Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 24 серпня 2016 року між позивачами укладено договір про спільну діяльність, за умовами якого вони домовились про спільне фінансування рекламної кампанії торгових марок «Гарна хата» та «Сандаль» в обсязі 25\~000 грн. кожен, а всього на суму 50\~000 грн. Того ж дня вони уклали з відповідачем усний договір про надання послуг, за умовами якого останній зобовязався до 01 вересня 2016 року розпочати рекламну кампанію торгових марок «Гарна хата» та «Сандаль» з розміщення відеореклами в маршрутних таксі м. Луцька, на що й отримав кошти в сумі 50\~000 грн. В разі невиконання умов договору [PERSON] зобовязався повернути отримані кошти до 02 вересня 2016 року. На підтвердження основних умов договору та факту отримання коштів в сумі 50\~000 грн. відповідач надав розписку. Однак, взяті на себе зобовязання за договором відповідач не виконав, рекламну кампанію не розпочав та кошти не повернув. З огляду на наведене, на підставі ст.ст. 612,625,901,907 ЦК України, просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 25\~000 грн., інфляційні витрати у розмірі 2440,52 грн., три проценти річних у розмірі 458 грн., а всього 27898,52 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 25 000 грн., інфляційні витрати у розмірі 2440,52 грн., три проценти річних у розмірі 458 грн., а всього 27898,52 грн.; стягнути [PERSON] судові витрати. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, представник позивачів адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився вдруге поспіль, хоча належним чином повідомлявся судом про час, дату та місце розгляду справи. Судові повістки направлені відповідачу за адресою його зареєстрованого місця проживання, однак повернулись на адресу суду з відміткою «через не запит». Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованого місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 24 серпня 2016 року укладеного договір про спільну діяльність, відповідно до умов якого позивачі через обєднання коштів та зусиль домовились спільно діяти у сфері просування торгових марок «Гарна хата» та магазину «Сандаль» в м. Луцьку шляхом спільного фінансування рекламної кампанії з розміщення відеореклами в маршрутних таксі м. Луцька. Сума спільного фінансування становить 50\~000 грн. Вклад кожного зі сторін договору в суму спільного фінансування рекламної кампанії становить по 25\~000 грн. Крім того, згідно п. 4 вказаного договору позивачі зобовязались передати суму договору на оплату рекламної кампанії у строк до 30 серпня 2016 року виконавцю робіт(а.с.5). Згідно розписки, копія та оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.6), [PERSON] отримав кошти в розмірі 50\~000 грн. від [PERSON] та [PERSON] як оплату за відеорекламу в маршрутних таксі м. Луцька (міські маршрути) та зобовязався розпочати рекламну кампанію фірми «Гарна хата» та магазину «Сандаль» до 01 вересня 2016 року. В разі невиконання умов договору [PERSON] зобовязався повернути отримані кошти в повному обсязі до 02 вересня 2016 року. Встановлено, що спір у справі виник, у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань щодо розміщення рекламних відеороликів в маршрутних таксі м. Луцька та у звязку з неповерненням коштів, які надавались йому як оплата за такі послуги. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За своєю правовою природою розписка відповідача є договором про надання послуг. За ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З розрахунку заборгованості, зазначеного в позовній заяві, встановлено, що сума боргу відповідача перед кожним з позивачів станом на день звернення до суду становить по 27\~898,52 грн. та складається з: суми основного боргу в розмірі 25\~000 грн., інфляційних витрат у розмірі 2440,52 грн., трьох процентів річних у розмірі 458 грн. Судом встановлено, що заявлений позивачами до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних витрат відповідає вимогам чинного законодавства. На основі з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов [PERSON], [PERSON]Т до [PERSON]В про стягнення заборгованості підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню понесені ними судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved