Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, який 10.11.15. було уточнено (а.с.36), мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачі є власниками квартири за адресою: м. Чернігів, вул. Гребінки, 89/8 [PERSON] є онуком позивачки та сином позивача. Близько року назад відповідач всупереч волі позивачів вселився в спірне житло. Письмової згоди власників на його вселення не було, у спірній квартирі він не зареєстрований і воно не було його постійним місцем проживання. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Однак вселившись на спірне житло, відповідач створює нестерпні умови для проживання позивачів. Просили усунути перешкоди у користуванні [PERSON] та [PERSON] квартирою № 8 по вул. Гребінки, шляхом виселення [PERSON] з вказаної квартири без надання іншого житла. В судовому засіданні позивачка та представник позивачів позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству. Їй відомо, що близько року тому до позивачки без її згоди вселився онук, який вчиняв сварки, знущався над нею. На неодноразові вимоги виселитися, погрожував. Також, коли позивачці було погано, підвищився тиск, вона викликала швидку допомогу, але онук не впустив лікарів, і вони змушені були викликати міліцію, щоб потрапити до квартири і надати медичні допомогу [PERSON] Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.52-53), причини неявки суду невідомі заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Представник третьої особи КП «ЖЕД-13» Чернігівської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі заяв чи клопотань від них не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ЦПК України, розглядати справу на підставі наявних матеріалів та у відсутність відповідача та представника третьої особи, та відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 25 листопада 1998 року вбачається, що квартира за адресою: м. Чернігів, вул. Гребінки, буд. 89, кв. в цілому дійсно належить на праві спільної власності гр. [PERSON], [PERSON] в рівних частинах (а.с.3-4). Відповідно до довідки Комунального підприємства «ЖЕК-13» виданої 26.08.15. зазначено, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована у [INFO]; склад сімї син [PERSON], [INFO] (а.с.5). У матеріалах справи міститься акт про проживання особи без реєстрації, який складено майстром КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради [PERSON], та відповідно до якого зазначено, що зі слів заявника та пояснень сусідів склали цей акт про те, що гр.. [PERSON] (11.05.1989 р.н.) проживає постійно з серпня 2014 року та по теперішній час без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.55). Відповідно до статей 317, 321 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В силу ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 155 Житлового Кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідач вселився в спірну квартиру без згоди позивачів, згідно матеріалів справи відповідач не є членом сімї [PERSON], договір найму житла з ним не укладався, місце його реєстрації здійснено за іншою адресою, а отже будь-які правові підстави для набуття права користування житловою площею квартири у відповідача відсутні. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON]Д на даний час є власниками спірної квартири і в порушення ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України, не можуть використовувати належне їм житло на власний розсуд, тому відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, порушене право підлягає захисту заявленим способом шляхом виселення [PERSON] без надання іншого житла. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути судовий збір у розмірі 974,40 грн. по 487,20 грн. на користь кожного з позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved