Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18 червня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона на підставі рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної ради є законний представник малолітньої [PERSON], [INFO]. З 25.07.2012 року дитина проживає у її сім»ї за адресою: [ADDRESS]. Рідні батьки дівчини не цікавляться про її життя, матеріальної допомоги на її утримання не надають. На підставі викладеного, позивачка просить суд, стягнути з відповідачів на її користь аліменти в розмірі з кожного по 25% від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позивачка до судового засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з»явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, факт належного повідомлення відповідачів підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27 квітня 2011 року у Комунальному закладі «Міська дитяча лікарня» № 4 складено Акт про покинуту дитину [PERSON], [INFO](а.с.9-10). 19 жовтня 2011 року рішенням № 520 виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради малолітній [PERSON], [INFO], був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11). 25 липня 2012 року [PERSON], [INFO] та її чоловік, [PERSON], [INFO], підписали договір на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї з виконкомом Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради. З цього часу дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з ними за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Як зазначила позивачка в позовній заяві, з часу народження Крістини до влаштування в їх сім'ю, рідні батьки дівчинки: [PERSON] та [PERSON], жодного разу не цікавились дитиною. 25 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] підписали нотаріально завірену заяву, якою відмовилися від дитини, реєстраційні №№ 977, 978 у реєстрі приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 25.06.2012 року (а.с.15, 16). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. З ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 248 СК України, влаштування дитини до прийомній сім'ї, не припиняє права дитини на аліменти. У відповідності до ч. 4 ст. 256-2 СК України, прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі по 25% з усіх видів їх заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 18 червня 2014 року. Також, суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі по 121, 80 грн.

Outcome: approved