Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивачі звернулися до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок з кадастровими номерами 6323783900:02:000:0132, 6323783900:04:000:0158, 6323783900:02:000:0200, 6323783903:00:001:0020, 6323783901:00:002:0044. Спадщину вони прийняли у встановлений законом строк, державним нотаріусом їм видані свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно по 1/3 частині кожній, окрім земельної ділянки з кадастровим номером 6323783901:00:002:0044, оскільки на цій земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями, а її цільове призначення у правовстановлюючому документі - Державному акті серії ХР 19-00-065934 від 29.10.1997 визначено як «для ведення особистого підсобного господарства». У зв`язку з цим просять суд визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії ХР 19-00-065934 від 29.10.1997, виданий на ім`я [PERSON] , та визнати за ними в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,20 га з кадастровим номером 6323783901:00:002:0044 з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та гаражного будівництва» - по 1/3 частині кожній. Ухвалою суду від 21.12.2020 провадження по зазначеній справі відкрито та призначено справу за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. 29.12.2020 до суду від Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області надійшла заява за вих. № 02-17/1383 від 29.12.2020 про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, заперечень проти позовних вимог не мають. 13.01.2021 позивачами уточнено позовні вимоги в частині визнання недійсним Державного акту на право власності на землю серії ХР 19-00-065934 від 29.10.1997, виданого на ім`я [PERSON] , у зв`язку з чим просять суд визнати його недійсним лише в частині земельної ділянки площею 0,20га. Ухвалою суду від 22.01.2021 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Від позивачів до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, уточнені позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Від старости Моначинівського-Смородьківського старостинського округу № 3 Кіндрашівської сільської ради Харківської області 27.01.2021 до суду надійшла заява за вих. № 16 від 25.01.2021 про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив обставини та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2020, виданого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2306, встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , заведено спадкову справу № 361/2016. Його спадкоємицями є дружина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , донька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , донька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] (а.с.12). З постанови державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовської С.О. від 18.11.2020 встановлено, що до складу спадкового майна [PERSON] входять житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9574 га кадастровий номер 6323783900:02:000:0132; площею 0,8713 га кадастровий номер 6323783900:04:000:0158; площею 0,4133 га кадастровий номер 6323783900:02:000:0200, розташовані на території Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області; а також земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,14 га кадастровий номер 6323783903:00:001:0020, яка розташована на території с. Василівка Куп`янського району Харківської області та площею 0,20 га кадастровий номер 6323783901:00:002:0044, яка розташована на території с. Моначинівка Куп`янського району Харківської області (а.с.16). Належність спадкодавцеві переліченого майна підтверджується відповідними правовстановлюючими документами (а.с.11, 13-15,17-21). 18.11.2020 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто позивачам у справі, видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку кожній на вищевказаний житловий будинок, земельні ділянки з кадастровими номерами 6323783900:02:000:0132, 6323783900:04:000:0158, 6323783900:02:000:0200, 6323783903:00:001:0020. У видачі свідоцтва на право на спадщину за законом у відповідних частинах на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га з кадастровим номером 6323783901:00:002:0044 відмовлено, оскільки з поданих документів встановлено, що на цій земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями, тобто цільове призначення земельної ділянки не відповідає виду її використання (а.с.16). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у положеннях статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України. Так, відповідно до цих статтей, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у праві власності на будівлю. Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Цей висновок відповідає правовій позиції, висловленій у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16. Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , який в порядку спадкування за законом на праві спільної часткової власності належить позивачам, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6323783901:00:002:0044 (а.с.12). З Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР 19-00-065934, виданого на ім`я [PERSON] та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 6323783901:00:002:0044 вбачається, що земельна ділянка площею 0,20га, яка розташована за адресою місцезнаходження вищевказаного житлового будинку, має цільове призначення «01.03 Для ведення особистого селянського господарства», категорія земель «землі сільськогосподарського призначення» (а.с. 17-19). З технічного паспорту на будинок [ADDRESS] встановлено, що його було споруджено у 1969 році, деякі господарські будівлі - у 1968, 1978, 2000 роках, отже земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок знаходиться у межах населеного пункту та відноситься до земель житлової забудови, що унеможливлювало можливість її надання для ведення особистого підсобного господарства. Статтею 21 Земельного кодексу України визначено, що порушення порядку встановлення цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що невідповідність цільового призначення земельної ділянки, на якій розміщений належний позивачам на праві спільної часткової власності житловий будинок, позбавляє їх можливості реалізувати свої спадкові права в частині переходу права на земельну ділянку, на якій він розміщений, у зв`язку з чим уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved