Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками будинку № 216 у с. Монастирець Хустського району Закарпатської області. У цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який перебував у шлюбі з їх донькою [PERSON]. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька Маряна [INFO] та син [PERSON], [INFO]. За весь період перебування у шлюбі вони проживали з позивачами у їх будинку. Після розірвання шлюбу донька та діти залишилися проживати [INFO], однак відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою вже більше трьох років. Фактична адреса його проживання [INFO], б/н Хустського району. Відповідач житловим будинком не користується, не виконує обовязки, повязані з утриманням житлового приміщення та оплатою комунальних послуг. До сьогоднішнього дня він не знявся з реєстрації за адресою с. Монастирець № 216 Хустського району і на їх неодноразові звернення щодо вирішення цього питання не реагує. Просять суд винести рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: с. Монастирець № 25 Хустського району. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник адвокат [PERSON] не зявилися. До суду подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують, посилаючись на наведені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив. Представник Хустського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання також не зявився. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутності учасників судового розгляду і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку № 216 у с. Монастирець Хустського району Закарпатської області, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10563379 від 05.05.2006 року. У даному будинку крім позивачів, як вбачається з довідки виконкому Монастирецької сільської ради № 405 від 21.07.2015 року, наявної у матеріалах справи, зареєстрований також [PERSON] чоловік доньки позивачів [PERSON]. Рішенням Хустського районного суду від 16 грудня 2014 року шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано. Як вбачається з вищевказаної довідки, [PERSON] фактично у будинку № 216 с. Монастирець Хустського району не проживає більше трьох років. У добровільному порядку знятися з реєстрації у будинку № 216 с. Монастирець Хустського району відповідач не бажає. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідача у будинку позивачів порушує права та інтереси останніх щодо розпорядженням та користуванням належним їм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] у будинку, належному позивачам, тривалий період не проживає, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація порушує права позивачів щодо розпорядження та користування належним їм майном, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: с. Монастирець № 216 Хустського району Закарпатської області. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів.

Outcome: approved