Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Кам`янська міська рада Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй згідно договору купівлі-продажу від 21.04.2006 року належить будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] [INFO] є її колишньою невісткою, яка з 2018 року за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих її речей в будинку не має. На даний час відповідачка проживає разом з чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідачки за даною адресою порушує право позивачки на можливість оформити субсидію. Позивачка в\~судове засідання\~не з`явилась,\~надала заяву\~про розгляд\~справи без\~її участі,\~позовні вимоги\~підтримала в\~повному обсязі,не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення з урахуванням чинного законодавства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно із\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1865, [PERSON] придбала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З акту\~про не\~проживання №\~240/14/1\~від 05.11.2020\~року,\~який був\~складений за\~участю двох\~свідків,\~ [PERSON] не\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~з 20.07.2018\~року (а.с.\~10).\~ \~ З довідки № 21/7406 від 08.12.2020 року про реєстрацію та склад сім`ї, вбачається, що в будинку [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Частинами 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не мешкає у будинку з 2018 року, не сплачує за комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки не існує. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню, оскільки дії відповідачки порушують права власника, нерухомого майна на вільне користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved