Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивачі звернулися в Канівський міськрайонний суд з позовом до територіальної громади с. Степанці в особі Степанецької сільської ради Канівського р-ну про визнання права власності на спадковий житловий будинок. У позові позивачі вказали, що [INFO] померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на майно: житловий будинок, земельну частку (пай) та грошові вклади. Позивачі є спадкоємцями після смерті матері за заповітом а за законом першої черги. З часу відкриття спадщини позивачі вчасно прийняли її і вже оформили своє право на земельну частку (пай) та вклад. Проте для оформлення права на спадковий житловий будинок і садибну ділянку у них виникла проблеми, причина яких полягає у тому, що за життя спадкодавець не узаконив належним чином своє право на будинок. Саме тому позивачі змушені звернутися до суду. Просять визнати за ними у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] право власності у рівних частках по 1/3 (одна третя) частині на належний останній житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] Позивачі та їх представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 23.02.2016 року (а.с.20) в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача - територіальної громади с. Степанці в особі Степанецької сільської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду телефонограму про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання за позивачами права власності на спадковий будинок. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема: - з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2009р. (а.с.10), що [PERSON] померла [INFO] року в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області; - з заповіту посвідченого 13.04.2007р. секретарем Степанецької сільської ради Канівського району Вовчинською Н.М. та зареєстрованого в реєстрі № 24 (а.с.14), що [PERSON], [INFO] заповіла все належне їй майно своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; - з технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS] власник домоволодіння не зазначений, а замовником виготовлення технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.16,17). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з повідомлення Канівської державної нотаріальної контори № 382/02-14 від 19.03.2016 року, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.37-54). Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Крім цього, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує проти визнання права власності за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON], з повідомлення державного нотаріуса Канівського державної нотаріальної контори №382/02-14 від 19.03.2016 року, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.37-54). З огляду на викладене та з урахуванням зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачами права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачами надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, і їх доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved