Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивачка 21.11.2014 р. звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача на користь їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з [INFO]. до закінчення навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що з 1991 р. до 2005 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, 04.01.2005 р. рішенням Городенківського районного суду шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання сторони мають двоє дітей: [PERSON], 1992 року народження, та [PERSON], 1996 року народження, які після розірвання шлюбу перебувають на вихованні та утриманні тільки позивачки. Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, має заборгованість по несплачених аліментах в розмірі біля 70000 грн. Молодший син [PERSON] [INFO]. досягнув повноліття і стягнення аліментів на його утримання припинено. Син є студентом 1 курсу денної платної форми навчання Юридичного інституту Прикарпатського національного університету ім. В. Стефаника, матеріальні витрати на утримання сина постійно збільшуються, тільки проїзд до м. Івано-Франківськ становить 50 грн. щотижня, крім того, необхідні канцтовари, харчування, тощо. Покликаючись на ст.ст.141, 180, 199, 200 Сімейного кодексу України, позивачка вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається, однак добровільно цього не робить. Відповідач фізично здоровий, з 2002 р. знаходиться на роботі за кордоном в Чехії, а з 2009 р. постійно там перебуває, розмір отримуваного заробітку позивачці не відомий. Інших аліментних зобов'язань, крім утримання синів, відповідач немає. В позові [PERSON] зазначає, що повнолітній син [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання у вищому навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні позивачки, тому він потребує матеріальної допомоги. В судове засідання позивачка, її представник, - не з'явились, до суду поступила заява про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України, за адресою його місця реєстрації - [ADDRESS]. Судова повістка повернута до суду без вручення відповідачу. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь в вправі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, - вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зважаючи на такі обставини, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.01.2005 р. по справі № 2-1025/2005 р. розірвано шлюб між [PERSON], 1960 року народження, та [PERSON], 1967 року народження. Копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 14.01.1997 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського району, стверджено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 26.02.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, стверджено, що після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Син сторін [PERSON] досяг повноліття [INFO]. Він навчається на першому курсі Юридичного інституту Прикарпатського національного університету ім. В. Стефаника денної платної форми навчання, про що свідчить довідка № 61, видана 07.10.2014 р. В зв'язку з продовженням навчання повнолітній син потребує матеріальної допомоги батька. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Суд вважає, що відповідач, який перебуває на роботі в Чехії, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається. Оскільки даних про те, що відповідач має регулярний дохід, суду не надано, тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно. Згідно з ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 згаданого кодексу, тому, у відповідності до статті 191 СК України, аліменти за рішенням суду слід присудити від дня пред'явлення позову - з 21.11.2014 р., а не з часу досягнення сином вісімнадцятирічного віку. Право на утримання повнолітніх дочки, сина невід'ємно пов'язане з навчанням, а тому в разі припинення навчання до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, припиняється право на утримання (ч.2 ст.199 СК України). Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 182,183,198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial