Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги, діє адвокат [PERSON], звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON]на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітків (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], шлюб між сторонами було розірвано в судовому порядку на підставі рішення суду від 16.10.2013 року. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. За добровільною домовленістю між сторонами, відповідач до листопада 2015 року інколи надавав кошти на утримання дитини, але нерегулярно та не в повному обсязі. З грудня 2015 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Позивачка працює, але її зарплатні не вистачає на повноцінне матераільне забезпечення дитини. Відповідач працює за контрактом в лавах збройних сил України та отримує заробітну плату та на думку позивачки є матеріально забезпеченим і має змогу надавати кошти на утримання свого сина. В судове засідання позивачка не зявилась, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON], позовні вимоги просить задовольнити в повному обсяз (а.с.19). В судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявилась, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с.20). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/6 частини, посилаючись на те, що має дитину [PERSON], [INFO] (а.с.21). Дослідивши матеріали\~ справи,\~ судом встановлено наступне. Сторони з 11.09.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Ленінського ройонного суду м. Запоріжжя від 16.10.2013 року розірваний (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). Позивачка самостійно виховує та матеріально забезпечує сина. Відповідач коштів на дитину не надає. В матеріалах справи наявна заява відповідача (а.с.21), в який він частково визнав позовні вимоги, а саме у розмірі 1/6 частини, посилаючись на наявність ще однієї дитини [PERSON], [INFO]. В підтвердження вказаного, відповідачем надано свідоцтво про народження дитини, відповідно до якого батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с.27). Крім того в своїй заяві відповідач підтвердив той факт, що він працює: проходить службу в лавах Національної гвардії, а відтак він отримує зарплатню та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй другій дитині. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу часткового визнання позову, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, а також засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 частини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial