Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у виді жилого будинку, розташованого в [ADDRESS]. Вони, являючись спадкоємцями померлого за законом, спадщину прийняли оскільки на час смерті з спадкодавцем проживали в одному будинку. Оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок не мають змоги, оскільки померлий не зареєстрував у встановленому порядку право власності на це нерухоме майно . Просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на 1 / 2 частину кожному на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. В судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не зявилися, представник [PERSON] подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності та відсутність позивачів, позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Кип'ячківської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова С. Коломієць просить слухати справу у відсутності представника даного відповідача. Неявка в судове засіданні сторін , належним чином повідомлених про розгляд справи не є перешкодою для її розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи після смерті [PERSON], [INFO], всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Такі ж роз'яснення містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» де зазначено , що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи , що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] та у зв'язку з його смертю відкрилася спадщина, цивільні відносини виникли до набрання Цивільним кодексом України чинності, строк прийняття спадщини закінчився (до 1 січня 2004 року), а тому застосуванню щодо правового режиму спадкового майна підлягають норми Закону України «Про власність» та ЦК УРСР. Посилання позивачів на норми ЦК України , як на правову підставу вирішення спору є помилковими та судом до уваги не приймаються. Відповідно до ст. 13 ч.2 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 529 ч.1 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСРдля придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСРвизнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30 листопада 2000 року ( запис № 17) Кип'ячківською сільською радою Миронівського району Київської області. Позивачі є спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки [PERSON] З є його дружиною, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Кип'ячківської сільської ради 29 січня 1951 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 січня 1951 року та після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON], а [PERSON] являється його сином, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( актовий запис № 7), виданим 6 травня 1961 року виданим Кип'ячківською сільською радою Миронівського р-ну Київської обл., де в графі батьки зазначений [PERSON]. Після смерті [PERSON] вони фактично вступили в управління спадковим майном. 21 травня 2003 року позивачі звернулися до Миронівської районної державної нотаріальної контори з заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. померлого [INFO], оскільки спадщину фактично у шестимісячний строк прийняли . Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] його дочки - [PERSON], [PERSON], 12 травня 2003 року звернулися до Миронівської районної державної нотаріальної контори з заявою, про відмову від прийняття спадщини У видачі Свідоцтва про право на спадщину на 1 / 2 частину житлового будинку позивачам державним нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю державної реєстрації нерухомого майна при житті, про що державним нотаріусом 25 лютого 2015 повідомлено позивача [PERSON] Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером 2, розташований по вулиці Лермантова села Кипячка Миронівського району Київської області, належав [PERSON] до дня його смерті [INFO] та після його смерті фактично вступили в управління спадковим майном у виді будинку позивачі у справі. Наявність на вказаний будинок технічного паспорта свідчать про те , що цей будинок не є самовільно збудованим. При житті [PERSON]. не провів державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок та у зв'язку з його смертю таке право втрачене. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачів до Кип'ячківської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 373,1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved