Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом до відповідачів виконкому Коростенської міської ради, ПАТ « Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» , в якому просили визнати за ними право на приватизацію квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що на підставі рішення виконкому Коростенської міської ради №318 від 19.10.1988 року на сімю із чотирьох чоловік була виділена трикімнатна службова квартира, видано ордер на житло квартиру [ADDRESS]. В 1992 році основний квартиронаймач [PERSON] помер, договір найму був переоформлений на позивачку [PERSON]. В даний час квартира перебуває на балансі Коростенської міської ради. Крім того, спірна квартира була виділена її покійному чоловіку як учаснику бойових дій в Афганістані, а не у звязку з характером його роботи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі - представник Коростенської міської ради в засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Представник ПАТ « Українська залізниця» [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає неналежним відповідачем, оскільки спірна квартира перебуває на балансі Коростенської міської ради Житомирської області. Суд задовольняє позовні вимоги позивачів, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом на підставі рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради №318 від 19.10.1988 року [PERSON] та членам його сімї із трьох чоловік було виділено трикімнатну службову квартиру [ADDRESS] та видано ордер на право зайняття вказаної квартири. 26 червня 1992 року в м. Коростень у віці 28 років [PERSON] помер, про що міським відділом РАЦС зроблено запис за №467 в Книзі реєстрації смертей. Відповідно до рішення виконкому Коростенської міської ради №240 від 23.09.1992 року договір найму вказаної квартири було переоформлено на [PERSON]. З того часу позивачі відкрито і безперешкодно користуються вказаною квартирою. В даний час у позивачів виникла необхідність в приватизації спірної квартири. Однак, виконкомом Коростенської міської ради їм відмовлено в приватизації квартири, оскільки спірна квартира є службовою. Статтею 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 Цивільного Кодексу України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного або комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року. Відповідно до ч.1ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету міської Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. За правилами ч.2ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Суду не надано рішення Коростенської міської ради про включення до числа службових спірної квартири. Згідно архівної довідки (а.с.28) від 16.02.2017 року в документальних матеріалах виконавчого комітету Коростенської міської ради за травень жовтень 1988 року квартира [ADDRESS] не значиться службовим житлом у рішеннях виконкому. За таких обставин суд приходить до висновку, що попередньому наймачу було видано ордер на спірне житлове приміщення як службове, саме по собі та за відсутності відповідного рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування і відомостей щодо перебування його на обліку службових жилих приміщень, правового значення для визначення статусу цього житла не має. Разом з тим, суд враховує, що позивачі користуються спірним житловим приміщенням на підставі договору найму і у трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» не перебувають. Водночас той факт, що на спірне жиле приміщення видано ордер як на службове, сам по собі, за відсутності відповідного рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування і відомостей щодо перебування його на обліку службових жилих приміщень, правового значення для визначення статусу цього житла не має (ухвала Вищого спеціалізованого суду від 26.08.2015 року у справі № 6-6875св15). Крім того, відповідно до розяснень , викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2, слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради про включення їх до числа службових. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що оскільки згідно із договором найму позивачі мають право користуватися квартирою, проживають у ній постійно, згадане приміщення є жилим воно підлягає приватизації, оскільки не відноситься до службових, належить на праві власності державі в особі Коростенської міської ради. Позивачі відповідно до ч.3ст.9 ЖК УРСР, ч.4ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають право на приватизацію спірного житла. На підставі викладеного та

Outcome: approved