Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Позивачі з 04.08.1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Проживати спільно як чоловік та дружина та вести спільне господарство почали ще з 1988 року. В травні 2002 року син позивача [PERSON] - [PERSON] змінив своє прізвище на «[PERSON]», ім'я по-батькові на «[PERSON]». 05.03.1974 року позивач [PERSON] набула право користування квартирою [ADDRESS] (далі - спірна квартира) згідно ордеру, виданого її матері [PERSON] Загальна площа квартири становить 42,2 кв.м., житлова - 25,9 кв.м. та складається з двох ізольованих кімнат площею 15,8 та 10,1 кв.м, кухні, ванної, вбиральні, коридору та балкону. З 2015 року між позивачами та відповідачем почали виникати конфлікти щодо проживання позивача [PERSON], в ході яких відповідач погрожував фізичною розправою, внаслідок чого позивачі проживають за іншими адресами. Відповідач категорично заперечує проти проживання позивача [PERSON] в спірній квартирі. Позивачі є особами з інвалідністю, конфлікти з відповідачем та неможливість проживати в спірній квартирі загострили їх захворювання та фактично дії відповідача руйнують сім'ю позивачів, оскільки вони позбавлені можливості спільно проживати однією сім'єю. З цих підстав просять зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням та вселити [PERSON] до нього. В судових засіданнях позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В судові засідання 02.07.2018 року та 14.08.2018 року позивачі не з'явились, від їх представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та його представник в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечували, просили у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що в спірній квартирі окрім позивача [PERSON] зареєстрований відповідач та двоє його малолітніх дітей. Відповідач є особою з інвалідністю, а тому не має змоги постійно працювати та забезпечити свою сім'ю окремим житлом. Позивачі бажають вселити [PERSON] з метою подальшої приватизації квартири з урахуванням його права на користування нею. Також відповідач повідомив суд про те, що позивачі в липні 2018 року виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, його мати - позивач [PERSON] знялась з реєстраційного обліку у спірній квартирі. В судове засідання 14.08.2017 року відповідач та його представник не з'явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, судом встановлено наступне. Позивачі з 04.08.1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. В травні 2002 року син позивача [PERSON] - [PERSON] змінив своє прізвище на «[PERSON]», ім'я по-батькові на «[PERSON]». 05.03.1974 року позивач [PERSON] набула право користування квартирою [ADDRESS] згідно ордеру, виданого її матері [PERSON] Загальна площа квартири становить 42,2 кв.м., житлова - 25,9 кв.м. та складається з двох ізольованих кімнат площею 15,8 та 10,1 кв.м, кухні, ванної, вбиральні, коридору та балкону. З 2015 року між позивачами та відповідачем почали виникати конфлікти щодо проживання позивача [PERSON] Відповідач категорично заперечує проти проживання позивача [PERSON] в спірній квартирі. Станом на 31.07.2017 року в спірній квартирі було зареєстровано місце проживання позивача [PERSON], відповідача та двох його неповнолітніх доньок [INFO] та [INFO]. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання з Єдиного державного демографічного реєстру, позивач [PERSON] мала зареєстроване місце проживання в спірній квартирі з 26.10.1976 року по 13.06.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно з ч.1 ст.65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Частинами 1-2 ст.106 ЖК Української РСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Враховуючи те, що позивач [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням з 13.06.2018 року, суд вважає, що вона втратила статус його наймача, а тому не вправі пред'являти вимог про вселення до спірної квартири свого чоловіка - [PERSON] як і він про це, оскільки відповідач, будучи єдиною повнолітньою особо, що зареєстрована у спірній квартирі згоди на таке вселення не надавав. Також суд не вбачає правових підстав для ухвалення рішення про зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачам у користуванні спірним житловим приміщенням, оскільки позивачі на момент вирішення спору такого права не мають. З цих підстав, суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed