Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивачка 27.01.2020 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на наступні обставини. Вона з 11.07.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . У вересні 2019 року спільне подружнє життя припинено, донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку, тому вона має матеріальні труднощі та потребує матеріальної допомоги відповідача, яку відповідач надає періодичною та не в достатній кількості. Відповідач є приватним підприємцем та має можливість надавати матеріальну допомогу. Інших стягнень з відповідача не проводиться. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Ухвалою про відкриття провадження від 24.02.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. До суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження від 24.02.2020 року, як не вручений у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 19). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Відповідач не скористався своїм на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11.07.2015 року за актовим записом № 110 (а.с.2). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Як вбачається з довідки про склад сім`ї, посвідченої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку « Калатея -Н» донька [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с. 4), доходом якої є соціальні виплати (а.с. 7, 8). Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів щодо неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини судом не добуто. Донька сторін не досягла трьох років, а отже позивач , з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Однак, у добровільному порядку відповідач від надання такої допомоги ухиляється. Відомостей про наявність у [PERSON] інших аліментних стягнень не має. Обставин, які б свідчили про можливість звільнити відповідача від покладеного на нього Законом обов`язку щодо утримання непрацездатної дружини судом не встановлено, відповідачем не надано. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved