Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачі просять стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 11352219000 від 28 травня 2008 року у сумі 24 229,07 доларів США 07 центів, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року становить 286468,69 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, житлове приміщення, а саме, що знаходиться за адресою: 07101, [ADDRESS] та є особистою приватною власністю Іпотекодавців [PERSON] та [PERSON] для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11352219000 від 28 травня 2008 року у сумі 24 229,07 доларів США 07 центів, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року становить 286468,69 гривень, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна, що належить Іпотекодавцям на праві приватної власності, а саме шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб,єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 28.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і відповідачем [PERSON], було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11352219000 в іноземній валюті в сумі 43000,00 доларів США 00 центів, строком користування до 25 травня 2018 року та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 15,0% річних. Відповідач [PERSON] отримала кошти, проте станом на 01.07.2014 року у відповідача є борг на загальну суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 24229,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року становить 286468,69 гривень. Крім того даний кредитний договір був забезпечений Договором поруки № 30908Р82 від 28.05.2008 року, укладеним між ними і відповідачами [PERSON], та [PERSON], які відповідно до Договору поруки узяли на себе зобов,язання перед Банком по зобов,язанням відповідача [PERSON]. Також з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов,язань Позичальника за кредитним договором між Банком і [PERSON], та [PERSON], укладено Договір іпотеки від 28 травня 2008 року. Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки Майнові поручителі передали в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та є особистою приватною власністю Іпотекодавців на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Тому просили в солідарному порядку стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, понесені судової витрати, та звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду були повідомлені неодноразово судовими повістками, які направлена рекомендованим листом за їх місцем проживання, 05.09.2014 року, 22.09.2014 року, 15.10.2014 року, 23.10.2014 року, причини неявки в судове засідання не повідомили, на останній день судового розгляду справи, письмових заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» і відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11352219000 в іноземній валюті в сумі 43000,00 доларів США 00 центів, строком користування до 25 травня 2018 року, погашенням кредиту згідно графіку та виплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 15,0% річних. У відповідності до Кредитного договору Банк надав відповідачу [PERSON], грошові кошти. Згідно п.1.2.2. Кредитного Договору відповідач [PERSON], зобов'язана повернути Кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 травня 2018 року та сплачувати відсотки за користування Кредитом шляхом сплати платежів у відповідності до графіку. З наданих документів і розрахунків вбачається, що відповідач [PERSON], свої зобов'язання по Кредитному договору виконує не належним чином, що виражається в неповерненні кредиту в строк передбачений Кредитним договором. Станом на 01.07.2014 року загальна заборгованість по поверненню кредиту та відсотків, з урахуванням штрафних санкцій складає 24 229,07 доларів США, що за курсом НБУ становить на 01.07.2014 року 286 468,69 гривень, яка складається з: кредитної заборгованості - 21 810,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року становить 257 868,71 гривень; заборгованості по процентам - 2 000,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року становить 23655,32 гривні; пені за прострочення сплати по кредиту - 375,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року становить 4436,13 гривень; пеня за прострочення сплати процентів - 43,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014 року становить 508,53 гривень. Вивчивши надані документи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідки порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п.3.1.3. Кредитного договору сторони погодились про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати Кредиту, відсотків за користування Кредитом за будь-який період, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту позичальником. Про дострокове витребування Кредиту Банк письмово сповіщає Позичальника. З наданих документів вбачається, що Банк надсилав письмові вимоги позичальнику та поручителям, проте заборгованість по кредиту не погашена. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх зобов,язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частинами) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банку має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Розрахунок пені окремо за несвоєчасну сплату Кредиту та відсотків за період прострочення в межах річного строку позовної давності визначений у розрахунку заборгованості, позивачем додано до позовної заяви. За таких обставин відповідач [PERSON], повинна відшкодувати позивачу заборгованість за кредитним договором. Крім того в забезпечення виконання взятих зобов'язань позичальника, що випливають з договору про надання споживчого кредиту № 11352219000 від 28 травня 2008 року, відповідно до ст.553 ЦК України, 28.05.2008 року було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON]. Поручителі відповідно до умов договорів поруки взяли на себе солідарне зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникли між банком та позичальником на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11352219000 від 28 травня 2008 року. Згідно умов договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Статтею 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому вимоги позивачів в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ст.589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов,язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов,язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв,язку із пред,явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Ч.2 ст.590 Цивільного кодексу України передбачає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов»язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов,язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved