Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку площею 1,9871 га, з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER], посилаючись на те, що померла [PERSON] володіла земельною ділянкою, що розташована на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, проте оригіналу правовстановлюючого документу отримати не встигла. Позивачі оформили в нотаріальній конторі своє право на все майно спадкодавця, окрім спірної земельної ділянки, оскільки нотаріусу не було надано правовстановлюючого документу. Позивачі просять в судовому порядку визнати за ними в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 1,9871 га, для ведення особистого селянського господарства. Позивачі в судове засідання не з'явилися, їх представник [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області, в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання з проханням розглядати справу у його відсутності. Третя особа державний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Плющ Н.В. в судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтв про народження матір'ю позивачів є [PERSON]. 03.03.2006 року [PERSON], згідно розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 138, була затверджена технічна документація щодо складання актів на право власності на землю в межах території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26.02.2018, земельна ділянка площею 1,9871 га, з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] Листом державного нотаріуса Плющ Н.В. № 303/02-14 від 07.02.2018 року, відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Даних про наявність спору з іншими спадкоємцями під час судового розгляду не встановлено, з матеріалів спадкової справи таких спадкоємців не встановлено, позивачам не могло бути видано нотаріусом свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, що перешкоджає позивачам реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємців, тому справа щодо невизнаних прав позивачів як спадкоємців підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 2, 4, 19 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, такими є позивачі по справі, у зв'язку з чим суд вважає, що позивачі є належними особами та спадкоємцями за законом та їх звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивачі вчасно звернулися до нотаріуса із заявамипро прийняття спадщини, тобто прийнялиспадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб'єктами права цієї власності можуть бути фізичні особи, що передбачене ч.1 ст. 374 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивачі, набувши право на спадкове майно, набули його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачами права власності, а тому суд для захисту прав позивачів вважає за необхідне визнати власниками частини майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved