Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26.11.2016 року у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 157, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Крім того, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 листопада 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 157. Від шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON], який проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною тому стали різні характери, погляди на життя. Фактично після народження дитини вони разом не проживають, кожен має особисте життя. Подальше спільне подружнє життя стало неможливим і зберегти шлюб між ними вже немає ніякої можливості і тому його необхідно розірвати. Крім того, відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, ігнорує свої батьківські обов'язки. [PERSON] є особою молодого віку, працює, інших утриманців не має, а тому спроможний сплачувати аліменти. Їхній син являється інвалідом дитинства, переніс дві складні операції в зв'язку з захворюванням серця, потребує постійного медичного обстеження та постійного спостереження кардіолога і педіатра за місцем проживання, медикаментозного лікування. Для підтримання здоров'я дитини вона несе значні витрати та потребує допомоги відповідача, так як сама не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною згідно наказу № 240/Т від 04.04.2017 р. до 06.03.2020 року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони 26.11.2016 року зареєстрували шлюб у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 157, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на вихованні та утриманні останньої (а.с.8). Сторони припинили спільне проживання та подружні відносини. Причиною розлучення стало те, що між сторонами немає взаєморозуміння, у них різні характери та погляди на життя. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, так як факт, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, а тому, в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище «[PERSON]». Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, дитина сторін являється інвалідом дитинства та отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується довідкою УСП Козятинської міської ради № 280 від 26.07.2017 р. (а.с.9). Згідно виписки з історії хвороби № 1084 ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії», малолітній [PERSON] переніс дві операції в зв'язку з захворюванням серця, потребує постійного медичного обстеження та постійного спостереження кардіолога і педіатра за місцем проживання, медикаментозного лікування (а.с.10-17). [PERSON] на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, що підтверджується наказом № 240/Т від 04.04.2017 р. ВП Вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський (а.с.18). Відповідач є молодою особою працездатного віку, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, працює, має нерегулярний дохід. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов'язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, матеріальне становище позивача і відповідача, стан здоров'я дитини та потреби останньої, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу ) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову. Такий розмір аліментів на утримання сина буде необхідним та достатнім для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved