Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, у якому просять суд розірвати договір найму житла квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] укладений від 22.06.2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]; усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з усіма речами і меблями без надання іншого житлового приміщення; стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за сплати комунальних послуг по квартплаті за період з 27.03.2013 р. по 31.12.2013 р. в сумі 403.63 грн., за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2013 р. по 01.01.2014 р. в сумі 1953.59 гривень, за спожиту електроенергію в сумі 464.30 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів просили позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів витрат за комунальні послуги не розглядати, в іншій частині вимог просили позов задовольнити. В обґрунтування вимог позову пояснили, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності. 22 червня 2006 року ними з відповідачами в усній формі був укладений договір найму даної квартири на невизначений термін. Відповідачі в порушення умов договору комунальні послуги та орендну плату за житло сплачують не щомісячно, а в наступний час змінили замки в квартирі, та крім того, без згоди позивачів відповідачами в квартирі був проведений ряд ремонтних робіт, тому позивачі просять вимоги позову задовольнити, оскільки в наступний час у позивачів виникла необхідність тимчасового проживання в належній їм квартирі за адресою: [ADDRESS], з подальшим наміром продажу даної квартири. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, про день розгляду справи були сповіщені належним чином, заперечень проти позову не надали. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.10.2004 р. видане Управлінням Луганської міської ради по приватизації житла, обліку та розподілу житлової площі. 22 червня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] в усній формі був укладений договір найму даної квартири на невизначений термін. Та з цього часу відповідачі користуються квартирою по наступний час. Позивачі зазначають про те, що відповідачі в порушення умов договору комунальні послуги та орендну плату за житло сплачують не щомісячно, змінили замки в квартирі, та крім того, без згоди позивачів відповідачами в квартирі був проведений ряд ремонтних робіт. Також позивачі зазначають про те, що з відповідачами була усна домовленість про те, що вони купують в подальшому дану квартиру у позивачів, однак до теперішнього часу відповідачі наміру купівлі квартири не здійснили, звільнити приміщення квартири у добровільному порядку відмовляються, та в наступний у позивачів виникла необхідність тимчасового проживання в належній їм квартирі за адресою: [ADDRESS], з подальшим наміром продажу даної квартири. Факт укладення договору найму квартири в усній формі як позивачі так само і відповідачі не заперечують. Відповідно до ч.1 ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Відповідно до ч.1 ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Відповідно до ч.3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Також в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що відповідачами без згоди позивачів в квартирі проведений ряд ремонтних робіт. Так, з постанови слідчого СВ Артемівського РВ ЛМУ ГУМВС України в Луганській області від 29 серпня 2013 року вбачається, що протягом всього часу мешкання в квартирі відповідачами робився ремонт в квартирі позивачів, а також були встановлені нові вікна та двері. Відповідно до ч.2 ст. 815 ЦК України, наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка є його рідною сестрою. Йому відомо, що вона разом зі своєю сім'єю здала в найм квартиру на [ADDRESS] гр. [PERSON], де вона мешкає з родиною близько 6-7 років. Вона обіцяла сестрі придбати у неї квартиру яку наймає спочатку в 2012 році потім в 2013 році та по наступний час обіцяє викупити квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення аналогічні поясненням свідка [PERSON], а також пояснив, що позивачка є його донькою. Йому також відомо, що донька разом з зятем та онукою мають бажання перейти жити в квартиру на кв. Южному, однак наймачі квартири не хочуть уходити з тієї квартири, наполягаючи на тому, що хочуть там жити. З показань позивачів в тій частині, яка не заперечується іншою стороною, з наданих суду письмових доказів, свідків, встановлено, що добровільно виїхати з квартири позивачів відповідачі відмовляються. Відповідно до ст. 815 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Згідно ст. 169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.2 ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази (тобто мається на увазі систематичне невнесення плати наймачем). Відповідно до ст. 321, 319 ЦКУ, право власності є непорушним, саме власнику належить право користування, володіння і розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 65, 156 ЖК України, інші особи, у тому числі і члени родини (крім неповнолітніх дітей) можуть бути вселені в житлове приміщення, тільки за згодою власника житлового приміщення. За таких підстав, оскільки відповідачі більш ніж сім років мешкають в найманій квартирі, в наступний час згоди позивачів на проживання відповідачів в квартирі немає, відповідачі не є співвласниками та таке проживання є перешкодою для позивачів в користуванні своїм майном, позивачі мають право вимагати усунення такої перешкоди і вимагати виселення відповідачів з належного їм житлового приміщення. Підстав для надання відповідачам при виселенні іншого житлового приміщення немає. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає вимоги позивачів обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачів понесені останніми витрати по сплаті судового збору в сумі 243.60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved