Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], Державний нотаріус Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], Територіальна громада в особі Камянської міської ради, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання нерухомого майна спадковим майном, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. У своєму позові позивачі [PERSON] та [PERSON], з урахуванням уточнень до позову, просять суд визнати спадковим майном [PERSON] ? частки гаражу № 15, загальною площею 21,5 кв.м, п/д підвал, площею 28,7 кв.м., у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний-1А», який розташований за адресою: вул.Єлизоветівське шосе, 8 в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області; визнати спадковим майном [PERSON] ? частки гаражу № 15, загальною площею 21,5 кв.м, п/д підвал, площею 28,7 кв.м., у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний-1А», який розташований за адресою: вул.Єлизоветівське шосе, 8 в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] на ? частку гаражу № 15, загальною площею 21,5 кв.м, п/д підвал, площею 28,7 кв.м., у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний-1А», який розташований за адресою: вул.Єлизоветівське шосе, 8 в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] на ? частку гаражу № 15, загальною площею 21,5 кв.м, п/д підвал, площею 28,7 кв.м., у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний-1А», який розташований за адресою: вул.Єлизоветівське шосе, 8 в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області; стягнути сплачений судовий збір. В обґрунтування позову позивачі посилались на те, що їх батьки [PERSON] та [PERSON] померли, після смерті яких відкрилась спадщина, яка на даний час складається з гаражу № 15, загальною площею 21,5 кв.м., п/д підвал площею 28,7 кв.м. у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний 1А», який розташований за адресою: вул.Єлизаветівське шосе, 8 в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області та зареєстрований на імя [PERSON] На даний час вони позбавлені можливості оформити належним чином спадщину, оскільки частки між подружжям не виділені. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилались на обставини викладені в позові. Просила суд вимоги позивачів задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], - [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову та просила суд відмовити, у звязку з тим, що відсутні підстави для задоволення позову. В судовому засіданні посилалась на обставини викладені в запереченні на позов та зазначила, що на час смерті [PERSON] не була власником спірного гаражу та [PERSON] також не був власником, а був лише членом КБК та користувачем. У звязку з чим право власності за ними не було оформлено, а тому вони не набули право власності на гараж та він не є спільною сумісною власністю та частка гаражу не входила до складу спадщини після її смерті. Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], Державний нотаріус Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори [PERSON], та представник Територіальної громади в особі Камянської міської ради у судове засідання не зявились та надали суду заяви, де не заперечують щодо задоволення позову та просять суд розглянути справу за їх відсутність. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками позивачів [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які з 1983 року знаходились у зареєстрованому шлюбі (а.с.15, 18). 10 вересня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] у 1998 році було збудоване нерухоме майно, а саме гараж № 15, загальною площею 21,5 кв.м., п/д підвал площею 28,7 кв.м. у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний 1А», який розташований за адресою: вул.Єлизаветівське шосе, 8 в м.Дніпродзержинську, зареєстрований на імя [PERSON] Згідно до розпорядження Голови Дніпровської районної ради м.Дніпродзержинська № 67-р від 06 квітня 2000 року 06 квітня 2000 року був створений гаражно-будівельний кооператив «Лівобережний-1А» (а.с.27). Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпродзержинська від 18 грудня 1996 року № 317 було затверджено список членів гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-1А» [PERSON], перебуваючи в шлюбі із [PERSON] став членом кооперативу (а.с.28, 29). Враховуючи матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що спірне нерухоме майно - гараж № 15, загальною площею 21,5 кв.м., п/д підвал площею 28,7 кв.м. у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний 1А», який розташований за адресою: вул.Єлизаветівське шосе, 8 в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та й з наступних підстав. Окрім цього, посилання представника відповідача на те, що до спірних правовідносин не може застосовуватись вимоги ст.ст. 60, 61, 70 СК України є безпідставним з огляду на наступне. Згідно до вимог ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 61 Сімейного кодексу України визначає об'єкти права спільної сумісної власності, де об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до вимог ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, в судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2010 року [PERSON] померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть від 09 серпня 2010 року, видане Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 652 (а.с.19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на яку вона посвідчила заповіт, згідно до якого остання заповіла повністю [PERSON] квартиру [ADDRESS] та все інше майно, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом буде мати право заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Як встановлено в судовому засіданні батько позивачів [PERSON] 15 вересня 2015 року помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть, видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 759. Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Ст.1268 та ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, позивачі відповідно до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України 24 листопада 2015 року звернулись до Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на майно набуте останньою в період шлюбу із [PERSON] Постановою Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та зазначено, що свідоцтво про право власності на спільне майно подружжя згідно зі ст.71 Закону України «Про нотаріат» може бути видане лише у разі смерті одного з подружжя на підставі письмової заяви другого з подружжя, але як вбачається з наданих документів право власності на гараж було зареєстроване за померлим 15 вересня 2015 року [PERSON], в той час спадкова справа після померлої 04 серпня 2010 року [PERSON] була відкрита в Третій дніпродзержинській державній нотаріальній корторі, питання виділення частки [PERSON] померлої 04 серпня 200 року у спільному майні, яке було набуто нею за час її шлюбу з померлим 15 вересня 2015 року [PERSON] вирішується в судовому порядку. Так, як встановлено в судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], шляхом подачі до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що підтверджується отриманими ними свідоцтвами про право на спадщину за заповітом [PERSON]. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з наданого суду рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 липня 2013 року за [PERSON] було визнано право власності на гараж № 15, загальною площею 21,5 кв.м., п/д підвал площею 28,7 кв.м. у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний 1А», який розташований за адресою: вул.Єлизаветівське шосе, 8 в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с.23). Окрім цього, згідно до наданої довідки Головою гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний -1А» [PERSON] вбачається, що [PERSON] є членом гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний -1А» та заборгованості по платежам відсутні, а також з довідки, яка видана 07 лютого 2018 року вбачається, що пайовий внесок членом гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний -1А» [PERSON] сплачений в повному обсязі в 1996 році. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» (в редакції чинній на час будівництва) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у звязку з тим, що до складу спадщини входять усі права спадкодавця та частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах то позивачі [PERSON] та [PERSON] після прийняття спадщини набули право на спадкування частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на гараж № 15, загальною площею 21,5 кв.м., п/д підвал площею 28,7 кв.м. у Гаражно-будівельному кооперативі «Лівобережний 1А», який розташований за адресою: вул.Єлизаветівське шосе, 8 в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір в розмірі 1224,84 грн. та 275,61 грн., сплачено [PERSON] та 275,60 грн. сплачено [PERSON], що документально підтверджено, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved