Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та уточненою позовною заявою, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у сумі 16370,05 грн. та неустойку (пеню) у сумі 139636,10 грн. за прострочення в сплаті аліментів на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], за кожен день прострочення зобов'язань за період з 28.02.2011 року по 30.06.2013 року мотивуючи тим, що відповідач ухилявся від сплати аліментів у визначеному судом розмірі, сплачував аліменти нерегулярно і у значно меншому розмірі, ніж визначено судом і розраховано державним виконавцем. Тому, просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів та неустойку (пеню). В судове засідання позивач не з'явилася, тому надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, та зазначила що наполягає на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, тому надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити, зазначивши, що просить дану справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження а.з.№1513 (а.с.6). Син проживає з позивачкою, відповідач проживає окремо від дитини, про що свідчить довідка ПП «Комсомольський» від 31.07.2013 року (а.с.10). Згідно копії рішення даного суду від 15.04.2004 року, [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до його повноліття, починаючи з 29 березня 2004 року (а.с.11). З довідки Центрально-Міського ВДВС ГУЮ у Донецькій області №7587/05-38 від 30.07.2013 р., видно, що станом на 01.07.2013 р. відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], у розмірі 16370,05 грн. (а.с.8-9) З даної довідки ВДВС видно, що аліменти державним виконавцем нараховувались, виходячи з показників Статуправління про середню заробітну плату в регіоні. Дану обставину сторони не заперечують, як і самі арифметичні розрахунки. Відповідач не оспорює такі розрахунки заборгованості і розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», - розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Оскільки аліменти нараховувались і розмір заборгованості з аліментів визначався державним виконавцем, у провадженні якого знаходилось дане виконавче провадження, під час, коли платник аліментів не працював, тобто не мав постійного місця роботи і постійного доходу у вигляді зарплати, і крім того, не надавав держвиконавцю відомостей про свої доходи, то державним виконавцем обчислення заборгованості з аліментів здійснювалось у відповідності до вимог ст. 195 СКУ, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У визначені законом строки відповідач не оспорював розрахунки аліментів і вказані дії державного виконавця у порядку і в строки, передбачені ЦПК. Тому при розгляді даної справи слід виходити з того, що аліменти розраховані правильно. Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стаття 197 СКУ передбачає підстави для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості з аліментів, а також підстави для розстрочення або відстрочення сплати такої заборгованості, зокрема ч.3 даної статті передбачає, що такою підставою є непред'явлення стягувачем без поважних причин виконавчого документу до виконання. В даному випадку, виходячи з наданих доказів, суд дійшов висновку, що стягувачем вчасно пред'явлено виконавчий документ до виконання в день його видачі, а платник аліментів дійсно допустив суттєве прострочення в платежах аліментів. Таким чином, встановлено, що відповідач допустив прострочення у сплаті аліментів, визначених у судовому рішенні, допустив виникнення заборгованості, і тому є підстави для нарахування та стягнення з нього на користь позивачки пені у відповідності до ст.196 СК України. Разом з тим, визначаючи період, у якому виникло прострочення з вини платника аліментів, суд дійшов таких висновків: Закон передбачає обчислення розміру аліментів і їх виплату із отриманих доходів по факту їх отримання; враховуючи загальні положення виплати зарплати за минулий місяць у наступному, і враховуючи відсутність конкретних даних про отримання платником доходів щомісячно, а також з метою спрощення порядку визначення строку прострочення і алгоритму нарахування пені, суд виходить з того, що аліменти за минулий місяць платник повинен був сплачувати у наступному місяці, і прострочення платежу аліментів виникало у нього після закінчення наступного календарного місяця. Таким чином, сплата аліментів вважається однозначно простроченою після останнього числа наступного за нарахуванням місяця. Як видно з наданих розрахунків розміру аліментів, що здійснювались поточно, щомісячно протягом знаходження виконавчого листа на виконанні у ВДВС- аліменти нараховувались у період, коли відповідач не мав постійного місця роботи. Тому правильним було нарахування аліментів у період з 28.02.2011 року по 30.06.2013 р. з середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника по місту Горлівка (згідно наведених вище статистичних даних). Тому саме наведені державним виконавцем розрахунки щомісячних аліментів суд приймає до уваги при визначенні розміру нарахованих аліментів, і відповідно для обчислення наявної заборгованості, яка виникла станом на день звернення позивачки з даним позовом до суду. Згідно даних довідки Центрально-Міського ВДВС ГУЮ у Донецькій області №7587/05-38 від 30.07.2013 р., відповідач періодично здійснював платежі по аліментам на утримання дитини, в окремих місяцях мала місце сплата відповідачем суми більшої, ніж сума нарахованих до сплати аліментів. В такому разі сума, що перевищує нараховану суму аліментів за поточний місяць, має бути зарахована на погашення заборгованості за хронологією її виникнення, так суми переплати за період з 01.03.2011 р. по 01.11.2011 р. мали місце у листопаді 2011 року відповідачем сплачено 3300,00 грн., нараховане до сплати 695,25 грн., сума переплати становить 2604,75 грн. (3300,00 грн. - 695,25 грн. = 2604,75 грн.), сума переплати зараховується в рахунок погашення заборгованості по аліментам за березень 2011 року і т.д. Тому, суд не погоджується із запропонованою позивачем методикою нарахування пені і вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в цій частині, а пеня підлягає стягненню, виходячи з розрахунків, які ґрунтуються на даних довідки Центрально-Міського ВДВС ГУЮ у Донецькій області №7587/05-38 від 30.07.2013 р., і з урахуванням розміру несплачених аліментів по кожному з цих періодичних (щомісячних) платежів, з строку, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, з періоду прострочення, виходячи з суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником свого обов'язку щодо сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, з подальшим визначенням загальної суми пені (згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.09.2013р. у справі №6-81цс13 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до ст.3607 ЦПК України це судове рішення є обов'язковим для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України). Суд приймає до уваги нараховані до сплати аліменти згідно наданої довідки, визначаючи, що простроченою є лише несплачена частина нарахованих аліментів. Оскільки позовних вимог про стягнення пені за період після червня 2013 р. позивачем не заявлено і не збільшено суму позову в цій частині під час розгляду справи у суді, то суд не вирішує питання про наявність або відсутність підстав для нарахування пені на прострочені аліменти у період після червня 2013 р. Таким чином, виходячи з нарахованих аліментів і даних про їх сплату, підлягає стягненню пеня, нарахована у такий спосіб: №Період сплати аліментів Нарахована ВДВС сума аліментів (грн.)Сплачена сума аліментів (грн.)Розмір заборгованості (грн.)Час нарахування пені (неустойки) Кількість днів прострочкиРозмір пені (гр.5 x 1% x 7) (грн.)1лютий 20111655,000,001655,00з 01.02.2011 по 01.11.20112734518,152березень 2011548,500,00548,50з 01.03.2011 по 01.11.20112451343,833квітень 2011548,500,00548,50з 01.04.2011 по 01.11.20112141173,794квітень 2011548,50421,25127,25з 01.11.2011 по 03.02.20148261051,095травень 2011568,500,00568,50з 01.05.2011 по 03.02.201410105741,856червень 2011568,500,00568,50з 01.06.2011 по 03.02.20149795565,627липень 2011183,400,00183,40з 01.07.2011 по 03.02.20149491740,478серпень 2011581,180,00581,18з 01.08.2011 по 03.02.20149185335,239вересень 2011568,500,00568,50з 01.09.2011 по 03.02.20148875042,6010жовтень 2011568,500,00568,50з 01.10.2011 по 03.02.20148574872,0511грудень 2011695,250,00695,25з 01.12.2011 по 03.02.20147965534,1912січень 2012695,25200,00495,25з 01.01.2012 по 03.02.20147653788,6613лютий 2012711,500,00711,50з 01.02.2012 по 03.02.20147345222,4114березень 2012711,500,00711,50з 01.03.2012 по 03.02.20147055016,0815квітень 2012711,50100,00611,50з 01.04.2012 по 03.02.20146744121,5116травень 2012711,500,00711,50з 01.05.2012 по 03.02.20146444582,0617червень 2012711,500,00711,50з 01.06.2012 по 03.02.20146134361,5018липень 2012711,50100,00611,50з 01.07.2012 по 03.02.20145833565,0519серпень 2012321,440,00321,44з 01.08.2012 по 03.02.20145521774,3520вересень 2012756,250,00756,25з 01.09.2012 по 03.02.20145213940,0621жовтень 2012756,25100,00656,25з 01.10.2012 по 03.02.20144913222,1922листопад 2012756,250,00756,25з 01.11.2012 по 03.02.20144603478,7523грудень 2012774,25100,00674,25з 01.12.2012 по 03.02.20144302899,2824січень 2013849,500,00849,50з 01.01.2013 по 03.02.20143993389,5125лютий 2013849,500,00849,50з 01.02.2013 по 03.02.20143683126,1626березень 2013849,500,00849,50з 01.03.2013 по 03.02.20143402888,3027квітень 2013849,500,00849,50з 01.04.2013 по 03.02.20143092624,9628травень 2013849,500,00849,50з 01.05.2013 по 03.02.20142792370,1129червень 2013849,500,00849,50з 01.06.2013 по 03.02.20142482106,76 104396,51 Таким чином загальний розмір нарахованої пені становить 104396,51 грн. Підстав для нарахування пені у більшому, вказаному позивачем, розмірі, суд не вбачає. Неустойка, передбачена ст.196 СК України, є видом забезпечення виконання грошового зобов'язання, передбаченим законом, тому в даному випадку не вимагається укладення між сторонами договору щодо даного виду забезпечення. Виходячи з загальних положень цивільного законодавства, що регулюють даний вид зобов'язань (неустойку), на стягувача закон не покладає обов'язку по доказуванню наявності у платника вини в простроченні платежу; в даному випадку закон саме на платника (боржника у грошовому зобов'язанні) покладає обов'язок по доказуванню відсутності його вини у простроченні грошового зобов'язання. Відповідачем не доведена відсутність його вини як підставу для звільнення від сплати пені взагалі. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за аліментами необхідно зазначити наступне. Згідно ч.9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. В той же час ні [PERSON] ні [PERSON] у встановленому законом порядку заяв до суду про оскарження розміру заборгованості за аліментами визначеного державним виконавцем не подавали. Крім того, у розглядуваній справі аліменти стягуються за виконавчим листом, а не відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а тому така заборгованість стягується в порядку виконавчого провадження, а не за рішенням суду. За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами необхідно відмовити. Тому суд вважає, що є підстави для часткового стягнення з відповідача неустойки (пені) у сумі 104396,51 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, беручи до уваги пропорційно ту частину, в якій позов задоволено, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, а саме підлягає відшкодуванню 1% від суми задоволених позовних вимог, але не менше встановленого мінімального тарифу за позов майнового характеру, встановленого законом про судовий збір станом на день звернення до суду, тобто 1043,97 грн. На підставі ст.ст.10,11,60,84,88, 212-215 ЦПК України, ПВСУ №6-81цс13 від 11.09.2013р., ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial