Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати погодженою межу за номерами точок Б-В, земельної ділянки площею 0,0611 га, виділеної у власність позивачам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS] із суміжним землекористувачем - відповідачем по справі без його підпису в актах про погодження меж земельної ділянки від 31.10.2013 року та прийому-передачі межових знаків від 31.10.2013 року та визнати погодженими Акт погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами від 31.10.2013 року та Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 31.10.2013 року про встановлення в натурі меж земельної ділянки, що надана у власність позивачам по справі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS], на яких відсутні підписи сусіднього землекористувача суміжної земельної ділянки (номер точок Б-В) - відповідача по справі. Позивачі мотивують заявлені вимоги тим, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS]. У 2011 році вони звернулися до Ніжинської міської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки. Землевпорядною організацією було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. До вказаної документації входить акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та акт визначення та погодження зовнішніх меж даної земельної ділянки. У зв*язку з тим, що відповідач не погоджує межу земельної ділянки, орган місцевого самоврядування не може прийняти рішення про передачу даної земельної ділянки у власність позивачам. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги і проси їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову і пояснив, що між ним та позивачами існує спір стосовно знаходження межі між належними їм земельними ділянками, так як він вважає, що встановивши межу землекористування, яку просять позивачі, буде порушено його право. Крім того, відповідач пояснив, що всім забудовникам на вул.Резніченка м.Ніжина було виділено земельні ділянки по 6 соток. В даний час земельна ділянка, якою він користується разом з дружиною має площу меншу 6 соток, а позивачі мають земельну ділянку, яку бажають приватизувати, більше 6 соток, тому він пропонував вирівняти межу між ними і тоді він підпише акт межових знаків між ним та позивачами. Що стосується проведеної експертизи, то на його думку експертиза проведена без детального вивчення обставин справи і є неспроможною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. В матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6), копія свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7), якими підтверджується належність житлового будинку [ADDRESS] позивачам. Рішенням №12-14/2011 від 22 вересня 2011 року позивачам був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с.8). Як видно з матеріалів справи у зв*язку з тим, що відповідач відмовляється підписати акти погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання від 31 жовтня 2013 року, неможливо надати висновок до технічної документації із землеустрою вищевказаної земельної ділянки з тих підстав, що при складанні державного акта здійснюється кадастрова зйомка, яка включає обов*язкове погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Відповідно до ст.152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов*язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідач [PERSON] в суді стверджував, що не підписує меж землекористування між сторонами, так як вважає, що позивачі на 40 см. переставили межу в сторону його земельної ділянки і вона повинна бути виправлена. Суд в зв*язку з цим призначив по справі експертизу на прохання відповідача. Однак з висновку №С-262 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28 листопада 2014 року вбачається, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS], виготовленої ФОП [PERSON], а також з паспорта №1-Я на оформлення технічної документації на побудовані господарські будівлі, тамбура до житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] виготовлений відділом архітектурно-технічного планування і проектування в 2008 році, то можливо вважати, що порушення межі між земельними ділянками по [ADDRESS] та [ADDRESS] відсутні. Межі землекористування суміжних земельних ділянок між домоволодіннями по [ADDRESS] та [ADDRESS] змінювати не потрібно. В судовому засіданні відповідач не спростував висновки експертизи, тому є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст..88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По матеріалах справи витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн., надання юридичної допомоги адвокатом 1000 грн.. здійснювала позивачка по справі [PERSON], на криють якої і слід з відповідача стягнути понесені нею витрати.

Outcome: approved