Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], [INFO]. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,2670 га., розташованої за адресою: Сухоліська сільська рада Білоцерківського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Позивачка звернулась до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області з метою прийняття спадщини. 02 жовтня 2017 року нотаріус постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що в заповіті вказано, що мати заповідає позивачці земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER]. Однак згідно рішення Сухоліської сільської ради [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 3,2670 га. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати за нею право власності на вкзаану земельну ділянку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належно, подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач свого представника до суду не направив, просили слухати справу без участі їхнього представника. Третя особа в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Позивачка є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження. Останнім місцем проживання [PERSON] був буд.[ADDRESS]. 10 вересня 2006 року [PERSON] залишила заповіт в якому заповіла належне їй право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] дочці [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] подали до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області спільну заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], однак нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,2670 га., розташованої за адресою: Сухоліська сільська рада Білоцерківського району Київської області. Постанова нотаріуса від 02 жовтня 2017 року мотивована тим, що спадкодавець заповіла позивачці право на земельну частку пай, в той час, як остання надала нотаріусу державний акт серії [NUMBER]. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частки). Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. У відповідності до п. 2.3, 3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В даному випадку та обставина, що [PERSON] заповіла право на земельну частку пай позивачці, однак отримала державний акт на спірну земельну ділянку, не має бути перешкодою [PERSON] реалізувати свої спадкові права. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved