Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири позивачів, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з урахуванням уточнених позовних вимог просили стягнути з відповідача матеріальні збитки, в розмірі 25 685 грн 00 коп. Позов обґрунтовано тим, що позивачі є власниками вказаної квартири, відповідач є власником квартири [ADDRESS], яка розташована над квартирою позивачів, в результаті залиття належної позивачам квартири через розмерзання системи опалення в квартирі [ADDRESS] їм спричинено матеріальну шкоду. Внаслідок вимушеної втрати житла та необхідності витрачати гроші на винаймання жилого приміщення позивачам завдана моральна шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 10 000 грн. Виходячи з того, що відповідач в добровільному порядку не відшкодовує завдану шкоду, позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень, та просив суд задовольнити їх повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В наданих до суду запереченнях (а.с.44-45), та в судовому засіданні 08.06.2016 р. представник відповідача заперечувала проти позову та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що відповідач не мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], завдання позивачам моральної шкоди діями відповідача нічим не підтверджено. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачам в рівних частках належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 29.11.1993 року № 28970 (а.с.6) 06 січня 2016 року сталося залиття квартири позивачів, що підтверджується копією акту від 12.01.2016 року, складеного комісією в складі начальника Дільниці №1 (а.с.8) З Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно- будівельної експертизи №5723/24 від 21.03.2017 року (а.с.101-120) вбачається, що квартира позивачів постраждала по причині лопнувших радіаторів в житловій кімнаті та на кухні [ADDRESS], внаслідок їх розморожування; вартість ремонтно-відновлюваних робіт, яка складається з вартості робіт та вартості будівельних матеріалів необхідних для усунення наслідків залиття, яке сталося в квартирі [ADDRESS] становить 25 685 грн 00 коп; встановити розмір матеріальної шкоди заподіяної квартирі позивачів не надається можливим, у зв'язку з тим, що від дати залиття квартири та до дати обстеження пройшов значний проміжок часу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт затоплення квартири позивачів, про наявність лопнувших радіаторів в квартирі відповідачки. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 28.02.2003 р. (а.с. 57). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових приміщень і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 572 від 08.10.1992 р., власник квартири зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідачем, як власником квартири за адресою [ADDRESS], зазначені норми закону не дотримано, допущено розмерзання труб індивідуального опалення, внаслідок чого сталось залиття квартири позивачів, чим їм було спричинено матеріальну шкоду. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачів, як співвласників постраждалої квартири, в рівних частках, матеріальної шкоди в сумі визначеної експертом вартості відновлювальних робіт в розмірі 25 685 грн. 00 коп. Вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України. Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що пошкодженням квартири їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях через пошкодження квартири, вимушених змінах в її житті через необхідність зміни місця проживання внаслідок пошкодження належного їй житла. Враховуючи викладене, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди меншої, ніж заявлено до стягнення суми, а саме в розмірі 2 000 грн. Суду не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів завдання моральної шкоди іншому позивачу, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, у зв'язку із чим суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. ч.1, п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на проведення експертизи та правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачами було сплачено вартість проведення експертизи в сумі 5020 грн. 56 коп., що підтверджено квитанцією від 16.01.2017 р. (а.с. 99) Зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів в рівних частках. Судовий збір при поданні позову було сплачено позивачем [PERSON], що підтверджується квитанціями (а.с. 1, 2, 30) пропорційно до задоволеної частини вимог на її користь підлягає стягненню судовий збір в сумі 427 грн. 63 коп. При визначенні суми витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню, суд виходить з наступного. З копій квитанцій, наданих позивачем (а.с. 129, 130, 133) вбачається, що представником позивача було сплачено адвокату Дубровській Г. В. 5850 грн. за участь в судових засіданнях та надання юридичного захисту. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Дубровська Г. В. приймала участь в судовому засіданні 06.07.2016 р. (тривалість 0 год. 38 хв.) та 08.08.2016 р. (тривалість 0 год. 17 хв.), що підтверджується журналами судових засідань (а.с. 74-79, 84-85) Доказів надання адвокатом інших послуг, окрім участі в судових засіданнях, суду не надано. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в редакції, що діяла на час надання послуг, Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні. Розмір мінімальної заробітної плати в період надання послуг дорівнював 1450 грн. (ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік») Відповідно сума витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] складає 531 грн. 67 коп. (0 год. 55 хв. * 1450 грн. * 40 %)

Outcome: partial