Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої згідно ордеру діє адвокат Гамов В.В., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.07.1996 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . В січні 2020 року через різні погляди на шлюб та сім`ю вони з чоловіком сімейні відносини припинили. З вказаного часу разом не проживають. Зазначаючи на тому, що примирення і збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Сторони, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду у спосіб, визначений процесуальним законом, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутність його і позивача, на задоволенні вимог наполягає. Відповідач, двічі не з`явившись в судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. З огляду на що суд здійснює судовий розгляд у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.07.1996 року Димитровським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №162 (а.с.4). В шлюбі у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). З позовної заяви слідує, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, бажання зберегти сім`ю жодна із сторін не виявила. Регулювання сімейних відносин між подружжям здійснюється за правилами Сімейного Кодексу, згідно якого чоловік та жінка мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Одним із способів захисту, які встановлені Сімейним Кодексом, є припинення правовідношення. Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, звернувшись відповідно до ч.1ст.110 цього Кодексу до суду з питання розірвання шлюбу. Підставою розірвання шлюбу відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права або права їх дітей, судом не встановлено. Отже, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, як того просить позивачка, або відновити своє дошлюбне прізвище. Право вибору прізвища після розірвання шлюбу належить виключно особі, яка змінила його у зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved