Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що в лютому 2020 року їй стало відомо, що у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. перебуває на примусовому виконанні виконавчий напис №31617 від 17.12.2019 року, виданий приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з неї заборгованості в сумі 16482,49 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 300 грн. Вважала виконавчий напис від 17.12.2019 року таким, що не підлягає виконанню. 06.02.2013 року вона підписала заяву №016-99950-060213 про приєднання до банківських послуг ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», згідно якої отримала у користування платіжну карту зі встановленим лімітом кредитної лінії в сумі 6000 грн. на строк 364 календарних дні, однак правовідносини між нею та банком давно припинилися, вона вже більше шести років не користується вказаними банківськими послугами та у її розпорядженні немає платіжної карти зі встановленим кредитним лімітом. Виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, без перевірки безспірності заборгованості, після спливу трьох років з моменту набуття банком права вимоги. Крім того, жодної інформації щодо відступлення права вимоги вона не отримувала. Також, вона не отримувала жодних письмових повідомлень від відповідача щодо наявності боргу та вимоги його сплатити. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. не враховано, що правовідносини між нею та ПАТ «Дельта Банк», які виникли на підставі договору №016-99950-060213 від 06.02.2013 року, припинені. Відповідно до п.2.4 цього договору, право примусового стягнення боргу у банку виникло ще 06.02.2014 року, тобто виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, визначеного ст.88 Закону України «Про нотаріат». Вказані правовідносини мають спірний характер, оскільки сума заборгованості не підтверджена жодним розрахунком з урахуванням положень чинного законодавства. А тому просила визнати виконавчий напис від 17.12.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №31617, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про звернення стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на заборгованість в сумі 16482,49 грн., яка виникла за кредитним договором №016-99950-060213 від 06.02.2013 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в сумі 300 грн., таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та розглянути справу в її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.02.2013 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено заяву №016-99950-060213 про приєднання до банківських послуг (а.п.17), згідно з п.2.3 якої позивачка отримала у користування платіжну карту зі встановленим лімітом кредитної лінії в сумі 6000 грн. Відповідно до п.2.4. заяви, строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні. Частиною 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. До інших актів законодавства України відноситься Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Згідно з п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 17.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 31617 за кредитним договором №016-99950-060213 від 06.02.2013 року, укладеного між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 16482,49 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5977,50 грн., прострочена заборгованість за процентами - 5678,70 грн., неустойка (штраф, пеня) за порушення зобов`язань по кредиту - 4826,29 грн., та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, в розмірі 300 грн. (а.с.18). Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.05.2018 року по 29.11.2019 року. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд вважає, що з урахуванням терміну дії кредитного договору (364 календарних дні), останнім днем, коли позивачка [PERSON] повинна була своєчасно виконати зобов`язання є 05 лютого 2014 року, право примусового стягнення боргу у банку виникло 06 лютого 2014 року, останнім можливим днем вчинення виконавчого напису є 06 лютого 2017 року, однак виконавчий напис вчинено тільки 17 грудня 2019 року, тобто, поза межами трирічного строку, визначеного ст.88 Закону України «Про нотаріат». Аналогічна правова позиція щодо строку дії договору та часу настання виконання зобов`язання відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року по справі №916/3006/17 (п.31) зазначено, що Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 року у справі №307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дійшов висновку про те, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У зв`язку із цим відхилив доводи про необхідність застосування нотаріусом позовної давності в три роки, а щодо пені в один рік, оскільки сторони у встановленому законом порядку збільшили позовну давність до 5 років, а в подальшому до 50 років. В пункті 81 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 року у справі №307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін. Верховний Суд в постанові від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 дійшов правового висновку, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №201/11696/16-ц. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду відзиву на позов. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що необхідно визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17.12.2019 року за реєстровим номером 31617 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 16482,49 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, в сумі 300 грн., таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчинено поза межами строків, встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат», задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved