Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Старосинявської селищної ради про визнання недійсним державного акту про право на земельну ділянку та про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування вимог посилаються на те, що за життя їхня мати [PERSON] була членом селянської спілки «ім. Б.Хмельницького» с.Пилявка Старосинявського району Хмельницької області та при розпаюванні земель даної селянської спілки отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], а 29.10.2002 року на підставі рішення сесії Пилявківської сільської ради Старосинявського району №5 від 03.10.2001 року на її ім'я видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на земельну ділянкуплощею 2,71 га на території Пилявківської сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При зверненні до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку позивачам відмовлено у зв'язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] виданий після її смерті, а також через розбіжність написання прізвища спадкодавиці у свідоцтві про смерть та заповіті з ішими документами. Тому позивач просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29 жовтня 2002 року, виданий на ім'я [PERSON] та визнати за [PERSON] та [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №105 від 10.05.1996 року. У судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не з`явились, проте представник позивачів [PERSON] подала суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача Старосинявської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.08.1999 року, виданим Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис № 22. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 01 жовтня 1932 року, свідоцтвом про шлюб [PERSON] серія [NUMBER] від 25 серпня 1974 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] виданим повторно 07.02.2017 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові [PERSON] та своїй дочці [PERSON] в рівних частинах, що стверджується заповітом, посвідченим секретарем Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області від 30.06.1999 року. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Старосинявському районі №77/174-17 від 20.04.2017 року на ім'я [PERSON] згідно списку громадян, які мають право на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай) в Старосинявському районі Хмельницької області і прикладеного до нього Державного акту на право колективної власності на землю с/с ім.Б.Хмельницького с.Пилявка, серії [NUMBER] від 28.09.1995 року видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №105 від 10.05.1996 року. Взамін вказаного сертифікату зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на підставі рішення Пилявківської сільської ради №5 від 03 жовтня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №596 від 29.10.2002 року на земельну ділянку площею 2,71 га, що розташована на території Пилявківської сільської ради. Відповідно до витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] отримала сертифікат серії [NUMBER] на право земельну частку (пай) розміром 2,77 в умовно кадастрових гектарах селянської спілки ім.Б.Хмельницького с.Пилявка, зареєстрований в даній книзі за № 105 від 20.07.2000 року, про що свідчить її підпис. 29.10.2002 року на підставі рішення сесії Пилявківської сільської ради №5 від 03.10.2001 року на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на земельну ділянкуплощею 2,71 га, що розташована на території Пилявківської сільської ради Старосинявського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти [PERSON] та [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, що стверджується довідками №58 від 07.02.2017 року та №70 від 23 лютого 2017 року, виданими Старосинявською селищною радою. 29 березня 2017 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт про право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця [PERSON], а також через розбіжність написання прізвища спадкодавиці у свідоцтві про смерть та заповіті з іншими документами, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Гоменюк О.О. №294/02-31/2017 від 29.03.2017 року та спадковою справою №40-2017, відкритою 10.03.2017 року за заявою позивачів. Відповідно до довідки №59 від 07.02.2017 року, виданої Старосинявською селищною радою, [PERSON], 1931 року народження на території с.Пилявка Старосинявського району не проживала і на даний час не проживає. На території села проживала [PERSON], 1931 року народження, яка померла [INFO]. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лігвістичних експертиз №056/183-ml від 22.05.2017 рокурозбіжності у написанні прізвища «Зінич» у державному акту на право приватної власності на землю та «Зініч» у свідоцтві про смерть попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок відхилення від правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені впливом російської мови. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України 1991 року, який діяв на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Судом встановлено, що 29.10.2002 року на підставі рішення сесії Пилявківської сільської ради №5 від 03.10.2001 року на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на земельну ділянкуплощею 2,71 га, що розташована на території Пилявківської сільської ради Старосинявського району, тобто після її смерті [INFO]. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку площею 2,71 га на території Пилявківської сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки за життя не отримала державного акту на право власності на дану земельну ділянку. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року у разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки померла [PERSON] за життя була включений до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат серії [NUMBER] на право земельну частку (пай) розміром 2,77 в умовно кадастрових гектарах селянської спілки ім.Б.Хмельницького, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №105 від 10.05.1996 року, тому набула право на земельну частку (пай), яке може бути успадковано спадкоємцями після її смерті. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 29 жовтня 2002 року,який виданий після смерті [PERSON], слід визнати недійсним, а також враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивачі мають право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняли, іншого порядку визнати за ними право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, суд приходить до висновку що права позивачів підлягають до захисту шляхом визнання за ними права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Outcome: approved