Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 25 жовтня 1978 року, [PERSON], померлої 13 травня 2002 року, та [PERSON], померлої 09 травня 2006 року на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,25 га, виділену для його будівництва та обслуговування, розташовані по вул. Шевченка 12, в с. Зелений Гай Вітовського району Миколаївської області, а також на земельну ділянку, площею 0,08 га, розташовану за цією ж адресою для ведення особистого селянського підсобного господарства. В обґрунтування позову зазначали, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді вказаного житлового будинку, який вона отримала у власність згідно укладеного 21 квітня 1975 року договору купівлі-продажу. Спадщину після її смерті прийняли її дочка [PERSON], але вона не переоформила її на себе. 25 жовтня 2002 року [PERSON] вона померла і після її смерті відкрилася спадщина у виді прийнятого у спадщину будинку та зазначених двох земельних ділянок. Садщину після її смерті прийняли її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] (після одруження [PERSON]), але вона також не переоформила спадщину на своє імя і померла 10 квітня 2006 року. Після її смерті спадщину прийняли батько [PERSON] та її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачі не взмозі оформити в нотаріальному порядку спадщину через відсутність належним чином оформлених документів, оскільки після прийняття спадщини попередніми спадкоємцями вони переоформили її на своє імя і не отримали правовстановлюючих документів на спадкову нерухомість, а також в державних актах з помилкою записано по батькові власниці [PERSON] (Феліксівна замість Феліксовна), що не в повній мірі підтверджує належність їй земельних ділянок. Посилаючись на те, що згідно з положеннями ст. 1216 та ст. 1218 ЦК України прийнята спадщина переходить до спадкоємців, то вважали за необхідним визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно: - за [PERSON] право власності на 5/8 частин житлового будинку та земельних ділянок після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON]; - за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на 1/8 частину за кожним на той же житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка в свою чергу, прийняла спадщину після смерті [PERSON] В судове засідання позивачі не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від їх представника надійшла заява з проханням розглянути справу за їх відсутності, а також в своїй заяві просив позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення та оформлення спадщини за позивачкою.\~ В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 25 жовтня 1978 року померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку, розташованого по вул. Шевченка, 12, в с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області. Будинок вона отримала у власність згідно укладеного 21 квітня 1978 року з [PERSON] договору купівлі-продажу. На час її смерті і до 1 січня 2004 року діяли положення Цивільного кодексу України 1963 року. Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно за ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено першу та другу черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] згідно із зазначеними положеннями ЦК України 1963 року, прийняла дочка [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном у виді будинку. На час відкриття спадщини вона мала прізвище [PERSON], оскільки спочатку одружилася та розлучилася з [PERSON], а потім одружилася 15 липня 1971 року зі [PERSON]. Однак після смерті матері вона не переоформила спадковий будинок на своєї імя і померла 13 травня 2002 року. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило наступне нерухоме майно: - житловий будинок, розташований по вул. Шевченка, 12, в с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області, який вона успадкувала після смерті матері [PERSON]; - земельну ділянку, площею 0,25 га, виділен за цією ж адресою для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку; - земельну ділянку, площею 0,08 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташовану також за тією ж адресою. Житловий будинок вона успадкувала після смерті матері Земельна ділянка, площею 0,25 га, спадкодавиця [PERSON] отримала в порядку приватизації на підтвердження чого їй був оформлений державний акт серії IV-МК №022052, виданий 26 липня 1996 року Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області. Земельна ділянка, площею 0,08 га, спадкодавиця [PERSON] також отримала в порядку приватизації на підтвердження чого їй було оформлено державний акт серії IV-МК № 022057, виданий 26 липня 1996 року Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області. Спадщину після її смерті прийняли чоловік [PERSON] та дочка [PERSON], які проживали разом з померлою та вступили в управління її спадковим майном. Згідно зі ст. 529 ЦК України 1963 року їх частки в спадщині є рівними, тобто по ? за кожним на будинок та земельні ділянки площами 0,25 га та 0,08 га. Однак вони також не оформили спадкову власність після смерті [PERSON] 09 травня 2006 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з господарськими по побутовими спорудами, ? частини земельної ділянки площею 0,25 га, виділеної для його будівництва та обслуговування, та ? частини земельної ділянки, виділеної для ведення особистого підсобного господарства, розташовані по вул. Шевченка, 12 в с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області. На час її смерті вже діяли положення Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадщину після її смерті прийняли її батько [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України вони відносяться до спадкоємців першої черги за законом.\~ Їх частки в спадковому майні рівні, тобто по 1/4 частині за кожним. Таким чином вони спадкують кожен по ? частині від ? частини будинку та двох земельних ділянок, що складає 1/8 частину за кожним. \~ \~ \~ \~Слід відмітити, що згідно з Постановою Верховної ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. \~ \~ \~ \~Також, 18 грудня 2016 року шляхом добровільного об'єднання територіальних громад Зеленогайська сільська (с. Зелений Гай) рада увійшла до складу Шевченківської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області. В той же час, [PERSON], звернувшись до Вітовської районної державної нотаріальної контори за оформленням спадкового майна він отримав постанову від 26 квітня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не представив належним чином підтверджуючі правовстановлюючі документи про право власності на спадкове майно. Так, в державних актах про право власності на земельні ділянки записано імя власниці [PERSON], але в свідоцтві про її смерть, серії І-ФП № 125858, виданого Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, вона записана [PERSON]. А договір про купівлю житлового будинку не був зареєстрований належним чином і відповідно до довідки КП Миколаївське МБТІ будинок ні за ким не зареєстрований. \~ За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, належність будинку первісному власнику [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу, який був кладений належним чином в письмовій формі і посвідчений секретарем сільської ради.\~ Належність земельних ділянок підтверджується державними актами серії IV-МК № 022057 та № 022052, в яких хоча по батькові власниці записано з помилкою Феліксівна, але співпадання інших даних вказує, що власником їх є саме [PERSON]. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки за життя належали [PERSON] і після її смерті перейшли в порядку спадкування до [PERSON] та [PERSON], і входять до складу спадщини після смерті останньої, тому в порядку спадкування мають відійти спадкоємцям першої черги за законом, тобто позивачам. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved