Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про захист прав споживачів в якому просили стягнути з відповідача суму сплачену за виготовлення металопластикових вікон у розмірі 4809 гривен, неустойку у розмірі 518,40 гривен, пеню у розмірі 22650,39 гривен, компенсацію моральної шкоди у розмірі 4000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають , що 15 лютого 2015 року [PERSON] (Замовник) було укладено договір з ФОП [PERSON] (Виконавець) щодо робіт по виготовленню та переданню у власність ПВХ конструкцій (металопластикового вікна). На даний час замовник свої обов'язки перед ФОП [PERSON] виконав в повному обсязі: 809 грн. було оплачено одразу після укладення договору 15.02.2015 картою «Приват банк», а 4000 грн. - шляхом використання послуги ПАТ «Приватбанк» «Оплата частинами». Таким чином, повний розрахунок з Виконавцем проведено в день укладення договору, а «Приват банк» у якості оплати послуги вираховує з картки [PERSON] щомісячно 400 грн. (суму розділено на 10 платежів). На даний час строк виконання договору сплив, жодних дій щодо передачі виробів Виконавцем проведено не було, акт приймання-передачі виробів не підписано. Вартість договору встановлена сторонами у розмірі 4809 (чотири тисячі вісімсот дев'ять) гривен. Таким чином, за кожен робочий день прострочення, ФОП [PERSON] має сплатити [PERSON], [PERSON] 4,80 гривень. На час подачі позову жодних грошових коштів на користь позивачів сплачено не було. У зв'язку із невиконанням ФОП [PERSON] договору та утворення заборгованості у розмірі 4809 гривень, на дану суму нарахована пеня у розмірі 22650,39 гривен відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та неустойка у розмірі 518,40 гривень за п. 4 Договору. Позивачам була спричинена моральна шкода через невиконання відповідачем своїх обов'язків. Вона виражалася у занепокоєнні та переживаннях позивачів, пов'язаних з втратою грошей, необхідністю звертатися до банку, до правоохоронних органів, до суду. Це потягло за собою зміну їх звичного укладу життя, численні стреси. Моральну шкоду, заподіяну їм, позивачі оцінили в 4000 гривен. Посилаючись на вищевикладені обставини позивачі просили суд стягнути з відповідача суму сплачену за виготовлення металопластикових вікон у розмірі 4809 гривен, неустойку у розмірі 518,40 гривен, пеню у розмірі 22650,39 гривен, компенсацію моральної шкоди у розмірі 4000 гривен. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в разі неявки відповідача просили винести заочне рішення . Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає,що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступнихпідстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 лютого 2015 року [PERSON] (Замовник) було укладено договір з ФОП [PERSON] (Виконавець) щодо робіт по виготовленню та переданню у власність ПВХ конструкцій (металопластикового вікна). Замовник свої обов'язки перед ФОП [PERSON] виконав в повному обсязі: 809 грн. було оплачено одразу після укладення договору 15.02.2015 картою «Приват банк», а 4000 грн. - шляхом використання послуги ПАТ «Приватбанк» «Оплата частинами». Таким чином, повний розрахунок з Виконавцем проведено в день укладення договору, а «Приват банк» у якості оплати послуги вираховував з картки [PERSON] щомісячно 400 грн. (суму розділено на 10 платежів). На даний час строк виконання договору сплив, жодних дій щодо передачі виробів Виконавцем проведено не було, акт приймання-передачі виробів не підписано. За договором від 15.02.2015 р. (пункт 1.2) Замовник зобов'язується оплатити і прийняти готові вироби та роботу згідно з умовами даного договору. Вартість виробів визначена у розмірі 4809 (чотири тисячі вісімсот дев'ять) гривень. У п.3.2 договору вказано, що після оплати вартості виробів, Виконавець зобов'язаний передати у власність Замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладенні договору. Таким чином, ПВХ конструкції мали бути передані не пізніше 15 березня 2015 року, адже оплата була проведена в повному обсязі. Відповідно до п. 3.5 договору, Замовник повідомляється про передачу виробів за добу. У пункті 3.9 договору вказано: обов'язки Виконавця за даним договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання Замовником акта приймання-передачі виробів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Враховуючи викладене суд вважає,що [PERSON], [PERSON] доведено факт невиконання відповідачем зобов'язань, а саме ФОП [PERSON] не надав позивачам послуги з виготовлення та передачі ПВХ конструкцій відповідно до договору та в передбачений договором строк та наявної заборгованості у розмірі 4809 гривен. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає доведеним, що у зв'язку із невиконанням договірних зобов'язань та неповерненні вартості ПВХ конструкцій з ФОП [PERSON] на користь позивачів підлягає стягненню сума 3% пені за кожен день прострочення виконання зобов'язань, тривалістю 157 днів, розмір якої складає 22650,39 гривень. В п. 4 договору від 15.02.2015 року встановлена відповідальність сторін: в разі невиконання обов'язків, передбачених п.3.2 договору, Виконавець зобов'язується сплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості даного договору за кожний робочий день прострочення. Сплата неустойки не звільняє сторону від зобов'язань за даним договором. Тому суд також вважає доведеним, що у зв'язку із невиконанням договірних зобов'язань та неповерненні вартості ПВХ конструкцій з ФОП [PERSON] на користь позивачів підлягає стягненню неустойка в розмірі 0,1% від вартості даного договору за кожний робочий день прострочення, тривалістю 108 днів, розмір якої складає 518,40 гривен. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає,що невиконання відповідачем передбачених договором умов призвело до занепокоєння та переживаннь позивачів, пов'язаних з втратою грошей, необхідністю звертатися до банку, до правоохоронних органів, до суду. Це потягло за собою зміну їх звичного укладу життя, численні стреси. Враховуючи характер та обсяг завданих позивачам страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість розміру моральної шкоду у сумі 4000 гривен. Таким чином, оцінивши обставини справи та надані докази, суд прийшов до висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі. На підставівикладеного та

Outcome: approved