Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 40 в будинку № 9 по пров. Садовому в м. Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, що позивачам в рівних частках, а саме по 1/2 належить вказана квартира. Відповідач [PERSON] свою частку квартири, а саме 1/3 17.01.2007 року подарував [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частці. Однак, після дарування своєї частки квартири відповідач залишився зареєстрованим у вказаній квартирі, але вже майже вісім років в ній не проживає, його речей в ній немає. На теперішній час позивачі не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, а тому вимушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивачі не зявились, від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання». Як вбачається з матеріалів справи позивачами було надано адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Представник третьої особи - Мелітопольського міського відділу Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Зі згоди позивачів суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачі є власниками в рівних частках, а саме по ? частці квартири [ADDRESS], про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1997 року /а.с.10/, копія угоди про визначення часток в квартирі, що є спільною сумісною власністю від 17.01.2007 року /а.с.11/, копія договору дарування частини квартири від 17.01.2007 року /а.с.12/ та копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13335014 від 24.01.2007 року /а.с.13/. У вищезазначеній квартирі зареєстрований відповідач, що підтверджується відомостями відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.09.2018 /а.с.21/. Відповідач, який доводиться позивачам батьком, не проживає у вищевказаній квартирі з 2000 року, що підтверджується довідкою старшої будинку від 10.09.2018 року /а.с.14/. В силу того, що відповідач зареєстрований у квартирі позивачів, але в ній не проживає, позивачі не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в квартирі нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ній, а тому, позивачі вимушені сплачувати їх за свій рахунок. Відповідач є членом сімї позивачів, а саме: батьком та колишнім чоловком, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, тобто, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у квартирі судом не встановлено. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3\~ЗУ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Суд вважає, що позивачами надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з 2000 року не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає в [INFO], а тому, він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в ньому. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved