Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, позивачам та третій особі належить квартира [ADDRESS] . У даній квартирі крім позивачів та третьої особи, зареєстрований [PERSON] , який приходиться позивачам сином, але не проживає у квартирі з серпня 2018 року. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачам у користуванні майном та призводить до того, що вони мають сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстровану, але не проживаючу фактично особу. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що відповідач по справі не проживає у спірній квартирі з серпня 2018 року, його особисті речі в квартирі відсутні, плату за комунальні послуги не сплачує, позивачі не чинили жодних перешкод відповідачу у користуванні квартирою, місцезнаходження відповідача позивачам не відомо. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 27.07.2020 року. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений про місце та дату судового засідання своєчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд заслухавши представника позивачів, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 31.05.1995 року зареєстрованого за № 38571 від 27.06.1995 року виданого начальником Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.8). У відповідності до інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит суду від 27.07.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.09.1995 року по теперішній час (а.с.15). Відповідно до акту не проживання підписаного сусідами [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач по справі [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з серпня 2018 року , місце його знаходження не відомо (а.с.13).У добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач не знімається. Даний факт суттєво порушує право власності позивачів , що створює перешкоди в користуванні власністю, яка несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідач знаходиться на реєстраційному обліку за місцем проживання в квартирі позивачів, тому вони не можуть реалізувати своє право і розпорядитися майном так, як цього бажають, та повинні нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, отже за таких підстав ,суд вважає, що право позивачів щодо володіння спірною квартирою порушується відповідачем, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved