Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом виселення. У своєму позові позивачі вказали, що позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 11/18 частин житлового будинку [ADDRESS] Позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової належить 7/18 частин житлового будинку [ADDRESS]. Житловий будинок між співвласниками в натурі не розділений. На теперішній час у вказаному будинку проживають та зареєстровані відповідачі по справі, які не є членами сім*ї ні [PERSON], ні [PERSON] Відповідачі не укладали з позивачами як власниками житла договору найму. Отже вони безпідставно проживають в спірному будинку, чим чинять перешкоди позивачам у користуванні своєю власністю У своєму позові позивачі просять усунути перешкоди у користуванні спірним житловим будинком та виселити відповідачів з будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що вона постійно проживає в спірному будинку і іншого житла у неї з донькою немає і ніяких перешкод она позивачам не чинить. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, хоча була повідомлена у встановленому законом порядку, але своїх заперечень та причин неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розгляд справи за участю одного з відповідачів. Третя особа у судовому засіданні проти позову в частині виселення [PERSON],[INFO] та [PERSON] заперечує. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін та їх представників, пояснення свідка, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS]. З 1988 року у цьому будинку зареєстрована [PERSON] та з 2000 року [PERSON], а з 2007 року [PERSON], [INFO]. Із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] встановлено порядок користування спірним житловим будинком. Тобто, судом встановлено, що відповідачі на законних підставах проживають та користуються спірним будинком. Крім цього, судом не встановлено, яким чином відповідачі чинять перешкоди позивачам: поміняли замки, руйнують їх майно, вчиняють сварки, бійки. Суд не узяв до уваги посилання представника позивачів [PERSON] на той факт, що згідно ст.810 ЦК України підставою для проживання в спірному будинку відповідачів [PERSON] та [PERSON] з малолітньою донькою повинен бути договір найм жилого приміщення. Згідно рішення суду від 21.09.2011 року [PERSON] давав згоду на проживання відповідачів в спірному будинку, не заперечував і крім того погодився на встановлений рішенням суду порядок користування житловим будинком [ADDRESS], і укладання договору найму не вимагав. Згідно ст.156 ЖК України члени сім*ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім*ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно зі ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім*ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливими для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Позивачами не надано доказів того, що відповідачі роблять неможливим проживання позивачам, і саме в якій частині будинку. Із рішення суду від 21.09.2011 року встановлено, що спірний жилий будинок не розділений між співвласниками, а відповідачі проживають у побудованих ними додаткових будівлях. Суд враховує, що відповідачі вселилися і проживають в спірному будинку ще до переходу прав власності до [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим. Судом встановлено, що відповідачі та малолітня дитини не мають іншого постійного житла і проживають в спірному будинку понад 10 років. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON], [PERSON] понад 20 років і вони постійно там проживають в [ADDRESS]. Їй невідомі факти того, що б виникали конфлікти в будинку з приводу хтось кого не впускає в будинок. Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном, в даному випадку квартирою, на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник квартири має право вимагати усунення перешкод при користуванні та розпорядженні своєю власністю. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] набув право власності на 7/18 частин спірного будинку на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів у 2005 році, а [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2013 року. Відповідачі, а саме: [PERSON] зареєстрована в спірному будинку з 1988 року, а [PERSON] з 2000 року, і крім того вони постійно проживали в будинку і на момент зміни власника спірного будинку. Суд вважає, що позивач [PERSON] знав про порушення його прав ще у 2005 році, але до суду з позовом про виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] протягом строку позовної давності не звертався, тобто він пропустив трирічний строк позовної давності. Навпаки, він звернувся у 2011 році до суду з позовом про визначення порядку користування спірним будинком. між ним та відповідачами. Позивач [PERSON] придбав частину спірного будинку у 2011 році, але з позову не вбачається, чиї саме права порушують відповідачі: [PERSON] чи [PERSON] Таким чином, позов [PERSON], [PERSON] не знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Outcome: dismissed