Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , в якому посилаються на ті обставини, що їй належить на праві приватної власності вищевказаний будинок, у якій окрім неї значиться зареєстрованим відповідач по справі, який не проживає у даному будинку з 2012 року. У зв`язку з наведеним просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою від 01.04.2019 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належно повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, свого представника не направив, причини неявки суду, не повідомив. 22.07.2019 року винесено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, про що постановлено ухвалу, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.1988 року належить будинок [ADDRESS] . Відповідно до довідки №69 від 01.02.2019 року вбачається, що у вказаній квартирі значиться зареєстрованим відповідач по справі, але згідно акту від 01.02.2019 року, затвердженого органом самоорганізації населення квартальний комітет №3 встановлено, що у будинку [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач по справі, останній за даною адресою не проживає з 2012 року. Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачі є власниками майна, а тому мають право на володіння, користування та розпорядження належним їм майном на власний розсуд, а реєстрація відповідача обмежує таке право. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір з відповідача на користь держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved