Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування спільним автомобілем, за яким просила визначити порядок користування автомобілем марки CHEVROLET Aveo TC58U, державний номер [NUMBER], між сторонами шляхом його користування по черзі строком на чотири роки кожним, та черговість користування розпочати з неї. По закінченню терміну користування покласти обовязок на кожну з сторін передавати автомобіль іншій разом з технічним паспортом на нього. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову посилається на те, що спірний автомобіль був придбаний з відповідачем у шлюбі, шлюб розірваний з 2012 року, відносно автомобіля за рішенням суду від 27 квітня 2017 року визнана спільна часткова власність за кожною з сторін по ? ідеальній частці, з липня 2013 року відповідач [PERSON] самостійно користується автомобілем, вони з відповідачем перебувають у неприязне них стосунках і мирним шляхом вирішити питання користування спільним автомобілем не надається змоги. Вважає, що при розгляді справи про визначення часток щодо автомобіля відповідач навмисно затягував розгляд справи та у цей час користувався автомобілем, на цей час продовжує створювати умови та перешкоджає користуванню, тому просить встановити тривалість періоду користування автомобілем по черзі на чотири роки та розпочати черговість користування з неї. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] від імені своєї довіритель ниці підтримав повністю. У якості обґрунтувань посилався на обставини, що викладені в позові та у відповіді на відзив, згідно якого термін у 4 роки користування спільним автомобілем по черзі зрівняє права сторін, автомобіль переважно знаходився у користуванні відповідача, тому вона позивачка не могла витрачати кошти на його утримання, слабкий стан здоровя, на який посилається відповідач, утворює і для нього обєктивні перешкоди використовувати автомобіль за призначенням, термін 7 днів вважає не спів розмірним. Пояснив і підтвердив, що його довірительниця виїздить за кордон у звязку з роботою з періодичністю на півроку з переривом на місяць-два, після чого знову повертається, на момент розгляду справи позивачка [PERSON] вже як з місяць перебуває за кордоном в Італії у звязку з працевлаштуванням за трудовим договором на півроку, після чого має намір повернутись до України на відпочинок до м. Києва, після чого знову поїхати працювати на колишнє місце. На час працевлаштування за кордоном мешкає в квартирі, яку орендує. Позивачка має права євро зразка на водіння автомобілем і по роботі користується службовим автомобілем. Потреба для неї у користуванні автомобілем, щодо якого просить встановити такий порядок, полягає у його використанні нею особисто за цільовим призначенням, тобто коли буде перебувати в України, то буде особисто використовувати для поїздок по місту. Коли вона буде за кордоном, то авто поставить в гараж, який для цього орендує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов визнав частково, та просив встановити порядок користування спільним з позивачкою автомобілем з періодичністю 7 днів, оскільки такий графік буде більш гнучким та дозволить планувати поїздки. Пояснив, що після того як у 2013 році по попередній цивільній справі про розподіл автомобіля в порядку забезпечення позову була знята заборона на користування автомобілем, то автомобілем періодично користувався один з синів, який брав для поїздок на рибалку, він теж користувався авто, але не часто, для поїздок на віддалену відстань у гості до синів, один з яких мешкає у м. Запоріжжі, інший у м. Дніпрі, за місцем мешкання використовував автомобіль, коли сини з родинами приїздили у гості, він працює, утворив родину з іншою жінкою, та у разі встановлення порядку користування автомобілем потреба у його використанні лишиться такою ж, за місцем мешкання буде використовувати для власних потреб, сімейних і побутових поїздок. Зауважив, що у 1980 році перший придбаний ними спільно у шлюбі автомобіль «Москвич» з вини позивачки потрапив у ДТП та був пошкоджений. При визначенні порядку користування авто просив врахувати, що для автомобіля треба забезпечувати проведення техоглядів, а він це зможе робити. Заперечував, що позивачка зверталась до нього будь-коли з приводу вирішення в позасудовому порядку питання спільного користування автомобілем по черзі чи іншим шляхом. Підтримав обставини, на які посилався у відзиві, що перешкоди у користуванні позивачці не чинив, розгляд попередньої справи не затягував, автомобілем одноосібно не користувався та такий переважно стояв у гаражі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя, вважав позов підлягає частковому задоволенню шляхом встановлення користування автомобілем по черзі по 7 днів, та при цьому просив врахувати, що позивачка виїздить та значні періоди перебуває за кордоном. Заслухав сторони, дослідив матеріали справи і надані сторонами докази на обґрунтування і спростування заявлених позовних вимог, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу 28.03.2008 року придбали автомобіль марки CHEVROLET Aveo TC58U, тип легковий седан, державний номер [NUMBER], колір «синій», № шасі LSGTC58U37Y139984, обєм двигуна 1598 куб. см., 2008 року випуску. Зазначений автомобіль за рішенням Жовтоводського міського суду від 27 квітня 2017 року (справа №176/1881/13ц) визнаний спільним сумісним майном та визнано право власності на ? ідеальну частку цього автомобіля кожному. Зазначені обставини не оспорювалися сторонами та були підтверджені кожною з сторін. Крім того, ці обставини підтверджуються довідкою-рахунком від 28.03.2008 року про оплату придбання спірного автомобіля (а.с. 8), також преюдиціальними актами рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2012 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 9), та рішенням того ж суду від 27.04.2017 року про поділ майна у вигляді автомобіля, за яким визнана спільна часткова власність між сторонами щодо цього автомобіля (а.с. 13-14). Сторони не дійшли згоди у позасудовому порядку про спільне використання спірного автомобіля, щодо якого кожна з сторін має право власності у вигляді ? ідеальної частки цього автомобіля Статтею 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини й основних свобод, що є частиною національного законодавства України, визначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законами або загальним принципами міжнародного права. Конституція України, а саме стаття 41, гарантує кожному право володіння, користування та розпорядження його власністю. Згідно ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен з співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. Виходячи з предмету спільної власності, яке є рухоме майно у вигляді легкового автомобіля, співвласниками якого є дві особи, то убачається доцільним встановити порядок користування спірним автомобілем сторонами по черзі. При визначенні періодів користування спірним автомобілем по черзі сторонами, то суд бере до уваги та враховує у сукупності сімейний і матеріальний стан кожного з них, працевлаштування та джерело забезпечення родини, з врахуванням цих обставин, що наведені сторонами, враховує потребу у користуванні цим легковим автомобілем для кожної з сторін, регулярність та тривалість у його користуванні, та зважаючи, що для кожної сторони існує потреба в особистому використанні автомобіля для власних потреб за загальним призначенням, тобто особисто пересуватись по місту за місцем мешкання, інших доведених обставин, які б вказували, що для будь-якої сторони існує ще й інша потреба в більш регулярному та тривалому використанні не доведена, то виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку доцільним і спів розмірним визначити періоди користування автомобілем по черзі протягом 30 календарних днів. Обставини щодо стану здоровя, на який щодо себе посилається відповідач [PERSON], в цілому та який зокрема у свою чергу може вплинути на необхідність у більш частішому використанні автомобіля протягом 7 днів чи менше, у судовому засіданні будь-якими належними і відносними доказами не знайшли свого підтвердження. Сторони у повному обсязі реалізували своє право у витребуванні та своєчасності подачі доказів і суд мав можливість дослідити ті докази та в обсязі, які за дизпозитивністю були подані сторонами. Як так само не знайшли своє підтвердження обставини у необхідності встановлення періоду користування автомобілем кожною з сторін по черзі терміном у чотири роки. Суд вважає необґрунтованим обставини позовних вимог, що з 2013 року автомобілем користувався відповідач [PERSON] понад чотири роки, то слід встановити порядок користування автомобілем сторонами по черзі на такий строк і на той самий строк першій надати у користування позивачці. Оскільки як вбачається провадження у справі №176/1881/13-ц про поділ майна відкрито за ухвалою від 17.07.2013 року (а.с. 11), рішення по справі було прийняте по суті від 27.04.2017 року, та таке набрало законної сили 06 червня 207 року (а.с. 14 на зв.), тобто протягом цього часу автомобіль ще являвся спільною сумісною власністю сторін, а після набрання судовим рішенням законної сили позивачка звернулась до суду зі справжнім позовом за вх. 6061/17 від 25.07.2017 року, тобто понад як півтора місяця сторони не могли погодити користування по черзі автомобілем як спільною дольовою власністю. Більш того, з моменту предявлення позову про поділ майна спірний автомобіль перебував у відповідача [PERSON], а що постійно користувався з цього часу не доведено, оскільки наданими самою позивачкою доказами підтверджується, що на певний період на автомобіль накладався арешт у цій справі за її клопотанням, у тому числі шляхом заборони користування, після зняття цієї заборони протягом часу періодично автомобіль використовував спільний син сторін за згодою батька, а позивачка в цей час перебувала за кордоном, що не спростовано в судовому засіданні. Відповідно до ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності суд при постановленні судового рішення вправі визначити та вказати порядок і строк його виконання. Таким чином,\~оскільки останнім\~користувачем спільного\~автомобіля являвся\~відповідач [PERSON],\~на цей\~час спірний\~автомобіль так\~само перебуває\~у останнього,\~то суд\~вважає,\~в межах\~заявлених вимог,\~встановити порядок\~виконання користування\~спільним автомобілем,\~за яким\~черговість користування\~автомобілеммарки CHEVROLET Aveo TC58U, тип легковий седан, державний номер [NUMBER], розпочати з позивача [PERSON] В останній день встановленого періоду користування співвласник, у користуванні якого перебуває автомобіль, передає іншому цей автомобіль разом з технічним паспортом на нього. Виходячи з розвязання позову в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає розподілити судові витрати та стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею згідно квитанції у сумі 640 грн.

Outcome: partial