Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню недієздатну дитину. В обґрунтування позову вказує, що вона (позивачка) перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі [PERSON] з вересня 1996 року по 2015 рік. Від шлюбу у них є спільні діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано та було вирішено стягнути з [PERSON] на її [PERSON] користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1\~000 грн. кожного місяця і до досягнення нею повноліття, та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 727 грн. 50 коп. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Також, вказує, що по досягненню донькою [PERSON] повноліття, вона (позивачка) звернулася до суду для отримання аліментів на утримання останньої, оскільки вона являється особою з інвалідністю з дитинства і 30.03.2018 року їй було повторно встановлено 1-у групу інвалідності з дитинства до 01.04.2020 року. Крім того, [PERSON] було визнано недієздатною, встановлено опіку над нею та призначено її [PERSON] опікуном доньки, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.08.2018 року. В подальшому, вона (позивачка) звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання сина та стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. 22.07.2019 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси розмір аліментів, що стягувалися з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, був збільшений до 1500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Також, було вирішено стягнути з відповідача [PERSON] на її (позивачки) користь аліменти на утримання повнолітньої недієздатної доньки [PERSON] в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 10.05.2019 року і до 01.04.2020 року, тобто до часу, по який була встановлена інвалідність. Після 01.04.2020 року відповідач коштів на утримання доньки не надавав, тому з того часу вона (позивачка) утримує їх недієздатну дитину самостійно, в зв`язку з чим вона і змушена звернутися до суду для примусового стягнення аліментів з відповідача [PERSON] . Крім того, щодо обґрунтованості позову зазначає наступне. Стан здоров`я їх з відповідачем доньки, яка є особою з інвалідністю і знаходиться на постійному лікуванні, передбачає послідовність ряду діагностичних, лікувально - профілактичних і реабілітаційних закладів з безперервним прийомом лікарських засобів, потребує стороннього догляду і витратна лікування, вона самостійно не може себе матеріально забезпечити. Усі періоди лікування потребували витрат на лікування, придбання ліків і медичних предметів. Крім стаціонарного лікування донька систематично лікується амбулаторно, здає різні аналізи, в тому числі і платні, регулярно відвідує лікарів, приймає різні медичні препарати, періодично проходить обстеження в офтальмолога, є необхідність носити окуляри. Вона позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримує допомогу на догляд за особою з інвалідністю 1-ої групи в розмірі 2 027 грн. Також, на недієздатну доньку [PERSON] призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства в розмірі 2 568 грн. Всі ці кошти призначаються на доньку і всі витрачаються на її утримання. Однак, цих коштів не вистачає для забезпечення доньці повноцінного життя і забезпечення її усім необхідним. Разом з тим, зазначає, що вона (позивачка) не в змозі самостійно утримувати повнолітню недієздатну доньку, оскільки в неї взагалі відсутні доходи, вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки не може працювати, бо доглядає за недієздатною повнолітньою донькою, яка має 1-у групу інвалідності з дитинства, страждає на хронічне психічне захворювання та перебуває на обліку в Черкаському обласному психоневрологічному диспансері і не може залишатися навіть на нетривалий час без сторонньої допомоги. Тому, відповідач, як батько, повинен утримувати свою повнолітню недієздатну доньку і вона (позивачка) вважає, що аліменти мають стягуватися з урахуванням всіх особливостей доньки та обставин у розмірі 2 500 грн. щомісячно і саме з 01.04.2020 року, адже, інвалідність була встановлена повторно 19.03.2020 року і продовжена до 01.04.2022 року, а вона (позивачка) не могла раніше звернутися до суду, оскільки в Україні з 12.03.2020 року був встановлений карантин, який на даний час продовжений. Станом на квітень місяць, особам було заборонено без нагальної необхідності виходити з дому. Всі державні органи, в яких необхідно було отримати довідки для звернення за надання безоплатної вторинної правової допомоги працювали у особливому режимі і не приймали осіб на прийом. Тому, лише в липні 2020 року, вона змогла зібрати всі необхідні документи і звернутися до Черкаського місцевого центру з надання БВПД де їй було призначено безоплатного представника. Крім того, вона (позивачка) сподівалася, що відповідач буде самостійно надавати допомогу доньці, оскільки він знав, що вона потребує матеріальної допомоги, а вона (позивачка) не може працювати і заробляти кошти для її утримання, однак, відповідач ухилявся від цього обов`язку. А тому, враховуючи вказане вище та те, що відповідач не є особою похилого віку, інших утриманців він не має, при цьому основні витрати по утриманню повнолітньої доньки на даний час несе лише вона (позивачка), просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої недієздатної доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.04.2020 року до 01.04.2022 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.08.2020 року відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони не заперечували. 14.09.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що до кінця березня 2020 року він працював за кордоном (в Чехії) і більша частина отриманих коштів направлялась на утримання їх з позивачкою спільних дітей. Однак, 25.03.2020 року він був змушений повернутись на Україну в зв`язку з введенням карантину. Крім того вказує, що він перебуває на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості в статусі безробітного, але без права отримання допомоги, тобто в даному випадку у нього немає можливості надавати матеріальну допомогу у зв`язку з відсутністю доходів. Також, вказує, що він вчасно сплачував аліменти на дітей згідно відповідних рішень судів, більше того, ним здійснено переплату в сумі 35 110 грн. 77 коп. Відтак, в даному випадку заявлений розмір позовних вимог [PERSON] жодним чином не обґрунтований. Тому, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 02.10.2020 року представником позивачки [PERSON] адвокатом Семенюк О.Г. подано до суду відповідь на відзив на позов, в якій остання вказує, що відповідач [PERSON] , відповідно до його відзиву, не оскаржує того, що їх з позивачкою повнолітня донька є непрацездатною та того, що вона потребує матеріальної допомоги. Також, він надав суду інформацію лише про те, що став на облік в Центр зайнятості з 07.09.2020 року, що само по собі не являється підтвердженням того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї недієздатної доньки. Крім того, переплата по сплаті аліментів, про яку вказує відповідач, в сумі 35\~110 грн. 77 коп., в нього виникла при стягненні коштів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і жодного стосунку до доньки [PERSON] цей розрахунок не має. За таких підстав, просила суд заперечення відповідача, наведені у відзиві на позов відхилити, а позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 21.05.2021 року позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню недієздатну дитину в новій редакції, в якій вона збільшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої недієздатної доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 6 000 грн. щомісячно з 01.04.2020 року до одужання доньки. 22.06.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в новій редакції, в якому вказує, що розмір аліментів, які позивачка просить з нього стягувати в сумі 6\~000 грн. є необґрунтовано завищеним. Тому, враховуючи, що він (відповідач) не має фінансової змоги сплачувати таку суму щомісячно, а також те, що він додатково сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з нього (відповідача) на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої недієздатної доньки [PERSON] в розмірі прожиткового мінімуму щомісячно з моменту набрання рішенням законної сили. А також, просив розглянути справу без його участі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Нікітюк А.М. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив на позовну заяву, а також на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але 22.09.2021 року представник відповідача [PERSON] , за довіреністю [PERSON] , подав до суду заяву, в якій вказав, що на даний час відповідач перебуває за кордоном, тому не має можливості бути присутнім в судовому засіданні. Також зазначив, що з позовними вимогами відповідач погоджується частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його повнолітньої непрацездатної доньки в розмірі встановленого прожиткового мінімуму. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представника адвоката Нікітюка А.М., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю позивачкою по справі [PERSON] та перебувають на її утриманні. Повнолітня [PERSON] є особою, що потребує матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки є інвалідом 1-ої групи з дитинства. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.08.2018 року [PERSON] , [INFO] визнано недієздатною та встановлено опіку над нею, призначено її опікуном [PERSON] . Також, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2015 року (справа № 711/3437/18) з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі розміром 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16.11.2015 року і до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в сумі 727 грн. 50 коп. до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . В подальшому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.07.2019 року у справі № 711/3836/19 був збільшений розмір аліментів, які стягувались з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2015 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 1 500 грн. щомісячно і до досягнення сином повноліття. Крім того, вказаним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON] , [INFO] , яка рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.08.2018 року у справі № 711/3437/18 була визнана недієздатною, в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 10.05.2019 року і до 01.04.2020 року, тобто на період, на який останній було встановлено інвалідність. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК № 767936 серії 12 ААБ від 19.03.2020 року [PERSON] встановлено (продовжено) 1-у групу інвалідності з дитинства до 01.04.2022 року. Також з даної довідки вбачається, що [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги та є частково залежною від сторонніх осіб. На даний час, строк на який були стягнуті з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON] сплив 01.04.2020 року. В зв`язку з чим позивачка [PERSON] і звернулася до суду із новим позовом про стягнення із відповідача на її користь, як опікуна, аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.\~181\~СК України (в редакції, що набрала законної сили 08.07.2017 року), способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~СК України (в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що повнолітня [PERSON] є такою особою, що потребує матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки є інвалідом 1-ої групи з дитинства. Тому, в силу ст. 198 СК України, батько [PERSON] відповідач [PERSON] зобов`язаний \~ \~ \~ \~її утримувати, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, батько [PERSON] [PERSON] даний позов визнав частково та погодився надавати допомогу на утримання своєї доньки лише в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму та починаючи з дня набрання рішенням законної сили, про що ним зазначено у відзиві на позовну заяву. Звертаючись 10.08.2020 року з даним позовом до суду, позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON] починаючи з 01.04.2020 року в розмірі 6\~000 грн. При цьому, посилалася на те, що через карантинні обмеження вона раніше не могла отримати необхідної довідки для звернення за наданням безоплатної вторинної правової допомоги та, відповідно, звернутися до суду саме після 01.04.2020 року. При визначенні розміру аліментів та часу з якого підлягають до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON] , суд враховує наступне. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В силу ч. 2 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачкою [PERSON] для стягнення аліментів за минулий час не надано суду доказів, передбачених ч. 2 ст. 191 СК України, а саме доказів, які б підтверджували, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з 01.04.2020 року, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати таких аліментів. Крім того, суд враховує, що позивакою [PERSON] не доведено належними доказами і того, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу на утримання їх повнолітньої непрацездатної доньки в саме розмірі 6\~000 грн. Відповідач визнав даний позов лише частково та не заперечував проти стягнення із нього аліментів в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму. Законом України «Про Державний бюджет України» визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 липня 2020 року складає 1638 грн., а з 01 липня 2021 року 1854 грн. Також, при винесенні даного рішення суд враховує, що відповідач [PERSON] на даний час не працевлаштований (доказів, які б вказували зворотнє позивачкою суду не надано), згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2019 року останній сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1\~500 грн. щомісячно, тому підстав для стягнення із нього аліментів в тій сумі, про яку просить позивачка, та саме з 01.04.2020 року немає. Згідно з частинами першою-третьою статті\~\~12, частиною першою статті 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В даному ж випадку позивачкою [PERSON] не доведено належними доказами того факту, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної дочки в розмірі 6\~000 грн. щомісячно. Також, суд враховує, що позивачкою та її представником і не заявлялося клопотань про витребування таких доказів судом. А тому, з урахуванням викладеного, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивачка та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, а також, враховуючи, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований та не має власного заробітку, на даний час сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\~500 грн. щомісячно, та погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON] , [INFO] , в твердому грошовому розмірі найбільш наближеному до діючого прожиткового розміру для непрацездатних осіб, а саме в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2020 року (з дня пред`явлення позову) і до 01.04.2022 року, оскільки право на таку допомогу припиняється після закінчення строку на який [PERSON] встановлена інвалідність, тобто з 01.04.2022 року. Також суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial