Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про припинення договору поруки. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 10.08.2007 року між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра» було укладено Договір поруки в забезпечення виконання грошового зобов»язання [PERSON] за кредитним договором №36-05/06/09/11/404/2007/103 від 10.08.2007 року. Згідно п.1.1 зазначеного договору поруки Поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов»язань щодо повернення кредиту в розмірі - 44 000 грн. Між тим, в порушення вимог ст.553 ЦК України кредитор вимагає виконання від поручителя виконання зобов»язання за боржника в повному обсязі. Зокрема, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2011 року та претензія банку свідчать про збільшення обсягу відповідальності поручителя, що є підставою для припинення поруки згідно ст.559 ЦК України. При цьому, поручитель своєї згоди на збільшення обсязу та зміни зобов»язання не надавав, а тому позивачі просили задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з урахуванням збільшення обсягу відповідальності поручителя в односторонньому порядку з боку відповідача, оскільки з позову відповідача та винесеного за наслідками його розгляду судового рішення від 12.10.2011 року вбачається про стягнення з поручителя більшої суми, ніж та, за яку він поручився згідно договору поруки від 10.08.2007 року. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та підтримав надані заперечення проти позову, посилаючись на правомірність дій банку та відсутність підстав вважати про збільшення обсягу відповідальності поручителя у наведеному позивачами випадку. Вислухавши пояснення представників позивачів та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами (банком та [PERSON]) було укладено 10.08.2007 року кредитний договір, за яким позичальник отримала грошові кошти в розмірі - 44 000 доларів США під 12,99 % річних строком до 08.08.2014 року. В забезпечення виконання зобов»язання вказаним договором між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено 10.08.2007 року договір поруки. За умовами п.1.1 договору поруки від 10.08.2007 року [PERSON] поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов»язань, що витікають з Кредитного договору від 10.07.2007 року, в тому числі повернути до 08.08.2014 року кредит в сумі - 44 000 грн., сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Крім того, за п.1.2 вказаного договору передбачено відповідальність Поручителя перед кредитором в повному обсязі та відповідальність поручителя і позичальника як солідарних боржників (а.с.2). Як вбачається з позовної заяви, позивачі, посилаючись на збільшення обсягу відповідальності поручителя банком просили суд договір поруки від 10.08.2007 року визнати припиненим, оскільки з позовної заяви до суду від 01.03.2010 року, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2011 року та постановою про відкриття виконавчого провадження було стягнуто з поручителя [PERSON] більшу сума боргу в розмірі - 294 514,14 грн., ніж та сума за яку він поручався згідно договору поруки - 44 000 грн. Слід зазначити, що вказаний договір поруки та зобов»язання поручителя [PERSON] перед банком вже були предметом судового розгляду. Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2011 року, що набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 05.12.2012 року, було задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та стягнуто на його користь солідарно з [PERSON] і з поручителя [PERSON] заборгованість по кредиту в розмірі - 292 694,14 грн., що еквівалентно - 34 960,08 доларів США (а.с.5,23). Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаними судовими рішеннями було перевірено та надано оцінку підставам для стягнення усієї суми боргу як з позичальника, так і з поручителя з посиланням на умови укладеного між сторонами Договору поруки від 10.08.2007 року, а саме на п.п.1.2, де передбачено відповідальність Поручителя перед кредитором в повному обсязі та відповідальність поручителя і позичальника як солідарних боржників. Крім того, судом встановлено, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору (п.1.5 Договору поруки), а за п.1.4 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов»язань в повному об»ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Зважаючи на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2011 року, що набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 05.12.2012 року, було стягнуто солідарно з поручителя та позичальника усю суму боргу, а відтак не було встановлено обставин збільшення обсягу відповідальності поручителя [PERSON], тому підстав для визнання договору поруки припиненим у суду немає. Крім того, статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦП К України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 59-61 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням досліджених обставин справи суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачів, оскільки ними в розумінні вимог ст.559 ЦК України не було надано під час розгляду справи доказів та наведено нових обставин, які б могли бути підставами для припинення поруки [PERSON] за договором поруки від 10.08.2007 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed