overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка 11.09.2014 року звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 07.06.2008 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь стосовно заробітку та користування грошима, грубе поводження з нею відповідача та принизливе ставлення, що негативно впливає на виховання дітей, внаслідок чого з березня 2014 року вони проживають окремо. Вона втратила до нього почуття поваги та кохання. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею та залишаться проживати із нею. Спір про майно вирішується окремо. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та витрати по розірванню в органі РАЦС покласти на нього. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка, її представник - [PERSON] ( а. с. 20 ) позов підтримали ( а. с. 16, 30 ). А відповідач визнав, не мав заперечень щодо позову ( а. с. 31 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 07.06.2008 року в ВРАЦС Липоводолинського РУЮ Сумської області уклали шлюб ( актовий запис № 17 ) ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають та залишаться проживати із відповідачкою ( а. с. 6, 7 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з березня 2014 року, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про місце проживання дітей не мають. Спір про майно вирішується окремо. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка 11.09.2015 року звернулась у суд із вказаним позовом. В його обґрунтування зіслалась на те, що з 01.09.1993 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився: син - [PERSON], [INFO]. За рішенням Червоноградського міського суду Львівської області з відповідача стягувались аліменти на утримання сина з 16.05.2011 року і до його повноліття. 05.05.2015 року сину виповнилось 18 років і з цього часу стягнення аліментів на нього припинилось. На даний час син навчається на денному відділенні в ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж» та закінчує навчання 10.06.2016 року. У зв'язку із навчанням він потребує значних коштів, а відповідач добровільно коштів не дає. Просить позов задовольнити та стягувати з відповідача кошти на час навчання сина у розмірі 1/3 частини його заробітку доходу. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала з підстав, казаних у ньому. Просила його заволинити. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали справи суд вирішив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.09.1993року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Згідно довідки №2285 від 04.09.2015 року [PERSON] навчається на денному відділенні в ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж» з 01.09.2012 року по 10.06.2016 року Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз'яснено п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивачка працює машиністом підйому на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» та отримує заробітну плату у розмірі близько 3000 грн., відповідач отримує регресні виплати в сумі 2600 грн.. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір заявлених вимог позивачкою є завищений та належним чином необґрунтований. Аліменти слід призначити в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка 11.11.2015 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона з 06.07.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має дитину [PERSON], [INFO] У період шлюбу мешкала разом із відповідачем до 20.04.2015 року, після чого переїхала до своєї матері та на даний час мешкає разом з нею. Просить суд розірвати їх шлюб, стягувати судові витрати з відповідача не бажає. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглядати справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно свідоцтва про одруження серії І-НО № 289170, виданого 06.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2006 року, про зроблено актовий запис № 60. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №492016, виданого 04.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO] Як вбачається із позовної заяви подружжя мешкає окремо починаючи з 20.04.2015 року. Спільне життя між ними не склалося з приводу розбіжностей в характері та поглядах на життя. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сімя фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка, 11.11.2016 року, звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 24 березня 2016 року в центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 144, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення повноліття, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися, вони припинили спільне проживання, малолітній син знаходиться на її повному утриманні, а відповідач на утримання сина ніякої матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду з заявою в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд задовольнити їх, а справу просила розглянути без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації та проживання, причини неявки до суду не відомі, в звязку з цим суд, відповідно до норм ст.ст.169, 224 ЦПК України, та за згодою позивачки, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO],, що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія І- КЕ № 241284, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції у Полтавській області 20 квітня 2016 року, актовий запис № 29 від 20 квітня 2016 року, кожен з них має рівні права щодо його утримання, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивачка 11.11.2016 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що призначена опікуном над неповнолітніми дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON], 09.05.2006р.н. та [PERSON], [INFO] Діти проживають постійно з позивачкою, знаходяться у неї на повному утриманні, мати дівчат не надає матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтв про народження відповідачка [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 31.08.2015р. [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Розпорядженнями голови Голопристанської районної державної адміністрації №512 від 27.10.2016р. призначено [PERSON] опікуном над малолітніми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Діти проживають та знаходиться на утриманні опікуна [PERSON] Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач опікун над малолітніми дітьми, займається їх вихованням, повністю утримує, а відповідачка, мати дітей, ухиляється від виконання своїх зобовязань по їх утриманню, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка 11.11.2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від зареєстрованого ними 10.11.2007 року шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/3 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 45 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що інших осіб, яким би сплачував аліменти або утриманців не має, має на утриманні 4-річну дитину ( а. с. 46 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого 10.11.2007 року шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 3 ), яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні ( а. с. 6 ). Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13.10.2015 року шлюб між сторонами розірвано ( а. с. 8 ). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитину. Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач не має, також не має утриманців, не є інвалідом. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів не відповідає вимогам діючого законодавства. Враховуючи обставини справи, матеріальне становище сторін та наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів -1/4 частину всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка 11.12.2015 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають постійно з нею, коштів не достатньо для утримання дітей, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Діти проживають та знаходяться на утриманні матері (а.с. 3,4). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дітей, повністю утримує, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по їх утриманню, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачка 11.12.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. Представник позивачки 08.05.2018 р. подав заяву про зменшення позовних вимог, просив стягувати з відповідача аліменти у розмірі ј частини доходів відповідача на утримання сина [PERSON] [PERSON]. Позивачка та її представник у підготовче засідання не зявились, у поданій суду заяві представник позивача просив розглянути справу у відсутності сторони позивача, позов у зменшеному розмірі підтримав і просив його задовольнити. Відповідач та його представник у підготовче засідання не зявилися, у поданій суду заяві представник відповідача просила справу розглянути у відсутності сторони відповідача, позов у зменшеному розмірі визнала, не заперечувала щодо його задоволення. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів у відповідності з вимогами ч.1 ст.182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері; стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює оператором ЦВФ на ПАО «Нікопольський завод феросплавів», інших дітей та непрацездатних утриманців не має. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивачка 11.12.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 05.10.2002 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого з листопада 2017 року вони проживають окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], які проживають та залишаться проживати з позивачкою. Згода на утримання дітей та їх місцепроживання між ними досягнута. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 16, 17 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 05.10.2002 року в Супрунівській сільській раді Полтавського району Полтавської області уклали шлюб ( актовий запис № 22 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та залишиться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з листопада 2017 року, не підтримують шлюбно сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved