Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданим 29.08.2016 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-790, на ім`я [PERSON] , змінивши розмір частки із 1/3 на 29/100 частин земельної ділянки, загальною площею 0,0521 га, що знаходиться у [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] є власником 33/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 01.03.1984 року. [PERSON] є власником 38/100 частин тогож житлового будинку на підставі договору дарування посвідченого 06.10.2004 р. ПН ХМНО Маршаловою Л.В. Власником останніх 29/100 частин житлового будинку була [PERSON] , яка [INFO] померла. За життя нею було складено заповіт на ім`я [PERSON] . Після оформлення спадщини, [PERSON] стала власником 29/100 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.08.2016 р. виданого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою передано у власність [PERSON] 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0521 га, що знаходиться у [ADDRESS] . На їх думку, відповідачеві неправомірно передано у власність саме 1/3 частину спірної земельної ділянки, оскільки її частка у спільній власності повинна відповідати частці у нерухомому майні, що перебуває у власності, розташованому на цій ділянці. Оскільки позивачі та померла [PERSON] придбавали право власності на спірну земельну ділянку у результаті приватизації, режим спільної часткової власності не встановлювався. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В. від 19.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. 27.07.2017 року представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, у яких просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №304997 співвласниками земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що вдповідач на законних підставах стала власником 1/3 частини земельної ділянки. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2017 р. витребувано з Першої Херсонської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Матеріали справи містять заперечення на позовну заяву, відповідно до яких відповідач позов не визнає та посилається на ч.5 ст. 89 ЗК України щодо рівності часток співвласників будинку та ч.2 ст. 370 ЦК України Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2017 р. витребувано з Першої Херсонської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 24.07.2018 року у зв`язку з тим, що суддя Гаврилов Д.В. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/6520/17. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018 р., головуючим у справі визначена суддя Хайдарова І.О. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 25.07.2018 р. справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2018 р. провадження у справі зупинено у зв`язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи. 19.02.2019 р. до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи №10 від 19.02.2018р. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/6520/17. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.03.2019 р. справу прийнято до провадження, поновлено провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Представником позивачів подано заяву про розгляд справи за відсутності, до якого додала вступне слово. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову. Додатково вказала, що як спадкоємець, який прийняв спадщину отримала право володіння та користування майном з моменту прийняття спадщини з посиланням на Постанову ВСУ 6-164цс12 від 23.01.2017 р. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] вбачається, що земельна ділянка площею 0,0521 га на підставі рішення сесії Херсонської міської ради від 21.08.2008 р. №935 по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 16). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2008 року (арк. справи 76 зворотній бік). 22 червня 2009 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори видано Яковенко Тетяні Леонтіївні свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 29/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під номером [ADDRESS] , розташованій на земельній ділянці наданій в користування (арк. справи 17). 29 серпня 2016 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори видано Яковенко Тетяні Леонтіївні свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0521 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6510136300:28:005:0150, яка призначена для садівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (арк. справи 103). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №83268328 від 23.03.2017 р., 1/3 частина земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер №2-790 виданий 29.08.2016 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори; співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] є: - [PERSON] - 33/100 на підставі рішення Дніпровського районного народного суду м.Херсона від 01.03.1984 року; - [PERSON] - 38/100 на підставі договору дарування серії ВВМ 787157 від 06.10.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Маршаловою Л.В. за р. №5336; - [PERSON] - 29100 на підставі свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 22.09.209 р. за заповітом видане Першою Херсонською державною нотаріальною конторою (арк. справи 7-8). З описової частини судової будівельно-технічної експертизи №10 від 19 лютого 2019 року виготовленої судовим експертом [PERSON] вбачається, що експертом встановлено, що у відповідності до розміру первісних часток в праві власності на домоволодіння, співвласникам причитаються земельні ділянки площею: - [PERSON] - 38/100 - 198 м2; - [PERSON] - 29/100 - 151 м2; - [PERSON] - 33/100 - 172 м2 (арк. справи 128-158). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як вбачається із роз`яснень, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положеннями Розділу І ЦК України, Розділу ІІІ ЗК України, що регулюють питання про право власності та прав на землю. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За положеннями ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Державний акт про право власності на земельну ділянку виданий трьом співвласникам 02.04.2009 року, рішення про передачу земельної ділянки прийнято міською радою 21.08.2008 року. За ч.1 ст. 86 ЗК України на момент виникнення спірних правовідносин щодо набуття права власності земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). За ч.1\~ст.\~87\~ЗК України\~право спільної\~часткової власності\~на земельну\~ділянку виникає: а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Наявність таких підстав на час отримання права власності на земельну ділянку судом не встановлена. Тобто, земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності співвласників без визначення часток, право власності виникло у результаті приватизації. За ч.4 ст. 89 ЦПК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. За ч.5 ст. 89 ЦПК України Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Співвласники таке питання не ставили. За ч.1 ст. 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Тобто, законом встановлено, що у разі не визначення частини земельної ділянки до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком, будівлею або спорудою та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Висновком експертизи фактично встановлено, що [PERSON] (як спадкоємцю [PERSON] ) має належати відповідна частка земельної ділянки, яка відповідає праву власності на домоволодіння, а саме 29/100 частин. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус дійшов до помилкового висновку щодо належності спадкодавцю 1/3 ідеальної частки земельної ділянки, оскільки відповідно до частки спадкодавця у домоволодіння, [PERSON] фактично належало 29/100 ідеальних часток земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності. Питання щодо виділу в натурі часток співвласників не є предметом спору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 березня 2020 року.

Outcome: approved