Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після матері право власності в рівних частках на земельні ділянки, площею 0,250 га та 0,300 га, розташовані в селі Кодаки Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх матері вони звернулися до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки на них відсутні правовстановлюючі документи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовільнити з підстав викладених у заяві. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і його представник не з'явивсь в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за відсутності його представника, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Вислухавши представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 10.08.2007 року, [PERSON], як мати померлого була спадкоємицею майна [PERSON], що складалося із земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,250 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,300 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Кодаки Васильківського району Київської області (а.с. 26, 28). Дана обставина також підтверджується відповідними Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.08.2007 року (а.с. 27, 29). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 23). Тобто, у зв'язку із своєю смертю [PERSON] не встигла належним чином у встановлений законом спосіб оформити належне їй право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після свого сина. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З наданих позивачами на підтвердження своїх вимог копій: свідоцтва про народження від 02.11.1956 року, свідоцтва про укладення шлюбу від 07.12.1976 року, свідоцтва про народження від 09.10.1970 року, свідоцтва про укладення шлюбу від 25.01.1975 року, свідоцтва про народження від 06.01.1970 року вбачається, що спадкоємцями померлої [PERSON] за законом є її діти [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (а.с. 13, 14, 18, 19, 22). У визначений законом строк позивачі звернулися до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 284/2013 (а.с. 49 - 52 і на звороті). Постановою нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Смоліною І.В. від 25.04.2015 року Вих. № 819/02-31, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, площею 0,250 га та 0,300 га, розташовані в селі Кодаки Васильківського району Київської області (а.с. 25). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Норма статті 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові правата обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зокреа, з матеріалів справи вбачається, що право власності на спірні земельні ділянки належало спадкодавцеві померлої [PERSON] - [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER], виданих Кодавківською сільською радою Васильківського району Київської області 25.04.2005 року, про що зазначено у свідоцтвах про право на спадщину за законом (а.с. 26, 28). При цьому суд враховує, що з наведених вище об'єктивних причин спадкодавець позивачів також не встигла оформити право власності на спадкові земельні ділянки відповідно до вимог законодавства. Проте, суд вважає, що такі обставини не перешкоджають позивачам, як і не перешкоджали їх спадкодавцю реалізувати своє право на спадкове майно після померлих родичів. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встигла переоформити (оформити) державний акт на право власності на землю на своє ім'я не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачами права власності на земельні ділянки, яки залишились після смерті їх матері. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved