Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментівна утримання дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі з 12.02.2016 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Оскільки шлюбні відносини між ними припинені, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, просить стягнути з нього на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка, згідно наданої заяви, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить слухати справу без її участі (а.с.16). Відповідач, згідно наданої заяви, позовні вимоги визнав повністю, просив справу слухати без його участі (а.с.15). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.02.2016 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №38 (а. с. 3). Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Згідно довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення Донецької області від 17.11.2017 року дитина сторін проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) Згідно довідки Управління СЗН Покровської міської ради від 15.11.2017 року [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860грн. (а.с.8). Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивачка дійсно знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоров'я дозволяє йому нести аліментні зобов'язання, підтвердив в суді, що він працює та не є інвалідом, на обліку у лікаря не перебуває. Доказів на момент розгляду справи стосовно наявності у відповідача інших аліментних зобов'язань, а також його стану здоров'я, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, у даному випадку- з 17.11.2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved