Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON], уточнивши свої вимоги, звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом, на тих підставах, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,02 га, розташованої на території Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області та належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2007 року. При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачам було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, позивачі просять в судовому порядку визнати за ними право власності на вищевказану земельну ділянку. В судове засідання позивачі не з'явилися. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримають в повному обсязі. Відповідач також у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнав повністю. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2013 року за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачам в рівних частках земельну ділянку площею 7,02 га, розташовану на території Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕК № 427858, виданого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області 26 квітня 2007 року (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, в день її смерті відкрилася вищезгадана спадщина ( а.с. 8). Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За приписами ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивачів на отримання в спадщину за заповітом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ними права спільної часткової власності в рівних частках на спадкове майно - земельну ділянку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved