Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», який в ході розгляду справи уточнили, вказавши, що відповідач [PERSON] 14 січня 2018 року керуючи автомобілем [NUMBER] біля електроопори № 94 по вул. Серафимовича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, при зміні напрямку руху не впевнилася в безпечності маневру та скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в попутному напрямку під керуванням позивача [PERSON], чим порушила ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль «Renault Symbol» отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Власником вказаного автомобіля є [PERSON]Постановою суду від 24.01.2018 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 19.02.2018 р. [PERSON] звернувся до страхової компанії з заявою про виплату йому страхового відшкодування, та лише 16.05.2018 р. отримав виплату в сумі 34737,53 грн. Тому просять стягнути з страхової компанії на користь [PERSON] матеріальні збитки в сумі 9502,95 грн. на проведення судової експертизи, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]Ю, матеріальні збитки: 1250,00 грн. на відшкодування витрат, понесених у звязку з оплатою послуг евакуатора; 1500,00 грн. на відшкодування витрат, понесених у звязку з оплатою послуг судового експерта по оцінці пошкодженого автомобіля; 14000,00 грн. на відшкодування витрат, понесених у звязку з оплатою правничих послуг та 25000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] [PERSON] вимоги позову підтримав з підстав, викладених уточненій позовній заяві (а.с. 72-79) та відповіді на відзив (а.с. 87-94), наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності за участі представника [PERSON], на задоволенні позову наполягає в повному обсязі (а.с.95). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого зазначено, що шкоду, заподіяну позивачам, повинна відшкодувати страхова компанія. Витрати понесені у звязку з оплатою послуг судового експерта по оцінці пошкодженого автомобіля, не підлягають відшкодуванню в світлі вимог ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України. Вимога щодо відшкодування витрат на оплату правничих послуг, то вказані послуги не підлягають відшкодуванню, оскільки надані не адвокатом, позивачем не додано договору між ним з адвокатом. Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивач не зазначив жодних аргументів та міркувань, з яких він виходив при визначенні саме такого розміру та не надав жодного доказу на підтвердження факту її спричинення. Тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування відповіді на відзив на позов позивачами зазначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова від потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Однак потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Тому потерпілий має право відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 20 січня 2016 року. Що стосується витрат на правничу допомогу, то представництво інтересів виключно адвокатами здійснюватиметься в судах першої інстанції з 01 січня 2019 року, відповідно до абз. 1 п.п.11 п. 161 Перехідних положень Конституції України. В обґрунтування вимоги щодо моральної шкоди, посилається на глибину душевних страждань, отриманих ним при ДТП, душевну травму, наслідки якої мали вплив на психічний стан позивача, оскільки він тривалий час був позбавлений можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди та змушений звертатися до суду. Ним надано всі докази понесення судових витрат. Тому на підставі ст.1192 ЦК України, просить задовольнити заявлені вимоги (а.с. 87-94). Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не зявився, до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої зазначено, що 20.02.2018 р. пошкоджений автомобіль «Renault Symbol» було оглянуто призначеним страховиком представником в присутності [PERSON] за результатами проведеного огляду аварійним комісаром [PERSON] з дотриманням вимог Методики було складено калькуляцію вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу № 1172 від 31.03.2018 р. на суму 96413,62 грн. За даними випадком було визначено вартість матеріального збитку в сумі 41685,04 грн., сума ПДВ складає 6947,51 грн., тому [PERSON]Ю, було виплачено страхове відшкодування в сумі 34737,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 851 від 16.05.2018 р. Тому вважають, що за даним страховим випадком ПрАТ «УПСК» виконало зобовязання в повному обсязі, доплата страхового відшкодування можлива лише у випадку надання страховику документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу,в тому числі й податку на додану вартість. Тому просять в задоволенні позову відмовити (а.с. 113-114). Вислухавши [PERSON],\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2018 року водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] біля електроопори № 94 по вул.Серафимовича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, при зміні напрямку руху не впевнилася в безпечності маневру та скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в попутному напрямку під керуванням позивача [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 січня 2018 року, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.20 копія постанови) та відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Власником автомобіля [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач [PERSON] (а.с. 14 копія свідоцтва), позивач [PERSON] здійснював керування вказаним транспортним засобом на підстав довіреності від 28 липня 2017 р., посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за № 1881 (а.с. 16 копія довіреності). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами частини 1 статті 1187 ЦК України визначено поняття джерела підвищеної небезпеки. У частини 2 статті 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в [PERSON] акціонерному\~товаристві «Українська\~пожежно-страхова\~компанія»згідно полісу № АК/5133383 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.03.2017 р. Вказана дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком, тому на підставі страхового акту № ОЦ/007/001/18/0773 потерпілому [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 34 737,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 851 від 16 травня 2018 року (а.с. 116-120 копії актів, калькуляції, платіжного доручення). Відповідно до статті 194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д13/02/18 складеного 05 лютого 2018 р., судовим експертом [PERSON], сума матеріального збитку з врахуванням величини втрати товарної вартості з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER] в цінах на дату 30.01.2018 р. складає 44240,48 грн. (а.с. 32-47 копія висновку). Таким чином, потерпіла сторона може предявити вимогу до винної в дорожньо-транспортній пригоді сторони щодо відшкодування різниці між страховим відшкодуванням та зазначеними у висновку експертами збитками, яка складає 9 502,95 грн. Натомість позивачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення суми в розмірі 9 502,95 грн. з [PERSON] акціонерного\~товариства «Українська\~пожежно-страхова\~компанія»за проведення судової експертизи, що не обґрунтовано та не підтверджено жодним доказом, оскільки в матеріалах справи відсутня як судова експертиза, так і докази її оплати, тому суд відмовляє в цій частині за недоведеністю. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення збитків за проведення експертизи та витрати за евакуацію пошкодженого автомобіля. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту надання послуг № 2302 від 23 лютого 2018 року, стороною, якій надано послуги евакуатора (завантаження, транспортування та розвантаження) зазначено позивача [PERSON] (а.с. 29, 30 копії акту, чеку), який відповідно до зазначеного і поніс витрати на сплату вказаних послуг (а.с. 24 копія квитанції) та має право предявити вимогу про відшкодування понесених витрат. Натомість вказану вимогу предявлено саме позивачем [PERSON], який не підтвердив здійсненні витрати саме ним, тому на підставі зазначеного, вимога про стягнення збитків, понесених у звязку з оплатою послуг евакуатора на користь [PERSON] задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на проведення експертизи в розмірі 1500 гривень 00 коп., то вказана вимога підлягає задоволенню, оскільки підтверджується копією квитанції № 040122 від 30.01.2018 р., відповідно до якої [PERSON] сплачено за проведення автотоварознавчого дослідження суму в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 21 копія квитанції). Заперечення відповідача\~[PERSON]\~щодо того,\~що ці\~витрати не\~підлягають відшкодування\~в світлі\~вимог ч.\~ч.\~1,3\~ст.\~133\~ЦПК України,\~суд не\~приймає до\~уваги оскільки\~позивач [PERSON] поніс витрати, які знаходяться в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, оскільки саме висновком експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного судовим експертом [PERSON], встановлено суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП транспортному засобу, тому на підставі п.1 ч.2 ст. 22 та ст. 1166 ЦК України ці витрати підлягають відшкодуванню Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~ у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Тому вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача [PERSON], ступеня вини відповідача у вчинені ДТП, та оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 1000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачами заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі по 704,80 грн., сплаченого кожним з них при подачі позову (а.с.1,2), однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню в частині вимоги [PERSON], суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. В задоволенні вимоги позивача [PERSON] про відшкодування витрат по сплаті судового збору на підставі положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити в звязку з відмовою йому в задоволенні вимог. Крім того, позивачем [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування йому витрат на правничу допомогу в сумі 14000,00 грн. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Однак згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем [PERSON] надано копії: квитанції № 007328 від 22.02.2018 р. на суму 14000,00 грн., договору про надання правничої допомоги, укладеного 16 лютого 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], акту про прийняття передачі наданих правничих послуг від 22 лютого 2018 р., розрахунку наданих правничих послуг, виписки з ЄДР (а.с. 24а-28). Позивачем у відповіді на відзив зазначено посилання на пп.11 п.16-1\~Розділу XV\~«Перехідні положення»\~Конституції України,\~відповідно до\~якого представництво відповідно до\~статті 131-2\~Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у судах першої інстанції здійснюється з 1 січня 2019 року. ФОП [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність за КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права», що включає в себе вчинення дій, спрямованих на надання юридичної (правничої) допомоги. Однак суд вважає, що вказана норма регулює виключно представництво інтересів осіб адвокатами у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року, однак в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід керуватися положеннями ст. 137 ЦПК України. У пунктах 47, 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Посилання на те, що особа може бути іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору відповідно до ст.ст.\~12,\~42,\~56\~ЦПК України суд не приймає до уваги, оскільки це посилання у постанові ВССУ на норми ЦПК 2004 року, який 15.15.2017 р. втратив чинність. Позов подано до суду 26.02.2018 р. Крім того, норми ЦПК України є нормами прямої дії та мають вищу юридичну силу порівняно з постановою ВССУ, тому суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої сторони несуть витрати, повязані з правничою допомогою саме адвоката. З огляду на це, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо наявності у ФОП [PERSON] свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial