overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.02.2021 р. звернулася у суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовував тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Дітей від даного шлюбу немає. Відповідач в січні 2020 р. виїхав за кордон, і у кожного з них своє особисте життя. На даний час вона проживає з іншим чоловіком від якого вагітна. Просила шлюб розірвати, та залишити їй шлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовільнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.\~ Від нього на електронну адресу суду\~ надійшла заява, у якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути за його відсутності. Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 березня 2019 року у Виконавчому комітеті Бовшівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.8). Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Згідно медичного протоколу дослідження вагітності від 25.01.2021 р. позивачка [PERSON] вагітна, терміном 6 тижнів 2 дні (а.с.9). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що на даний час проживає із позивачкою [PERSON] , вона вагітна від нього, він має намір зареєструвати з нею шлюб. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, крім того, позивачка на даний час вагітна від іншого чоловіка, який у судовому засіданні визнав батьківство, а тому такий шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 104, 110, 112, 113, 160, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.03.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12.04.1997р. Приморським відділом РАГС Запорізької області, актовий запис № 25. В суд сторони не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає, відповідач не заперечує проти позову (а.с. 21,24). То ж суд розглядає справу без участі сторін та без технічної фіксації процесу, за правилами ст.ст. 130, 174 ЦПК України у попередньому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 12.04.1997р., який було зареєстровано Приморським відділом РАГС Запорізької області, актовий запис № 25 (а.с. 7). Від шлюбу у них є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5,6). За довідкою Приморської міської ради, сторони з дітьми зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони тривалий час не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище сторони не змінюють. Спір про розподіл майна та проживання дітей відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.03.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14.10.2009р. виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 12. В суд сторони не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає, відповідач не заперечує проти позову (а.с. 14,15). То ж суд розглядає справу без участі сторін та без технічної фіксації процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 14.10.2009р., який було зареєстровано виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 12 (а.с. 13). Від шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO] народження (а.с. 11). За довідкою Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, [PERSON] з донькою [PERSON] дійсно зареєстровані на території Чермалицької сільської ради, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони тривалий час не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище сторони не змінюють. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.03.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] на період її навчання щомісячно у розмірі 20 % зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно на період навчання але не більше ніж до досягнення донькою 23 років. Зазначила, що дитина мешкає разом із нею , перебуває на її утриманні чим ставить у скрутне матеріальне становище. Відповідач працює , отримує дохід і має змогу надавати донці матеріальну допомогу. Аліментів на утримання інших осіб відповідач не має , аліменти нікому не сплачує . Оскільки відповідач [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання доньки, позивачка [PERSON] звернулася до суду та просить суд стягнути з останнього аліменти на час навчання доньки у розмірі 20 відсотків зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно . В судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилась , до початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, що підтверджується матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів у відповідності з вимогами ч.1 ст. 224 ЦПК України та постановляє заочне рішення. Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено, що сторони по справі є батьками [PERSON] яка народилася [INFO] і ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 23.04.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції Дніпропетровської області ( актовий запис № 403 від 23.04.1998 р. ) і спору із цього приводу не існує. На підставі рашення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2015 року з [PERSON] були стягнуті аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу ) останнього на користь [PERSON]. на утримання доньки [PERSON] [INFO] до її повноліття. Отже, [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років однак вона продовжує навчання та згідно довідки № 01/03-323 від 02.03.2016 року , виданої ДВНЗ «Криворізький національний університет» є студенткою гр.. ПЗАС - 15 -1. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 183,199 СК України, враховує, Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.03.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обгрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Під час спільного проживання у них постійно виникали сварки та суперечки, кожний з них має різні погляди на сімейне життя, виховання дітей та ведення спільного господарства. З травня 2018 року відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Спілкуючись із відповідачем по телефону знайти порозуміння не можуть, у них розійшлися спільні життєві бачення, цінності та інтереси. Вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення неможливе, шлюб існує формально. Тому просила розірвати шлюб із відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с.26). Відповідач, який на даний час перебуває у Личаківській виправній колонії №30 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Від нього надійшла розписка про отримання копії позовної заяви з додатками та відзив на позов, за змістом якого зазначив, що вимогу позивача про розірвання шлюбу визнає та просив шлюб розірвати, справу розглянути в його відсутності (а.с.22-25). За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08 лютого 2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, свідоцтво серія [NUMBER] (а.с.5). У даному шлюбі у сторін народилися: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати. Водночас суд зазначає, що згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка [PERSON] просить залишити їй шлюбне прізвище, то після розірвання шлюбу слід залишити їй шлюбне прізвище. Оскільки позивачка ухвалою судді від 16.03.2021 р. була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, суд виходить з положень п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого судовий збір в розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача у дохід державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON], 11.04.2016 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони перебували в шлюбі з відповідачем з 21.05.1989 року, який було розірвано 09.03.2016 року рішенням Шишацького районного суду Полтавської області, від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до виповнення повноліття, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що коштів на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає, працює і не має інших утриманців. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила суд задовольнити їх з підстав,викладених у її позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав, суду пояснив, що він згодний сплачувати аліменти на утримання сина. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія [NUMBER], виданим Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 18 вересня 2003 року, актовий запис № 12 від 18.09.2003 року, кожен з них має рівні права щодо його утримання, а тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина.. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON]. 11.04.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2005 року . Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. В позовній заяві позивачка зазначила, що шлюбні відносини між подружжям припинені протягом останніх п'яти років через протилежні погляди на сімейне життя , наявність непорозумінь. Спроби вирішити сімейні проблеми для збереження шлюбних відносин не дали результатів тому вважає що відновити шлюбні стосунки вже не можливо. На підставі зазначеного [PERSON]. звернулася до суду та просить суд розірвати шлюб , укладений між нею та відповідачем оскільки він носить лише формальний характер . Позивачка [PERSON]. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, тобто позовні вимоги визнав. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 14 січня 2005 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 7. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.05.2019р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що 27 березня 2009 року у місті Шафхаузен, кантон Шафхаузен, Швейцарська Конфедерація, був зареєстрований шлюб з громадянином Італії - [PERSON] , відповідачем у справі. Від цього шлюбу дітей не мають. Свої вимоги мотивує тим, що з початку 2010 року їх сім`я розпалася, з цього періоду вони припинили шлюбні відносини і з зазначеного часу вони проживають окремо. Вважає, що збереження сім`ї неможливо, так як між нею та відповідачем немає взаємоповаги, у їх відносинах давно зникли любов, щирість, взаєморозуміння, вони перестали один одного розуміти і поступатися, а замість цього з`явилися відчуження і психологічна несумісність. Зазначає, що на теперішній час де знаходиться чоловік їй не відомо. Крім того, вказує, що в 2012 році відповідач звертався за своїм місцем мешкання із заявою про розірвання шлюбу, але не сплатив судовий збір у повному обсязі та йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . [PERSON] , представник позивачки, підтримав вимоги позову [PERSON] , надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та без участі позивачки, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки, відзив на позовну заяву не надав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування представника позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 березня 2009 року. Згідно до позову від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю понад дев`ять років, стосунки між собою не підтримують, живуть окремо, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, які не пов`язані шлюбним побутом, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.07.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 06.07.2012 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач зраджував її та застосовував до неї фізичну силу, у звязку з чим шлюбні відносини між ними припинені, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, та залишити їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву від 23.08.2016 року (а.с.16) про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України (а.с.15), не зявився. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 06.07.2012 року (а.с.3). Від даного шлюбу дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому позивачка не має наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.08.2017р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.02.2014р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, але спільно не проживали. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося з самого початку реєстрації шлюбу, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач з позовними вимогами погодився. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 22.02.2014 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає та не має наміру зберігати подружні відносини, фактично з моменту реєстрації шлюбу сторони разом не проживають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved