Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою вказуючи, 16 грудня 1997 року Колективним промислово-комерційним підприємством «Молнія» на підставі розпорядження (наказу) № 118 від 15 грудня 1997 року на їх імена було видано Свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване [PERSON] Бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 1394, на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На даний час позивачі мають бажання реалізувати належне їм право власності, попередньо зареєструвавши його відповідно до вимог діючого законодавства, проте позивачами було виявлено, що оригінал Свідоцтва про право власності втрачений. З метою отримання дублікату втраченого свідоцтва позивачі звернулися до [PERSON] Бюро технічної інвентаризації з проханням видати дублікат, але там позивачам відмовили мотивувавши відмову тим, що повноваженнями видавати дублікати документів наділені організації які безпосередньо їх видавали. Для встановлення місцезнаходження організації яка видала свідоцтво, а саме Колективним промислово-комерційним підприємством «Молнія», позивачі зробили відповідний запит до державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що відповідна організація на даний час вже не існує. Просять суд визнати за ними в рівних долях право власності на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не зявились, до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи в їх відсутність, заявлений позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Київської області в судове засідання не зявився, до суду надійшли заява відповідача, в якій вони просять розглядати справу в їх відсутності, заявлений позов визнають в повному обсязі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи по суті та задовольнити позов виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 16 грудня 1997 року Колективним промислово-комерційним підприємством «Молнія» на підставі розпорядження (наказу) № 118 від 15 грудня 1997 року на їх імена було видано Свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване [PERSON] Бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 1394, на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На даний час позивачі мають бажання реалізувати належне їм право власності, попередньо зареєструвавши його відповідно до вимог діючого законодавства, проте позивачами було виявлено, що оригінал Свідоцтва про право власності втрачений. З метою отримання дублікату втраченого свідоцтва позивачі звернулися до [PERSON] Бюро технічної інвентаризації з проханням видати дублікат, але там позивачам відмовили мотивувавши відмову тим, що повноваженнями видавати дублікати документів наділені організації які безпосередньо їх видавали. На даний час орган який видавав свідоцтво про право власності Колективне промислово-комерційне підприємство «Молнія» ліквідовано. З метою розшуку втраченого свідоцтва позивачами було подано оголошення до редакції місцевої газети [PERSON] вісті про його втрату. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок законності набуття права власності встановлений статтею 328 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Порядок захисту права власності встановлений статтею 392 Цивільного кодексу України в якій вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Факт отримання майна у власність підтверджено в судовому засіданні копією Свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1997 року виданого на підставі розпорядження (наказу) № 118 від 15 грудня 1997 (а.с.22) та довідкою [PERSON] БТІ №168 від 10.05.2018 року (а.с.23). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачі у встановленому законом порядку, отримали свідоцтво про право власності на житло, набули право власності на будинок, зареєстрували його в погосподарській книзі сільської ради та [PERSON] БТІ, а також те, що незаконність набуття права власності не передбачена законом та встановлена судом, а також те, що позивачі даний час втратили документ відновити який, або отримати дублікат якого не має можливості, та іншого способу захистити право позивачів немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved