Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. та [PERSON] про розірвання договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Свій позов мотивують тим, що 25 лютого 2020 року між ними та [PERSON] були укладені два договори купівлі-продажу земельних ділянок площею по 2 га кожна, що розташовані на території Ічнянської міської ради Чернігівської області, які посвідчені приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. за №111 та №112, відповідно. Оскільки позивачі перебувають у родинних відносинах з відповідачем, а саме остання доводиться їм племінницею та двоюрідною сестрою, відповідно, тому домовилися про укладення договорів купівлі продажу земельних ділянок за ціною по 20 000 грн., кожна, реєстрації в реєстрі та сплату вартості земельних ділянок [PERSON] до 01 січня 2021 року, про що була написана відповідна розписка. Про розстрочку виплати грошових коштів відповідач попросила, оскільки на момент укладення договорів мала скрутне матеріальне становище, з чоловіком не проживала, на розгляді в суді перебувала справа про розірвання шлюбу та мала на утриманні двох малолітніх дітей, тому й не могла оплатити вартість земельних ділянок. Оскільки, станом на 01 січня 2021 року відповідач повністю не розрахувалася з позивачами за земельні ділянки, тому позивачі на підставі ст. ст. 526, 599, 629, 651, 655 ЦК України і звернулися до суду з позовом про розірвання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, укладених 25 лютого 2020 року з [PERSON] та скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на дані земельні ділянки. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , відкладено розгляд цивільного провадження. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2021 року задоволено клопотання представника третьої особи про витребування у приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. доказів та виклик свідків. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 23 квітня 2021 року. В судове засідання позивачі не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Згідно позовної заяви просили розгляд справи проводити у їх відсутність у разі їх неявки. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Згідно письмової заяви від 10 березня 2021 року, поданої через канцелярію суду, просила розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Згідно письмового пояснення просила розгляд справи проводити без її участі та вирішити справу на розсуд суду за наявними у справі доказами. Третя особа [PERSON] та його представник адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні категорично заперечили проти задоволення позовних вимог, як таких, що є необґрунтованими, недоведеними, які ґрунтуються лише на припущеннях. Зокрема, вказали, що позовні вимоги взагалі не відповідають обставинам справи щодо придбання спірних земельних ділянок. Даний позов поданий позивачами після відкриття провадження у справі щодо поділу спільного майна подружжя [PERSON] та має вочевидь шахрайський характер. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, показання свідків, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 25 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2020 року у провадженні №2/733/369/20 (єдиний унікальний №733/722/20) розірвано. Рішення набрало законної сили 15 вересня 2020 року (а.с.36-37). 25 лютого 2020 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. за №111 (а.с.78-80). Згідно п.1 Договору [PERSON] продає (передає за плату у власність) [PERSON] , а [PERSON] купує (приймає у власність та сплачує встановлену в договорі грошову суму) земельну ділянку, вказану в п.2 цього договору. Земельна ділянка, що відчужується за цим договором, має такі характеристики: площа 2,0000 г, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421710100:05:000:1092. Місце розташування - Чернігівська область, Ічнянський район, Ічнянська міська рада (п.2 Договору). При цьому згідно п.4 Договору, встановлено, що продаж земельної ділянки за домовленістю сторін здійснюється за 20 000 грн., які сплачені Покупцем Продавцю повністю до підписання цього договору. Сторони, шляхом підписання цього договору, підтверджують факт повного розрахунку за цим договором, у зв`язку з чим Продавець не має до Покупця жодних претензій матеріального чи фінансового характеру (п.5 Договору). Крім того, як вбачається з п.16 Договору, купівля земельної ділянки за цим договором здійснюється за згодою чоловіка Покупця - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої 23 березня 2021 року, власником земельної ділянки площею 2,0000 г, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421710100:05:000:1092, розташування - Чернігівська область, Ічнянський район, Ічнянська міська рада є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 25 лютого 2020 року, №111, посвідченого приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. (а.с.44). Крім того, 25 лютого 2020 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. за №112 (а.с.78, 81-82). Згідно п.1 Договору [PERSON] продає (передає за плату у власність) [PERSON] , а [PERSON] купує (приймає у власність та сплачує встановлену в договорі грошову суму) земельну ділянку, вказану в п.2 цього договору. Земельна ділянка, що відчужується за цим договором, має такі характеристики: площа 2,0000 г, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421710100:05:000:1091. Місце розташування - Чернігівська область, Ічнянський район, Ічнянська міська рада (п.2 Договору). При цьому згідно п.4 Договору, встановлено, що продаж земельної ділянки за домовленістю сторін здійснюється за 20 000 грн., які сплачені Покупцем Продавцю повністю до підписання цього договору. Сторони, шляхом підписання цього договору, підтверджують факт повного розрахунку за цим договором, у зв`язку з чим Продавець не має до Покупця жодних претензій матеріального чи фінансового характеру (п.5 Договору). Крім того, як вбачається з п.16 Договору, купівля земельної ділянки за цим договором здійснюється за згодою чоловіка Покупця - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої 23 березня 2021 року, власником земельної ділянки площею 2,0000 г, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421710100:05:000:1091, розташування - Чернігівська область, Ічнянський район, Ічнянська міська рада є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 25 лютого 2020 року, №112, посвідченого приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. (а.с.46-47). Відповідно до копії письмової заяви [PERSON] від 25 лютого 2020 року, наданої приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф., вбачається, що [PERSON] повністю усвідомлюючи значення своїх дій та відповідно з вільним волевиявленням, яке відповідало його внутрішній волі, розуміючи наслідки підписання документу, дав згоду на купівлю за спільні сумісні кошти, на умовах та за ціною на свій розсуд його дружиною [PERSON] двох земельних ділянок, площею по 2,0000 г, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421710100:05:000:1091 та 7421710100:05:000:1092, які розташовані в Чернігівській області, Ічнянський район, Ічнянська міська рада (а.с.83). Згідно письмового пояснення приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. від 15 березня 2021 року, нотаріус підтвердила, що 25 лютого 2020 року нею посвідчені договори купівлі-продажу земельних ділянок, за якими [PERSON] купила у [PERSON] , земельну ділянку площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства (договір купівлі-продажу від 25 лютого 2020 року за реєстровим №111) та [PERSON] , земельної ділянки площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства (договір купівлі-продажу від 25 лютого 2020 року за реєстровим №112). Вказані договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені за згодою чоловіка покупця [PERSON] . В процесі укладення, підписання та посвідчення вказаних договорів купівлі-продажу земельних ділянок нотаріусом шляхом особистого спілкування з продавцями було встановлено волевиявлення, наміри та бажання продавця на продаж вказаних земельних ділянок [PERSON] . Кожен з продавців ( [PERSON] та [PERSON] ) стверджували, що розуміють, що їх право власності на земельну ділянку після підписання договору купівлі-продажу припинеться і перейде до покупця [PERSON] . Кожен з продавців ( [PERSON] та [PERSON] ) стверджували їй як нотаріусу, що кошти за продані земельні ділянки ними отримані повністю від покупця [PERSON] та вони не мають щодо покупця [PERSON] ніяких претензій фінансового характеру. Вказані твердження продавця ( [PERSON] та [PERSON] ) і зафіксовані в тексті договору (п.4-6 договору) (а.с.49). Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають в родинних відносинах, а саме відповідач є племінницею та двоюрідною сестрою позивачів, відповідно (а.с.7-13). 04 березня 2021 року рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області у провадженні №2/733/78/21 (єдиний унікальний №733/1318/20), задоволені позовні вимоги [PERSON] . Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, площею 2,00 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7421710100:05:000:1091,та земельну ділянку площею 2,00 га , цільове призначення : для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7421710100:05:000:1092, що знаходяться на території Ічнянської міської ради Чернігівської області. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,00 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7421710100:05:000:1091, що знаходиться на території Ічнянської міської ради Чернігівської області. Земельну ділянку площею 2,00 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 7421710100:05:000:1092, що знаходиться на території Ічнянської міської ради Чернігівської області залишено у власності [PERSON] . Рішення набрало законної сили (а.с.57-58). У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом вважається доведеним факт, що вищезгадані земельні ділянки, що придбані [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Допитаний в якості свідка [PERSON] дав показання, що в період шлюбу з [PERSON] вирішили придбати земельні ділянки. Особисто був присутній при укладенні в нотаріуса спірних договорів та надавав письмову згоду на їх укладення. Особисто віддавав грошові кошти в розмірі по 20 000 грн. позивачам за придбання землі в присутності нотаріуса та відповідача. Сам надав кошти в розмірі 12000 грн. за оформлення договорів. Про розписку щодо розстрочки виплати вартості за придбані земельні ділянки нічого не відомо, вперше про неї дізнався з матеріалів даної справи. Був свідком як при ньому нотаріус перепитувала у продавців чи отримали вони гроші за продану землю, ті їй підтвердили та вказали, що жодних претензій матеріального характеру до них не мають. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , кума [PERSON] дала показання, що в лютому 2020 року особисто давала грошові кошти 1500 доларів США від імені свого чоловіка сім`ї [PERSON] , на підтвердження чого надана для ознайомлення оригінал розписки від 25 лютого 2020 року. Грошові кошти [PERSON] позичали на придбання землі з їх слів. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України). Згідно з приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). За положеннями статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов,- за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з частиною 2 статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак, сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу. У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частини 3 статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України. Зокрема, згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 14.08.2019 у справі №910/8819/18, від 17.03.2020 у справі № 911/1102/19, від 28.08.2019 у справі № 910/5381/18. Отже, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 927/877/17). Із вказаного вбачається, що для встановлення можливості розірвання спірного договору необхідно визначити чи були допущені відповідачем саме істотні порушення умов такого договору, чи наявна шкода і її розмір внаслідок дій (бездіяльності), а також співвіднести очікуваний результат від укладеного договору та фактичні обставини внаслідок неналежного його виконання. Аналогічна правова позиція застосована в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 911/2755/18. Тобто, відсутність критерію істотності порушення відповідачем договору, як обов`язкової передумови для розірвання договору на вимогу сторони за рішенням суду з підстав порушення іншою стороною його умов, є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК). Відповідно до ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що сторонами дотримано форму оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок щодо їх нотаріального посвідчення, дотримано усіх істотних умов договору, зокрема, ціну товару, чітке визначення порядку, строків і розміри платежів; та приймаючи до уваги, що договорами купівлі-продажу не передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, тобто розстрочка, а навпаки встановлено, що покупець у повному обсязі сплатив продавцям ціну у розмірі по 20 000 грн. за придбання двох земельних ділянок повністю до підписання цих договорів, і станом на дату укладення договорів Продавець не мав до Покупця жодних претензій матеріального чи фінансового характеру, тобто істотних порушень договорів та наявність шкоди, завданої порушеннями другою стороною не встановлено, тому підстави для розірвання договорів відсутні. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим, суд не приймає до уваги як доказ наявності заборгованості відповідача копію розписки від 25 лютого 2020 року щодо обов`язку відповідача віддати позивачам грошові кошти в сумі 40000 грн. за продаж їй земельних ділянок, площею по 2 г, які розташовані на території Ічнянської міської ради, до 01 січня 2021 року, оскільки копія такої розписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження такої заборгованості, не містить ні посилання на дату та номер договорів, ні кадастрових номерів земельних ділянок. Крім того, суд враховує, що Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників. Аналогічна правова позиція застосована в постанові Верховного Суду від 27січня 2021 року у справі №291/1024/18-ц. Заявлені позивачами вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків [PERSON] , як співвласника спірних земельних ділянок. Натомість позивачі звертаються з позовом лише до [PERSON] , а [PERSON] в якості відповідача, не залучають. Хоча їм достеменно відомо, що земельні ділянки, які були об`єктом купівлі-продажу є їх спільною власністю подружжя, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому, суд враховує, що у відповідності до положень ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку визнання відповідачем позову щодо розірвання договорів купівлі продажу земельних ділянок не відповідає обставинам справи, оскільки відсутні жодні належні та допустимі докази щодо домовленості сторін щодо оплати товару через певний час після його передачі покупцю, тобто розстрочку, та наявність заборгованості відповідача, а головне - порушує права [PERSON] , який є власником однієї із спірних земельних ділянок. При цьому суд враховує, що згідно ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача, тому враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по справі, слід покласти на позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed