Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що 16 червня 2001 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким зазначений будинок заповів своєму сину [PERSON]. Позивачі стверджували, що [PERSON] після смерті батька доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину після його смерті. 19 грудня 2014 року [PERSON] помер. Вони (позивачі) спадщину після смерті [PERSON] прийняли, але нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із відсутністю документів, які б підтвердили той факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], та відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Позивачі просили суд встановити факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], який помер 16 червня 2001 року, та визнати за ними в рівних частинах право власності на житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області з приналежними будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити. В судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, міський голова подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності позивачів та представника відповідача за наявними у справі доказами. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що він тривалий час знав [PERSON], який був сином [PERSON] [PERSON] похоронив батька, після його смерті доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку. Вислухавши пояснення представника позивачів, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, 17 березня 1961 року на його імя виконкомом Носівської міської ради Чернігівської області було видано свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок, що підтверджується копією довідки комунального підприємства «Носівське бюро технічної інвентаризації» № 207 від 29 вересня 2015 року (а.с. 12). 16 червня 2001 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2001 року [PERSON] склав заповіт, яким житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, а також все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту (а.с. 8). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 31 травня 2016 року (а.с. 38) вбачається, що заповіт [PERSON] від 16 травня 2001 року чинний, а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за цим заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідка. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належний йому житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, але у встановленому законом порядку не зареєстрував це право за собою. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, видане 17 березня 1961 року виконкомом Носівської міської ради Чернігівської області на імя [PERSON], втрачене, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 16). Позивачі позбавлені можливості отримати дублікат зазначеного свідоцтва. 19 грудня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). З копії спадкової справи № 10/2015 до майна померлого [PERSON] (а.с. 41-71) вбачається, що спадщину прийняли син [PERSON] та дружина [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 6 жовтня 2015 року (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що на будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 17-19). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для позивачів юридичне значення, так як дозволяє їм реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved