Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна про відшкодування шкоди у зв'язку із порушенням прав споживача. Позовні вимоги мотивують тим, що 21 квітня 2014 року у с.Ракошино, Мукачівського району транспортним засобом FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], було здійснено зіткнення з автомобілем марки FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Так, як ДТП сталося у після робочий час, а цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована суб'єктом страхування - ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна на підставі Полісу АС/2812337, терміном дії 24.05.2013 р. - 23.05.2014р., що укладається у період ДТП, а вина [PERSON] була очевидною та визнавалася ним, останній по телефону зв'язався з відповідною службою відповідача і за консультаціями одразу ж на місці склали Повідомлення про ДТП від 21 квітня 2014 року о 19:55 (євро-протокол). У ньому зазначено час, місце, учасники пригоди та характер пошкоджень ТЗ, а саме, що автомобіль марки FORD Mondeo під керуванням [PERSON] по вул. Леніна у с.Ракошино, Мукачівського району на трасі Київ-Чоп з включеним світловим покажчиком повороту, здійснював на перехресті маневр повороту ліворуч, та пригальмував, і тут відчув удар у авто з-заді. Як виявилося [PERSON], керуючи транспортним засобом FIAT Ducato та рухаючись позаду [PERSON] в одному напрямку руху та по одній смузі руху, намагаючись та не встигши об'їхати авто [PERSON] з права, а також не зменшив швидкість руху свого авто, аж до його зупинки, допустив кутове зіткнення переднім бампером свого транспортного засобу у задній бампер, кришку багажника та задню праву фару автомобіля [PERSON]. Наступного ж дня, а саме 22 квітня 2014 року до представництва відповідача в м.Мукачево було подано необхідні документи, їх копії та отримано Пам'ятку збитку ОЦВ за № збитку: UA2014042200022, де повідомлено, що треба почекати на прийняття рішення по виплаті відшкодування збитків, завданих ДТП. Після цього, [PERSON] додано Рахунок-фактуру №ПП-0000009 від 24 квітня 2014 року на купівлю запасних частин у ПП [PERSON] для авто [NUMBER] на загальну суму 33 490,00 грн. та Рахунок - фактуру № ПП-0000010 від 24 квітня 2014 року на проведення ПП [PERSON] ремонту цього ж авто на загальну суму 5367,25 грн. при чому на них зазначено про оплату вказаних сум. Однак, після чисельних звернень [PERSON] та [PERSON] з приводу відповіді, відповідач надіслав на адресу [PERSON] повідомлення від 14 липня 2014 року за №4708-31 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування по вказаному випадку та в якому вказано, що ДП Центр Експертних Досліджень було складено Висновок № 090-14 експертного дослідження обставин та механізму ДТП за участі автомобілів FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER] та FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER]. Не погоджуючись з цим, до відповідача звернувся [PERSON] з письмовою вимогою переглянути своє рішення, аргументуючи тим, що незважаючи на проведення за власні кошти ремонт ТЗ, було поміняно задній бампер автомобіля FORD, однак пошкоджений бампер зберігається, а [PERSON] автомобіль -2- FIAT взагалі не ремонтував, навіть не зварював тріщину внутрішньої сторони лівого переднього крила всередині над колесом. Крім того у позовній заяві зазначають, що бампер автомобіля марки FORD виготовлений з еластичної пластмаси, яка вигинається під час дії на нього сторонньої сили, однак, якщо не сталося його ламання, то бампер повертається у своє положення, після завершення дії сторонньої сили на нього, а от бампер автомобіля марки FIAT не є таким, так як є технологічно застарілою моделлю та виготовлений з металу, який внаслідок дії на нього сторонньої сили або деформується, або ж ламається, без повернення у початкове положення. Про деформування бамперу автомобіля марки FORD, який потім повернувся у своє положення, свідчать характерні зморшки та тріщини на ньому. На фото №№1,3,8 та 9 видно пош.1 бамперу автомобілю FORD, при чому воно виникло внаслідок того, що після удару його бамперу, бампером автомобіля FIAT, фордівський бампер деформувався у бік енергопоглинаючої металічної балки кріплення заднього бамперу автомобіля FORD, яка і пробила його наскрізь, а також внаслідок контакту із цією балкою і виникла деформація переднього бамперу автомобіля FIAT. Пош.2 на фото №№ 2, 3, 8-9 заднього бамперу автомобіля FORD, характерні від контакту з шапками болтів кріплення переднього бамперу автомобіля FIAT діл.6 на фото №№ 8-10 та 12. Про контактування передньої частини автомобіля FIAT із задньою частиною FORD свідчать фото №№ 6-9. З цього явним є контактування навколофарової передньої частини автомобіля FIAT (ліва права частина кута кришки капота, ліва верхня та нижня передні кутові частини переднього правового крила) з кришкою багажника автомобіля FORD, а також контактування відповідних бамперів вказаних ТЗ. Внаслідок цього на автомобілі FORD маються ще характерні пош.8-10 фото №13, пош.11 фото №14 та пош.7 №№ 8, 10 та 14, при чому із-за того, що вказані пошкодження виникли на кутових деталях кузова ТЗ, тобто яким із-за їх гнутості на 90 градусів властиво надстійкість, у поєднанні із такими ж, але прямими ділянками, а також які виготовлені із значно міцнішого металу ніж метал автомобіля марки FORD, для співставлення з не відремонтованим бампером автомобіля марки FIAT. Однак знову довгий час не було жодної відповіді від відповідача, тому [PERSON] надіслав 28 січня 2015 року лист-нагадування, після якого - 13 лютого 2015 року за № 941-31 його повідомили, що Відповідач залишає своє попереднє рішення без змін, а також вказали, що на його запит йому направлявся лист №538-31, при чому не зрозуміло коли і якої аргументації. Так, як із завданої шкоди до сьогоднішнього часу не відшкодовано жодної копійки, то позивачі припускають, що відповідач мав на увазі відмову у виплаті страхового відшкодування по ДТП і таким чином прострочив виплату страхового відшкодування з 09 травня 2014 року до 01 вересня 2015 року, тобто 479 днів. Також звертають увагу на те, що поряд з завданою [PERSON] матеріальної шкоди, внаслідок не виконання своїх обов'язків з боку відповідача, їм ([PERSON] та [PERSON]Й.) завдано ще й моральної шкоди. Так, вони зазнали душевних страждань, оскільки із-за невиплати Відповідачем страхового відшкодування із надуманих, навмисно сфабрикованих підстав, автомобіль відремонтовано за власні кошти [PERSON], розмір яких є значним та використано із сімейного бюджету, чим порушено його право власності, порушені нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, принижена їхня гідність, так як вони стали заручниками недобросовісної підприємницької діяльності Відповідача у сфері надання послуг з страхування. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] та [PERSON] звертаються до суду та просять стягнути з ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна 800 245,02 грн. - відшкодування шкоди у зв'язку з порушенням прав споживача, що включає в себе 62 877,55 грн. - суму з урахуванням встановленого індексу інфляції, 735 834,48 грн. - пеня та 1 532,99 грн. - 3% річних, та 50 000 грн. завданої моральної шкоди. 11 березня 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про збільшення позовних вимог та просять стягнути з ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна на користь [PERSON] - 1 509 723,80 грн. у відшкодування шкоди у зв'язку з порушенням прав споживача, що включає в себе 65 342,32 грн. - суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції; 1 442 235,57 грн. пеня (згідно ч.5 ст.10 Закону України Про захист прав споживачів), а також стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Позивачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивачів - [PERSON] у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав з підставі наведених у позовній заяві [PERSON] та [PERSON] та просив суд їх задоволити в повному обсязі. Відповідач - представник Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнав частково та показав, що 23 травня 2013 року між ПрАТ СК ПЗУ України та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2812337. 21 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу FIAT Ducato, державний -3- номерний знак [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно звіту № 34 від 29 квітня 2014 року, який ПрАТ СК ПЗУ Україна отримало від ПП [PERSON] щодо автомобіля марки FORD Mondeo 2.3s, державний номерний знак [NUMBER], страхова компанія провела розрахунок страхового відшкодування, який становить - 23 990,07 грн. та пеня - 9 618,37 грн.. Щодо виплати індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, має бути сплачений за весь час прострочення, що становить - 15 739,79 грн.. де 1 212,65 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 14 527,14 грн. - індекс інфляції за весь час прострочення. Таким чином, не заперечив проти стягнення з відповідача виплату страхового відшкодування, пеню, індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в загальному розмірі 49 348,23 грн. Заслухавши думки представника позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], представника відповідача - [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, о 19 годині 55 хвилин 21 квітня 2014 року в селі Ракошино Мукачівського району Закарпатської області [PERSON], керуючи транспортним засобом марки FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER], під час здійснення повороту ліворуч, допустив зіткнення із задньою частиною транспортного засобу марки FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі (а.с.3). З розрахунку - фактур №ПП-0000009 та № ПП-0000010 від 24 квітня 2014 року, наданих ПП [PERSON], вбачається, що [PERSON] розрахувався за запчастини на автомобіль марки FORD, державний номерний знак [NUMBER] на загальну суму 33 490 (тридцять три тисячі чотириста дев'яносто) гривень та 5 367 (п'ять тисяч триста шістдесят сім) гривень 25 копійок (а.с.5, 6). 14 липня 2014 року Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ПЗУ Україна на адресу [PERSON] було направлено лист за № 4708-31, відповідно до якого ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна не має підстав для виплати страхового відшкодування по випадку ДТП, що сталася 21 квітня 2014 року з транспортним засобом FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER] та іншим транспортним засобом марки FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER], оскільки страховику не було повідомлено та приховано з сторони [PERSON] про всі відомі обставини, а саме: про наявність пошкоджень, які були отримані до дорожньо-транспортної пригоди і призвело до того, що страховик не має можливості відмежувати пошкодження, які були на транспортному засобі до дорожньо- транспортної пригоди від тих, які отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7). У свою чергу, 16 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до відділу правового врегулювання збитків транспортного страхування ПрАТ СК ПЗУ Україна про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування по випадку, який стався 21 квітня 2014 року у с.Ракошино, Мукачівського району, оскільки Висновок наданий ДП Центр Експертних Досліджень не відповідає фактичних обставинам справи, про що свідчить лист [PERSON] від 16 вересня 2014 року та додана до нього фототаблиця з 15 фото (а.с.8, 9,-12). 28 січня 2015 року [PERSON], потворно звернувся до відділу правового регулювання збитків транспортного страхування ПрАТ СК ПЗУ Україна про надання інформації про наслідки розгляду його вимоги від 16 вересня 2014 року про перегляд рішення про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування по вказаному випадку (а.с.13). Відповідно до Листа № 941-31 від 13 лютого 2015 року, ПрАТ СК ПЗУ Україна на ім'я [PERSON] надано лист, з якого вбачається, що центром врегулювання збитків страховою компанією розглянуто Заяву від 28 січня 2015 року. Після розгляду заяви ПрАТ СК ПЗУ Україна залишає своє попереднє рішення без змін (а.с.14). Відповідно до копії Висновку за №090-14 спеціального інженерно-технічного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобіля марки FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER] та FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER] наданого ДП Центр Експертних Досліджень, заявлені пошкодження автомобілів FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER], -4- під керуванням [PERSON] та FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] з технічної точки зору не відповідають і не могли утворитися за обставин, які наведені у поясненнях водіїв, оскільки наявні на автомобілі FORD Mondeo деформації задньої частини кузова не мають відповідних для утворення таких деформацій елементів і кузовних деталей в передній частині кузова автомобіля FIAT Ducato і навпаки, а також, через неможливість контактування розташованих на одній висоті від опорної поверхні передньої панелі кузова і переднього лівого крила автомобіля FIAT Ducato та кришки багажника автомобіля FORD Mondeo, оскільки задній бампер останнього не має деформацій вглиб багажного відсіку, що виключає можливість взаємного контакту вищеописаних деталей транспортних засобів, враховуючи конструкцію бамперів (а.с.44-52). З копії Поліса № АС / 281233 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що 23 травня 2013 року [PERSON] застрахував належний йому на праві приватної власності автомобіль марки FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER] у ПрАТ СК ПЗУ Україна (а.с.66). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суд від 29 вересня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON], [PERSON] до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна про відшкодування шкоди у зв'язку із порушенням прав споживача, призначено судову - автотехнічну експертизу і для вирішення експертизи поставлено наступне питання : Чи відповідають, з технічної точки зору, пошкодження автомобілів FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом марки FIAT Ducato, державний номерний знак 853 - 50 РЕ, під керуванням [PERSON], обставинам ДТП, які викладені в поясненнях водіїв [PERSON] і [PERSON] та місцю, зафіксованому на схемі дорожньо-транспортної пригоди? (а.с.72-73). 28 січня 2015 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз надано Висновок №3756 транспортно - трасологічної експертизи, згідно якого виходячи з характеру пошкоджень, висоти їх розташування, схеми ДТП та натурного співставлення автомобіля марки FIAT Ducato, державний номерний знак 853 - 50 РЕ, з автомобілем марки FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER], виявлені пошкодження транспортних засобів могли утворитися за рахунок зіткнення вказаних автомобілів (а.с.85-93) Щодо вирішення позовної вимоги [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 Закону України Про страхування (із змінами і доповненнями) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів З частини 1 статті 16 Закону вбачається, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 20 Закону України Про страхування страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; 7) надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю. Що також закріплено в статті 988 Цивільного кодексу України. -5- Статтею 21 Закону визначено обов'язки страхувальника, де страхувальник зобов'язаний: 1)своєчасно вносити страхові платежі; 2) при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору; 4) вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Що також закріплено в статті 989 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 26 Закону підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 982 Цивільного кодексу України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Страхова компанія ПЗУ Україна діють договірні відносини, на підставі Полісу № АС/281233 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з якою страховик - ПрАТ СК ПЗУ Україна взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату [PERSON] а особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник - [PERSON] зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Так, [PERSON] свої зобов'язання виконав належним чином. У свою чергу страховик - відповідач по справі ПрАТ СК ПЗУ Україна, після настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце о 19 годині 55 хвилин 21 квітня 2014 року в с.Ракошино, Мукачівського району, де винним у ній був [PERSON], який керував транспортним засобом марки FIAT Ducato, державний номерний знак [NUMBER], під час здійснення повороту ліворуч допустив зіткнення із задньою частиною транспортного засобу марки FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], свої зобов'язання як страховика не виконав. Висновок за №090-14 спеціального інженерно-технічного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень вищевказаних автомобілів на замовлення ПрАТ СК ПЗУ Україна наданий ДП Центр Експертних Досліджень суперечить Висновку за №3756 транспортно-трасологічної експертизи, який був проведений на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року, та в якому вказано, що: Виходячи з характеру пошкоджень, висоти їх розташування, схеми ДТП та натурного співставлення автомобіля марки FIAT Ducato, державний номерний знак 853 - 50 РЕ, з автомобілем марки FORD Mondeo, державний номерний знак [NUMBER], виявлені пошкодження транспортних засобів могли утворитися за рахунок зіткнення вказаних автомобілів. Таким чином, відмова Відповідача у виплаті страхового відшкодування по вищевказаному випадку є неправомірною. Відповідно до статтей 526, 610 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного -6- законодавства. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а пунктом 4 частини 1 статті 611 цього Кодексу визначено правову підставу порушення зобов'язання - відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, відшкодування збитків можливе при порушення будь-якого зобов'язання. Нормою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Так, зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, і таке зобовязання є грошовим, а в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення з ПрАТ СК ПЗУ України інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 65 342, 32 грн. та три проценти річних - 2146,00 грн., підлягають до задоволення, оскільки відповідачем грошове зобов'язання згідно договору страхування виконане не було, що також в судовому засідання стороною позивача доведено, а стороною відповідача визнано частково. Що стосується позовних вимог [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення з ПрАТ СК ПЗУ Україна пені, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом знайдено підставність до часткового задоволення збільшеної позовної вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення з ПрАТ СК ПЗУ України пені в розмірі - 1 422 235,57 грн. з застосування Закону України Про захист прав споживачів, оскільки цей закон встановлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживачів. А відносини, що виникають під час виплат страхових сум на підставі договорів страхування, відносяться насамперед до договірних відносин, а тому при вирішенні питання про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань за договорами страхування, суду слід було обговорити питання про застосування статті 625 Цивільного кодексу України, яка встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку, що з ПрАТ СК ПЗУ Україна необхідно стягнути пеню у розмірі 33 490 грн. з застосуванням ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України, що відповідає розміру завданих збитків. Щодо вирішення позовної вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення з ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п.1 ч.2 цієї статті); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (п.2 ч.2 цієї статті); у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п.4 ч.2 цієї статті). А частиною 3 статті 23 Кодексу встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. -7- Крім цього, згідно з абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно зясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до загальних засад змагальності кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом не знайдено підтвердження того, що позивачам [PERSON] та [PERSON] діями відповідача заподіяна моральна шкода. З частин 1 та 3 статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в збільшені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди - підлягають до часткового задоволення. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved