Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22.04.2020 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що за рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.03.2010 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] щомісячно у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи із04.03.2010 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач є інвалідом ІІІ групи, щомісячно отримує пенсію по інвалідності а сплачує аліменти через органи ДВС на двох неповнолітніх дітей у розмірі 50 відсотків від пенсії. Однак дана сума не є достатньою для погашення аліментів у повному розмірі встановленому законодавством і такі обставини зумовили виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Згідно довідки ДВС від 31.01.2020 № 3920/01-38 заборгованість по сплаті аліментів становить 51841, 20 грн. за період з 04.03.2010 року по січень 2020 рік включно. У зв`язку з простроченням сплати аліментів у відповідності ч.1 ст. 196 СК України позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 71443,55 грн. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про що є відмітка в справі. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов відповідачем не подано. Третя особа державний виконавець Міжгірського РВ ДВС Піденно-Західного міжрегіонального управління Маркович І. на розгляд справи не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд ухвалив, за згодою позивача, винести заочне рішення в справі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.03.2010 року по справі № 2-174/2010 з відповідача присуджено стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходу відповідача., але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 04.03.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Маркович І. заборгованість по сплаті аліментів боржника [PERSON] за виконавчим листом № 2-174/2010 заборгованість по аліментах станм на 01.04.2020 року становить 72211,75 грн. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. У статті 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України. Позивачем надано суду розрахунок пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 01.04.2010 року по 23.04.2020 року, і загальна сума пені становить 71443,55 грн.. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, виходячи з наведенного, суд вважає, що вимоги позивачки є обгрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена за законом від сплати судових витрат, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved