Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування та повернення майна, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування запису про право власності посилаючись на те, що 15.11.1994 року Дніпровською районною радою народних депутатів їм було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . З того часу вони користуються даною квартирою. На початку 2018 року до них звернувся слідчий прокуратури м. Києва та повідомив, що в межах кримінальної справи було затримано організоване злочинне угрупування, яке спеціалізувалось на квартирному шахрайстві, а саме підробляли документи на квартири мешканців м. Києва і продавали їх стороннім особам. Аналогічна ситуація із підробленням документів відбувалась і з їх квартирою. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 114687925 від 20.02.2018 року власником спірної квартири є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., за № 2423. Однак, вони нікому не продавали своєї кватири, та не мали наміру її продавати. У позовній заяві в новій редакції послались на те, що 21.05.2010 року вони нібито уклали договір дарування, за яким подарували спірну квартиру [PERSON] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Телегою Т.М., за реєстровим № 445. В подальшому, [PERSON] відчужила квартиру [PERSON] . Однак, їм (позивачам) [PERSON] невідома, жодних домовленостей не мали, жодних договорів не укладали. Вважають, що договір дарування є підробкою, спрямованою на заволодіння в шахрайський спосіб їх майна, та є недійсним, оскільки даний договір ними не укладався. Представник позивачів подав заяву про завершення розгляду справи без його присутності, змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Попередньо пояснював про те, що позивачі документи на квартиру нікому не давали, договір дарування не підписували. В спірній квартирі проживає [PERSON] . Попередньо [PERSON] пояснювала, що вони з чоловіком [PERSON] років п`ятнадцять проживають у селі, можливо більше. Приблизно з 2006 року чоловік паралізований, лежить без руху. Договір дарування вони не підписували. До суду представник відповідача [PERSON] не з`явився, попередньо пояснював, що його довіритель зустрічалась з хлопцем на ім`я [PERSON] , який сказав їй, що подарує їй квартиру. Вони їздили до нотаріальної контори, де [PERSON] підписала документи. Однак, після оформлення документів їх забрав [PERSON] . [PERSON] квартири не бачила, ніколи в ній не була. В 2016 -2017 році до [PERSON] прийшов невідомий чоловік, який повідомив, що у [PERSON] великі проблеми, і потрібна від неї довіреність на продаж квартири. [PERSON] підписала довіреність на [PERSON] . Підтвердив, що [PERSON] дійсно ставила підпис на договорі та довіреності. До суду відповідач [PERSON] не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства. Попередньо пояснювала, що в 2008 році розлучилась з чоловіком, згодом познайомилась з [PERSON] , який мав достаток, фінансово її підтримував, допомагав. Спілкувались півроку. Потім він пропав. Згодом познайомилась з іншим чоловіком, від якого завагітніла. З`явився [PERSON] , побачив, що вона вагітна, зрадів, та сказав, що хоче зробити подарунок - квартиру. Вони поїхали до нотаріуса, де вона підписала договір. Потім відвіз її додому, але документів на квартиру не дав, сказав, що залишаться у нього. Більше вони не бачились. В 2016 році з`явився хлопець [PERSON] , сказав, що він від [PERSON] , і треба продати квартиру, яку їй подарував [PERSON] , оскільки у нього складне становище, та мала підписати довіреність на особу, дані якої написали на папері. За оформлення довіреності вона не платила. [PERSON] ніколи не бачила, в спірній квартирі не була. До суду відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав. До суду приватний нотаріус КМНО Каплун Ю.В. не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в суді 21.05.2018 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 04.07.2018 року за клопотанням представника позивачів витребувано докази. 01.08.2018 року від приватного нотаріуса КМНО Каплуна Ю.В. надійшли витребувані документи. Згідно ухвали суду від 13.09.2018 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . 10.10.2018 року постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості відповідача [PERSON] та витребувано докази по справі. 14.02.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. 11.02.2020 року провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю [PERSON] , який помер [INFO] . 28.09.2020 року провадження відновлено, залучено правонаступника [PERSON] - [PERSON] . В суді встановлено, що 15.11.1994 року видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . З витребуваних судом документів встановлено, що 21.05.2010 року укладено Договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Телега Т.М., за реєстрованим № 445. Згідно даного Договору [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] квартиру [ADDRESS] . З інформаційної довідки убачається, що даний Договір оформлено на бланку ВМТ 429619, який був отриманий приватним нотаріусом Телегою Т.М. 20.04.2010 року. Право власності на дану квартиру за [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.05.2016 року приватним нотаріусом КМНО Козаєвою Н.М. 05.04.2017 року між [PERSON] , від імені якої діяв представник [PERSON] на підставі довіреності від 16.08.2016 року, та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., зареєстрований за № 2423. За умовами даного Договору [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . До документів наданих при оформленні Договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2017 року надано Довідку про місце проживання та склад сім`ї № 902 від 9 березня 2017 року, де зазначено про те, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстровано три особи - [PERSON] , 1949 року народження, з 15.02.1983 року, [PERSON] , 1948 року народження, з 15.02.1983 року, та [PERSON] , 1981 року народження, з 15.12.1983 року. Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 2206/4-19 від 08.02.2019 року, діяльність приватного нотаріуса КМНО Телеги Т.М. відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23.06.2010 року № 909/02 по Київському міському нотаріальному округу припинена у зв`язку зі смертю. Відповідно до Акту про результати розшуку в архівних правах приватного нотаріуса КМНО Телеги Т.М. від 17.12.2018 року, складеного членами Експертної комісії Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у справі № 02-03 «Договори про відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчені» документів щодо посвідчення приватним нотаріусом Телегою Т.М. 21.05.2010 року за реєстровим № 445 Договору дарування квартири [ADDRESS] не виявлено. Одночасно повідомили, що 21.05.2010 року приватним нотаріусом КМНО Телегою Т.М. за реєстровим № 445 вчинено іншу нотаріальну дію. У копії відповіді зазначено, що 21.05.2010 року приватний нотаріус за № 445 посвідчила договір позички транспортного засобу. 09.02.2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018101040000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК Україна за зверненням [PERSON] . В рамках кримінального провадження № 42018101040000019 проведено судова почеркознавча експертиза на предмет встановлення підписів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у Договорі дарування квартири від 21.05.2010 року. За висновком експерта вирішити питання чи [PERSON] виконано підпис не виявилось можливим через відсутність у розпорядженні експерта вільних зразків підписів, що відповідають за часом виконання досліджуваному підпису; вирішити питання чи [PERSON] виконаний підпис не виявилось можливим у зв`язку з тим, що збіжні ознаки нечисленні та малоінформативні, а з`ясувати походження розбіжних ознак не вдалось через недостатню кількість порівняльного матеріалу; вирішити питання чи [PERSON] виконаний підпис не виявилось можливим у зв`язку з повною транскрипційною розбіжністю досліджуваного підпису та порівняльними зразками; підпис від імені [PERSON] виконаний [PERSON] 31.08.2020 року ТОВ «Український центр судових експертиз» складено Висновок експерта № 3-31/08 за результатами почеркознавчої експертизи, згідно якого підписи від імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на Договорі дарування квартири від 21.05.2010 року, посвідчено приватним нотаріусом КМНО Телегою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 445, виконані іншими особами. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України. Відповідно до положень ст. 236 Цивільного кодексу України, моментом недійсності нікчемного правочину є момент його вчинення. Але якщо недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Частина 2 статті 386 ЦК України визначає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Стаття 388 ЦК України визначає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. В суді було встановлено, що Договір дарування квартири від 21.05.2010 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про дарування [PERSON] квартири [ADDRESS] , ними не підписувався, що свідчить про незаконне вибуття спірної квартири з власності позивачів. Дана обставина дає підстави для визнання Договору дарування квартири від 21.05.2010 року недійсним, витребування майна з незаконного володіння [PERSON] спірної квартири та скасування державної реєстації. Враховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачі жодних доказів на спростування доводів позивачів до суду не надали. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved