Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Свої вимоги мотивують тим, що вони проживають за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру №37178 серії Б, виданого Голосіївською районною в м.Києві державною адміністрацією 28.07.1998 року Ордер було видано на підставі рішення виконкому Московської районної Ради народних депутатів від 25.07.1988 року №532, а 28.07.1988 року [PERSON] та [PERSON] вселилися в житлове приміщення [ADDRESS]. 09.05.2013 року вказане житлове приміщення, було захвачене монахами Свято-Троїцького Китаєвського чоловічого монастиря м.Києва Української Православної церкви, які, скориставшись відсутністю господарів, увірвалися до квартири [ADDRESS], замінили замок у вхідних дверях та незаконно продовжують перебувати у вказаній квартирі, чим чинять позивачам перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Просять зобов'язати Свято-Троїцький чоловічий монастир м.Києва Української Православної церкви в особі намісника монастиря архімандрита [PERSON] не чинити їм перешкод в користуванні жилим примішенням - квартирою [ADDRESS] та звільнити зазначене приміщення. В подальшому позивачі уточнили позовні вимоги і просили зобов'язати Свято-Троїцький чоловічий монастир м.Києва Української Православної церкви в особі намісника монастиря архімандрита [PERSON] не чинити їм перешкод в користуванні жилим примішенням - квартирою [ADDRESS], звільнити зазначене приміщення та вселити в нього позивачів. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнення та просив їх задовільнити. Представники відповідача і третіх осіб в судове засідання не з`явились повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В своїх письмових запереченнях проти позову, поданих до суду 23.09.2013 року представник відповідача зазначає, що відповідач користується спірним житловим приміщенням на законних підставах, а позивачі фактично в ньому не проживають; ордер, на підставі якого вони вселились в спірне житлове приміщення, визнаний судом недійсним. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в своїх письмових поясненнях, поданих до суду 27.02.2014 року, зазначає, що позов, на думку третьої особи, підлягає задоволенню, так як позивачі зареєстровані і проживають у спірному приміщенні на підставі ордера, а відповідач не має права користуватися ним. Причина неявки представника третьої особи Київської міської ради суду не відома. Суд, заслухавши представника позивачів, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення виконкому Московської районної Ради народних депутатів від 25.07.1988 року №532 [PERSON] на сім`ю з двох осіб: її та її сина [PERSON] було видано ордер №37178 серія Б на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровані позивачі [PERSON] (власник особового рахунку), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син), що підтверджується довідкою ф.3, виданою 31.05.2013 року КП «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району» за №2035, копіями паспортів позивачів. В рішенні Голосіївської районної в м.Києві від 18.07.2002 року щодо прийняття до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м.Києва державного житлового фонду Київського науково-виробничого комбінату «Бджільництва» вказаний будинок значиться під № 15/4. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 07.08.2013 року було частково задоволено позов Свято-Троїцького Китаєвського чоловічого монастиря міста Києва Української православної церкви до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація про виселення з приміщення, визнання ордера недійсним та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Визнано недійсним ордер №37178 серія Б, виданий 28.07.1988 року виконкомом Московської районної Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS]. В решті позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 15.07.2014 року рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 07.08.2013 року в частині вимог про визнання ордеру недійсним скасоване і ухвалене в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову Свято-Троїцького Китаєвського чоловічого монастиря м.Києва Української православної церкви до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання ордеру недійсним відмовлено. В іншій частині рішення суду залишене без змін. 09.05.2013 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві з двома заявами про те, що 09.05.2013 року о 18-30 год за адресою: [ADDRESS], за місцем реєстрації вона виявила замінений замок та монахів, які обмежили її доступ до житла. За зазначеними заявами в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровані кримінальні провадження № 12013110010006363 та №12013110010006365 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 ч.1 КК України, по яким на даний час проводиться досудове розслідування. Свідок [PERSON] показав, що на прохання сім`ї [PERSON], які є його знайомими, він погодився провести ремонт житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], в якому вони проживали. При цьому господарі не заперечували проти того, щоб його троюрідна сестра з чоловіком та сином тимчасово пожили в квартирі, поки не знайдуть собі інше житло. З квітня 2013 року він разом зі своїми родичами проживав у спірній квартирі і одночасно здійснював у ній ремонтні роботи. Позивачі на період ремонту переїхали за місто і проживали на дачі у знайомих. 09.05.2013 року йому зателефонувала сестра і повідомила, що монахи захватили квартиру і замінили серцевину замка. Коли він прибув до будинку, то виявив, що всередині квартир і зовні знаходяться монахи в рясах та їх охорона. На його питання, що вони роблять в квартирі, монахи відповіли, що його це не стосується. Після цього він зателефонував [PERSON] та викликав міліцію. Коли [PERSON] приїхала, монахи не допустили її до житла. Співробітники міліції, які прибули на місце події, задокументували те, що ними було виявлене. Після цього позивачі неодноразово намагались потрапити до квартири, але їх не пускали працівники охоронної фірми. З того часу, незважаючи на неодноразові звернення до міліції та районної держадміністрації, ні позивачі, ні він не мають доступу до квартири, хоча там залишились іх речі, і документи. Свідок [PERSON] показала, що проживає в квартирі [ADDRESS]. В квартирі №48 до весни 2013 року проживала сім`я [PERSON]. Потім вони стали проживати у друзів, а [PERSON] робив у них ремонт. 09.05.2013 року вона вийшла у двір полити квіти, а сусідка з квартири №48, яка тимчасово в ній проживала, підмітала біля будинку. Спілкуючись із сусідкою, вона побачила, що від монастиря, на території якого розташований їх будинок, йдуть монахи. Один з них з викруткою підійшов до дверей квартири №48 і почав викручувати замок. Вона запитала, що вони роблять, на що чіткої відповіді не отримала. Після цього вона зателефонувала [PERSON] Пізніше прибули співробітники міліції та представники райдержадміністрації. Хто їх викликав, їй не відомо. На момент приїзду наряду міліції двоє монахів зачинилися зсередини квартири. Її співробітники міліції не опитували. На даний час квартира охороняється співробітниками охоронної фірми, і позивачі не мають до неї доступу. Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та його мати [PERSON] вселились в квартиру [ADDRESS] на підставі ордера №37178 серія Б, виданого виконкомом Московської районної Ради народних депутатів м.Києва 28.07.1988 року. На день розгляду справи судом зазначений ордер в установленому законом порядку недійсним не визнаний. Позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають на спірній житловій площі, як члени сім`ї [PERSON], який на день розгляду справи є власником особового рахунку. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст.311 ч.1 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим. Згідно ст.311 ч.4 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 09.05.2013 року монахи Свято-Троїцького Китаєвського чоловічого монастиря м.Києва Української православної церкви протиправно проникли до спірного житла, замінили замок у вхідних дверях, виставили охорону, чим чинять позивачам перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням. За таких обставин суд вважає, що право позивачів на спірне житлове приміщення підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача не чинити позивачам перешкод в користуванні житлом та його звільнення, а також шляхом їх вселення у спірне житлове приміщення. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 114 грн 70 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved