Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 липня 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання їхніх дітей не надає, своєю заробітною платою розпоряджається на власні потреби в тому числі на спиртні напої. Матеріальну допомогу на дітей вона отримує від своїх батьків та його матері. З квітня 2017 року вона та діти проживають у її батьків, відповідач проживає окремо від них. Він працює офіційно, стабільно отримує заробітну плату, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути аліменти з нього на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав відповідну письмову заяву в якій вказує на те, що він згоден сплачувати на своїх дітей аліменти та просив суд врахувати те, що він ніде не працює (а.с.20) З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кучерява) [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кролевецького РУЮ Сумської області, актовий запис №52. (а.с.6). За час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких є сторони у справі, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.7, 8) За змістом позовних вимог, діти перебуває на утриманні позивачки, її батьків та матері відповідача. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Відповідач матеріально не дбає про дітей та витрачає свої кошти на власні потреби, зокрема і на спиртні напої. Із довідки, виданої Кролевецькою міською радою №1171 від 3 квітня 2017 року убачається, що [PERSON], дійсно проживає за адресою [INFO], кв.№43, у м.Кролевець Сумської області разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За заявленими вимогами позивачка просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачкою [PERSON] не надано суду письмових доказів про те, що відповідач офіційно працює, має регулярний дохід, а також не зазначено інші обставини, які надають право суду визначити розмір аліментів у частці. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам, зокрема позивачці, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що відповідач допомогу на дитину взагалі не надає, офіційно працює, незважаючи на те, що просить стягувати аліменти у частці від заробітку (доходу). При цьому відповідач [PERSON] у заяві, яку надав суду вказав про те, що він ніде не працює (а.с.20) Враховуючи положення ст.ст.11, 60 ЦК України суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, а також визнання відповідачем позову в частині його обовязку сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки щодо дітей, в тому числі утримувати їх і з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON], розмір яких суд визначає по 533 грн. 10 коп. щомісячно на кожну дитину, що становить 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 1 травня 2017 року у розмірі 1777 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Суд вважає, що позивачка не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч.1 ст.192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дітей, хвороба дітей тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. Відповідно до ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial