Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивачі звернулися в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади в особі Тростянецької сільської ради про визнання права на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування. У позові позивачі вказала, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачі, як спадкоємці за заповітом у визначений законом термін звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформити спадкове майно не змогли. Тому змушені звернутися до суду з відповідним позовом, просять визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та присадибними ділянками площею 0.2500 га та 0,2696 га, що знаходяться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] в м.Каневі Черкаської області. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 19.08.2014 року (а.с.14) в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивачів підтримав повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача Тростянецької сільської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду телефонограму за змістом якої позов визнав та не заперечує щодо задоволення позовних вимог просить розглянути справу за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1266 Цивільного Кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, дідові, якби були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2011 р. (а.с.9), що [PERSON] помер [INFO] в м.Каневі, Черкаської області. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори №2024/02-14 від 09.09.2014 року, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли за заповітом: [PERSON], [PERSON]. Крім цього, судом встановлено, що постановою від 27.08.2014р. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] і земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,2696 га, розташовані в с.Тростянець Канівського району Черкаської області, які належали [PERSON], в зв'язку з тим, що останніми не надано нотаріусу правовстановлюючих документів (а.с. 15) Судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Тростянецької сільської ради за реєстром № 6, від 01.12.2011 р. [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження та заповів належне йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, присадибні земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,2696 га, що знаходяться в [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10) . З технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що власник домоволодіння не зазначений (а.с.11-12). З довідки голови виконкому Тростянецької сільської ради №178 від 24.06.2014 року, що будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] був зареєстрований на [PERSON]. Земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,2696 га не приватизовані. Державні акти на право власності на земельні ділянки не видавались. Заборона на земельні ділянки відсутня. (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом встановлено, що представник відповідача не заперечує проти визнання права власності за [PERSON], [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON] . З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову та визнання за позивачами права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Суд не вбачає підстав для визнання права власності в порядку спадкування за позивачами на земельні ділянки, оскільки вони не перебували у власності спадкодавця, що підтверджується довідкою голови виконкому Тростянецької сільської ради №178 від 24.06.2014 року, що земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,2696 га не приватизовані. Державні акти на право власності на земельні ділянки не видавались. Заборона на земельні ділянки відсутня. (а.с.14). Ч.2 ст. 120 ЗК України передбачає, що якщо жилий будинок, будівля, споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і втому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачами надано належні докази на часткове підтвердження заявлених позовних вимог і їх доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: partial