Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29.10.2020р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який за своє життя склав заповіт на ім`я своєї другої дружини - [PERSON] , відповідачки по справі. Заповіт складений не на все майно, а тільки на його частину а саме, будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, на якій він розташований. Однак, до складу спадщини входить автомобіль марки Мегсеdеs, 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який не було охоплене заповітом. Зазначає, що після смерті [PERSON] до Першої краматорської державної нотаріальної контори звернулися: відповідачка [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом; вона ( [PERSON] ) із заявою як спадкоємиця першої черги відповідно до положень ст.1261 ЦК України про прийняття спадщини; [PERSON] - син спадкодавця, її ( [PERSON] ) брат, з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги. За місяць до своєї смерті, а саме [INFO] у її ( [PERSON] ) батька стався інсульт, про що стало відомо зі слів сімейного лікаря останнього, а згідно довідки про причину смерті №4/51 від 13.03.2020р причиною смерті [PERSON] став церебральний атеросклероз з гіпертензією, після чого батько був прикутий до ліжка, самостійно не вставав, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Вказує, що про захворювання та безпорадний стан [PERSON] його дружина [PERSON] знала, бо на той час знаходилась у будинку батька, однак, повідомила їй ( [PERSON] ), що не буде доглядати за хворим чоловіком і планує в найближчий час поїхати до Італії, а також, що їй ( [PERSON] ) байдуже, що буде з її чоловіком та запропонувала їй ( [PERSON] ) наймати когось, хто буде за ним доглядати. Надалі, 02.03.2020р [PERSON] поїхала до Італії, залишивши свого чоловіка в безпорадному стані, тобто ухилялась від обов`язків, передбачених ст.ст.55 75, 90 СК України, а також, взяла з собою правовстановлюючі документи на будинок батька, його земельну ділянку й в тому числі і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вважає, що відповідачка не виключала можливою смерті свого чоловіка і подбала про свої власні інтереси стосовно спадкового майна. У зв`язку з такими обставинами, вона ( [PERSON] ) змушена була надавати допомогу у догляді за хворим батьком, придбання ліків, готування їжі, прасуванні речей, в чому їй ( [PERSON] ) допомагала [PERSON] , якій вона ( [PERSON] ) сплачувала винагороду за свій рахунок. Вказує, що навіть після смерті [PERSON] відповідачка не вважала за потрібне бути присутньою на похованні свого чоловіка, тому в організації поховання батька займалася вона ( [PERSON] ), у зв`язку з чим, понесла всі витрати пов`язані з цим. З посиланням на ст.1224 ЦК України просить встановити факт ухилення спадкоємця за законом першої черги, який має право на обов`язком частку у спадщині - [PERSON] , від виконання обов`язку, щодо утримання спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ; усунути останню, як спадкоємця за законом першої черги, від права на спадкування після смерті спадкодавця; та стягнути з відповідачки на її ( [PERSON] ) користь судові витрати в розмірі 840,80грн. Ухвалою судді від 24 листопада 2020 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 28 січня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідачки [PERSON] - адвоката Снєжко А.Г., на позовну заяву [PERSON] , у якому зазначено, що вона з позовними вимогами не згодна, вважає їх безпідставним, а обставини, викладені у позовній заяві такими, що не відповідають дійсності, поведінку позивачки - зловживанням процесуальними правами та свідомим введенням суду в оману. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що у позові [PERSON] намагається підвести суд к тому, що відповідачка залишила померлого чоловіка у безпорадному стані, свідомо, розуміючи, що чоловік, який був прикутий до ліжка, потребує допомоги, поїхала до Італії і таким чином, на думку позивачки, дії відповідачки підпадають під ухилення від обов`язку щодо утримання хворого чоловіка. Поряд з цим, позивачка припускає, що відповідачка очікувала смерті свого чоловіка, тому що взяла з собою правовстановлюючі документи на будинок, земельну ділянку, транспортний засіб її ( [PERSON] ) батька, що говорить про ставлення відповідачки до померлого спадкодавця. Щодо себе, то позивачка зазначає про вимушеність з її боку протягом місяця піклуватися про батька похилого віку: купувала ліки, готувала їжу, прала речі - одним словом, була змушена надавати допомогу рідному батькові. Проте, з таким викладенням обставин не можна погодитись, тому що вони не відповідають обставинам справи, спотворюють обставини по суті. Так, відповідачка, дійсно є дружиною померлого [PERSON] з 2010р, фактично мешкала з померлим за адресою: [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час. Зазначає, що знаходження відповідачки на час смерті чоловіка за межами країни, не є підтвердженням окремого проживання з померлим, так як в Італії фактично мешкає її дочка ( [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою України і постійно мешкає в Італії) з онукою (народився з вадами у здоров`ї), до яких вона 1 раз на рік виїздила, щоб надати дочці допомогу. Вказує, що відповідачка вимушено поїхала 02.03.2020р до дочки за її викликом у зв`язку з необхідністю, пов`язаною з її станом здоров`я, день перетину кордону підтверджується відміткою у паспорті. Позивачка була попереджена про необхідність від`їзду відповідачки та не заперечувала проти нього, погодившись доглядати за батьком на час її відсутності. До Італії відповідачка виїжджала неодноразово, тому для позивачки це не було новиною. Перед від`їздом відповідачкою було здійснено необхідних заходів з метою забезпечення чоловіка необхідним на час її відсутності: укладено домовленості із двома доглядальницями, професійними медсестрами; позивачці надано коштів на ліки для чоловіка; позивачці передано дві банківські картки чоловіка, в тому числі, пенсійна. Таким чином, померлий не знаходився у безпорадному стані. Щодо правовстановлюючих документів на майно, зазначає, що майно відповідачки та її чоловіка жодним чином не стосується дітей померлого. На нерухоме майно було складено заповіт, автомобіль є спільною власністю подружжя. Щодо забезпечення відповідачкою чоловіка на час відсутності доглядальницями, то саме позивачка та її брат відмовилися від їх послуг. Крім цього, розірвавши домовленість із доглядальницями, самі вони залишали батька наодинці, закриваючи його у будинку на ніч та на більший час. Щодо постановлення рішення про усунення від спадкування, вказує, що у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, виходячи з обставин, які визнає безпосередньо позивачка, а саме, що вона змушена була допомагати батькові, тобто, поряд з померлим знаходилися інші особи - рідні дочка та син, випливає висновок про те, що померлий спадкодавець напередодні смерті не знаходився у безпорадному стані, так як про нього піклувалися інші особи. Крім того, звертає увагу, що відповідачка фінансово забезпечила догляд за чоловіком, передавши позивачці банківські картки, надала власні кошти, забезпечила чоловіка медичним доглядом, а подорож відповідачки до Італії була спланована до загострення хвороби в чоловіка та була пов`язана з необхідністю надання допомоги дочці, якій нікому було допомогти в Італії. Вважає, що позивачка не надала суду докази, які доводять умисне ухилення відповідачки від надання допомоги особі, яка знаходилася в безпорадному стані, та, що чоловік потребував саме її допомоги, а тому позовні вимоги позивачки не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню. Просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн. 05 лютого 2021 року позивачка [PERSON] надала суду свою відповідь на відзив відповідачки на позовну заяву, в якому зазначила, що вона ( [PERSON] ) в позовній заяві не зазначала про спільне або окреме проживання її ( [PERSON] ) батька та відповідачки. Більш того, в позові вона ( [PERSON] ) зазначала, що відповідачка знала про захворювання та безпорадний стан [PERSON] , бо на той час знаходилась у будинку батька. Надана відповідачкою медична документація [PERSON] не підтверджує, що остання станом на 15.02.2020р (дата, коли у чоловіка відповідачки - [PERSON] стався інсульт і він став прикутим до ліжка, самостійно не вставав і потребував стороннього догляду) мала незадовільний стан здоров`я. Так, лист-виписка від 13.03.2019р стосувався перебігу вагітності доньки відповідачки, лист-виписка від 29.05.2019р стосувався кесаревого розтину, який був проведений доньці відповідачки, та сертифікації діагнозу рідкісної хвороби, яка також додана відповідачкою до Відзиву на позовну заяву. Зазначає, що взагалі неможливо визначити, якою патологією вражена донька відповідачки. Крім того, лист про Сертифікацію діагнозу датований 11.01.2010р, тобто задовго до вимушеної поїздки відповідачки до Італії 02.03.2020р. В наступному медичному документі зазначено, що з 08.09.2008р по 16.09.2008р донька відповідачки була госпіталізована до клініки з діагнозом епілепсія, тобто цей документ стосується періоду часу ще до укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, вважає, що зазначені медичні документи не підтверджують твердження відповідачки про вимушеність її поїздки до Італії 02.03.2020р у зв`язку з необхідністю пов`язаною зі станом здоров`я її доньки, оскільки зазначені документи стосуються періоду часу, починаючи з 08.09.2008р по 29.05.2019р, тобто задовго до поїздки відповідачки до Італії та не підтверджують, що станом на 02.03.2020р донька відповідачки мала проблеми зі здоров`ям. Твердження відповідачки, що її онук народився з вадами у здоров`ї також не підтверджено жодними доказами. Відповідачка в ультимативній формі повідомила про свій від`їзд до Італії і зазначила, що якщо вона ( [PERSON] ) хоче піклуватися про батька, то нехай наймає когось, хто буде за ним доглядати. При цій розмові був присутній її брат - [PERSON] . Крім того, не відповідають дійсності твердження відповідачки, щодо укладення домовленості із двома доглядальницями, професійними медсестрами про догляд за її ( [PERSON] ) чоловіком на час її відсутності та відмови ( [PERSON] ) та її брата від їх послуг. Вказує, що після того, як вона ( [PERSON] ) заявила про те, що не може цілодобово доглядати батька, оскільки має свою родину, яка потребує її піклування, а відповідачка запросила на співбесіду двох жінок (професійних медсестр) їй ( [PERSON] ) стало відомо з Відзиву на позовну заяву. Після співбесіди відповідачки із зазначеними особами, на якій вона ( [PERSON] ) була присутня і на що висловила відповідачці свій сумнів відносно можливості надання зазначеними особами професійного догляду за батьком, після цього жодної розмови з доглядальницями вона ( [PERSON] ) не мала та не повідомляла їм про свою відмову від їх послуг, зазначені особи більше жодного разу не приходили до будинку батька. Вважає, що твердження відповідачки про те, що вона ( [PERSON] ), розірвавши домовленість із доглядальницями, залишала батька наодинці, закриваючи його у будинку на ніч та на більший час є припущеннями відповідачки, оскільки з 02.03.2020р по день смерті [PERSON] , відповідачка не знаходилась в Україні. Також вказує, що не відповідають дійсності твердження відповідачки щодо надання їй ( [PERSON] ) коштів на ліки для чоловіка, так як вона ( [PERSON] ) не отримувала від [PERSON] жодних коштів на ліки для батька, у Відзиві на позов взагалі відсутні відомості про дату надання, розмір коштів, які начебто остання надала. Не підтверджено жодними доказами і твердження про передання відповідачкою двох банківських карток чоловіка, в тому числі пенсійної картки, так як пенсійна картка, яка належала [PERSON] була виявлена на комоді в одній із кімнат, де мешкав батько, а твердження відповідачки, що майно її чоловіка жодним чином не стосується дітей померлого не ґрунтується на законі, оскільки померлий [PERSON] є її ( [PERSON] ) батьком і після його смерті до складу спадщини у відповідності до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя її ( [PERSON] ) батько склав заповіт на ім`я відповідачки не на все майно, а тільки на його частину, а саме, будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований. Інше майно, до складу якого входить, в тому числі, автомобіль марки Mercedes, реєстраційний номер [NUMBER] , не було охоплене заповітом та спадкується на загальних підставах. Таким чином, вважає, що майно, що належало її ( [PERSON] ) батькові та чоловіку відповідачки входить до складу спадщини і спадкується в тому числі дітьми спадкодавця. Стосовно твердження відповідачки про те, що вона ( [PERSON] ) та її брат шукали правовстановлюючі документи на майно свого батька в чужому приміщенні, де знаходились речі, що їм не належать, рилися в речах батька та його дружини повідомляє, що дане твердження є припущенням відповідачки та не підкріплено жодними доказами. Враховуючи викладене, вважає, що доводи, викладені у позовній заяві про встановлення факту ухилення спадкоємця від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування відповідають дійсним обставинам справи, є обґрунтованими та не спростовані відповідачкою. Також, відповідачка у відзиву на позовну заяву просить стягнути з неї ( [PERSON] ) на користь відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 10 000грн, при цьому до Відзиву на позовну заяву не доданий ні сам Договір про надання правничої допомоги, ні детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, ні попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла відповідачка, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, тому, вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не підтверджений необхідними доказами. 11 лютого 2021 року до суду надійшли письмові заперечення представника відповідачки - адвоката Снєжко А.Г., в яких вона зазначила, що позивачка неуважно ознайомилася із доказами, наданими відповідачкою, а саме: Виклик до Італії був оформлений дочкою відповідачки 16.01.2020р, він був узгоджений з компетентними органами на період з 01.03.2020р до 29.05.2020р, отже, від`їзд відповідачки був спланований заздалегідь, та відповідачка не мала на це впливу. Щодо стану здоров`я дочки відповідачки, вважає, що слід було звернути увагу на Сертифікат діагнозу рідкісної хвороби, нюанси якої та інше, що стосується особливостей фізичного стану особи є інформацією, яка охороняється законом та має приватний характер, який дочка відповідачки не бажає розголошувати. На думку представника відповідачки, що якщо у позові йде мова про умисне ухилення від догляду за спадкодавцем, суттєве значення має причина, з якої спадкоємець певний час не мав можливості доглядати за спадкодавцем. Отже, так як відповідачкою доводиться, що виїзд з України був запланований, в тому числі раніше, ніж захворів чоловік, то питання умислу відпадає. Питання фактичного проживання відповідачки з чоловіком актуальне, так як вирішуючи питання щодо спадкування майна спадкодавця, який перебував у шлюбі, отже, щодо майна, яке було куплене у шлюбі, необхідно встановити обсяг спадкової маси та виділити те майно, яке належало подружжю на праві спільної сумісної власності, а яке тільки спадкодавцю. Тобто, треба враховувати, чи є відповідачка співвласником спадкового майна. Окрім цього, на речі, якими користувалось подружжя у побуті, дружина має першочергове право залишити їх собі в натурі як співвласниця та спадкоємець. Тому, докази щодо фактичного проживання необхідні у цій справі, так як фактично, між сторонами є майновий спір за автомобіль марки Мерседес, куплений у шлюбі, отже, мова йде про Ѕ частку автомобілю, чи буде вона поділена за законом між сторонами, а якщо ні, то в якій частці; докази щодо проживання відповідачки зі спадкодавцем містять інформацію щодо предмета доказування, так як мотив, з якого позивачка звернулася до суду обґрунтовується метою отримати компенсацію за автомобіль. Враховуючи, що відповідачка за законом має переважне право на виділ цього автомобілю їй в натурі, то, мова йде про грошову компенсацію за ј, 1/3 або 1/2 вартості автомобілю. Інші міркування позивачки щодо виконання або не виконання відповідачкою своїх обов`язків до спадкодавця як дружини є явно не обґрунтованими, стверджувати про це може той, хто постійно знаходився у приміщенні, де жив спадкодавець. Окрім того, Сімейний Кодекс України не регламентує це питання за видами заходів у побуті та їх обсягами. Питання утримання спадкодавця сторонами є очевидним. Позивачка не працює, не має власного доходу, під час догляду за батьком мала у розпорядженні пенсію спадкодавця, яка між тим, як дохід, є об`єктом сумісної власності подружжя, отже й власністю відповідачки, яку вона передала позивачці. Чоловік, позивачка та її брат періодично перебували у будинку, який належить відповідачці, саме вона сплачувала комунальні послуги, тобто забезпечувала побут на час її відсутності. Таким чином, навіть якщо позивачка заперечує, що відповідачка давала їй кошти на ліки, вище зазначене доводить факт матеріального забезпечення хворого чоловіка на час її перебування у дочки. Інші твердження позивачки мають характер особистої думки або є намаганням перекрутити окремі словооберти з відзиву на позовну заяву, наприклад, щодо пенсійної картки або документів на майно, доглядальниць або обставин неналежного поводження дітей з батьком під час її відсутності. Щодо заяви відповідачки про стягнення витрат на правову допомогу, пояснює, що до відзиву на позовну заяву долучений договір між адвокатом та відповідачкою, розрахункові документи. Так як розмір оплати за правову допомогу фіксований, детальний опис послуг, яких адвокат в тому числі ще не виконав, на цій стадії судового провадження не потребується. 19 лютого 2021 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. В останнє судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки Снєжко А.Г. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] через їх необґрунтованість та безпідставність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачку [PERSON] знає з 1979р, так як працювала з матір`ю останньої, [PERSON] знає по першій дружині, разом з ними їздили відпочивати, дружили родинами. Другу дружину [PERSON] - [PERSON] не знає. Зазначила, що в останній час [PERSON] хворів, але не скаржився та казав, що йому тяжко без дружини. Востаннє вона навідувала його 05.03.2020р по запрошуванню [PERSON] , [PERSON] був вже лежачим. Коли навідувала останнього у грудні 2019р, його другу дружину не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку біля 10-15 років, відповідачку не знає, [PERSON] не знала, познайомилася з ним наприкінці лютого 2020 року. Вказує, що [PERSON] попросила її ( [PERSON] ) допомогти по догляду за [PERSON] .. Останній був лежачим, мова була незв`язна, не міг обслуговувати себе, у зв`язку з чим вона ( [PERSON] ) до 03.03.2020р приходила до нього вранці, мила його, годувала. У період з 05.03.2020р по 13.03.2020р вона ( [PERSON] ) була постійно з ним За цей час [PERSON] 2 рази викликали лікаря. За догляд за [PERSON] - [PERSON] платила гроші по 1000грн. Свідок [PERSON] , сестра померлого [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її племінниця, а [PERSON] - дружина [PERSON] , з якою у неї останній рік погіршилися стосунки. Брат до останнього пересувався та обслуговував себе самостійно. Зазначила, що вона ( [PERSON] ) в гостях у брата була 1-2 рази на місяць й [PERSON] часто була відсутня дома. В останній рік вона ( [PERSON] ) у гості до брата не приходила, так як посварилась із його дружиною, після чого спілкувалась із [PERSON] лише по телефону раз на 2-3 дні. Про інсульт брата узнала від [PERSON] наприкінці лютого 2020 року, після чого вона ( [PERSON] ) прийшла до брата та побачила, що [PERSON] був лежачим, погана мова - не зв`язна, усе розумів, але не міг виразити свою думку. За братом декілька днів доглядала [PERSON] , а потім доглядальниця та [PERSON] . На похованні брата [PERSON] не було. Свідок [PERSON] , сусідка померлого [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що з родиною останнього дружили сім`ями, постійно з ними спілкувались. У лютому 2020 року від [PERSON] дізналася, що у [PERSON] стався другий інсульт, після чого вона ( [PERSON] ) приходила до них, [PERSON] знаходився в нормальному стані, доктор сказав, що у нього добра динаміка, доньку [PERSON] не бачила. Зазначає, що перед тим як поїхати [PERSON] передала позивачці 10 000,00 грн, 2 карточки та ключі від автомобіля. Вказує, що [PERSON] знав, що його дружина їде до доньки, та відпустив її. Коли [PERSON] хотіла найняти доглядальницю, син [PERSON] сказав, що грошей на це не має, тому не буде наймати. Після того, як дружина [PERSON] поїхала, про стан здоров`я останнього вона ( [PERSON] ) знала зі слів його доньки, а саме, що її батько не встає. Зазначає, що після від`їзду [PERSON] бачила два рази [PERSON] , один раз сина та декілька разів доглядальницю. Свідок [PERSON] , чоловік свідка [PERSON] , в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням останньою, додатково пояснивши, що у [PERSON] було два інсульти, перший - до 2014 року, другий - у лютому 2020 року. Доглядала за [PERSON] його дружина [PERSON] . Не бачив щоб донька або син [PERSON] приїжджали допомагати йому. Зазначив, що зі слів своєї дружини - [PERSON] йому відомо, що [PERSON] надав свою згоду на те, щоб його дружина [PERSON] поїхала до своєї дочки в Італію. Перед поїздкою [PERSON] найняла доглядальницю для чоловіка, яку він бачив один раз на тиждень. Свідок [PERSON] , син спадкодавця та брат позивачки, в судовому засіданні пояснив, що з батьком спілкувався кожен день по телефону. У лютому 2020 року від сестри дізнався що у батька стався інсульт. Коли приїхав до батька, то побачив, що останній не міг самостійно пересуватися та підводитись, його мова була нерозбірливою. [PERSON] поставила їх перед фактом, що збирається їхати до Італії, тому з лютого 2020р він ( [PERSON] ) був у батька практично кожен день. За батьком доглядали він ( [PERSON] ) та сестра, так як батько не міг за собою доглядати, а були періоди, коли батько залишався один. Зазначив, що жодного разу не чув від батька про те, щоб [PERSON] була поруч з ним. Відповідачка їздила до Італії 2 рази на рік, три місяця була в Італії і три місяця дома. Не чув щоб вона ( [PERSON] ) залишала гроші на утримання свого чоловіка. Під час хвороби батька, у відсутність [PERSON] , [PERSON] надавалась уся необхідна допомога. Хто був доглядальницею у батька йому ( [PERSON] ), не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що багато років працювала фельдшером у лікарні та має досвід догляду за лежачими хворими. Наприкінці лютого 2020 року [PERSON] запросила її та її подругу [PERSON] доглянути за чоловіком, який переніс інсульт, та пообіцяла, що буде платити за роботу. Всі умови договору вони обговорювали з [PERSON] . Після того, як вони подивилися на хворого, який міг сидіти та трохи розмовляти, [PERSON] сказала, що передзвонить їм, але їм так ніхто і не передзвонив. Свідок [PERSON] , син відповідачки [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що приходив допомагати матері по догляду за [PERSON] , приносив продукти, підміняв її. [PERSON] постійно був під наглядом. З лютого по березень 2020 року він ( [PERSON] ) відвідував [PERSON] 2-3 раз на місяць. При цьому бачив, що останній вставав за допомогою сторонніх, розмовляв з труднощами але усе розумів. Зазначив, що матері прийшлось поїхати до Італії, де живе його ( [PERSON] ) сестра, яка хворіє з дитинства, чоловіка у неї не має, та яка у 2020 році народила дитину, а тому потребувала допомоги. Мати була в Італії 4 рази протягом останнього року. До цього вона не їздила до своєї доньки, оскільки у неї не було закордонного паспорту. Коли [PERSON] помер, мати не змогла прилетіли додому через Соvid-19. Суд, заслухав пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] , у віці 69 років, помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , актовий запис №797 від 13.03.2020р. Згідно копії довідки про причину смерті №4/51, виданої 13.03.2020р КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної допомоги №1» Краматорської міської ради, причиною смерті [PERSON] став церебральний атеросклероз з гіпертензією. Позивачка [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] , виданим 02.06.1977р Тирлянською селищною Радою трудівників міста Білорецька БАССР, а також копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] Серії [NUMBER] , актовий запис №241 від 30.04.1999р). Відповідачка [PERSON] з 02 лютого 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] Серії [NUMBER] , актовий запис №49 від 02.02.2010р. На час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №38892 про реєстрацію місця проживання особи, наданою 01.09.2020р Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради. За вищевказаною адресою: [ADDRESS] , з лютого 2010 року по теперішній час проживає та з 12.11.2020 року зареєстрована дружина померлого [PERSON] - відповідачка [PERSON] , що підтверджується Актом від 14.01.2021р за №01-174/1116 комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради, довідками № 60012 про реєстрацію місця проживання та №60014 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданими 28.12.2020 Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради від 28.12.2020р від Територіальної громади Краматорської міської ради). Згідно наданих позивачкою копії свідоцтва про поховання із «Ритуальної Служби» м.Краматорськ від 13.03.2020р, товарного чеку і накладної від 14.03.2020р, встановлено, що організацією поховання [PERSON] та придбання речей для його поховання займалася позивачка [PERSON] . Згідно копії спадкової справи №513/2020, заведеної 04.08.2020 Першою краматорською державною нотаріальною конторою, встановлено, що на день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з: житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які він заповідав відповідачці [PERSON] ; легкового автомобіля; мотоцикла. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулися його дружина - відповідачка [PERSON] , дочка - позивачка [PERSON] , та син померлого - [PERSON] 15 вересня 2020 року відповідачці [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Застосовуючи норми процесуального та матеріального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5, 6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Тобто, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Відповідно до того ж пункту Пленуму безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з амбулаторної карти померлого [PERSON] , яка була досліджена в судовому засіданні, 30 січня 2020 року останній проходив обстеження у лікаря-кардіолога. 03.02.2020 року проходив обстеження внутрішніх органів в лікувально-діагностичному центрі «Альянс» та був оглянутий гастроентерологом. 18.02.2021 року за результатами огляду дільничним лікарем-терапевтом [PERSON] був поставлений діагноз: Гіпертонічна хвороба 3 ст., інфаркт мозку під питанням, правосторонній геміпарез, призначене лікування. 21.02.2020 оглянутий лікарем-терапевтом. Згідно запису в амбулаторній карті за 21.02.2020 [PERSON] їсть, самостійно не сидить. 25.02.2020 [PERSON] був повторно оглянутий лікарем-терапевтом. При цьому хворий не виказував скарг, зазначивши, що його стан покращився. Згідно запису в карті хворий самостійно сидить, йому було призначено постільний режим та лікування. Оцінивши вказану амбулаторну картку у сукупності з показаннями сторін та свідків, суд вважає встановленим, що померлий [PERSON] дійсно перебував в безпорадному стані через хворобу, тобто не міг фізично самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування на протязі останнього місяця перед смертю. Доводи позивачки про те, що відповідачка [PERSON] , яка 02.03.2020 року поїхала до Італії, залишивши свого чоловіка в безпорадному стані, свідомо ухилялася від обов`язку щодо утримання свого хворого чоловіка, суд вважає безпідставними. Так, в судовому засіданні дійсно встановлено, що відповідачка 03.03.2020 року, тобто за 10 днів до смерті чоловіка, поїхала в Італію до своєї дочки [PERSON] . Проте, згідно наданих представником відповідачки документів вбачається, що виїзд відповідачки був запланований заздалегідь, ще до хвороби її чоловіка, оскільки виклик до Італії був оформлений дочкою відповідачки ще 16.01.2020 року та узгоджений з компетентними органами на період з 01.03.2020 по 29.05.2020. Крім того, перед від`їздом відповідачка [PERSON] домовилася із двома доглядальницями для свого чоловіка, що також підтвердила позивачка [PERSON] в судовому засіданні. Вказані обставини свідчать про відсутність у відповідачки умислу на ухилення від надання допомоги спадкодавцеві. Також, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що померлий [PERSON] потребував допомоги саме відповідачки [PERSON] , оскільки позивачка [PERSON] , як дочка померлого, та свідок [PERSON] , як син померлого, в силу закону також зобов`язані були дбати про свого хворого батька. Сама позивачка [PERSON] у своєму позові та в судовому засіданні зазначила, що у відсутність відповідачки, вона разом із братом доглядала за батьком, надавала йому необхідну допомогу, купувала ліки, готувала їжу, прала речі. В цьому їй також допомагала її подруга [PERSON] - свідок у справі. Допитані в судовому засіданні свідки також зазначали, що у відсутність відповідачки [PERSON] , її чоловікові надавалася уся необхідна допомога, він нічого не потребував. Тому враховуючи, що для вирішення справи про усунення від права на спадкування відповідно до положень ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи, то за відсутності одночасного настання наведених обставин і недоведеності зазначених фактів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов про усунення від права на спадкування не підлягає задоволенню. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд, у відповідності до положень ст.ст.137, 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з позивачки [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] понесені нею та документально підтверджені (відповідачкою надані Договір про надання правової допомоги від 23.12.2020, Додаток до договору про надання правової допомоги від.23.12.2020, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 2000,00 грн, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 8 000,00 грн) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved