Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

позивачка 14.03.2019 звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право приватної власноті на землю, виданий Городоцькою райдержадміністрацією 29.12.2002 на ім`я [PERSON] , площею 1,4234 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія [NUMBER] , скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площами 1,3339 та 0,0894 га, визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,42 га в межах згідно з планом, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка мала у власності земельну ділянку площею 1,4234 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. і складається із земельних ділянок, площею 1,3339 га - рілля та 0,0894 га - кормові угіддя. Оскільки на час смерті матері вона була зареєстрована і проживала разом з нею, то вважається такою, що спадщину фактично прийняла. Між тим нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площами 1,3339 та 0,0894 га, оскільки державний акт виданий після смерті спадкодавця. Позивачка вважає, що відповідачі своїми протиправними діями порушили її право на отримання свідоцтва про право на спадщину та порушили норму ст. 25 ЦК України, а саме: видали акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] після її смерті, тобто, після припинення цивільної правоздатності особи. Отже, такий державний акт про право приватної власті на землю слід вважати недійсним. Ухвалою судді від 19.03.2019 провадження у справі відкрито. Представник позивача [PERSON] в суді позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач - представник Керницької сільської ради в судове засідання не з`явився, подавши листа про розгляд справи без участі відповідача, позов визнає (а.с.52) Відповідач у справі - Городоцька районна державна адміністрація у Львівській області в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.3 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 12.01.2018, серія [NUMBER] , актовий запис № 12 (а.с.7) Позивачка [PERSON] являється дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією паспорту та копією свідоцтва про народження (а.с.5-6, 8) серія [NUMBER] від 24.12.1959. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 14.11.1987 (а.с.9) позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Спадкове майно складалося із земельної ділянки розміром 1,4234 гектарів в межах згідно з планом, переданої спадкодавцю у приватну власність на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 02.12.2002 № 721 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на територіїКерницької сільської ради Городоцького району Львівської області і складається із з двох окремих ділянок, відповідно площами 1,3339 га - рілля та 0,0894 га - кормові угіддя, що стверджується Державним актом про право приватної власності на землю серія [NUMBER] . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1121 (а.с.13). Цей факт підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку,виготовлених за заявою спадкоємця [PERSON] , вищезазначеним земельним ділянкам було присвоєно кадастрові номери, а також здійснено їхню реєстрацію права власності (а.с.16-21). Датою видачі вищезазначеного акту є 29.12.2002, тобто через сім років після смерті спадкодавця.Таке унеможливлює отримання для позивачки свідоцтва про право на спадщину. Згідно довідки виконкому Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області № 897 від 25.06.2018 спадкодавець [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована і фактично проживала її дочка [PERSON] (а.с.12) Із листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Шаравари В.В. № 282/01-16 від 27.02.2019 (а.с.11) убачається, що позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - Державний акт на право приватної власності виданий після смерті спадкодавця. Матеріалами копії спадкової справи № 09/2019 підтверджено, що спадкова справа відкрита після смерті [PERSON] на підставі заяви позивачки [PERSON] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54769334 (а.с.10, 43-51) Відповідно до довідки Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області від 25.04.2018 № 881 (а.с.14), згідно проекту роздержавлення і приватизації земель та згідно списків, які погоджені сесією Керницької сільської ради від 15.03.1995, для одержання права приватної власності на землю (середню земельну частку) в Книзі реєстрації сертифікатів значиться зареєстрований сертифікат серія [NUMBER] за № 6088 від 16.06.2000, площею 1,42 га на [PERSON] . За ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість слід вважати їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, визнання відповідачем факту порушення законодавства під час видачі вказаного акта на право приватної власності на землю, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі. Суд залишає судовий збір за позивачкою, оскільки про таке просила представник позивача в судовому засіданні.

Outcome: approved