Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначили, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі), [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй 1/5 частину зазначеного житлового будинку та право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП імені Куйбишева (сертифікат серії [NUMBER]). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка - [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частину зазначеного житлового будинку та право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП імені Куйбишева (сертифікат серії [NUMBER]). Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON] Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтв про право на спадщину. Центр надання адміністративних послуг Носівської РДА роз'яснив про неможливість реєстрації за ними (позивачами) права власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку. У судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не з'явилися, представник подав до суду заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу в відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Володьководівицької сільської ради № 1859 від 2 листопада 2016 року (а.с. 12). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/5 частині житлового будинку [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Куйбишева, на її ім'я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 1216 від 20 січня 2000 року, що підтверджується копією листа відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 7 квітня 2017 року (а.с. 13). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 7 серпня 2017 року (а.с. 47; 48) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, остання при житті заповітів не складала. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка - [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копією довідки Володьководівицької сільської ради № 1857 від 2 листопада 2016 року (а.с. 11), копіями свідоцтв про народження, про одруження (а.с. 8) та про укладення шлюбу (а.с. 11). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] та право на земельну частку (пай), яке посвідчене сертифікатом серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 7 серпня 2017 року (а.с. 45; 46) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, останній при житті заповітів не складав. У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON], що підтверджується копією довідки Володьководівицької сільської ради № 1858 від 2 листопада 2016 року (а.с. 12), копіями свідоцтв про укладення шлюбу (а.с. 11), про народження (а.с. 8) та про шлюб (а.с. 10). Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/15 частині житлового будинку [ADDRESS] та по 1/3 частині права на земельну частку (пай), яке посвідчене сертифікатом серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 458/02-31 та № 459/02-31 від 3 квітня 2017 року (а.с. 29; 30). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] і [NUMBER], видані на ім'я [PERSON] та [PERSON], втрачені, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 28). Позивачі позбавлені можливості отримати дублікати втрачених сертифікатів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі не мають можливості зареєструвати за собою, як членами колишнього колгоспного двору, право власності на належні їм частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією повідомлення центру надання адміністративних послуг Носівської РДА від 31 березня 2017 року (а.с. 31). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 15-17). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved