Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах якої 13.07.2015 року із позовною заявою до Хорольського районного суду звернулася її представник по дорученню [PERSON] вказує, що позивачка з квітня 2007 року працювала в початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі ( дитячій музичній школі)- відповідач 1, на посаді викладача з хореографії по 21.09.2012 року, коли була звільнена наказом № 35 за власним бажанням. Зазначає, що при звільненні дитячою музичною школою не було сплачено їй належну заробітну плату в сумі 2840 грн., а тому просила суд стягнути цю заробітну плату із цього відповідача та 5000 грн. моральної шкоди. В ході судового розгляду представник позивачки [PERSON] подала заяву про залучення у справу в якості співвідповідача відділу культури, туризму та архівної справи Хорольської райдержадміністрації (відповідач 2) , позовні вимоги збільшила, просила суд стягнути із відповідача 2 1396 грн. щорічну грошову винагороду, 2329 грн. 69 коп. надлишково відраховані кошти заробітної плати за дні відпусток, 2859 грн. 32 коп. збитки від інфляції, 320 грн. 92 коп. три відсотки річних та 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] та її представник [PERSON] як первісні так і уточнені позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові та заяві про уточнення позовних вимог. Представник Хорольського початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу [PERSON], ні первісні ні уточнені позовні вимоги не визнала, з тих підстав, що підприємство яке вона представляє, не має перед позивачкою ніякої заборгованості по заробітній платі, так як частину коштів їй було виплачено при звільненні, а частину доплечено згодом 24 квітня 2013 року. Представник відділу культури, туризму та архівної справи Хорольської райдержадміністрації [PERSON], в судовому засіданні ні первісні ні уточнені позовні вимоги не визнала, з підстав зазначених нею у письмових поясненнях. Представник прокуратури Хорольського району Полтавської області при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, допитавши сторони та свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження витребуваного судом за клопотанням представника позивачки, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом позивачка [PERSON], відповідно до наказу № 17 від 17.04.2007 року була прийнята на роботу до Хорольського початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу ( дитяча музична школа) на посаду викладача по класу хореографії, де працювала до 21.09.2012 року. Була звільнена за власним бажанням, що стверджується наказом про звільнення від 21.09.2012 року № 35 ( а.с. 38). З матеріалів справи вбачається, що позивачкою на адресу адміністрації вищевказаного освітнього закладу подано заяву про звільнення з посади 21.09.2012 року. Судом встановлено, і це не заперечується сторонами по справі, крім того підтверджується наявними в матеріалах справи документами, що позивачці у вересні 2012 року нараховано: за фактично вичитані години 1454 грн. 17 коп., надбавку за вислугу років 145 грн. 42 коп., надбавку за престижність 290 грн. 83 коп., премію 693 грн. 00 коп., щорічну грошову винагороду 1396 грн. 00 коп. всього було нараховано 3979 грн. 42 коп. Відповідно до п. 2 наказу про звільнення позивачки від 21.09.2012 року № 35 із вищевказаної суми були відраховані грошові кошти за 32 дні відпустки в сумі 2781 грн. 48 коп., таким чином розмір нарахованих грошових коштів становив 1197 грн. 94 коп., а виплачено позивачці за відрахуванням податків 1142 грн. 54 коп. Судом встановлено, що вищевказана сума грошових коштів була сплачена позивачці, шляхом її перерахунку на банківську картку двома платежами - аванс 900 грн. ( виплачено 13.09.2012 року платіжним дорученням № 632), та заробітна плата 242 грн. 54 коп. ( виплачено 27.09.2012 року платіжним дорученням № 702. Надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківську картку позивачки стверджується, наявною в матеріалах справи роздруківкою руху грошових коштів позивачки ( а.с. 12-14). Наявними в справі документами стверджується, що представником позивачки ініціювалися питання перевірки правомірності дій відповідачів, щодо неналежної виплати при звільненні [PERSON] заробітної плати. Згідно результатів перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Полтавській області було видано припис № 16-27-27/26-19 від 24.04.2013 року, відповідно до якого констатовано факт порушення відповідачами вимог трудового законодавства в частині надлишкового відрахування із заробітної плати позивачки грошових коштів за 23 дні відпустки, зобовязано відповідачів донарахувати та виплатити позивачці суми грошових коштів за 23 дні відпустки. Матеріали справи свідчать, що відповідачами на підставі вищевказаного припису було проведено нарахування 2001 грн. 46 коп. заробітної плати позивачці, та виплачено їй за відрухуванням податків 1479 грн. 05 коп. згідно платіжної відомості № 88 від 29.04.2013 року. Факт надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківську картку позивачки стверджується, наявною в матеріалах справи роздруківкою руху грошових коштів позивачки ( а.с. 12-14). Таким чином, як встановлено судом позивачці станом на 29.04.2013 року сплачено всі суми грошових коштів, які підлягали їй до сплати в день звільнення. Посилання представників позивачки на ту обставину, що доплаті позивачці підлягала сума 2329 грн. 69 коп., як це вказано в листі територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області від 29.04.2013 року, а не 1479 грн. 05 коп., яку було проведено фактично, не заслуговують на увагу, так як судом з достовірністю встановлено, що при складанні вказаного листа працівником вищевказаної установи було зроблено помилку в сумі, що підлягала сплаті позивачці, що стверджується поясненнями допитаних в ході судового розгляду свідків, письмовими документами, наявними в матеріалах справи, та листом цієї інспекції, з якого вбачається, що дійсно до сплати позивачці підлягала сума грошових коштів 1479 грн. 05 коп., а не як зазначалося раніше 2329 грн. 69 коп. Суд констатує, що відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Обов'язок доказування і подання доказів, відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладається на кожну із сторін, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з того, що судом встановлено факт повної сплати позивачці грошових коштів, що підлягали виплаті при її звільненні, хоч і з затриманням проведення цих виплат, суд вважає, позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати безпідставними. Суд констатує, що позивачкою та її представниками не надано суду доказів, невірного нарахування позивачці заробітної плати в частині її розміру та наявності будь-яких її недоплат на день розгляду справи судом. В звязку з чим, суд не вбачає підстав для стягнення із відповідачів на користь позивачки сум моральної шкоди, інфляції та 3-х відсотків річних, а також моральної шкоди. Виходячи з заявлених позивачкою позовних вимог, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed