Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили: стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його доньки [PERSON] ; позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON] ; встановити піклування над неповнолітньою [PERSON] та призначити її піклувальниками [PERSON] , [PERSON] .. Свої вимоги аргументували тим, що вони виховують свою внучку та племінницю - [PERSON] , матір якої - [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] шлюб із батьком [PERSON] - ще 27 травня 2005 року і з того часу він проживав окремо від своєї доньки, жодним чином не приймаючи участь у вихованні останньої, не забезпечуючи свою доньку матеріально та взагалі не цікавився її життям. У зв`язку із цим вони звернулися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] .. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов просила задовольнити з мотивів, наведених у заяві. Пояснила, що мати [PERSON] (її донька) - [PERSON] померла [INFO] . Після смерті останньої, вона разом із сином [PERSON] виховують [PERSON] . [PERSON] не сплачує коштів на утримання його доньки [PERSON] , не приймає участі у вихованні, не цікавиться її життям. Позивач [PERSON] позов просив задовольнити, пояснив, що після смерті його сестри [PERSON] він разом із своєю матір`ю виховує [PERSON] . Батько останньої [PERSON] не виявляє зацікавленості у долі останньої, не допомагає матеріально. Позивач [PERSON] просила позов задовольнити. Пояснила, що після смерті матері [PERSON] проживає разом із бабусею та дядьком, які дбають про неї, її ж батько не дбає про неї, не цікавиться її життям. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без нього, позовні вимоги визнав повністю. Зазначив, що дитина дійсно виросла без його участі, не визнає його батьком (а.с. 54-55). Представник служби у справах дітей Золочівської райдержадміністрації Харківської області Назаренко А.В. надала до суду заяву, в якій просила слухати заяву без їхньої участі, позовні вимоги підтримують частково - в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] .. Заперечують проти призначення опікуна - піклувальника над [PERSON] у судовому засіданні та за рішенням суду, оскільки відповідно до ст. 60 ЦК України подання органу опіки та піклування до суду надано не буде у зв`язку із тим, що ні [PERSON] , ні [PERSON] на обліку потенційних опікунів не перебувають, документів, що вони мають право бути опікунами до служби у справах дітей не надали. Відповідно до ст. 56 ЦК України піклування у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] над його донькою [PERSON] буде призначено відповідно до чинного законодавства після надання дитині відповідного статусу на надання потенційним опікунам - піклувальникам відповіданого пакету документів, що дозволяє йому бути опікуном - піклувальником (а.с. 64). Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює вчителем в школі та є класним керівником [PERSON] вже 5 років (з п`ятого класу). До школи з питань навчання [PERSON] приходила мати [PERSON] , а після її смерті - її дядько [PERSON] Батько [PERSON] - [PERSON] ніколи не цікавився навчанням своєї доньки, взагалі вона його не бачила. Їй відомо, що [PERSON] проживає разом із бабусею та дядьком. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про народження від 30.01.2004 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 27.05.2005 розірвано шлюб. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянина - [PERSON] , громадянки - [PERSON] (а.с. 16). Батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13- 14). Із свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 15). За відомостями Виконавчого комітету Золочівської селищної ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). За вказаною адресою проживає разом із [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов родини від 14.05.2019 встановлено, що разом із [PERSON] проживає бабуся [PERSON] та дадько [PERSON] . [PERSON] є ученицею 9 класу КЗ «Золочівський ліцей № 3», має середньо-достатній рівень навчальних досягнень, з боку дядька вона забезпечена всіма необхідними умовами для навчання та проживання, він активно займається її вихованням та розвитком. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 25). [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 26-32). В довідці про доходи від 01.08.2019 зазначено, що [PERSON] працює в КПСМНЗ «Золочівська дитяча музична школа» на посаді сторожа і отримав за період з лютого по липень 2019 року 30 694,10 грн заробітної плати (а.с. 33). Із довідки Золочівського сектору обслуговування громадян ГУ ПФУ в Харківській області вбачається, що [PERSON] отримано 9 477,94 грн пенсії за січень-червень 2019 року (а.с. 34). Згідно із висновків про стан здоров`я від 05.09.2019 [PERSON] та [PERSON] ніяких захворювань не мають (а.с. 35-36). [PERSON] навчається у 10 класі КЗ «Золочівський ліцей № 3» Золочівської селищної ради (а.с. 38). Характеризується позитивно, програмовий матеріал виконує завжди, активна у всіх сферах шкільного життя. Бабуся [PERSON] та дядько [PERSON] приділяють належну увагу вихованню та розвитку дитини. Батько [PERSON] не бере участі у житті дитини, батьківські збори не відвідує, не цікавиться особистим життям та здоров`ям дитини (а.с. 39). Відповідно до висновків від 13.02.2018 та 31.10.2019 орган опіки та пілкування Золочівської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] (а.с. 40, 65). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. (ч. 2, 3 ст. 166 СК України). . В судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася спільна донька [PERSON] . Батько [PERSON] після розірвання шлюбу із [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Тому позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення із нього аліментів необхідно задовольнити. В ст. 59 ЦК України зазначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок), опіка, піклування над дитиною встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Оскільки подання органу опіки та піклування щодо призначення піклувальника неповнолітній [PERSON] відсутнє, то підстав для задоволення вказаної вимоги позивачів немає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, із відповідача на користь позивачів необхідно стягнути 768 грн 40 к. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial