Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Євро-клінт» з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та відшкодування матеріальної шкоди. Свій позов мотивує тим, що 15.09.2016 між ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд» та позивачем укладено договір купівлі продажу майнових прав №КМБ/03/2017. 25.07.2017 як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відбулась державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, ТОВ «Київмонтажбуд» (Код ЄДРПОУ:38735603) змінило назву на ТОВ «Євро-клінт» (Код ЄДРПОУ:38735603). Згідно умов договору №КМБ/03/2017 покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості розташований в об`єкті капітального будівництва житлової прибудови з вбудовано -прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:62:096:0038, право на спорудження якого виникло у продавця на підставі Договору генерального підряду № 25/05-ГП/2014 від 25.05.2014 року, та який надав свою згоду на продаж житлової та нежитлової нерухомості у ЖК «Перспектива» та Декларації про початок виконання будівельних робіт виданої Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві 27.06.2014 № КВ083141780671. Відповідно до умов договору позивач сплатила продавцю кошти у загальному розмірі 511225, 00 грн., в зв`язку з чим ТОВ «Грасса Груп» 23.03.2018 видало довідку про фінансування 100% майнових прав об`єкта нерухомості по Договору №КМБ/03/2017 . Оскільки Договір № КМБ/03/2017 від 15.09.2016 був вчинений відповідачем без відповідних прав на земельну ділянку та дозвільних документів на здійснення будівництва, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Ухвалою судді від 07.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні. Ухвалою судді від 13.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник - [PERSON] позов підтримали та просили про його задоволення, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Глобал строй-3» - Сидоренко С.О., заперечував, щодо вимог позовної заяви, просив в позові відмовити в повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представників відповідача ТОВ «Євро-клінт», та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «Грасса Груп». Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово сторін у справі, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 15.09.2016 між ТОВ «Глобал Строй -3», ТОВ «Київмонтажбуд» та позивачем укладено Договір № КМБ/03/2017 на об`єкт нерухомості розташований в об`єкті капітального будівництва житлової прибудови з вбудовано -прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:62:096:0038, право на спорудження якого виникло у продавця на підставі Договору генерального підряду № 25/05-ГП/2014 від 25.05.2014 року, та який надав свою згоду на продаж житлової та нежитлової нерухомості у ЖК «Перспектива» та Декларації про початок виконання будівельних робіт виданої Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві 27.06.2014 № КВ083141780671 (а.с.5-8). Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець продає, Покупець купує Майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором , та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купілю- продаж. Згідно з п. 2.2. сторони домовились, що Об`єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним договором є об`єкт нерухомості , розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: Секція 3, об`єкт - квартира [ADDRESS] ; кількість кімнат - 1, загальна площа - 37, 18 кв.м.; поверх -2. Як наслідок, ТОВ «Грасса Груп» 23.03.2018 видало Довідку про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору №КМБ /03/2017 купівлі продажу майнових прав від 15.09.2016, що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] відповідно до умов Договору сплатила Продавцю грошові кошти у розмірі 511225, 00 грн. (а.с.9). Як зазначено позивачем, відповідно до листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 15.10.2014 № 10077/0/07-14/27-14, в якому повідомлялось, що ТОВ ТОВ «Глобал Строй -3», ТОВ «Київмонтажбуд» не звертались до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу КМДА із заявою для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (архітектурно -будівельного завдання) по [ADDRESS] , а також що у зазначених замовників відсутні документи, що посвідчують право власності чи користування зазначеною земельною ділянкою. 20.10.2014 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві було прийнято наказ № 3 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано реєстрацію декларації замовників ТОВ «Глобал Строй-3» і ТОВ «Київмонтажбуд» від 27.06.2014 № КВ083141780671 «Реконструкція нежитлового будинку та будівництво житлової прибудови по [ADDRESS] ». 25.07.2017, як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відбулась державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, ТОВ «Київмонтажбуд» змінило назву на ТОВ «Євро-клінт». Відповідно п. 2.3. п. 2.4. Договору під загальною площею об`єкта будівництва сторони розуміють суму площ житлових і допоміжних приміщень, враховуючи балкони і лоджії з коефіцієнтом t, зокрема: для лоджії коефіцієнт t становить для балкона коефіцієнт t становить 0,3. На об`єкті нерухомості будуть виконані такі загально будівельні роботи: -Відстань від підлоги до стелі -2,70 м.; -стіни - штукатурка не виконується; -встановлені металеві вхідні двері; -встановлені та засклені двокамерні металопластикові вікна; -підготовлена під чистове оздоблення підлога (крім підлоги у ванних кімнатах та санітарних вузлах); -розведена система опалення із встановленням радіаторів; -стоянка ГВП і ХВП із відводами з встановленням лічильників гарячої та холодної води і запірної арматури (вентилі) встановлюються на сходовій клітині; -розводка по квартирі та інші сантехнічні прилади не передбачені; -провід електропостачання прокладається до розподільчої коробки в квартирі; -лічильник електроенергії встановлюється на сходовій клітині, інші електричні мережі та прилади не передбачені. Запланований термін закінчення будівництва та ведення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва -3 квартал 2017 року. Предметом судового розгляду у цій справі є визнання недійсним договору майнових прав та стягнення грошових коштів. За правилом ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном, як особливим об`єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). За приписами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 №6-168цс12, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як встановлено судом, при укладенні договору № КМБ/03/2017 від 15.09.2016 купівлі продажу майнових прав, відповідачі ТОВ «Глобал Строй -3», ТОВ «Київмонтажбуд», враховуючи відсутність у останніх в наявності будь-яких прав на земельну ділянку та дозвільних документів на здійснення будівництва, ввели позивача в оману та заволоділи її коштами. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Таким чином, судом встановлено, що договір купівлі продажу майнових прав був укладений між сторонами без дозвільних документів на здійснення будівництва, фактично шляхом введення позивача в оману, згідно умов договору термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва запланований до 3 кварталу 2017, відповідачі зобов`язувались забезпечити будівництво об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію в терміни зазначені в договорі, умовами договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за даним Договором, винна сторона відшкодовує потерпілій стороні всі збитки, спричинені такими її винними діями (бездіяльністю) згідно чинного законодавства України А відтак суд дійшов висновку, що, відповідачі, при укладенні оспорюваного договору діяли проти інтересів покупця [PERSON] так як замовчували існування обставин, які могли перешкодити вчиненню правочину, цим самим відповідачі застосували обман, що вказує на наявність правових підстав відповідно до ст.ст. 203, 215, ч.1 ст. 227, 230 ЦК України визнати договір купівлі-продажу майнових прав від № КМБ/03/2017 від 15.09.2016, недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як роз`яснено у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Позивачем доведено, що нею в порядку виконання Договору № КМБ/03/2017 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого виступали майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , згідно наявних квитанцій наданих суду, було фактично сплачено на користь ТОВ «Київмонтажбуд», правонаступником якого є відповідач ТОВ «Євро-клінт», вартість майнових прав у розмірі 320 965 грн, які підлягають стягненню судом на користь позивачки, як сплачені нею за недійсним договором. Щодо стягнення з відповідача ТОВ «Євро-клінт»на користь позивача іншої частини матеріальної шкоди судом встановлено наступне: Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зокрема, частина перша цієї статті передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як зазначено у статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Отже, оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого позивач сплатила на користь відповідача ТОВ «Євро клінт» (ТОВ «Київмонтажбуд») грошові кошти, відтак у товариства на користь якого позивач перераховувала кошти, виник обов`язок по відшкодуваню перед позивачем спричинених їй матеріальних збитків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Позивачем в судовому засіданні були надані копії квитанцій відповідно до яких вона здійснювала перерахунок коштів. Судом було здійснено перевірку та перерахунок сплачених сум, в результаті чого фактична сума сплачених коштів позивачем на рахунок ТОВ «Євро клінт» (ТОВ «Київмонтажбуд») здійснена в сумі 320 965 грн.,. Разом з тим, суд не враховує виплати здійснені позивачем на рахунок ТОВ «Грасса Груп», оскільки позивачем залучено дане товариство до участі в розгляді справи, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження правомірності підстав сплати позивачем за укладеним нею договором від 15.09.2016 року купівлі-продажу майнових прав №КМБ/03/217, саме на користь ТОВ «Грасса Груп», суду за час розгляду справи, надано не було. Крім того, суд не вбачає підстав для солідарного стягнення з відповідачів ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Євро-клінт» на користь позивача понесених нею збитків, з тих підстав, що [PERSON] в порядку виконання Договору № КМБ/03/2017 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого виступали майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , згідно наявних квитанцій наданих суду, було фактично сплачено відповідачу ТОВ «Євро-клінт» (в тому числі і як правонаступнику «Київмонтажбуд») вартість майнових прав у розмірі 320 965 грн.. Будь-яких доказів того, що [PERSON] в порядку виконання Договору № КМБ/03/2017 сплачувались кошти на користь відповідача ТОВ «Глобал строй-3», суду надано не було. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, аналізуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал строй-3», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-клінт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грасса Груп», про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та відшкодування матеріальної шкоди. У порядку ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стегненню судовий збір, пропорційно до частки задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial