Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя мотивуючи свої вимоги тим, що 12 листопада 1977 року зареєстрували шлюб у Коломийському міському відділі ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис № 470. Внаслідок сімейних негараздів їх шлюб із відповідачем було розірвано 08 серпня 2016 року заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. За час шлюбу позивач та відповідач за спільні кошти та спільними зусиллями побудували будинковолодіння по [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку загальною площею 214,6 кв.м.; сараю Б; сараю В; та інших господарських будівель та споруд. Оскільки сторони не дійшли згоди, щодо поділу цього майна, в заяві про уточнення позовних вимог просить суд в порядку поділу майна подружжя визнати житловий будинок з господарськими спорудами,що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0.2019 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка),кадастровий номер №2623284801:01:002:0375 в [ADDRESS] об`єктами права спільної сумісної власності подружжя з визначенням частки [PERSON] в розмірі Ѕ частини та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,що знаходиться в [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 0.2019 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),кадастровий номер №2623284801:01:002:0375,що знаходиться за адресою [ADDRESS] та уточнені вимоги позову задоволити. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтвердили, просять їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив,просить закрити провадження у справі за строками позовної давності. Вказує,що позивачка має де жити , відповідно в даному будинку живе він разом з сином. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що уточнений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ст.81 цього Кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони в справі зареєстрували шлюб 12 листопада 1977 року у Коломийському міському відділі ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис № 470. Внаслідок сімейних негараздів їх шлюб із відповідачем було розірвано 08 серпня 2016 року заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (а.с. 6). Відповідач створив такі умови, що позивачка зі своєю дочкою [PERSON] та її сім`єю змушені були переїхати проживати до батьківської хати позивачки. За час шлюбу позивач та відповідач за спільні кошти та спільними зусиллями побудували будинковолодіння по [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку загальною площею 214,6 кв.м.; сараю Б; сараю В; та інших господарських будівель та споруд. На підставі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № [NUMBER] , відповідач самовільно та умисно після розірвання шлюбу здійснив реєстрацію спірного будинковолодіння виключно за собою на підставі рішення Нижньовербізької сільської ради об`єднаної територіальної громади № 43/2017 від 17.07.2017 року (а.с. 7). Згоди на такі дії у позивача останній не отримував. На думку позивача, вартість житлового будинку із спорудами становить 2 000 000 грн., з яких позивача Ѕ частка становить 1 000 000 грн. Ціна позову позивачем на даний час, до проведення судової експертизи щодо визначення реальної ринкової вартості майна розрахована з наступного: вартість будинковолодіння - 2 000 000 грн., з яких частка позивача - 1 000 000 грн. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved