Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Позивачка 7\~листопада 2019\~року звернулася\~в суд\~з позовом\~про стягнення\~ з\~ПАТ Страхова компанія «Універсальна» 98000 грн. страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.07.2019 року по вул.Виговського, 30 у м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Hyundai» номерний знак [NUMBER] та належного їй автомобіля «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] , в результаті чого її автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18.09.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ПАТ Страхова компанія «Універсальна» за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, укладеним між відповідачем та [PERSON] , із терміном дії з 23.05.2019 року по 22.08.2019 року, що підтверджується полісом №ЕР-191266346. Згідно звіту №1303/19 про оцінку автомобіля «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 131266,62грн. Після настання ДТП вона звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом №3214/24-001 від 26.09.2019 року ПАТ Страхова компанія «Універсальна» відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що [PERSON] на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу №ЕР-191266346. Вказану відмову вважає безпідставною і незаконною. За наведеного, враховуючи, що згідно полісу №ЕР-191266346 страхова сума за шкоду заподіяну майну встановлена в розмірі 100000 грн., розмір франшизи становить 2000 грн., просить стягнути з відповідача на її користь 98000 грн. страхового відшкодування. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного\~ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, оглянувши матеріали адміністративної справи №462/4877/19, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. На підставі\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, позивачці [PERSON] належить автомобіль «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] , який був пошкоджений внаслідок зіткнення з автомобілем «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що мало місце 27.07.2019 року по [ADDRESS] . Факт вказаного ДТП підтверджується постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18.09.2019 р. щодо водія [PERSON] та матеріалами адміністративної справи №462/4877/19 /а.с.6/. Наведеним також стверджується, що вказана ДТП відбулася з вини водія [PERSON] , який порушив Правила дорожнього руху України, так як проявив неуважність до дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] та автомобілем «Hyundai» номерний знак [NUMBER] , за що був підданий адміністративному стягненню та що автомобіль «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] у цій ДТП був пошкоджений. Також встановлено, що 22.05.2019р. між ПАТ Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №ЕР-191266346, відповідно до якого страховик забезпечує відшкодування шкоди потерпілому під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] . За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи 2000 грн. /а.с. 5/. Згідно звіту №1303/19 про оцінку автомобіля «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить 131266,62грн. Ринкова вартість автомобіля складає 337283,02 грн. /а.с.10-12/. Після даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] звернулася до ПАТ Страхова компанія «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування з приводу пошкодження автомобіля «Skoda Oсtavia» номерний знак [NUMBER] внаслідок пригоди, що сталася 27.07.2019 року по [ADDRESS] м.Львові. Листом за № 3214/24-001 від 26 вересня 2019 року ПАТ Страхова компанія «Універсальна» повідомила позивачці про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування з покликанням на те, що застрахований автомобіль «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] був ввезений на територію України у митному режимі «Транзит» з метою особистого користування громадянином України [PERSON] і станом на 27.07.2019 року даний автомобіль перебував на митній території України з перевищенням строків транзитного переміщення, що свідчить про те, що водій [PERSON] на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу №ЕР-191266346 від 22.05.2019 року. Закон України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Закон № 1961-IV)\~є спеціальним\~законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п.\~1.4.\~статті 1\~Закону \~ №\~1961-IV особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно п.\~1.5.\~статті 1\~Закону \~ №\~1961-IV наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Згідно п.\~1.6.\~статті 1\~Закону \~ №\~1961-IV власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п. 1.7. статті 1 Закону \~ № 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової\~\~відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п.\~1.8.\~статті 1\~Закону \~ №\~1961-IV страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору; Згідно п.\~1.12.\~статті 1\~Закону \~ №\~1961-IV дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до\~ст.\~6\~Закону \~ №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~п.\~22.1.\~статті 22\~Закону \~ №\~1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.36.7 статті 36 Закону №1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (ст.12 Закону №1961-IV). Згідно п\~37.1.\~статті 37\~Закону №\~1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини\~\~та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1, ч.3 статті 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. При цьому, вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.979 ЦК України та ст.22.1 ЗУ „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі\~статтею 988 ЦК України\~ страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний\~\~здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. При цьому\~статтею 1194 ЦК України\~регламентовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності,\~а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Згідно ч.1 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. За змістом частини 5 статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне. Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. При цьому, судом не встановлено, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] на момент ДТП, чи доказів відсутності посвідчення водія у фізичної особи [PERSON] . Між тим, відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували незаконне заволодіння транспортним засобом водієм [PERSON] , а лист Львівської митниці Державної фіскальної служби від 23.09.2019 №15365/10/13-70-20/ 38 суд вважає неналежним доказом на обґрунтування заборони управління зазначеним автомобілем водієм [PERSON] , оскільки факт керування автомобілем третьою особою в певний момент часу не спростовує обставин ввезення автомобіля для власних потреб громадянином України [PERSON] . Суд зазначає, що порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до норм ЦК\~України та Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виходячи з аналізу положень статті 627 ЦК України, сторони є не лише вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, але й здійснюють власну діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику. Отже, судом не встановлено заволодіння застрахованим автомобілем «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] неправомірним способом водієм [PERSON] , а відтак суд вважає необґрунтованими доводи ПАТ Страхова компанія «Універсальна», як на підставу для відмови у виплаті позивачці страхового відшкодування, про відсутність права на управління транспортним засобом у водія «Renault Megane» номерний знак [NUMBER] на момент скоєння ним ДТП та підстав для виплати страхової суми страховою компанією, яка застрахувала цей автомобіль. Таким чином, хоча і страховий поліс був укладений не на ім`я [PERSON] , однак відповідно до норм\~статті 1Закону\~ №\~1961-IV водій [PERSON] , який на час ДТП правомірно володів забезпеченим транспортним засобом, вважається особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. За наведеного вище, враховуючи, що передбачений полісом №ЕР-191266346 від 22.05.2019 року ліміт відповідальності за шкоду становить 100000 грн., франшиза 2000 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми 98 000 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 980 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved