Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка 04.12.2013 року звернулася до суду з позовом до гаражного кооперативу «Сніжнянський» про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді гаражу [NUMBER], що знаходиться в гаражному кооперативі «Сніжнянський». Чоловік був членом кооперативу з 15.04.1987 року відповідно до ордеру №0157. Всі внески було сплачено у повному обсязі, про що відповідачем було видано відповідну довідку від 30.08.2013 року, проте документи про право власності на зазначений об'єкт не були оформлені. Спадкоємцями першої черги є позивач та доньки: [PERSON] та [PERSON], які спадщину не приймали. Позивач зазначає, що зверталась до нотаріальної контори м. Сніжне із заявою про прийняття спадщини, але спадкова справа заведена не була, оскільки іншого майна окрім кооперативного гаражу у чоловіка не було, а відповідних правовстановлюючих документів не має. 01.07.2013 року звернулась до реєстраційної служби Сніжнянського МУЮ Донецької області із заявою про проведення державної реєстрації гаражу, але у проведенні реєстрації було відмовлено у зв'язку з тим, що вона є неналежною особою, про що було винесено рішення. Зазначає, що на момент смерті чоловіка вони постійно мешкали разом однією родиною. Відразу після смерті чоловіка вона фактично прийняла у власність гараж [NUMBER], що розташований у гаражному кооперативі, користується ним, зберігає речі тощо. Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги [PERSON] залишені без задоволення. На вказане рішення суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення. Не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що нею не було надано доказів про своє звернення до нотаріальної контори. Вказує, що їй у нотаріальній конторі було відмовлено в прийнятті документів, оскільки іншого майна, окрім кооперативного гаражу, у її чоловіка не було, а відповідних правовстановлюючих документів немає. Зазначає, що до суду першої інстанції відповідачем було надано довідку з гаражного кооперативу про те, що померлий чоловік не має заборгованості перед кооперативом. Вважає, що за своїм змістом довідка передбачає повну сплату членських внесків. Крім того, відповідачем було подано до суду заяву про визнання позовних вимог позивача у повному обсязі, що на її думку, дає підстави вважати про сплату членських внесків померлого чоловіка, а отже і підстави для задоволення позову. Представник позивачки - [PERSON] підтримав доводи скарги. Інші сторони, повідомлені і про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити. Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є дружиною [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується долученими до справи копіями свідоцтв про укладення шлюбу та про смерть. Згідно копії ордеру №0157 на право користування боксом (гаражем) авто гаражного кооперативу «Сніжнянський» [PERSON] наданий в користування бокс [NUMBER]. Згідно довідки від 30.08.2013 року виданої відповідачем [PERSON] був володільцем боксу [NUMBER] з 15.04.1987 року по 22.11.2012 року заборгованості за членськими внесками не має. Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не дотрималась певного порядку прийняття спадщини, яка залишилась після померлого, тому підстави для встановлення факту прийняття спадщини позивачем та визнання права власності в порядку спадкування відсутні, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на законі, а з вказаної довідки не вбачається чи повністю вніс [PERSON] пайовий внесок за гараж. З даними висновками суду першої інстанції не можливо погодитися, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. На підставі ордеру №0157 [PERSON] було надане право користування гаражним боксом [NUMBER] у авто гаражному кооперативі «Сніжнянський». (а. с. 6) Згідно довідці кооперативу від 16.04.2014 року [PERSON] повністю вніс пайові внески кооперативу «Сніжнянський» та заборгованості не має, тобто він набув право власності на гаражний бокс [NUMBER]. Позивачка після смерті чоловіка прийнята у члени кооперативу та сплачує членські внески. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки територіального комітету «Сніжнянський» від 16.08.2013 року №510, на момент смерті [PERSON] він постійно поживав разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 11) Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. В пункті 8 цієї постанови зазначено, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Враховуючи вказане, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину постійно проживаючи разом зі спадкодавцем, тому немає необхідності встановлювати окремо факт прийняття спадщини. Рішенням від 01 липня 2013 року реєстраційна служба відмовила позивачці у реєстрації права власності на гараж. (а. с. 8) Тобто позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити своє право власності на гараж у порядку спадкування. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачкою права власності на спірний гараж у порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Outcome: partial