Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позові посилається на те, що 14 січня 2016 року [PERSON] помер, під час перебування в Португалії. В процесі оформлення спадщини після смерті [PERSON] виявилось, що померлий, за життя, не здійснив державної реєстрації свого права власності на кварту № 104 в будинку № 5В по вул. Південно-Кільцевій в м. Чернівці, яка належала йому. [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття нею спадщини після смерті сина, так як являється спадкоємицею за законом першої черги, як мати померлого. Однак приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надала жодного документу, який би підтверджував факт проведення державної реєстрації за померлим права власності на квартиру. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов, надавши аналогічні пояснення позовній заяві, просила визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно а саме: на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2011 року [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] Міської ради № 673/18 від 25.10.2011 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7) Відповідно до вказаного рішення, [PERSON] було вирішено оформити право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], вартість якої ним виплачено в повному обсязі (а.с.6). 14 січня 2016 року [PERSON] помер, під час перебування в Португалії, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.01.2016 року (а.с. 6-13). За своє життя [PERSON] не здійснив державної реєстрації свого права власності на вищевказану кварту. Позивачка [PERSON] в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, у відповідності до норм ст. ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України, так як являється спадкоємицею за законом першої черги, як мати померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.14) звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття нею спадщини після смерті сина. 26.05.2016 року, приватним нотаріусом [PERSON] було зареєстровано спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.15) а 23.08.2016 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачка не надала жодного документу, який би підтверджував факт проведення державної реєстрації за померлим права власності на квартиру (а.с. 16). За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved