Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачка 16.10.2018 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що протягом останніх років стосунки з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, відповідач живе своїм життям, відсутній інтерес до родини, дитини, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. 17.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 06.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 28.11.2018 сторонам надано строк для примирення тривалістю два місяці. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, наполягала на розірванні шлюбу, зазначивши, що сім'ї вже давно немає, почуття між ними зникли, збереження сім'ї є неможливим. Протягом строку для примирення відповідач дійсно намагався змінити поведінку на краще, однак це вже не змінить її рішення щодо неможливості спільного подружнього життя. Категорично заперечує можливість примирення з відповідачем взагалі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що не бажає розлучення, вважає, що син повинен виховуватись рідними батьками. Протягом строку для примирення змінив свою поведінку на краще, однак дружина ставлення не змінила. Він заперечує проти розлучення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №114 (а.с.13). Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Сторонами визнано, що подружні стосунки між ними припинено, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, примирення не відбулось. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення подружніх стосунків, категоричну незгоду позивачки на примирення незалежно від змін у поведінці відповідача, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам позивачки. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. За спільною домовленістю малолітній син проживатиме разом з матір'ю. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити шлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно дост.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved