для них цивільних обовязків, а тому позбавлення права власності відповідача на квартиру суперечитиме Закону. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що оскільки позивачі оспорюють передачу господарських будівель, про які не зазначено у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданого 11.09.2008 року виконкомом [PERSON] сільської ради та у розпорядженні органу приватизації від 06.08.2008 року №126 , виданими на імя відповідача, то скасування даних актів призведе до позбавлення відповідача права власності на житло, спір по яке не йде. А тому просить у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає у будинку по вул.Заводській,27 , що у с. Горбаків у квартирі №6 з 1984 року. Йому відомо, що господарськими будівлями, за які йде спір у суді, користувався [PERSON], який був ДІМ на території [PERSON] сільської ради і проживав у квартирі, яку приватизував відповідач , а колишній голова колгоспу Воловиков обіцяв передати ці господарські будівлі: гараж і літню кухню для позивачки [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у 1990 році колгосп „Ім.Жданова , що у с.Горбаків надав їй як спеціалісту колгоспу квартиру №7 у будинку№27 по вул.Заводській у с.Горбаків. Так як біля будинку була додаткова господарська прибудова, то вона була передана у користування для неї. Даними господарськими приміщеннями за її згодою користувалися всі жителі будинку, так як вона не мала підсобного господарства, зокрема [PERSON] гаражем, так як там стояв їхній автомобіль, а літньою кухнею [PERSON]. Коли ж вона виселялася з квартири, а туди поселився відповідач, то вона сказала йому, що до квартири належать і гараж та літня кухня. Перед нею у квартирі жив [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає у с.Горбаків з 1986 року і працював до 2010 року головою [PERSON] сільської ради. Йому відомо було на той час, що господарські будівлі: гараж та літня кухня, які не належали до житлового будинку №27, що по вул Заводській у с.Горбаків, а були окремо побудовані, належать до квартири №7 у цьому будинку, де жила [PERSON] Коли почалася приватизація, то обєкти соціальної сфери, в тому числі і житловий фонд колгосп передав у сільську раду. Вважає, що сільська рада правомірно передала відповідачеві спірні господаврські будівлі, так як вони не належать до житлового будинку, а ними користувалися лише мешканці квартирни №7 даного будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 1980 року по 1987 рік він працював ДІМ у с.Горбаків. У 1984 році був збудований 8-и квартирний будинок під №27 у с. Горбаків, у якому йому надав колгосп квартиру №7. Ще до будівництва будинку його попередником [PERSON] було побудовано гараж і літню кухню, за які [PERSON] судився і колгосп йому сплатив гроші, а потім біля цих господарських будівель побудували вже будинок. Коли колгосп надав для нього квартиру, то разом надав і літню кухню та гараж. До 1989 року він проживав у квартирі та користувався даними господарськими будівлями. Позивачка [PERSON] просила у голови колгоспу, щоб дав їй гараж і літню кухню, а тому голова сказав, щоб він віддав ключі для неї. Але він не памятає, чи передавав ключі. Заслухавши пояснення позивачів та їхнього представника, представників відповідачів, свідків суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Згідно ст.345 ЦК україни фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. У відповідності до ст.1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів , та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ч.2 ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. У рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 2 березня 2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п.1.1). Статтею 382 ЦК України дано визначення поняття „квартири як обєкта права власності , а також передбачено право спільної сумісної власності для власників квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку приміщень загального користування, опорних конструкцій будинку, механічного, електричного, сантехнічного та іншого обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруд, будівель, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир , а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Оспорюючи розпорядження органу приватизації про передачу у приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на дану квартиру , виданого виконкомом [PERSON] сільської ради на імя [PERSON], позивачі посилаються на те, що відповідач неправомірно приватизував господарські приміщення - сараї площею 24,6 кв.м. та площею 9,9 кв.м., чим порушив права позивачів на володіння, користування та розпорядження даними будівлями, якими позивачі користуються та розпоряджаються з 1987 року. Однак посилання позивачів спростовуються доказами, добутими у судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2008 року виконкомом [PERSON] сільської ради як органом приватизації прийнято розпорядження №126 про передачу у приватну власність для [PERSON] квартири №7, у якій він мешкає , що знаходиться у с.Горбаків по вул. Заводській,27 згідно заяви відповідача і на підставі Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду (а.с.48). На підставі даного розпорядження органу приватизації в подальшому 11.09.2008 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради на імя відповідача було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.50). Згідно прийнятих [PERSON] сільською радою правових актів щодо надання [PERSON] житла у приватну власність, то будь-які господарські будівлі у них не зазначені, як і передбачено чинним законодавством про приватизацію. Згідно довідки про склад сімї наймача та займані ним приміщення від 06.08.2008 року, виданої [PERSON] сільською радою вбачається, що [PERSON], крім квартири №7 у будинку №27, що по вул.Заводській у с.Горбаків , користується сараями площею:17,9; 24,6 та 9,9 кв.м. і погребом 11,9 кв.м. (а.с.46). Також дані щодо цих господарських будівель зазначені і у Журналі зовнішніх обмірів до даної квартири, складеному 06.08.2008 року і який міститься у інвентаризаційній справі №528 (а.с.43) та у технічній характеристиці до квартири (а.с.11-зворот). Як убачається з матеріалів інвентаризаційної справи №476 до кв. №4 у будинку №27 по вул Заводській у с.Горбаків Гощанського району виконкомом [PERSON] сільської ради як органом приватизації прийнято розпорядження 25.02.2005 року №102 про передачу у приватну власність і для [PERSON] квартири №4, у якій вона мешкає , що знаходиться у с.Горбаків по вул. Заводській,27 згідно заяви позивачки і на підставі Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду (а.с.60). На підставі даного розпорядження органу приватизації 17.03.2005 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради на імя позивачки та членів її сімї - інших позивачів було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.61). У даних актах, прийнятих [PERSON] сільською радою також не зазначені будь-які господарські будівлі. Господарська будівля сарай площею 20 кв.м. зазначений у довідці про склад сімї наймача - [PERSON] та займані нею приміщення від 25.02.2005 року, виданій [PERSON] сільською радою (а.с.56) та у технічній характеристиці до квартири (а.с.87). Згідно положень ч.1 ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно,... в тому числі... житловий фонд, нежитлові приміщення... та інше майно [і майнові права],... визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Частин ою 5 цього ж Закону передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції..., можуть... продавати і купувати,... вирішувати питання їхнього відчуження... У судовому засіданні встановлено, що ТОВ СГП „Прогрес як правонаступник колгоспу „Ім.Жданова передав у комунальну власність [PERSON] сільської ради житлові комплекси с.Горбаків,с.Томахів та с.Подоляни згідно акту передачі від 22 грудня 2004 року. Серед майна , що прийняте на баланс [PERSON] сільською радою і призначене для приватизації під №12 значаться сараї, вартістю 7941 грн., під №15 сараї до 8-ми квартирного будинку, вартістю 52518 грн. та під №32 8-ми квартирний будинок по вул. Заводській,27 (а.с.80-84). Таким чином [PERSON] сільська рада набула права розпорядження даним майном згідно чинного законодавства. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що спірні господарські приміщення не належали до 8-ми квартирного житлового будинку №27 по вул Заводській у с.Горбаків, так як були побудовані ще до будівництва будинку. Даний факт не заперечували і позивачі . Крім того, свідки пояснили, що спірні господарські будівлі з часу будівництва житлового будинку „слідували за квартирою №7 у даному будинку, так як надавалися лише мешканцям цієї квартири. В судовому засіданні встановлено, що спірні господарські будівлі-сараї у акті передачі житлового фонду від 22 грудня 2004 року значаться під №12 , вартістю 7941 грн. Законом України „Про приватизацію державного житлового фонду не визначено вичерпний перелік допоміжних приміщень, перелік приміщень, які слід відносити до допоміжних, критеріїв віднесення тих чи інших приміщень до допоміжних. Згідно зі ст. 1 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та „Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Тому в кожному конкретному випадку слід оцінювати, цільове призначення приміщення для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, що є визначальним встановленим критерієм для віднесення вказаного приміщення до допоміжного. Таким чином, з наведеного вбачається, що Законом встановлено визначальний критерій для віднесення приміщень до допоміжних, а саме цільове призначення цих приміщень для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Отже спірні приміщення не є допоміжними і у них не знаходиться технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до яких експлуатація житлового будинку є неможливою , також вони не використовувались чи якась з їхніх частина для обслуговування будинку. Тому спірні господарські будівлі - сараї площею 24,6 кв.м. та площею 9,9 кв.м., згідно із ст. ст. 355, 356 ЦК України не є спільною частковою власністю власників приватизованих квартир, оскільки відповідно до цивільного законодавства України розпорядження майном, що є спільною частковою власністю проводиться за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Позивачі в судовому засіданні не довели та не надали суду доказів, що сараї площею 24,6 кв.м. та площею 9,9 кв.м. є допоміжним приміщенням до будинку №27, що по вул.Заводській у с.Горбаків і що вони ними користуються на законних підставах, оскільки правом на приватизацію вони скористалися набагато раніше відповідача і права на спірні господарські споруди не набували, як і не ставили взагалі такого питання. В свою чергу представники відповідачів у судовому засіданні довели та надали беззаперечні докази, що спірні господарські будівлі на час приватизації квартири позивачем належали на праві власності [PERSON] сільській раді і в послідуючому були приватизовані відповідачем [PERSON] як майно комунальної власності згідно вимог закону.

Outcome: dismissed