Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Києво-Cвятошинського району Київської області про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 12 травня 2011 року помер батько позивача [PERSON] та дід позивача [PERSON]-[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 211066, виданим 17 травня 2011 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святшинського району Київської області. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов будинок № 54, який розташований по вул. Зелена в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. 12 червня 2013 року помер син спадкодавця і батько позивача [PERSON]-[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 280592, виданого 18 червня 2013 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 06 січня 2014 року померла мати позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 292337, виданого 13 січня 2014 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. За життя мати написала заповіт на трьох своїх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] вступив в права спадкування його син [PERSON] і його частка складає 1/3 частину, а саме те, що б належало його батьку. [PERSON] від спадщини відмовився на користь сестри [PERSON], в зв»язку з чим її частка в спадковому майні збільшилась на 1/3 частину, тобто у неї стало 2/3 частин. Спадщина позивачами прийнята в установлений законом строк шляхом подачі заяв до Першої Київської обласної державної нотаріальної контри, з приводу чого заведено спадкову справу № 140 за 2011 рік до майна померлого. 06 травня 2014 року та 29 січня 2015 року нотаріус винесла постанови про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на жилий будинок № 54 по вул. Зелена в с. Білогородка, в зв»язку з ненаданням правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Спадковий жилий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3222480401:01:026:0029, на яку нотаріусом було видано позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 травня 2015 року. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 95 від 11 вересня 1996 року було визнано право власності на житловий будинок № 54 по вул. Зелена за [PERSON], що підтверджується витягом з рішення. Таким чином, спадкодавцем дотримано всіх вимог чинного на той час законодавства щодо набуття права власності на жилий будинок. Вищезазначений будинок було побудовано відповідно до технічного паспорту в 1959 році. Належність [PERSON] будинку № 54 по вул. Зелена у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області підтверджується витягом з рішення виконкому від 11 вересня 1996 року № 95, технічним паспортом, будинковою книгою. Враховуючи викладене, позивачі [PERSON], [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України просили визнати за [PERSON] право спільно-часткової власності на 2/3 частин будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року батька [PERSON], визнати за [PERSON] право спільно-часткової власності на 1/3 частину будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року діда [PERSON]. У грудні 2015 року позивачі [PERSON] і [PERSON] подали суду заяву, в якій уточнили позовні вимоги і з посиланням на вимоги ст. ст. 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України просили визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року батька [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року діда [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивачів позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 211066, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 17 травня 2011 року, актовий запис за № 39. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому за життя майно. За життя [PERSON] 18 травня 2002 року склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. 27 вересня 2011 року [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявою до Першої київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. В заяві [PERSON] і [PERSON] вказали, що спадкоємицею на майно померлого є дружина померлого [PERSON], [INFO]. 11 жовтня 2011 року [PERSON] подав до нотаріуса згоду, в якій довів до відома нотаріальну контору, що він відмовляється від спадкування від належної йому частки на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], на користь його дочки [PERSON]. 15 травня 2015 року державним нотаріусом Першої київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якому зазначено, що на підставі заповіту, посвідченого 18 травня 2002 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 78, спадкоємцями зазначеного у заповіті майна [PERSON], який помер 12 травня 2011 року, є його діти: [PERSON]-2/3 частки, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої на користь неї відмовився спадкоємець за заповітом [PERSON], та [PERSON], який помер 12 червня 2013 року-1/3 частка. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, що розташована по вул. Зелена, 54, в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, належної [PERSON], померлому 12 травня 2011 року, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю № 049215, виданого [PERSON] сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 10 грудня 1997 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільської ради від 10 липня 1997 року № 76/2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 199; цільове призначення (використання) земельної ділянки 0,2500 га- передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На земельну ділянку площею 0,2500 га присвоєно кадастровий номер 3222480401:01:026:0029. Вказане свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки земельної ділянки видано [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 140 за 2011 рік до майна [PERSON], який помер 12 травня 2011 року, виданої Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. 12 червня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 280592, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 17 травня 2011 року, актовий запис за № 62. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. 09 листопада 2013 року [PERSON] звернувся із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON]. 20 жовтня 2015 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер 12 червня 2013 року, є його син [PERSON], [INFO], і спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, що розташована по вул. Зелена, 54, в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, належної [PERSON], одним із спадкоємців якого був його син [PERSON], який спадщину прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю № 049215, виданого [PERSON] сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 10 грудня 1997 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільської ради від 10 липня 1997 року № 76/2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 199; цільове призначення (використання) земельної ділянки 0,2500 га, передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На земельну ділянку площею 0,2500 га присвоєно кадастровий номер 3222480401:01:026:0029. Вказане свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частки земельної ділянки видано [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 130 за 2013 рік до майна [PERSON], який помер 12 червня 2013 року, виданої Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. 06 січня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 292337, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 13 січня 2014 року, актовий запис за № 4. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. За життя [PERSON] 18 травня 2002 року склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. 26 квітня 2014 року [PERSON] звернулась із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. 26 квітня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, в якій зазначив, що спадщину за заповітом, що залишилась після смерті померлої, він приймає, оскільки згідно ст. 1266 ЦК України спадкує частку свого батька (сина спадкодавця)-[PERSON], який помер 12 червня 2013 року. Постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 жовтня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки спадкового майна, що належало померлій [PERSON], з тих підстав, що серед осіб, які звернулись до нотаріальної контори протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 06 січня 2014 року, крім [PERSON], є також онук померлої [PERSON], який згідно ст. 1266 ЦК України спадкує частку свого батька [PERSON], померлого 12 червня 2013 року. Осіб, які звернулись до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, згідно матеріалів спадкової справи, немає. Заява про відмову від прийняття спадщини спадкоємця за заповітом [PERSON] посвідчена Гур»євим С.С., нотаріусом Хангаласського нотаріального округу Республіки Саха (Якутія) 10 лютого 2015 року, а отже, після спливу шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцем або для відмови від прийняття спадщини. Оскільки після смерті 06 січня 2014 року [PERSON] до нотаріальної контори звернулось лише двоє спадкоємців із заявами про прийняття спадщини-Пащенко О.О. та [PERSON], то перераховані особи вважаються такими, що прийняли спадщину, а отже, частка кожного із спадкоємців становить ? частина. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 69 за 2014 рік до майна [PERSON], яка померла 06 січня 2014 року, виданої Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. Як вбачається з позовної заяви позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом, в якій з посиланням на вимоги ст. ст. 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України просили визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин та за [PERSON] право власності на 1/3 частину жилого будинку № 54 загальною площею 72,7 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова під літ. «а», ганок, гараж під літ. «Б», «Д», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», літня кухня під літ. «Ж», вбиральня під літ. «И», огорожа № 1, хвіртка № 4, ворота № 5, колодязь ІІ, що знаходяться по вул. Зелена, с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року батька та відповідно діда [PERSON]. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] від 06 травня 2014 року і від 27 січня 2015 року відмовлено [PERSON] і [PERSON] і у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер 12 травня 2011 року, на 2/3 частин і 1/3 частину жилого будинку, що знаходиться в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Зелена, 54, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Відповідно до наданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області довідки від 03 листопада 2015 року домогосподарство [PERSON], [INFO], знаходиться за адресою: вул. Зелена, 54 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. З наявного у матеріалах справи витягу з рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області № 95 від 11 вересня 1996 року «Про оформлення свідоцтва на право власності на жилі будинки громадян села Білогородка» вирішено визнати право власності на жилий будинок, що розташований в с. Білогородка, вул. Зелена, 54, Києво-Святошинського району, Київської області за [PERSON]. В рішенні також вказано, що Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації слід оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок в с. Білогородка, вул. Зелена, 54, на його ім»я і зареєструвати свідоцтво у встановленому законодавством порядку. На вказаний жилий будинок видана Будинкова книга для прописки громадян, які проживають в даному будинку, і в ній зазначено, що [PERSON] був головою господарства. Також на ім»я [PERSON] виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради Київської області видавався дозвіл № 273 на будівництво жилого будинку. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому за життя майно. За життя [PERSON] 18 травня 2002 року склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. 27 вересня 2011 року [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. В заяві [PERSON] і [PERSON] вказали, що спадкоємицею на майно померлого є дружина померлого [PERSON], [INFO]. В наданій суду копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], ( шлюбне прізвище [PERSON]О.), її батьком зазначено [PERSON], а матір»ю [PERSON]. В будинковій книзі для прописки громадян на жилий будинок вказано, що в ньому була зареєстрована [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 03 березня 2015 року [PERSON] проживала разом з своєю матір»ю [PERSON] до дня її смерті-06 січня 2014 року за адресою: с. Білогородка, вул. Зелена, 54, Києво-Святошинського району Київської області. З матеріалів справи вбачається, що на час смерті спадкодавця [PERSON] залишилась пережившою його дружина [PERSON], про яку також вказують в поданій заяві до нотаріуса [PERSON] і [PERSON], а саме що спадкоємицею на майно померлого є дружина померлого [PERSON], [INFO]. Однак, до суду позивачі [PERSON] і [PERSON] не надали копії свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON], з якого можливо було б встановити дату реєстрації шлюбу [PERSON] і [PERSON]. Вирішуючи даний спір, суду необхідно було б встановлювати залежно від часу реєстрації шлюбу подружжям, обсяг спільно нажитого майна [PERSON] і [PERSON], наявного на час припинення шлюбних відносин у зв»язку із смертю [PERSON], з»ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає спадкуванню після смерті [PERSON], і на яке просять визнати позивачі право власності в порядку спадкування за законом ( в даному випадку на жилий будинок № 54 по вул. Зелена в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області), могла також бути включена і частка майна іншого пережившого подружжя за час перебування у шлюбі, тобто суду слід було дослідити і встановити майно, що могло б бути спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON], набутого ним під час шлюбу. Суд також повинен з»ясувати чи спірний жилий будинок належав [PERSON] на праві приватної власності чи набутий ним у шлюбі з [PERSON], яка б мала рівну частку у майні подружжя, а також і могла б спадкувати після смерті свого чоловіка, як переживше подружжя. При вирішенні даного спору суду слід було зазначити вичерпний перелік осіб, які мали право спадкування після смерті [PERSON], врахувати всіх спадкоємців та склад спадщини, та чи проживала дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] разом із спадкодавцем на день його смерті, і чи вважалась вона такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, та яка частка кожного спадкоємця у спадковому майні, в разі прийняття спадщини. Суд також повинен враховувати, що відповідно до вимог ст. 1235 ЦК заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Без з»ясування зазначених вище питань суду неможливо вирішити спір [PERSON] і [PERSON] щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті 12 травня 2011 року [PERSON], та у зв»язку з цим визначення часток, які належали б позивачам у справі. Відповідно ж до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд позбавлений був можливості самостійно досліджувати питання і встановлювати обставини та збирати докази, які в даному випадку мають значення та впливають на правильність вирішення даного спору. Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За життя [PERSON] 18 травня 2002 року склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. 27 вересня 2011 року [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. З приводу цього слід зазначити, що стаття 1217 ЦК України закріплює існування двох видів спадкування: за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1233 ЦК України). Чинний Цивільний кодекс України не забороняє успадкування однієї частини спадщини на підставі заповіту, а іншої-на підставі закону. Таке спадкування виникає у разі охоплення заповітом лише частини спадкового майна або визнання заповіту частково недійсним. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом (ч. 5 ст. 1275 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, і також вже одержала на частину майна після смерті свого батька свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, що розташована по вул. Зелена, 54, в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. Враховуючи викладене, суду неможливо дійти висновку, з яких підстав позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом про визнання права власності на 2/3 частини жилого будинку в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON], оскільки позивач в нотаріальній конторі спадкувала майно після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. Позивачем [PERSON] не доведено і не надано суду доказів в чому полягає необхідність визнання за нею в судовому порядку права власності на майно після смерті батька саме в порядку спадкування за законом. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачі не довели належним чином свої позовні вимоги про визнання за ними 1/3 частини і 2/3 частин у праві власності на жилий будинок № 54 по вул. Зелена в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed