Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві вказує,що їй належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина квартири за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2014 року між нею і власником іншої 1/2 частки житла,яким на час винесення рішення був [PERSON] , встановлено порядок користування зазначеною квартирою. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року відмовлено в позові відповідача [PERSON] до неї про припинення права на частку в праві спільної часткової власності на зазначену квартиру. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 лютого 2015 року скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року та припинено її право власності на 1/2 частину зазначеної квартири і визнано за відповідачем [PERSON] право власності в цілому на зазначену квартиру та стягнуто з відповідача на її користь 115773 грн. в рахунок грошової компенсації за її частку в спільному майні. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2015 року, посвідченого в день його укладення [PERSON],приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області.відповідач [PERSON] передав у власність відповідачці [PERSON] квартиру за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області за 149500 грн.. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року задоволено її касаційну скаргу та скасовано рішення апеляційного суд Чернігівської області від 4 лютого 2015 року і залишено в силі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року. Позивачка [PERSON] просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області від 19 лютого 2015 року ,посвідчений [PERSON] ,приватним нотаріусом Прилуцького міськрайонного нотаріального округу Чернігівської області реєстр № 243 ,посилаючись на зазначені вище обставини та її бажання реалізувати свої права на квартиру. В судовому засіданні позивачка і її представник підтримали позовні вимог . В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON]Я.і [PERSON],яким є [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих мотивів,що вони є безпідставними. В судове засідання третя особа [PERSON] ,приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області просив суд проводити судове засідання по розгляду даної справи у його відсутність вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню,оскільки спірний договір купівлі-продажу квартири, укладений і посвідчений відповідно до вимог закону,про що надав суду письмові пояснення. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] і її представника,пояснення представника відповідачів [PERSON]Я.і [PERSON],яким є [PERSON] , проаналізувавши інші матеріали справи,суд вважає,що позов позивачки до відповідачів підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Позивачці [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина квартири за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області ,що підтвержується рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 липня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власностіі ( а.с.3-5). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2014 року ( а.с.6) між позивачкою [PERSON] і власником іншої 1/2 частки житла,яким на час винесення рішення був [PERSON] , встановлено порядок користування квартирою за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року ( а.с.7-8) відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] про принення права на частку в праві спільної часткової власності,якою є квартира за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 лютого 2015 року ( а.с.9-11) скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року та припинено право власності [PERSON] на 1/2 частину квартира за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області і визнано за [PERSON] право власності в цілому на зазначену квартиру та стягнуто з останнього на користь першої 115773 грн в рахунок грошової компенсації за її частку в спільному майні. Дане рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2015 року ( а.с. 14-15),посвідченого в день його укладення [PERSON],приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області.відповідач [PERSON] передав у власність відповідачки [PERSON] квартиру за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області за 149500 грн.. В п. 5 зазначеного договору продавець ствержував,що відчуджувана квартира належить йому на праві особистої приватної власності за рішенням суду в порядку розподілу спільної сумісної власності,та на момент укладення цього договору нікому іншому не продана,не подарована, іншим способом не відчуджена,під заставою , в тому числі податковою забороною (арештом) не перебуває,судового спору щодо неї,а також прав третіх осіб,як в межах так і за межами України не має. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2015 року ( а.с.12-13) задоволено касаційну скаргу [PERSON] та скасовано рішення апеляційного суд Чернігівської області від 4 лютого 2015 року і залишено в силі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року. Відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержавння в момент вчинення правочину стороною (сторонами)вимог,які встановлені частинами першою-третьою,п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків,крім тих,що пов»язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні в натурі все,що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення,зокрема тоді,коли одержане полягає у користуваннні майном, виконаній роботі, наданій послузі ,- відшкодувати вартість того,що одержано ,за цінами що існують на момент відшкодування. Відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)вимог,які встановлені частинами першою-третьою,п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину може бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи,яка незаконно ,без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України ,якщо майно за відплатним договором придбане у особи,яка не мала права його відчуджувати,про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач ) власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі,,якщо майно вибуло з володіння власника або особи,якій він передає майно у володіння,не з їхньої волі іншим шляхом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] ствержував,що відповідач [PERSON] продав своїй співмешканці відповідачці [PERSON] належну їй на праві спільної часткової власності квартиру за № 22 розташовану в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки ,в період вирішення судового спору між нею і відповідачем [PERSON] ,поза її волею на відчудження житла,повідомивши державному нотаріусу неправдиву інформацію проте,що відчуджувана квартира належить йому на праві особистої приватної власності на підставі рішення суду в порядку розподілу спільної сумісної власності та на момент укладення договору судового спору щодо неї не має. Одночасно, в судовому засіданні представник позивачки [PERSON]О ствержував,що відповідачка [PERSON] не є добросовісним покупцем, оскільки вона є співмешканкою відповідача [PERSON] і достовірно знала що між нею і відповідачем [PERSON] наявний судовий спір щодо квартири , однако купила спірну квартиру. Дані тверження представника позивачки [PERSON] не знайщли свого спростування в судовому засіданні а навпаки підтвержуються зазначеними вище доказами . В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] не заперечував проти того,що відповідачі є співмешканцями. За таких обставин , коли відповідач [PERSON] провів відчуження належної йому і позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності квартири відповідачці [PERSON] без згоди на те позивачки не маючи права на таке відчудження , коли позивачка [PERSON] ,будучи співвласником квартири не була залучена стороною в договорі на її відчудження,коли відповідач [PERSON] під час укладення спірного договору повідомив нотаріусу неправдиву інформацію проте ,що судового спору щодо квартири немає і що квартира належить йому особисто,коли спірний договір купівлі-продажу квартири укладений між відповідачами в період двадцятиденного строку на оскарження рішення апеляційного суду в касаційному порядку,коли відповідачка [PERSON], будучи співмешканкою відповідача [PERSON] достовірно знала проте,що спірна квартира перебуває в судовому спорі між відповідачем [PERSON] і позивачкою [PERSON] і що відповідач [PERSON] не мав права на відчудження майна до вирішення спору у суді,однако купила спірну квартиру,укладеним між відповідачами спірним договором право власності позивачки є порушеним і підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу квартири за № 22,що розташована в будинку за № 29 по провулку 8-го Березня в м. Прилуки Чернігівської області від 19 лютого 2015 року ,посвідчений [PERSON] ,приватним нотаріусом Прилуцького міськрайонного нотаріального округу Чернігівської області реєстр № 243 недійсним . Саме визнанням зазначеного договору купівлі-продажу квартири недійсним в повній мірі захищається право власності позивачки на зазначену нерухомість в тому числі і щодо реєстрації проведеної відповідачами квартири в реєстраційній службі,оскільки в такому разі 1/2 частина квартири залишається у власності позивачки а 1/2 частина квартири залишається у власності відповідача [PERSON]. Саме таким обраним способом захисту позивачка відновить свої права в тому числі і щодо реєстрації права власності,чого неможливо б було зробити позивачці в повній мірі звернувшись з позовом про витребування майна з незаконного чужого володіння відповідно до положень ст.ст. 387 , 388 ЦПК України без пред»явлення позову про визнання недійсним договору про відчудження майна. Прийняття судом рішення про витребування 1/2 частини квартири у недобросовісного набувача ,яким є відповідачка [PERSON] ,не захистить порушені права власника,оскільки 1/2 частина квартири є об»єктом нерухомості і не є предметом, який можливо передати відповідачкою [PERSON] позивачці [PERSON] або ж добровільним шляхом або ж у ході виконання судового рішення. Прийняття ж судом рішення про визнання договору відчудження квартири майна недійсним в повній мірі захистить права позивачки . Питання повернення коштів повинно вирішуватися між відповідачами добровільно або ж у випадку виникнення спору можливо у іншому судовому провадженні. На підставі наведеного,ст.ст. 203,215,216,387,388 ЦК України,.керуючися ст.ст.10,60,212,213,215 ЦПК України,суд -

Outcome: approved