Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Шевченківська районна у м. Полтаві рада, про виділення в окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю та виділення земельної ділянки, посилаючись на те, що [PERSON] є власником 1/3 частини, [PERSON] 19/75 частин, [PERSON] 19/75 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Співвласниками іншої частини будинковолодіння по [ADDRESS] є [PERSON] 3/25 частини) та [PERSON] ( 3/25) частини. На даний час у них виникла необхідність у виділенні вище вказаного нерухомого майна в натурі і реєстрації права власності на нього як на окремий об`єкт нерухомості у зв`язку з неможливістю дійти спільної думки щодо утримання домоволодіння зі співвласниками та недобросусідськими відносинами. Співвласники відмовляються від укладання нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки домоволодіння, що є перешкодою для реалізації їх права власності за власним розсудом. Фактичне користування земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною площею 1000 кв.м., встановлено та закріплено рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.07.2006 року, яким виділено в натурі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 562 кв.м., з 1000 кв.м., а [PERSON] виділено 438 кв.м., з 1000 кв.м., на підставі якого був виданий 26.10.2006 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 652804. Вище зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] у 2006 році видавався на ім`я: [PERSON] - на 438 кв.м., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - на 562 кв.м., але у 2007 році [PERSON] подарувала свою частку нерухомого майна ( 6/25) та відповідно і свою частину земельної ділянки ( 438 кв.м.) згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимко О.М., 01.06.2007 року за № 3151 в рівних частках громадянам [PERSON] , та [PERSON] . Тобто на сьогоднішній день земельна ділянка по [ADDRESS] кадастровий номер 5310137000:18:013:0034, загальна площа 1000 кв.м.,) належить на праві спільної часткової власності у таких розмірах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках - 562/1000 та [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах - 438/1000 частин. Висновком № 98 від 09.09.2019 року, що виконаний ФОП [PERSON] підтверджується , що частина будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , якою вони володіють та користуються, має технічну можливість відокремлення, використання її як самостійного об`єкту і може бути виділена в натурі Ухвалою суду від 19.03.2020 року відкрито провадження у справі. 08.05.2020 року на адресу суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останні заперечували проти позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , просили відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування відзиву вказували, що вважають, що суд повинен критично оцінювати висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 98 від 09.09.2019 р. виконаного ФОП [PERSON] . Зокрема, вказане дослідження проведено на основі технічного паспорту будинок садибного типу з нежитловими будівлями і спорудами від 14.06.2019 р. на адресу [ADDRESS] виконаного ФОП [PERSON] , проте предметом даного судового розгляду є домоволодіння по [ADDRESS] , тому при підготовці висновку № 98 експерт проводив дослідження об`єкту, який не є предметом даного судового спору. Звертали увагу суду на те, що переважна більшість будівель розташованих на території спірного домоволодіння є самочинно збудованими. Вважали, що оскільки відповідачі мають частку 6/25 частин домоволодіння ( фактично ј частина) то вони фактично можуть претендувати на відповідну частину будівель. А згідно позовних вимог їм не залишається жодної будівлі чи її частини. Що фактично буде позбавлення їх права на 6/25 частин. 01.06.2020 від позивачів надійшла відповідь на відзив де останні вказували, що відповідачі вдались до оціночних суджень та звинувачень, вважали безпідставним твердження щодо порушення їх прав, заперечували та вказували на хибність, що в межах визначеної судом земельної ділянки відсутнє самочинне будівництво позивачів. В судовому засіданні представник позивачів поданий позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідачів та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , заперечували проти задоволення позову, просили відмовити. Від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] (що становить 19/75 частин від всього будинковолодіння) на підставі договору міни, посвідченого Четвертою Полтавською державною нотаріальною конторою від 27.05.1997 року за №2-1388 (копія додається). Право власності на цю частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов (1/3 частини квартири №2 або 19/75 частин від всього будинковолодіння) зареєстровано в КП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 28.05.1997 року в реєстровій книзі №125 під №16979, про що свідчить реєстровий напис (копія додається). Також право власності на цю частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов було зареєстровано 19.10.2006 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (до 01.01.2013 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 16309792), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №199427050 від 07.02.2020 року. [PERSON] , є власником 19/75 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов в [ADDRESS] (що становить 1/3 частини квартири [ADDRESS] ) на підставі дублікату, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник A.B. 21.01.2020 року за №104, взамін втраченого договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник A.B. від 02.12.1998 року за №5141. Право власності на цю частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов (19/75 частин від всього будинковолодіння або 1/3 частини квартири №2 ) зареєстровано в КП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 04.12.1998 року в реєстровій книзі №125 під №16979. Також право власності на цю частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов зареєстровано 19.10.2006 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (до 01.01.2013 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 16309792), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №200281018 від 14.02.2020 року. [PERSON] , є власником 19/75 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов в [ADDRESS] (що становить 1/3 частини квартири [ADDRESS] ) на підставі підставі дублікату, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник A.B. 21.01.2020 року за №104, взамін втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник A.B. від 02.12.1998 року за №5141. Право власності на цю частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов (19/75 частин від всього будинковолодіння або 1/3 частини квартири №2 ) зареєстровано в КП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 04.12.1998 року в реєстровій книзі №125 під №16979. Також право власності на цю частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов було зареєстровано 19.10.2006 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (до 01.01.2013 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна16309792), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №200278318 від 14.02.2020 року. Позивачі вказують, що за період володіння та користування нерухомим майном по [ADDRESS] з 1997 року до теперішнього часу у них, як у власників, для поліпшення житлових умов та можливості працювати виникали потреби проведення добудов, перебудов та знесення непотрібних будівель та споруд в садибі. Всі будівельні роботи проведені з дотриманням вимог чинного законодавства України, з отриманням відповідних дозвільних документів в уповноважених на те установах та організаціях та підтверджено Державною реєстрацією прав власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На даний час їх 57/75 частин домоволодіння по [ADDRESS] складаються з частини житлового будинку літ. А-1 загальною площею 24,3 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., автомайстерні з офісними приміщеннями літ. «Ж, Ж1, Ж2, ЖЗ» загальною площею 272,1 кв.м., огорожа №2, №8 та ворота огорожі №9, №10. Право власності на частину нерухомого майна - 57/75 частин домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з частини житлового будинку літ. А-1 загальною площею 24,3 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., автомайстерні з офісними приміщеннями літ. «Ж, Ж1, Ж2, ЖЗ» загальною площею 272,1 кв.м., огорожа №2, №8 та ворота огорожі №9, №10 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер нерухомого майна - 2021395453101), що підтверджується витягами про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №199427050 від 07.02.2020 року , №200281018 від 14.02.2020 року , №200278318 від 14.02.2020 року . Всі будівлі знаходяться на частині приватизованої земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №652804, виданого 26.10.2006 року виконавчим комітетом Полтавської міської ради (копія додається), тобто нічиїх прав жодним чином не порушено. Співвласниками іншої частини будинковолодіння по [ADDRESS] є [PERSON] (3/25 частини) та гр. [PERSON] (3/25 частини) на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М., 01.06.2007 року за №3151 . Співвласники відмовляються від укладання нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки домоволодіння, що є перешкодою для реалізації права власності за власним розсудом. Висновком № 98 від 09.09.2019 року, що виконаний ФОП [PERSON] (сертифікат АЕ №001898 від 26.03.2013 р.) підтверджується, що частина будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , якою, [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] володіють та користуються (а саме: в будинку «А-1»: загальною площею 24,3 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., автомайстерня «Ж,Ж1,Ж2,ЖЗ», огорожа №2, №8 та ворота огорожі №9, №10 має технічну можливість відокремлення, використання її як самостійного об`єкту і може бути виділена в натурі. Частина житлового будинку з нежитловими та господарськими будівлями і спорудами має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого використання та має окремий вхід зі сторони [ADDRESS] . На дату подання позову між співвласниками, з одного боку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] з іншого боку, в питанні користування спільною частковою власністю вже встановлені відповідні межі та певні відносини. Нерухоме майно знаходиться на частині приватизованої земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 5310137000:18:013:0034, загальна площа 1000 кв.м.,), яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , спільно з іншими співвласниками - [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №652804, виданого 26.10.2006 року виконавчим комітетом Полтавської міської ради. Фактичне користування земельною ділянкою по [ADDRESS] загальною площею 1000 кв.м., встановлено та закріплено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.07.2006 року, яким виділено в натурі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 562 кв.м. з 1000 кв.м., а [PERSON] виділено 438 кв.м. з 1000 кв.м., на підставі якого був виданий 26.10.2006 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №652804. Вище зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] (кадастровий номер 5310137000:18:013:0034, загальна площа 1000 кв.м.) у 2006 році видавався на ім`я: [PERSON] - на 438 кв.м., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - на 562 кв.м., але у 2007 році гр. [PERSON] подарувала свою частку нерухомого майна (6/25) та відповідно і свою частину земельної ділянки (438 кв.м.) згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М., 01.06.2007 року за №3151 в рівних частках громадянам [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 ст. 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частин 1 та 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Земельна ділянка по [ADDRESS] (кадастровий номер 5310137000:18:013:0034, загальна площа 1000 кв.м.,) належить на праві спільної часткової власності у таких розмірах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках - 562/1000 частин; [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках - 438/1000 частин. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частинами 1 та 3 статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно з пп. б) та д) частини 1 статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі та споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Визначена схемою користування частина земельної ділянки загальною площею 562 квадратних метрів, що становить 562/1000 від всієї земельної ділянки (зафарбована червоним кольором) не має площ загального користування з іншими особами, не перешкоджає іншим співвласникам безперешкодно проходити до їхніх будівель, є самостійною та відокремленою, має окремий вихід та ніяким чином не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Зазначений порядок користування земельною ділянкою, за яким у власності знаходиться частина земельної ділянки площею 562 квадратних метрів не перевищує площі земельної ділянки, та припадає на ідеальну частку, враховуючи розмір її частки у праві власності на будівлі, що складає 562/1000 (з 1000 квадратних метрів) при праві власності на 57/75 частин будівель. У п.19 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004р. « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказується, що при встановленні порядку користування земельною ділянкою необхідно врахувати можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово- ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. За змістом статей15і16 ЦК Україникожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першійстатті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Відповідно дочастини першої статті 364 ЦК Україниспіввласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Системний аналіз правових норм статей183,358,364 ЦК Українидає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності,є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289 св 18. Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. За таких обставин суд дійшов висновку,що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved