Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовною заявою до територіальної громади м. Синельникове в особі органу місцевого самоврядування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на квартиру, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 серпня 1995 року, позивачам належить на праві приватної власності по ? частці квартира [ADDRESS]. Станом 31.12.2012 року квартира № [ADDRESS], Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстрована на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло і записана у реєстрову книгу за № 99/475 за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. 16 серпня 2003 року, [PERSON], одружилася з громадянином [PERSON], та при реєстрації шлюбу обрала прізвище «[PERSON]» замість дошлюбного прізвища «[PERSON]». Позивачи зазначили, що зараз вони вирішили продати квартиру, але нотаріус відмовляє їм у посвідченні купівлі - продажу, тому, що документ що підтверджує право власності позивачів на житло має недоліки - відсутність печатки органу приватизації та підпису керівника органу приватизації. Квартира приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво про право власності на квартиру від 16 серпня 1995 року, видавалося органом приватизації Синельниківським ресорним заводом ім. «Комінтерну», згідно з розпорядженням (наказом) від 10 серпня 1993 року № 171. На 20 листопада 2014 року Синельниківський ресорний завод ім. «Комінтерна» - орган приватизації квартири - є Публічне акціонерне товариство «Синельниківський ресорний завод», яке листом № 362/01 від 20 листопада 2014 року відмовило позивачам у дооформленні свідоцтва про право власності на житло. Реєстраційна служба Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області відмовила позивачам у реєстрації права власності на квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.08.1995 року, за відсутністю підпису керівника та печатки органу приватизації. На підставі вищевикладеного позивачі просять визнати право приватної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 51.2 кв.м., житловою площею - 29.1 кв.м., за [PERSON] - ? частку, за [PERSON] - ? частку. Позивач [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 16 серпня 1995 року, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної власності [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири становила - 46,6 кв.м.. Орган приватизаці - Синельниківський ресорний завод ім. «Комінтерну». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 10 серпня 1993 року № 171. Згідно копії листа КП «Синельниківського міжміського бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області № 252 від 22.10.2014 року, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.08.1995 року. Згідно копії технічного паспорту від 17 листопада 2014 року на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], складається з загальної площі-51.2 кв.м., житлової площі-29.1 кв.м.. Замовники технічного паспорту - [PERSON], [PERSON]. Згідно копії акту про проведення поточної інвентаризації від 17.11.2014 року, вбачається, що площа квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], змінилась за рахунок уточнення лінійних розмірів, та внесення площі балкону до загальної площі. Таким чином площа квартири складає: житлова - 29.1 кв.м., загальна - 51.2 кв.м.. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16 серпня 2003 року, підтверджується факт про те, що [PERSON] змінила прізвище після одруження з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16956658 від 04 листопада 2014 року, державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації права приватної, спільної часткової власності позивачу [PERSON], на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі того, що подані для проведення державної реєстрації прав, документи, не відповідають вимогам, а саме: в свідоцтві про право власності на житло від 16.08.1995 року відсутні підпис керівника та печатка органу приватизації. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з довідки Управління житлово комунального господарства обласної державної адміністрації Синельниківського міжміського бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: [ADDRESS], була зареєстрована на праві приватної спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло і записана у реєстрову книгу за № 99/475. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так, судом вбачається, що свідоцтво про право власності на житло, було видано органом приватизації - Синельниківським ресорним заводом ім. «Комінтерну» 16 серпня 1995 року, у порядку передбаченому законом, право спільної власності позивачів, було зареєстроване у Синельниківському міжміському бюро технічної інвентаризації, позивачі тривалий час користуються квартирою, тож вважає за можливе позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачами право спільної часткової власності. На підставі викладеного та ст.ст. 321, 368, 370, 392 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved