Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та володінні нерухомим майном, посилаючись на наступні обставини. Вони є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У належному їм будинку зареєстрований [PERSON], який жодного дня в будинку не проживав, був лише формально зареєстрованим зі згоди їхньої матері після розлучення зі своєю дружиною. Договори на електро- та газопостачання, комунальні послуги та сплату земельного податку оформлені на них. В даний час проживання відповідача в належному їм будинку створює перешкоди у вільному користуванні цим домоволодінням: вони не можуть його продати третім особам, здати в найм, оформити житлову субсидію на потенційних наймачів житлового приміщення, до того ж послуги за вивіз сміття сплачуються по кількості осіб, зареєстрованих в будинку. Відтак, реєстрація відповідача не дає змоги вільно розпоряджатися та користуватися належним їм майном. Просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи як за зареєстрованим місцем проживання, так і за фактичним місцем проживання, вказаним в позовній заяві. Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 18.09.2015 року державним нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної контори, зареєстрованими в реєстрі за № 1638 та № 1637 відповідно, Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-14). Як вбачається з домової книги, в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], але за вказаною адресою фактично не проживає (а.с.17-20). Ч.2 ст. 406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотні значення. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року № 6-2931цс16. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, саме з цієї підстави [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає сплачений судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved