Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у період з 13.06.2008 року по 05.10.2010 року. У період шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Дитина з народження тяжко хворіє, встановлений діагноз ДЦП, правобічний спастичний тетропарез, спастична диплегія. Сину встановлена група інвалідності категорії «А», за станом здоров'я дитина потребує догляду та лікування, а тому позивачка не має можливості працювати та заробляти гроші на своє утримання, у зв'язку із чим просить стягнути із відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною - інвалідом. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що дитина може самостійно пересуватись та доглядати за собою, та не є інвалідом, як стверджує позивачка. Крім того, з нього були стягнуті аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття, які включають себе витрати у зв'язку із хворобою дитиною. Має на утримання трьох дітей, онуку та правнуку. Працює у навчальному закладі, отримує пенсію. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13.06.2008 року по 05.10.2010 року, про що свідчить копія рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.10.2010 року (а.с.3-4). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого є: батько [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.5). Рішенням Деснянського районного суду м. Києві д 08.11.2010 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.06.2010 року до досягнення неповнолітнім [PERSON] шести років та аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 16.06.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Сімейного Кодексу України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до медичного висновку від 21.10.2013 року [PERSON], [INFO] встановлений діагноз Дитячий церебральний параліч, правобічний спастичний тетропарез, спастична диплегія, є дитиною інвалідом підгрупи «А» (а.с.6). З копії трудової книжки позивачки вбачається, що остання 04.08.2014 року звільнена за власним бажанням у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом ст. 38 КЗпП України (ас.46). Як вбачається з відповіді Управління праці та соціального захисту населення від 18.09.2014 року [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні та одержує соціальну допомогу інвалідам з дитинства, дітям - інвалідам до 18 років та надбавку на догляд за дитиною - інвалідом від 6 до 18 років на дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1950 грн. 30 коп. Згідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» до підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з виключно високою мірою втрати здоров'я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування. Заперечення відповідача про те, що дитина не є інвалідом та не потребує сторонньої допомоги суд до уваги не приймає, оскільки суперечать письмовим матеріалам справи, а наведений вище медичний висновок відповідачем не спростований. Всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він утримує трьох дітей, онуку та правнуку, а також неможливості надавати матеріальну допомогу другому з подружжя. Доводи відповідача про те, що розмір аліментів, який вже був присуджений рішенням Деснянським районним судом м. Києва від 08.11.2010 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] року у розмірі 1/3 включає в себе додаткові витрати на дитину, суд до уваги не приймає. Враховуючи те, що позивачка проживає разом із сином дитиною - інвалідом підгрупи «А» (а.с.23), яка фактично не здатна до самообслуговування, а відповідач є працюючим пенсіонером та має можливість надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивачки. Разом з тим, суд вважає, що вказаний, у прохальній частині, позовної заяви розмір аліментів на утримання позивачка є завищеним, та приходить до висновку про стягнення з відповідача аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) з 05.08.2014 року протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом. Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial