Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , як законний представник неповнолітнього [PERSON] в грудні 2020 року звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про скасування рішення Вінницької міської ради. Позов мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Вінницької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками жилого будинку задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0839 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , який відображений на кадастровому плані, складеному Подільським ДП геодезії, картографії та кадастру від 20.11.2012 року, згідно з яким [PERSON] користується земельною ділянкою розміром 0,0257 га, що позначена на кадастровому плані як зона 2 і зафарбована блакитним кольором; [PERSON] та [PERSON] спільно користуються земельною ділянкою розміром 0,0343 га, що позначена на кадастровому плані як зона 1 і зафарбована жовтим кольором; земельна ділянка розміром 0,0239 га, що позначена на кадастровому плані як зона 3, зафарбована бузковим кольором, є власністю Вінницької міської ради. В подальшому на підставі рішення Вінницької міської ради № 2053 від 29.11.2019 року внесене зміни до п. 1.5 рішенням міської ради від 30.08.2019 року стосовно площі земельної ділянки на [ADDRESS] в частині заміни в змісті «0,0343 га» на «0,0380 га». Рішенням Вінницької міської ради від 22.05.2020 року № 2260 [PERSON] , [PERSON] в особі батька [PERSON] на [ADDRESS] передано безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0377 га. (кадастровий номер 0510100000:03:030:0456) згідно з технічною документацією. Порядок користування земельною ділянкою встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року. [PERSON] зазначає, що зі сторонніх розмов йому стало відомо, що [PERSON] приватизував земельну ділянку не площею 0,257 га, як вирішив суд, а площею 0,459 га. Останній звернувся до Вінницької міської ради із запитом, і 12.12.2019 року йому відповіли, що [PERSON] безоплатно передано у власність 459 кв.м. земельної ділянки, якою позивачі користувалися спільно, на що [PERSON] надано згоду на оформлення у власність [PERSON] частини спільного двору (землі міської ради), площею 0,0202 га., завіреного головою квартального комітету «Лівобережний» від 12.06.2014 року. [PERSON] зазначає, що ніякої згоди на приватизацію спільного двору він не давав. Рішенням Вінницької міської ради № 1758 від 27.6.2014 року [PERSON] на [ADDRESS] передано безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 459 кв.м. (кадастровий номер 0510100000:03:030:0354), згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року. Тобто, [PERSON] , крім земельної ділянки, переданої йому в користування за рішенням Вінницького міського суду в розмірі 0,0257 га, приватизував земельну ділянку, площею 0,0202 га, що є їх спільним двором, але належить міській раді, про що [PERSON] довідався із рішення міської ради 11.12.2020 року. Позивачі зазначають, що вони спільно користувалися даною земельною ділянкою, як спільним двором без передачі ним в користування, тому дана земельна ділянка не могла бути приватизована. У зв`язку з вищенаведеним позивачі звернулися до суду та просили скасувати рішення Вінницької міської ради № 1758 від 27.06.2014 року в частині 1.13 Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] на [ADDRESS] ; 2.13. Передати земельну ділянку [PERSON] на [ADDRESS] безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 459 кв.м. (кадастровий номер 0510100000:03:030:0354), згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року. Позивач [PERSON] та представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав. Представник Вінницької міської ради заперечила в задоволенні позову, зазначивши, що рішенням Вінницької міської ради від 11.04.2014 року № 1692 [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] , площею 459 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року. На підставі даного рішення відповідачем виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Вінницької міської ради по [ADDRESS] , розробником якої є Подільське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру. Рішенням Вінницької міської ради 27.06.2014 року № 1758 вказану технічну документацію затверджено та передано [PERSON] вказану земельну ділянку згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року. В даній технічній документації наявні документи, які відображать площу земельної ділянки, а також відсутність заперечень з боку [PERSON] . Додатково представник зазначає, що позивачами пропущений строк звернення до суду передбачений ст. 257 ЦК України. [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Також надав суду письмові пояснення, в яких зазначено, що [PERSON] та позивачі є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] . Йому належить на праві власності 2/5 часток будинковолодіння, позивачам 3/5 частки. За житловим будинком до приватизації частини земельної ділянки за [PERSON] була закріплена земельна ділянка площею 600,00 кв.м. також 28.10.1988 року за № 346 рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради була додатково надана в тимчасове користування земельна ділянка площею 237 кв.м. Відповідно до ст.ст. 15, 20 ЗК УРСР чинного на час прийняття вказаного рішення було визначено, тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до десяти років. З огляду на те, що за наявними відомостями акт на права довгострокового тимчасового користування не видавався, а наявне лише рішення, вказане тимчасове користування було короткостроковим - до 3 років. Отже, право тимчасового короткострокового користування припинилося 28.10.1991 року у зв`язку із закінченням строку. Саме тому при прийнятті судового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року вказана земельна ділянка не була розподілена, а в кадастровому плані виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» 20.11.2012 року була зазначена окремою зоною як землі Вінницької міської ради. Порядок набуття права на земельні ділянки державної та комунальної власності визначений ст. 118 ЗК України, для чого [PERSON] звернувся із заявою до Вінницької міської ради за наданням дозволу на складання проекту землеустрою і такий дозвіл йому було надано рішенням Вінницької міської ради від 21.06.2013 року № 1336. Рішенням Вінницької міської ради від 27.06.2014 року № 1758 виготовлений проект землеустрою було затверджено та передано йому у власність вказану земельну ділянку. При цьому [PERSON] зазначає, що 19.04.2013 року позивач [PERSON] погоджував межу земельної ділянки приватизація якої здійснювалась [PERSON] , що вбачається із кадастрового плану. Також останні зазначає, що підписуючи план розподілу меж в 2013 році позивач був обізнаний, що земельна ділянка ним приватизується. З позовом позивачі звернулися лише в 2020 році, отже строки звернення до суду за захистом який позивачі звернулися сплили. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Згідно з положенням ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Вінницької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками жилого будинку задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0839 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , який відображений на кадастровому плані, складеному Подільським ДП геодезії, картографії та кадастру від 20.11.2012 року, згідно з яким [PERSON] користується земельною ділянкою розміром 0,0257 га, що позначена на кадастровому плані як зона 2 і зафарбована блакитним кольором; [PERSON] та [PERSON] спільно користуються земельною ділянкою розміром 0,0343 га, що позначена на кадастровому плані як зона 1 і зафарбована жовтим кольором; земельна ділянка розміром 0,0239 га, що позначена на кадастровому плані як зона 3, зафарбована бузковим кольором, є власністю Вінницької міської ради. Як вбачається із даного рішення [PERSON] є власником 2/5 часток будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель під [ADDRESS] , в тому числі 3/20 часток на підставі договору дарування від 08.10.2001 року та 1/4 частки на підставі свідоцтва про право власності за заповітом. Право власності [PERSON] на 2/5 часток домоволодіння зареєстроване у КП ВМБТІ за № 10531 в реєстровій книзі № 132. Решта 3/5 часток домоволодіння належала [PERSON] , яка продала їх [PERSON] (2/5 частини) та малолітньому [PERSON] (1/5 частину), законним представником якого є його батько [PERSON] . Будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, яка була закріплена рішенням виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих від 26.06.1963 року за № 22/800 площею 600 кв.м. Згодом, рішенням виконкому Вінницької міської Ради народних депутатів від 28.10.1988 року за № 346 було закріплено за домоволодінням додатково в тимчасове користування земельну ділянку площею 237 кв.м. Тобто, всього за домоволодінням було закріплено 737 кв.м. землі. Фактично у постійному користуванні співвласників домоволодіння знаходиться земельна ділянка такою ж площею, якою вона виділялась в 1963 році 0,0600 га, як видно з кадастрового плану від 20.11.2012 року, виготовленого Подільським ДП геодезії, картографії та кадастру, до якого також включені землі міської ради розміром 0,0237 га, які розташовані за адресою сторін і якими вони користуються тимчасово згідно рішення виконкому від 1988 року. Загальний розмір земельної ділянки за адресою, враховуючи вказані землі міської ради, становить згідно кадастрового плану 0,0839 га. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України. Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діями лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування України» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 59 цього Закону встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим законом. Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 16.05.2013 року [PERSON] звернувся до Вінницької міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати безоплатно в приватну власність земельну ділянку загальною площею 459 кв.м., що розташована [ADDRESS] . Відповідно до витягу з рішення Вінницької міської ради від 21.06.2013 року № 1336 громадянам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельних ділянок: [PERSON] на [ADDRESS] земельну ділянку, площею 459 кв.м. (частина садиби) з метою подальшої безоплатної передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі: 257 кв.м. за рахунок земель в межах будинковолодіння; 202 кв.м. за рахунок земель територіальної громади міста. Рішенням Вінницької міської ради № 1758 від 27.06.2014 року [PERSON] на [ADDRESS] передано безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 459 кв.м. (кадастровий номер 0510100000:03:030:0354), згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року. В даній технічній документації наявні документи, які відображають площу земельної ділянки, а також відсутність заперечень з боку [PERSON] , а саме: рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року (цивільна справа 127//1906/13), яким встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння, загальною площею 0,0839 га, за адресою: по [ADDRESS] , який відображений на кадастровому плані, згідно яким [PERSON] користується земельною ділянкою 0,0257 га, [PERSON] та [PERSON] спільно користуються земельною ділянкою 0,343 га, земельна ділянка, площею 0,0239 га є власністю Вінницької міської ради; згода [PERSON] на передачу [PERSON] у власність земельної ділянки, площею 0,0202 га від 12.06.2014 року, засвідчена квартальним комітетом «Лівобережний». Акт погодження меж земельної ділянки від 19.11.2012 року. Як вбачається з листа, завіреного головою квартального комітету «Лівобережний» від 12.06.2014 року [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] дає згоду на одержання у власність [PERSON] земельно ділянки, площею 0,0202 га, який мешкає за адресою [ADDRESS] . На підставі рішення Вінницької міської ради № 1758 від 27.06.2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку та зареєстровано право власності на земельну ділянку. Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що орган місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта або свідоцтва на право власності. Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування ...тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для позивачів, оскільки вже виникло право власності на майно і це право ґрунтується на чинних правовстановлюючих документах. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 28.10.1988 року № 346 закріплено земельну ділянку за домоволодіннями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] , площею 237 кв.м. в тимчасове користування з земельною ділянкою [PERSON] по [ADDRESS] та [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно з частинами першою - третьою статті 15ЗК УРСР земля надається в безстрокове або тимчасове користування. Безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку. Земля, яку займають колгоспи, закріплюється за ними в безстрокове користування. Частиною четвертою статті 15 ЗК УРСР було передбачено, що тимчасове користування землею може бути короткостроковим до трьох років і довгостроковим - від трьох до десяти років. У разі виробничої необхідності ці строки можуть бути продовжені на період, що не перевищує відповідно строків короткострокового або довгострокового тимчасового користування. Відповідно до частини першої та другої статті 16 ЗК УРСР надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 20 ЗК УРСР визначено, право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. За наявними відомостями акт на права довгострокового тимчасового користування не видавався, а наявне лише рішення, вказане тимчасове користування було короткостроковим - до 3 років. Статтею 27 ЗК Української РСР, право володіння або право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється Радою народних депутатів у випадку закінчення строку, на який було надано земельну ділянку. Отже, право тимчасового короткострокового користування припинилося 28.10.1991 року у зв`язку із закінченням строку. Саме тому, при прийняття судового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року по справі № 127/1906/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Вінницької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками жилого будинку вказана земельна ділянка не була розподілена, а в кадастровому плані виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» 20.11.2012 року була зазначена окремою зоною, як землі Вінницької міської ради, тому і не потрібна була згода[PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) та постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 703/183/15-ц (провадження № 61-19984св18). Таким чином, сама по собі відсутність згоди сусідніх землевласників та непогодження меж земельної ділянки не є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Підставою для скасування таких рішень може бути встановлений судом факт порушення права позивача в зв`язку з їх прийняттям (відведення відповідачам земельної ділянки в межах земельної ділянки позивача, недотримання технічних норм, тощо). Однак такі докази суду не надані, а суд вважає, що Вінницька міська рада діяла в межах власних повноважень у спосіб, передбачений Законом. Що стосується доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та застосування наслідків такого пропуску, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. На підставі наведеного, позивачами не наведено достатньо доказів для задоволення позову. В правовій позиції Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові № 372/1036/15-ц від 07.11.2018 року вказано, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Підсумовуючи наведене, суд вважає в задоволенні позову позивачів відмовити за безпідставністю, а отже і відсутні правові підстави для скасування рішення Вінницької міської ради № 1758 від 27.06.2014 року в частині 1.13 Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] на [ADDRESS] ; 2.13. Передати земельну ділянку [PERSON] на [ADDRESS] безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 459 кв.м. (кадастровий номер 0510100000:03:030:0354), згідно з технічною документацією та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2013 року На підставі наведеного, позивачами не наведено достатньо доказів для задоволення позову, а тому суд відмовляє у зв`язку з його необгрунтовністю.

Outcome: dismissed