Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON] у жовтні 2011 року було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя народився син [PERSON] [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2015 року шлюб - розірвано, з того часу відповідач не бачив дитину ні разу. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26.07.2018 року відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1 300 грн. щомісячно та досягнення дитиною повноліття. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. У зв`язку з цим, позивачка у жовтні 2019 року звернулася до органу опіки та піклування Глибоцької райдержадміністрації Чернівецької області з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Під час розгляду справи комісією відповідач не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Просить суд, ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача судові витрати за розгляд справи. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тереблеченської ОТГ Чернівецької області в судове засідання не з`явився, справу просять розглянути без участі їх представника, рішення прийняти за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 07 серпня 2015 року, між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області, шлюб був розірваний. 26 липня 2018 року заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не цікавиться життям і здоров`ям дитини, тривалий час з нею не спілкується, аліменти не сплачує та взагалі не приймає жодної участі у її житті. Орган опіки та піклування Глибоцької РДА Чернівецької області у висновку №01.12-333 від 07 жовтня 2019 року вважає за доцільне позбавлення в судовому порядку батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не надає майнову допомогу на утримання дитини. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 166,167 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved