Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивачі у липні 2018 року звернулися до суду із указаним позовом, у якому, посилаючись на допущену розробником документації із землеустрою помилку, просили суд визнати недійсними з їх скасуванням: 1)державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №057275, виданий головою Тростянецької районної державної адміністрації 17.03.2004 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №149, на імя [PERSON] на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,92 га: кадастровий номер 5925080800:00:003:1392, площею 1,3743 га, кадастровий номер 5925080800:00:001:0959, площею 0,4027 га, кадастровий номер 5925080800:00:001:0961, площею 0,0880 га, кадастровий номер 5925080800:00:001:0960, площею 0,0559 га 2) державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №057274, виданий головою Тростянецької районної державної адміністрації 17.03.2004 року, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №150, на імя [PERSON] на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,97 га: кадастровий номер 5925080800:00:003:1391, площею 1,3741 га, кадастровий номер 5925080800:00:001:0957, площею 0,4406 га, кадастровий номер 5925080800:00:001:0958, площею 0,1504 га. Свої вимоги обґрунтовували тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.05.2002 року вони успадкували після свого батька [PERSON] право на земельну частку (пай) із земель колишнього САПТЗТ Маяк площею 4,54 умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай). У 2002 році на їх замовлення Інститутом землеустрою Української академії аграрних наук (на даний час Державне підприємство Сумський науково дослідний та проектний інститут землеустрою) було виготовлено технічну документацію по складанню державних актів на право власності на землю громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) СЗАТ Маяк с.Боромля Тростянецького району Сумської області. На підставі цієї технічної документації головою Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області 17.03.2004 року були видані два вищезазначених державних акти на право власності на земельну ділянку. В 2018 році ними після виготовлення обмінних файлів та їх подання до відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області було виявлено, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою були допущені помилки. 05.03.2018 року вони отримали рішення Державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з рекомендацією звернутися до розробника технічної документації для усунення недоліків. Після цього вони звернулися до Державного підприємства Сумський науково дослідний та проектний інститут землеустрою, який виготовив нову технічну документацію на їх земельні ділянки. На даний час вони не можуть зареєструвати право власності на землю, оскільки існують вищезазначені державні акти на право власності на земельну ділянку від 2004 року, які необхідно скасувати. Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 28.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 08.10.2018 року Тростянецьким районним судом Сумської області під головуванням судді Щербаченко М.В. постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Після повторного перерозподілу, який відбувся у звязку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя судді Щербаченко М.В., справу передано у провадження судді Тростянецького районного суду Сумської області Маслова В.В. Ухвалою судді Маслова В.В. від 29.10.2018 року справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, повторно розпочавши розгляд справи по суті. Позивач [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримали. Представник відповідача державного підприємства Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою у судове засідання не зявився, направив суду відзив на позов, у якому зазначив, що, позовні вимоги інститут не визнає. При цьому вказав, що відповідно до чинного законодавства на їх підприємство було покладено лише функцію заповнення державних актів на право власності з використанням компютерної техніки. Державний акт на право власності на земельну ділянку підписувався органом, який прийняв рішення про передачу (видання) земельної ділянки у власність, та відповідним державним органом земельних ресурсів. У звязку з допущенням в 2004 році помилки при заповненні державних актів їх підприємством при зверненні позивачів у 2018 році безкоштовно виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) для товарного виробництва в межах колишнього СЗАТ Маяк на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області з метою внесення відомостей про земельні ділянки до Національної кадастрової системи у відповідності до чинного законодавства. Представник відповідача - Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Тростянецька районна державна адміністрація подала письмову заяву, в якій визнає заявлені у позові вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за відсутності представника. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання. Представником Головного управління Держгеокадастру у Сумській області [PERSON] подані пояснення, за змістом яких представник [PERSON] вважає, що управління не порушує своїми діями права позивачів і не зможе в подальшому вжити заходів задоволення вимог позивачів, оскільки у Національній кадастровій системі, за допомогою якої ведеться Державний земельний кадастр, відсутній функціонал скасування державної реєстрації земельної ділянки за рішенням суду. У випадку задоволення позовних вимог Державний кадастровий реєстратор технічно не зможе внести відповідні зміни без скасування речового права на земельні ділянки у Державному земельному кадастрі. Суд дослідивши всі наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини. Позивачі набули право на земельну частку (пай), успадкувавши його від свого батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 31 травня 2002 року державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно вказаного свідоцтва [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частинах права на земельну частку (пай) розміром 4,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу Маяк (а.с. 16). Вказане право на земельну частку (пай) було посвідчене сертифікатом серії СМ №0066739, виданого 25.07.1996 року на підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 18.06.1996 року №363 (а.с. 17). В подальшому позивачі, реалізуючи своє право власності на землю, отримали державні акти на право власності на земельну ділянку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №057275 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.05.2002 року №1862 є власником земельної ділянки площею 1,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області та складається з окремих ділянок, які згідно з планом меж земельної ділянки мають наступні кадастрові номери та розміри: 5925080800:00:003:1392 площею 1,3743 га; 5925080800:00:001:0959 площею 0,4027 га; 5925080800:00:001:0961 площею 0,0880 га; 5925080800:00:001:0960 площею 0,0559 га. (а.с. 21). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №057274 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.05.2002 року №1862 є власником земельної ділянки площею 1,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області та складається з окремих ділянок, які згідно з планом меж земельної ділянки мають наступні кадастрові номери та розміри: 5925080800:00:003:1391 площею 1,3741 га; 5925080800:00:001:0957 площею 0,4406 га; 5925080800:00:001:0958 площею 0,1504 га. Вказані державні акти видані 17.03.2004 року за підписами голови Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області та начальника Тростянецького районного відділу земельних ресурсів (а.с. 22). Як убачається з матеріалів справи позивачі в 2018 році звернулися до відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області для внесення відомостей про належні їм земельні ділянки до Державного земельного кадастру. Державним кадастровим реєстратором відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області прийняті рішення про відмову позивачам у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за №РВ-5900434332018 від 02.03.2018 року, №РВ-5900434922018 від 05.03.2018 року, №РВ-5900434372018 від 02.03.2018 року, №РВ-5900435432018 від 05.03.2018 року, РВ-5900435412018 від 05.03.2018 року, РВ-5900435392018 від 05.03.2018 року, №РВ-5900435452018 від 05.03.2018 року. Підставою для відмови став перетин ділянок які передбачалось зареєструвати з іншими земельними ділянками 5925080800:00:001:0121, 5925080800:00:003:0271, 5925080800:00:001:0210, 5925080800:00:001:0221, площа яких співпадає на 100% (Накладка).(а.с. 20, 23, 24, 25-28). Позивачі неодноразово зверталися до органів Держгеокадастру з метою здійснення своїх прав на землю, про що свідчать письмові відповіді, адресовані їм. Так, згідно з листами за № 264/111-18, 263/111-18 від 05.03.2018 відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, адресованих на імя позивачів, було зазначено, що технічна документація по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) СЗАТ Маяк с.Боромля Тростянецького району Сумської області була розроблена Інститутом землеустрою Української академії аграрних наук (Сумський філіал) у 2002 році, відповідно до якої пай за №364 належав громадянину [PERSON], кадастрові номера земельних ділянок: 5925080800:00:005:0539 рілля 2,3626 га, 5925080800:00:005:0540 сіножаті 0,6148 га, 5925080800:00:005:0541 пасовища 0,3602 га. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (по сертифікату) від 31.05.2002 року за №1862 право власності на земельну ділянку перейшло [PERSON] 1/2 та [PERSON] 1/2. У 2004 році Сумським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02.02.2004 року та видані державні акти на право власності на земельну ділянку. У 2018 році при перевірці даних в Національній кадастровій системі було встановлено, що земельні ділянки, які передані позивачам у власність, не відповідають просторовому положенню, кадастрові номера, зазначені у державних актах, не відповідають кадастровим зонам та кварталам, а саме згідно вищезазначеної технічної документації вони знаходяться на території в межах колишнього САПТЗТ Гігант, але згідно паювання в 1995 році земельні ділянки знаходяться в межах колишнього СЗАТ Маяк (а.с. 18,19). У листі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 08.06.2018 року №КО-730/0/5-18/419/6-18, адресованого позивачам, зазначено, що на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області існувало два базових сільськогосподарських підприємства, що підлягали паюванню САПТЗТ Гігант та СЗАТ Маяк. Технічна документація по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) як колишнього САПТЗТ Гігант та і колишнього СЗАТ Маяк була розроблена у 2002 році Сумським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук. Після успадкування права на земельну частку (пай) з метою виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] та [PERSON] звернулись до зазначеного Інституту. Працівниками зазначеного підприємства було розроблено технічну документацію, до бази даних здано обмінні файли на земельні ділянки (виконавець [PERSON]В.) та заповнені бланки державних актів на право власності на земельні ділянки, які було зареєстровано у встановленому порядку. У 2018 році при перевірці даних Національної кадастрової системи встановлено, що зазначені земельні ділянки не відповідають просторовому положенню, державним кадастровим реєстратором було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру із причин того, що інформація про земельні ділянки не відповідає первинній Технічній документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) СЗАТ Маяк с. Боромля Тростянецького району Сумської області. (а.с. 32-33). Судом встановлено, що державне підприємство Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою створене в 2003 році на базі Сумського філіалу інституту землеустрою Української академії аграрних наук шляхом перепідпорядкування та реорганізації і є його правонаступником, що підтверджується листом ДП Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою від 05.10.2018 року за №932/01-20 (а.с. 69). Як встановлено судом, між позивачами як власниками земельних ділянок та відповідачами як розпорядником земель та землевпорядною організацією існують правовідносини щодо здійснення громадянами своїх речових прав прав власності на землю, а саме щодо отримання позивачами документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку з визначенням її місця знаходження. Тому до вказаних правовідносин застосовуються правила актів цивільного законодавства, в тому числі і правила щодо недійсності правочинів. Відповідно до частини 2 статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частин 1, 4 статті 374 ЦК України субєктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обовязки субєктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Частиною 1 статті 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Як вказано в частині 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Законом передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється ( частини 1, 3 статті 125 ЗК України). В свою чергу, частиною 1 статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок, як визначено статтями 183, 184 ЗК України, є одним із основних завдань та складовою землеустрою. Відповідно до статті 185 ЗК України землеустрій здійснюється державними та іншими землевпорядними організаціями за рахунок в тому числі коштів громадян. Землеустрій здійснюється відповідно до закону. Статтею 28 Закону України Про землеустрій крім іншого визначено обовязок розробника документації із землеустрою дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою. Законом України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (ч.1 статті 11) визначено, що встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Крім того, відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Як убачається з матеріалів справи у 2002 році землевпорядною організацією Сумським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук була виготовлена Технічна документація по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) СЗАТ Маяк с.Боромля Тростянецького району Сумської області. У вказаній документації серед іншого передбачалося відведення земельної частки (паю) [PERSON] (спадкодавцю позивачів), були визначені кадастрові номери земельних ділянок. Відповідно до вимог зазначених вище норм закону технічна документація щодо складання документів, що посвідчують право власності позивачів на землю, повинна виготовлятися на підставі вже виготовленої в 2002 році технічної документації на землі колишнього СЗАТ Маяк. Землевпорядною організацією у 2004 році технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачам була виготовлена, як вбачається з матеріалів справи, на підставі іншої технічної документації, а саме: Технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього САПТЗТ Гігант с.Боромля Тростянецького району Сумської області, що суперечить вимогам зазначених норм закону. Відповідно і спірні державні акти на право власності на земельну ділянку позивачів були заповнені невірно, а саме: в планах меж земельної ділянки вказані ділянки, які в дійсності не виділялися спадкодавцю позивачів. Отже, суд приходить до висновку, що спірні державні акти на право власності на земельну ділянку виготовлені (заповнені) з порушенням вимог статей 11, 12 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), статті 28 Закону України Про землеустрій. Частина 1 ст.15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнан- ня) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст. 152 ЗК (в редакції, яка була чинною на час звернення позивачів до суду) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як розяснив Пленум ВС в абз.2 п.2 постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень стст.8, 124 Конституції, стст.26, 30, 8790, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143146, 149, 151, 153158, 161, 210, 212 ЗК, глав 27, 33, 34 ЦК, ст.15 ЦПК, ст.12 ГПК судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Разом із тим, за наявності зазначеного ефективного способу захисту прав, такий спосіб захисту прав як скасування державних актів, який не передбачений законом, не може бути застосований судом. Ураховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню в частині заявлених вимог про визнання недійсним державних актів на право власності на земельну ділянку. Задовольняючи частково позовні вимоги позивачів суд відхиляє доводи представника Державного підприємства Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, згідно з якими вказане підприємство не є у даному випадку належним відповідачем, оскільки саме помилки Інституту землеустрою Української академії аграрних наук під час складання технічної документації із землеустрою та оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку спричинили необхідність для позивачів захищати своє порушене право. Беручи до уваги те, що позов задоволено частково, то з відповідачів на користь позивача [PERSON] слід стягнути половину сплаченого нею при подачі позову судового збору на загальну суму 352 грн. 40 коп., тобто по 176 грн. 20 коп. з кожного відповідача. Крім того, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» позивачу - [PERSON] слід повернути сплачену ним суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. як сплачену у більшому розмірі, ніж встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial