Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що вони 13 січня 2016 року звернулися до Чорнобаївської селищної ради із заявами про надання їм дозволу на розробку проекту землеустрою для отримання у приватну власність земельних ділянок в розмірі 0,2 га. для ведення особистого селянського господарства із вільних земель в межах населеного пункту смт.Чорнобай, а саме землі під багаторічними насадженнями. Селищна рада 29 січня 2016 року розглянула вказані заяви та прийняла незаконне рішення №4-11/VII, пунктом 2 якого відмовила в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельних ділянок. Відмова ґрунтується на прийнятій рекомендації звернутися до Чорнобаївської селищної ради про відведення земельних ділянок у користування на умовах строкового безоплатного сервітуту. Оскільки рішення про відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельних ділянок є незаконним, а тому позивачі просять суд визнати рішення Чорнобаївської селищної ради в цій частині незаконним та зобовязати Чорнобаївську селищну раду повторно розглянути вказані вище заяви позивачів. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити на підставах викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що це питання є суперечливим і комісія не дійшла спільної згоди у наданні землі, а тому дане питання рекомендовано було вирішити депутатам на сесії. Під час сесії 29 січня 2016 року 18 депутатів проголосувало проти, а 3 проголосували за. Обгрунтуванням такого рішення стало те, що на даних земельних ділянка розташовані багаторічні насадження (дерева шовковиці), які повинні бути оприбутковані та поставленні на баланс селищної ради. В генеральному плані забудови смт.Чорнобай планується внесення змін та вказані земельні ділянки підпадають під землі житлової забудови. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до п.б ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності - для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого, у даному випадку, органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч.3 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що позивачі 13 січня 2016 року звернулась до відповідача з заявами про надання їм дозволу на розробку технічної документації щодо відведення земельних ділянок в розмірі 0,2 га. для ведення особистого селянського господарства. До заяв додані копії паспорту громадянина України та ідентифікаційного коду, довідка з державної статистичної звітності по формі 6-зем, викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки. Отже позивачами дотримані вимоги законодавства, передбачені ч.2 ст.123 ЗК України. Відповідач розглянув вказані заяви 29 січня 2016 року на сесії, тобто у місячний строк, та відмовив заявникам у наданні відповідного дозволу рішенням №4-11/VII та рекомендував останнім звернутися до Чорнобаївської селищної ради про відведення земельних ділянок у користування на умовах строкового безоплатного сервітуту. Частиною 3 ст.123 ЗК України чітко визначені підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Судом встановлено що при вирішенні даного питання селищною радою не встановлено невідповідності місця розташування земельних ділянок вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Також Чорнобаївською селищною радою не виготовлені та затверджені у встановленому законом порядку генеральні плани селища, а лише планується внесення змін про віднесення даних земельних ділянок під землі житлової забудови. Крім того посилання представника відповідача на те, що дане рішення прийняте колегіальним органом, тобто так вирішили депутати селищної ради, не є обґрунтованим в розумінні ст.21 Конституції України щодо рівності усіх людей у своєї гідності та правах. Отже судом встановлено, що оскаржуване рішення Чорнобаївської селищної ради не ґрунтується на Законі та позовні вимоги підлягають до повного задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачів судові витрати по оплаті судового збору у сумі 551,21 грн.

Outcome: approved