Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивачка 23.11.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Сторони перебувають у шлюбі з 27 грудня 2012 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис №2390 від 27.12.2012 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дітей не мають. Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть, а шлюб носить суто формальний характер. Позивач вказує, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї не можливе, спори про розподіл майна відсутній. Відповідач до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції для розірвання шлюбу не зявляється. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05.12.2017 (суддя Кравчук Т.С.) року провадження у справі відкрите та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні 18.12.2017 року. 18.12.2017 року в судове засідання учасники процесу не зявилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 18.12.2017 року повернуте у підготовче провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, а також встановлено загальний порядок розгляду справи, призначено проведення підготовчого судового засідання на 15.02.2018 року. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15.02.2018 року закрите підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, призначено справу до судового розгляду по суті на 20.03.2018 року. 20.03.2018 року в судове засідання учасники процесу не зявилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. У звязку з неявкою сторін слухання справи відкладено для повторного їх виклику на 03.05.2018 року. На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] розпорядженням від 20.04.2018 року Приморського районного суду м. Одеси призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2018 року прийнята у провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку і провести підготовче засідання 11.06.2018 року. 11.06.2018 року в підготовче засідання учасники процесу не зявилися, у звязку з чим наступне підготовче засідання призначено на 02.08.2018 року. 02.08.2018 року в підготовче засідання сторони не зявилися. Наступне судове засідання призначено на 26.10.2018 року. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 02.08.2018 року суд постановив закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до судового розгляду 26.10.2018 року. У судове засідання 26.10.2018 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та вказала, що вона проти заочного рішення не заперечує. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тож, сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved