Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], остаточно уточнивши свої позовні вимоги, просять визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 22,4 кв.м, яка складається з однієї кімнати площею 13,6 кв.м. та кухні, 8,8 кв.м. Представник відповідача виконавчого комітету Бориславської міської ради [PERSON] позову не визнав. Представник третьої особи на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради [PERSON] вважає, що позов є безпідставним та до задоволення не підлягає. Позивач [PERSON], допитана як свідок, пояснила, що вона, [PERSON], звернулася 08.12.2004 року з заявою до Бориславської міської ради про закріплення за нею і її сімєю (двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON]) неприватизованої квартири, у якій ніхто не проживав і не був прописаний. Ця квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] і складається з однієї кімнати площею 13,6 кв. м. та кухні 8,8 кв.м. без побутових умов і відключеним газопостачанням. Оскільки попередній квартиронаймач згаданої квартири помер і квартира не була успадкована, вона з двома неповнолітніми дітьми вселилася у цю квартиру. Такий свій вчинок вона неодноразово пояснювала представникам Бориславської міської ради неможливістю свого проживання разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] у квартирі своєї матері [PERSON] з тієї причини, що у цій квартирі, площею 22,6 кв.м.,проживало 3 сім'ї, загальною кількістю 8 чоловік. ЇЇ неповнолітні діти були позбавлені найелементарніших побутових умов. На її неодноразові звернення, а також звернення Бориславської міської громадської жіночої організації «Горлиця» від 03.06.2008 р. Бориславська міська рада, зокрема відділ у справах сімї та молоді, ніяк не реагували, а тільки вимагали її виселення з квартири, пояснюючи це самовільним вселенням. Не приймалось до уваги те, що вона разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми не має іншого житлового приміщення, в якому могла б проживати. Також не враховано, що вона в складі сімї, разом зі своєю матірю перебуває на квартирному обліку, як багатодітна сімя. 12.09.2007р. інспектором з житлових питань Бориславської міської ради її сім'ї для переселення було запропоновано квартиру №2 по вул.В.Великого у м.Бориславі. Вона не змогла погодитись на цю пропозицію, оскільки це житло було абсолютно непридатним для життя: стіни були уражені грибком, відсутній фундамент, підлога прогнила, під підлогою постійно збирались поверхневі води, було відсутнє будь-яке енергопостачання, висота кімнат до 2-х метрів. Оскільки її донька [PERSON] хворіє на асматичний бронхіт, то проживання в таких умовах є абсолютно для неї неприйнятним. Ії мати [PERSON] неодноразово зверталась до виконавчого комітету Бориславської міської ради, чиновників різного рівня по питанню надання житлової площі для проживання у м. Бориславі. Такі звернення датовані ще 2004 роком та додані до матеріалів позовної заяви. Представники місцевих органів виконавчої влади їх неодноразово запевняли, що їхнє питання надання житлової площі буде вирішуватись і їм буде надано житло на пільгових умовах. Однак минали роки і нічого не змінювалось, вони отримували лише відписки. До того ж з 19.02.1987 року їхня сім'я перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Бориславської міської ради та на підставі п.13 „Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умови» і вони користуються правом першочергового одержання житлової площі черга № 246, пільгова черга № 78 (станом на 2008 рік). На даний час вона провела ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS]. Власником даної квартири являється виконком Бориславської міської ради. Так, частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1.Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч.4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа. Оскільки починаючи з 2004 року її сімя фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася чужим майном, а саме: [ADDRESS] до правовідносин, що склались може бути застосована набувальна давність. На даний час у квартирі проживає сімя у складі чотирьох осіб - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. В даній квартирі вони власними силами провели капітальний ремонт, квартира придатна для проживання. Вважає, що її сім'єю прийнято всі можливі міри для того, щоб отримати житло у встановленому законом порядку від органів місцевого самоврядування м.Борислава, однак результату з вирішення цього питання не має. Позов просить задоволити. Пояснення, аналогічні поясненням позивача [PERSON], допитаної як свідка, дав у судовому засіданні і її представник [PERSON] Позов просить задоволити. Пояснення, аналогічні поясненням позивача [PERSON], допитаної як свідка, аналогічні поясненням представника позивача [PERSON] дав у судовому засіданні і позивач [PERSON], допитаний як свідок. Представник відповідача виконкому Бориславської міської ради Львівської області [PERSON] пояснив, що спірна квартира належить до житлового фонду Бориславської міської ради. В спірну квартиру позивачі вселилися самовільно, тому виконком Бориславської міської ради звернувся у суд з позовом про їх виселення без надання іншого житлового приміщення, а відтак, - підстав для задоволення позову позивачів немає. В задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] разом з двома неповнолітніми дітьми ще восени 2004 року самовільно вселилася в однокімнатну квартиру №3 на вул.Дорошенка будинок 2 в м.Бориславі і фактично повинна була знати, що дана квартира належить до житлового фонду Бориславської міської ради Львівської області та перебуває на балансі комунального підприємства «ЖЕК №3». Крім того, неповнолітня [PERSON] зареєстрована за адресом: [ADDRESS] у м.Бориславі Львівької області, тобто фактично забезпечена житлом (має право користування даним житловим приміщенням) і її майнові чи житлові права не порушуються. Добросовісним визнається володіння, якщо його володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю (майном), якщо ж володілець знав або повинен був знати, що володіє чужою річчю (майном), то таке володіння визнається недобросовісним. Позов позивачів є безпідставним та до задоволення не підлягає. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], допитаної як свідка, пояснення її представника [PERSON], пояснення позивача [PERSON], допитаного, як свідка, пояснення представника відповідача виконкому Бориславської міської ради [PERSON], пояснення представника третьої особи органу опіки та піклування виконкому Бориславської міської ради [PERSON], з»ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що спірна квартира №3, що у будинку №2 на вул.Дорошенка у м.Бориславі Львівської області належить до житлового фонду Бориславської міської ради. Позивач [PERSON] разом з двома неповнолітніми дітьми восени 2004 року самовільно вселилася в спірну квартиру і рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 28.11.2005 року вони були виселені із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. 31.10.2008 року за №430 виконавчий комітет Бориславської міської ради вирішив повернути без виконання виконавчий лист Бориславського міського суду Львівської області, виданий 05.06.2006 року, на підставі рішення цього ж суду від 28.11.2005 про виселення [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] з житлового приміщення на [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. На даний час у спірній квартирі проживають позивачі [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітня дочка [PERSON] і відповідач звернувся у суд з позовом про їх виселення із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Позивач [PERSON] та неповнолітня дочка позивачів [PERSON] зареєстровані в [INFO]. Позивач [PERSON], який був зареєстрований в [INFO] знявся з реєстрації для реєстрації [ADDRESS]. Відповідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Позивачі є недобросовісними володільцями, оскільки вони знали, знають, розуміли і розуміють, що спірна квартира належить до житлового фонду Бориславської міської ради Львівської області. При встановлених у судовому засіданні обставинах, позов позивачів до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed