Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], у якому просить визнати недійсним заповіт від 20.12.2002 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вовковецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрований у реєстрі за № 147, яким [PERSON] житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в с.Вовківці, заповів [PERSON] та поклав на нього обовязок надати [PERSON] пожиттєве проживання у житловому будинку та користування господарськими будівлями, а також позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння, розташованого в с.Вовківці Борщівського району Тернопільської області, після смерті [PERSON], який помер 03.05.2003 року. В додатковій позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог позивачка також просить визнати за нею право власності на ? частку спірного домоволодіння, як на частку у спільній сумісній власності подружжя. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що перебувала з померлим [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1974 року. На час складання заповіту була непрацездатною, а отже, мала право на обов»язкову частку у спадщині, спірне домоволодіння являлося спільною сумісною власністю подружжя, тому оспорюваним заповітом порушено її права. Відповідач [PERSON] не прийняв спадщини, так як не вчинив дій, що свідчили б про прийняття спадщини, а саме на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини не подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини і фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном. У додатковій позовній заяві позивачка також вказує, що за час спільного проживання з покійним чоловіком за спільні кошти та спільною працею зробили капітальний ремонт у житловому будинку, літній кухні та сараї з влаштуванням нових стін та даху, а в 1985 році побудували господарський будинок, підвал, встановили огорожу, ворота, у зв»язку з чим вартість домоволодіння істотно збільшилася, тому його слід визнати спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] подав письмові заперечення проти позову, згідно яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки заповіт посвідчений Вовковецькою сільською радою, відповідав волі заповідача. Також зазначив, що він у 2006 та в 2011 р.р. звертався із пропозиціями до позивачки спільно оформити спадкове майно. Представник позивачки та позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка також пояснила, що після укладення шлюбу із померлим [PERSON] стала проживати з ним у його домоволодінні. Проте, житловий будинок та господарські приміщення були ще довоєнної побудови, тому вони з чоловіком перекрили будинок, постійно проводили ремонти, інакше будинок став би непридатним для проживання. Також разом побудували господарський будинок. Вона 40 років працювала в лісництві, тому власною працею і коштами приймала участь у збільшенні вартості домоволодіння, в якому продовжує проживати на даний час. Також вона за власні кошти провела похорон чоловіка, організувала поминки, встановила пам»ятник. Належно повідомлений відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився повторно, не повідомивши суд про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник Вовковецької сільської ради в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги в частині визнання заповіту недійсним до задоволення не підлягають, проти задоволення інших позовних вимог заперечень не має. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, від них поступила письмова заява, в якій вказують, що їхня мати [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) Я.Я. являлася дочкою померлого [PERSON] Вона померла 24.12.1998 року. За життя покійний [PERSON] мав намір оформити своє домоволодіння на них, так як вони залишилися сиротами. На даний час вони від спадщини не відмовляються і готові її прийняти. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 15 жовтня 2012 року Борщівська державна нотаріальна контора листом № 1511/02-14 відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому 03 травня 2003 року [PERSON] через відсутність на день смерті спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно ( а.с.5). Позивачка [PERSON], [INFO], 26 листопада 1974 року уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано в Шупарській сільській раді Борщівського району, актовий запис № 15 (свідоцтво про укладення шлюбу 1-ИД № 262919 а.с.7). [PERSON] 03 травня 2003 року помер ( свідоцтво про смерть серія І-ИД № 142639, видане 19.09.2012 року Вовковецькою сільською радою, актовий запис № 07, а.с.8). Згідно довідки Вовковецької сільської ради Борщівського району від 23.01.2015 року № 37 (а.с.58) та копій особових рахунків з погосподарських книг по селу Вовківці (а.с. 13-20) домоволодіння по вул. Колгоспна, 10 станом на 15.04.1991 року відносилося до суспільної групи робітників. У вказаному домоволодінні починаючи з 01.01.1980 та станом на травень 2003 року були зареєстровані позивачка [PERSON] та померлий [PERSON], на якого було відкрито особовий рахунок і він був головою двору. Рішенням № 33 15 сесії 21 скликання Вовковецької сільської ради від 15. XII.1993 року [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку пл. 0.22 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,12 га та для ведення особистого підсобного господарства 0.10 га (а.с.25-26). З технічного паспорту від 02.02.2015 року виготовленого ПП « Бюро технічної інвентаризації та експертиз « Інвентаризатор» (а.с.21-24) встановлено, що за домоволодінням в с. Вовківці, вул. Когоспна, 10 рахуються: житловий будинок та сарай 1920 року побудови загальною вартістю 15\~991 грн., літня кухня 1960 року побудови вартістю 3392 грн., господарський будинок та підвал 1985 року побудови загальною вартістю 16018 грн.., а також огорожа та ворота загальною вартістю 846 грн. Всього інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 36\~247 грн. Відповідно до ст..25 Кодексу про шлюб та сім»ю України, діючого на час виникнення спірних правовідносин, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнано судом спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи, що позивачка тривалий час проживала у спірному домоволодінні перебуваючи в шлюбі з померлим [PERSON], під час якого побудували також господарський будинок та підвал, внаслідок чого вартість домоволодіння істотно збільшилася, суд вважає, що спірне домоволодіння слід визнати спільною сумісною власністю подружжя, а саме позивачки та померлого [PERSON] Згідно ст..28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З огляду на наведене позовні вимоги позивачки в частині визнання за нею права власності на ? частину спірного домоволодіння, що було спільною сумісною власністю подружжя, слід задовольнити. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] являвся власником ? частини спірного домоволодіння. За життя, 20.02.2002 року [PERSON] склав заповіт, яким житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Вовківці, заповів [PERSON] та зобов»язав [PERSON] надати [PERSON] пожиттєве проживання у житловому будинку і користування господарськими будівлями. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Вовковецької сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 147 (а.с.6). Згідно довідки Вовковецької сільської ради від 04.02.2015 року № 57, заповіт [PERSON] не змінений і не скасований (а.с.60). Позивачкою не наведено підстав, передбачених законом, для визнання заповіту [PERSON] недійсним, а тому в задоволенні її позовних вимог у цій частині слід відмовити. Позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] була особою пенсійного віку, а отже непрацездатною, тому як дружина померлого мала право на обов»язкову частку у спадщині, що становить не менше двох третин частки, яка належала б їй при спадкоємстві за законом. Згідно довідки Вовковецької сільської ради від 23.01.2015 року №38 [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 03.05.2003 року, так як проживала в житловому будинку разом із померлим до дня його смерті і проживає по даний час. Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що в справі, яка розглядається, спадщина відкрилася 03 травня 2003 року і була прийнята позивачкою, до даних правовідносин слід застосовувати норми діючого на той час Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК 1963р.). Згідно ст. 548 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст..549 ЦК 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] доказів прийняття ним спадщини за заповітом померлого [PERSON], а так само доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини суду не надав. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 31725157 від 19.09.2012 року (а.с.12) вбачається, що спадкових справ до майна померлого 03 травня 2003 року [PERSON] не відкривалося. Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спадщини за заповітом померлого [PERSON] не прийняв. Згідно ст..554 ЦК 1963 р. в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Спадкоємцями за законом померлого [PERSON] є його дружина, позивачка по справі [PERSON], його син відповідач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження У1 УР № 811812 а.с.89). Також спадкоємцями за законом померлого [PERSON] є його онуки, треті особи по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які являються синами дочки померлого [PERSON], яка померла 24 січня 1998 року (а.с. 76-79). Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК 1963 р. онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON] та [PERSON] суд вважає такими, що прийняли спадщину померлого [PERSON], так як кожен з них на час відкриття спадщини був неповнолітнім. Враховуючи, що [PERSON] спадщини не прийняв, його частку в спадщині за заповітом, а саме ? частину спірного домоволодіння слід розподілити між спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, виділивши [PERSON] 2/8 частини, а [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частині . З огляду на наведене позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею, як за спадкоємцем за законом померлого [PERSON], права власності на ? частину спірного домоволодіння слід задовольнити частково, визнавши за нею, як за спадкоємцем за законом, право власності на 2/8 частини спірного домоволодіння, що належали померлому [PERSON] Враховуючи, що ціна позову в даній справі становить 36247 грн.., а позивачкою сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивачки понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., а також пропорційно до задоволених вимог з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 28,26 грн. в дохід держави. Також з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, з позивачки слід стягнути недоплачений нею судовий збір у сумі 90,61 грн. На підставі п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 524, 525, 529, 535, 548, 549 ЦК 1963 р.,

Outcome: partial