Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача [PERSON] (таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що на даний час позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - є співвласниками вказаної квартири. Всі позивачі та відповідач зареєстровані за вказаною адресою. Відповідач заселився в квартирі у 1995 році після реєстрації шлюбу з донькою [PERSON] та [PERSON] - після реєстрації шлюбу -з [PERSON] . [INFO] у них народилась донька [PERSON] 2 березня 2018 року шлюб [PERSON] з відповідачем розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач залишив квартиру та переїхав до своїх батьків у Великий Бурлук Харківської області, вивіз всі свої речі та більше в квартирі не з`являється. Його місце проживання невідомо, зі слів знайомих він вдруге одружився на винаймає квартиру з дружиною. На прохання знятись з реєстрації в квартирі він не реагує. Відповідач раніше мав право власності внаслідок приватизації на ј частку вказаної квартири, та вказану частку він подарував за договором дарування від 16 травня 2018 році своїй дочці- [PERSON] Ухвалою суду від22 березня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позов підтримали, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Зазначили, що відповідач в квартирі з січня 2018 року не проживає, на квартиру не претендує, його речей в квартирі немає, комунальні послуги не сплачує. Їх прохання про зняття з реєстрації він залишив без реагування. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України за згодою позивачів суд вважає за можливе постановити заочне рішення у справі. Суд, вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. 4 січня 1998 року Харківським міським центром приватизації [PERSON] та членам його родині [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66, 1кв.м. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживав та зареєстрованій на даний час за вказаною адресою. Шлюб [PERSON] та [PERSON] розірваний 2 березня 2018 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Холодногірським районним у м.Харкові відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Згідно з договором про визначення часток в квартирі, що належить на праві спільної сумісної власності, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Сотник Н.О. 16 травня 2018 року, укладеним між співвласниками квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кожен зі співвласників набув право спільної часткової власності на вказану квартиру в рівних частках - по ј частині квартири у кожного. За договором дарування, посвідченим тим же державним нотаріусом 16 травня 2018 року, [PERSON] подарував належну йому 1/ 4 частку квартири своїй дочці [PERSON] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 124065537 від 16.05.2018 року право власності на вказану частику зареєстровано за [PERSON] Отже, на даний час вказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] - по 1/ 4 частці, та [PERSON] - Ѕ частка. Для укладання вказаних договорів відповідач надав довіреність позивачу [PERSON] , який діяв від його імені. За вказаною адресою прописані всі позивачі та відповідач. Сусіди позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 5 березня 2019 року склали акт про непроживання відповідача за вказаною адресою з січня 2018 року. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] - сусіди позивачів- підтвердили в судовому засіданні, що з січня 2018 року відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, виїхав за місцем проживання батьків. Комунальні послуги не сплачує, на квартиру не претендував. Належне йому майно в квартирі відсутнє. Свідки підтвердили дані, відображені ними в акті, складеному з їх участю 5 березня 2019 року щодо непроживання відповідача за вказаною адресою з січня 2018 року. Суд, вислухавши позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Захист права власності здійснюється судом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлові приміщення, або права користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведеними належними, достовірними та допустимими доказами судом встановлено, що відповідач у січні 2018 року добровільно залишив квартиру, забравши всі свої особисті речі, та з цього часу за вказаною адресою не проживає, квартирою не цікавиться, комунальні послуги мне сплачує, не несе інші витрати по утриманню квартири. Належну йому частку квартири він подарував дочці, отже права власності на квартиру він не має. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачам у здійсненні прав власників у повному обсязі, призводить до збільшення оплати за комунальні послуги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік без поважних причин, а тому він втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved