Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 15 червня 2013 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить [PERSON], та автомобіля «Дачія Логан», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача. При цьому позивачі по справі отримали тілесні ушкодження. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, про це свідчить постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2013 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Брокбізнес». Згідно висновку експертного дослідження № 10-07-13-2 від 22.07.2013 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Дачія Логан», складає 52487,68 грн. На підставі даного висновку страховою компанією було сплачено [PERSON] 47259,60 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 5228,08 грн., які позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачів, а також витрати пов'язані з відправленням телеграми в розмірі 69,84 грн. Також кожний з позивачів просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень, заподіяну пошкодженням майна та ушкодженням здоров'я. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на той факт, що моральну шкоду повинна відшкодувати страхова компанія. Щодо матеріальної шкоди, то вважає, що страхова компанія відшкодувала позивача шкоду в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що заперечує проти позову, оскільки вона автомобілем не керувала, а тому не вважає себе винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивачів та відповідача [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2013 року близько 17 годин 10 хвилин в м. Дніпропетровську, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], скоїв зіткнення з автомобілем «Дача», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2013 року відповідач [PERSON] визнаний винним в даному ДТП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. В результаті ДТП автомобілю Дачія Логан, були завдані пошкодження, чим саме позивачам заподіяно матеріальні збитки, розмір яких, згідно висновку спеціаліста № 10-07-13-2 від 22.07.2013 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку складає 52487,68 грн. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Брокбізнес», яке сплатило на підставі вказаного висновку [PERSON] грошові кошти в розмірі 48059,60 грн., про що свідчить лист страхової компанії від 19.12.2013 року, а також платіжне доручення № 791 від 14 січня 2014 року на суму 47259,60 грн. та 800 грн. відповідно до відомості № 917 від 14.01.2014 року, а отже різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 4428,08 грн. Послання позивача, що вказані 800 грн. були сплачені страховою компанією не у рахунок погашення збитків внаслідок ДТП, а у рахунок сплати вартості експертного дослідження, суд не приймає до уваги, оскільки вказані факти позивачами суду не доведені належними та допустимими доказами. За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.6 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). На підставі вищевикладеного, суд вважає, що матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 4428,08 грн., на користь позивача [PERSON], як власника автомобіля, необхідно стягнути лише з [PERSON], як з особи, яка її завдала та керувала транспортним засобом на законній підставі, а позовні вимоги до відповідача [PERSON] є безпідставними Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд, враховуючи ступінь важкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивачів, викликаних пошкодженням майна, що належить позивачам на праві спільної сумісної власності, вважає, що з відповідача [PERSON], як винного у ДТП, належить стягнути на користь кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди по 2000 грн., що буде, на думку суду, відповідати принципам розумності та справедливості. В іншій частині позовних вимог позивачів щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки суд вважає, що вони є завищеними та необґрунтованими, виходячи з дійсних обставин справи, які були встановлені судом. Крім того, моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я підлягає відшкодуванню страховиком відповідно до ст. ст.. 23,26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Також суд вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачів про стягнення з відповідачів витрат, пов'язаних з відправленням телеграми в розмірі 69,84 грн., оскільки вказані витрати належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України не доведені. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 487,20 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial