Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом просить суд стягнути з відповідача на її користь 210000 грн., в якості грошової компенсації від вартості 1/2 частки у спільній частковій власності, а саме: вартості 1/2 (одної другої) частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], припинити в неї, як в позивачки право спільної часткової власності на частку нерухомого майна, а саме: на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1981 року забудови, загальною площею - 61,70 кв.м., житловою площею - 47,90 кв.м., та допоміжною (підсобною) площею - 13,80 кв.м., а також на 1/2 (одну другу) частину господарських будівель та споруд: погріб з шийкою, прибудову, сарай-прибудову, сарай, убиральню, гараж, ганок, огорожу та ворота з хвірткою, яке зареєстроване 23 вересня 2014 року Реєстраційною службою Таращанського районного управління юстиції Київської області за №27177168 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 288041532244), а також визнати за відповідачем право спільної часткової власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15.09.2014 року за нею та відповідачем у справі було визнано право спільної часткової власності на таке нерухоме майно, яке було об'єктом їх спільної сумісної власності, а саме : визнано право спільної часткової власності по 1/2 (одній другій) частині кожному житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], загальною вартістю 420000 грн. Як вбачається з технічної характеристики на вказане вище будинковолодіння (житлового будинку, а також господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS]) відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 11.10.2013 року (який був складений комунальним підприємством Київської обласної Ради «Південне бюро технічної інвентаризації») житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] має загальну площу - 61,70 кв.м., житлову площа - 47,90 кв.м., допоміжну (підсобну) площу - 13,80 кв.м та складається з трьох житлових кімнат, одна з яких - площею 16,20 кв.м., друга - 11,50 кв.м., а інша - 11,10 кв.м., а також коридора - 3,40 кв.м., кухні - 7,80 кв.м., та санвузла -2,6 кв.м., а також з таких господарських будівель та споруд: погріб з шийкою, прибудови, сарай-прибудови, сарай, убиральні, гаража, ганка, огорожі та воріт з хвірткою. Таким чином враховуючи вище викладені обставини, позивачка вважає, що її ідеальна частка житлового будинку в пропорції належної її 1/2 частки становить: загальної площі - 30,85 кв.м., житлової площі - 23,95 кв.м., допоміжної (підсобної) площі - 6,90 кв.м., але як вбачається з вище зазначеної технічної характеристики вказаний житловий будинок має лише три суміжні житлові кімнати, то її ідеальна частка в пропорції належної позивачці 1/2 частки не відповідає площі (пропорції) необхідній для виділення в натурі окремої житлової квартири при поділі житлового будинку на дві ізольовані квартири, тобто - 30,5 кв.м., житлової площі при відокремленні (виділу в натурі частки нерухомого майна, що є об'єктом спільної часткової власності) належної позивачці 1/2 частки вказаного нерухомого майна і в неї на даний час відсутні реальні грошові кошти на сплату різниці від ідеальної частини іншому співвласнику та відповідачу у справі, частка якого збільшується при виділі в натурі та при поділі житлового будинку на дві ізольовані квартири. Також, позивачка зазначає, що постільки вказаний житловий будинок є 1981 року забудови, з 30 % коефіцієнтом фізичного зносу відповідно до технічного паспорта від 11.10.2013 року (який був складений комунальним підприємством Київської обласної Ради «Південне бюро технічної інвентаризації») то відповідно до вимог ст. 100 ЖК України та відповідних норм ДБН України переобладнання чи перепланування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] є неможливим, оскільки це може призвести до порушення конструкційної цілісності всього житлового будинку. На даний час склались такі життєві обставини, за яких вона розлучена з відповідачем та проживає окремо від нього, спільне володіння та користування зазначеним житловим будинком спільно з відповідачем фактично неможливе, при зустрічі з відповідачем у них постійно виникають сварки та конфлікти, що змусило її з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Позивачка та її представник в судове засідання з'явились, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищевикладеними обставинами. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги позивачки визнав частково та просив суд задовольнити їх частково посилаючись на те, що викладені обставини в цивільному позові позивачкою відповідають реальній дійсності і ним, 17 жовтня 2014 року вже сплачено позивачці грошову суму в розмірі 210000 грн., в якості грошової компенсації від вартості частки у спільній частковій власності вказаного вище будинковолодіння, а тому, саме в цій частині позовних вимог відповідач просив суд відмовити в їх задоволенні. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача та дослідивши всі письмові докази по даній справі, з'ясувавши обставин справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, з урахуванням ст. 60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України та ст. 11 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає за необхідне позов позивачки задовольнити частково виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15.09.2014 року між позивачкою та відповідачем було розділене майно, що було об'єктом їх права спільної сумісної власності подружжя та за позивачкою та відповідачем у справі було визнано право спільної часткової власності на таке нерухоме майно, яке було об'єктом їх спільної сумісної власності, зокрема: визнано право спільної часткової власності по 1/2 (одній другій) частині кожному житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], загальною вартістю 420000 грн. Як вбачається з технічної характеристики вказаного вище будинковолодіння (житлового будинку, а також господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS]) відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 11.10.2013 року (який був складений комунальним підприємством Київської обласної Ради «Південне бюро технічної інвентаризації») житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] має загальну площу - 61,70 кв. м., житлову площа - 47,90 кв. м., допоміжну (підсобну) площу - 13,80 кв.м та складається з трьох житлових кімнат, одна з яких - площею 16,20 кв.м., друга - 11,50 кв.м., а інша - 11,10 кв.м., а також коридора - 3,40 кв.м., кухні - 7,80 кв.м., та санвузла -2,6 кв.м., а також з таких господарських будівель та споруд : погріб з шийкою, прибудови, сарай-прибудови, сараю, убиральні, гаража, ганку, огорожі та воріт з хвірткою. Ідеальна частка вказаного вище житлового будинку в пропорції належної позивачці 1/2 частки становить: загальної площі - 30,85 кв.м., житлової площі - 23,95 кв.м., допоміжної (підсобної) площі - 6,90 кв.м., але як вбачається з вище зазначеної технічної характеристики вказаний житловий будинок має лише три суміжні житлові кімнати, то її ідеальна частка в пропорції належної позивачці 1/2 частки не відповідає площі (пропорції) необхідній для виділення в натурі окремої житлової квартири при поділі житлового будинку на дві ізольовані квартири, тобто - 30,5 кв.м., житлової площі при відокремленні (виділу в натурі частки нерухомого майна, що є об'єктом спільної часткової власності) належної позивачці 1/2 частки вказаного нерухомого майна і в неї на даний час відсутні реальні грошові кошти на сплату різниці від ідеальної частини іншому співвласнику та відповідачу у справі, частка якого зміниться при виділі в натурі частки нерухомого майна, що є об'єктом спільної часткової власності (поділі житлового будинку на дві ізольовані квартири). На даний час склались такі життєві обставини, за яких позивачка розлучена з відповідачем та проживає окремо від нього, спільне володіння та користування зазначеним житловим будинком спільно з відповідачем фактично неможливе, при зустрічі з відповідачем у них постійно виникають сварки та конфлікти, що не оспорюється відповідачем і позивачка згодна на одержання від відповідача грошової компенсації вартості 1/2 (одної другої) частки належного їй будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS]. Як вбачається з заяви, адресованої Таращанському районному суду Київської області, що була посвідчена 17 жовтня 2014 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області, позивачка [PERSON], одержала від відповідача [PERSON], грошову компенсацію в розмірі 210000 грн., від вартості 1/2 (одної другої) частки житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], тобто позивачка вже одержала від відповідача вказану грошову компенсацію, а тому позовні вимоги в цій частині позову не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності із ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить Закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial