Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 05 вересня 2019 року звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною - сином [PERSON] трирічного віку. Позивачка зазначила, що з відповідачем офіційно не перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO] . В своєму позові [PERSON] зазначила, що в листопаді 2018 року відповідач звільнився з роботи та почав їздити на заробітки до іншої країни, тобто неофіційний заробіток витрачає на власні потреби та категорично відмовляє у наданні їй матеріальної допомоги. Позивачка зазначила, що не працює оскільки доглядає малолітню дитину, заробітку не має а отримує лише соціальну допомогу у розмірі по 860 грн. на місяць що ставить її у скрутне матеріальне становище. Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розряду в порядку спрощеного провадження на 18 листопада 2019 року. Позивачка [PERSON] до початку розгляду справи надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини до досягнення сином [PERSON] трирічного віку щомісячно - визнав у повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України,у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З листопада 2015 року сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках , згодом, [INFO] у них народилася спільна дитина - син [PERSON] у свідоцтві про народження якого батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис про народження № 61 від 14 лютого 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] видане Довгинцівським районним у місті Кривому Розі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Спору щодо батьківства у сторін на момент розгляду справи не існує. У теперішній час сторони мешкають окремо один від одного, відповідач матеріальної допомоги добровільно та регулярно не надає. Згідно акту від 04 вересня 2019 року , що складений мешканцями будинку [ADDRESS] дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайному виконанню. Оскільки в силу ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved