Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що постановою Дніпровського районного суду від 31.01.2014 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по справі відносно [PERSON] закрито у зв'язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. Провадження по справі відносно [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05.05.2014 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року, в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - скасовано, а справу повернуто на доопрацювання до інспекції ВДАІ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві. Постановою Дніпровського районного суду від 08.10.2014 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по справі відносно [PERSON] закрито з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2014 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2014 року, залишено без змін. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до інспектора з дізнання Дніпровського ВДАІ РУГУ МВС України в м. Києві Жучинського А. Е., третя особа : [PERSON] про зобов'язання вчинити дії було відмовлено. Згідно Звіту № 1957 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Мітцубіши д.н. [NUMBER] від 06.11.2012 року вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження становить 134874,19 грн. без ПДВ 112395,16 грн. Українською пожежно-страховою компанією за договором добровільного страхування К-047/000/0000633 позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 87300 грн. В процесі розгляду адміністративної справи Українським центром судових експертиз складений Висновок № 1-26/11 від 26.11.2013 року. Висновок був покладений в обґрунтування протиправних дій [PERSON] Оплата за складання висновку була здійсненна позивачем [PERSON] в розмірі 500 грн. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання ступеня вини та стягнення матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, ДТП сталося з вини [PERSON] , що підтверджується висновками управління ДАІ в м. Києві під час проведення перевірки в порядку підпорядкованості за скаргою [PERSON] на дії ВДАІ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві та висновком судового експерта Зелінського В.Л. № 6545/13-52 від 25.09.2013 року. Представник позивачів за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі проти задоволення зустрічного позову заперечив. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі. Зустрічний позов підтримав, просив суд зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення ступеня вини та стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. Судом встановлено, що Постановою Дніпровського районного суду від 31.01.2014 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по справі відносно [PERSON] закрито у зв'язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. Провадження по справі відносно [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05.05.2014 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року, в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - скасовано, а справу повернуто на доопрацювання до інспекції ВДАІ Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві. Постановою Дніпровського районного суду від 08.10.2014 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по справі відносно [PERSON] закрито з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2014 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2014 року, залишено без змін. Згідно Звіту № 1957 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Мітцубіши д.н. [NUMBER] від 06.11.2012 року вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження становить 134874,19 грн. без ПДВ 112395,16 грн. Українською пожежно-страховою компанією за договором добровільного страхування К-047/000/0000633 позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 87300 грн. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальну шкоди в розмірі 134874,19 грн., що визначена Звітом про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Внаслідок виплати на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 87300 грн., невідшкодованою залишилась сума завданого матеріального збитку в розмірі 47574,19грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Позивачами за первісним позовом з урахуванням заявлених позовних вимог було доведено наявність передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем за первісним позовом моральної шкоди, а з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 7000 грн. та 5000 грн. відповідно. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що первісний позов є таким, що підлягає задоволенню, вважає зустрічний позов безпідставним та таким, що не обґрунтований належними доказами. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача за первісним позовом на користь [PERSON] судові витрати по справі в сумі 719 грн. 34 коп. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп. Судові витрати понесені позивачами на проведення експертизи та зібрання доказів не відносяться до предмету доказування в даній цивільній справі, а тому не можуть бути стягнуті в межах цієї справи з відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial