Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом виселення без надання іншого житла. В обгрунтування позову вказала, що згідно договору дарування від 17.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 229, зареєстрованого в Козятинському структурному підрозділі КП «ВООБТІ» 07.04.2008 року в реєстрову книгу №25, за №3600, їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Московській, 52 в м. Козятині Вінницької області. [PERSON] є її колишнім чоловіком. Шлюб між ними було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року, оскільки сімейні стосунки у них не склалися, бо відповідач зловживав спиртними напоями, а будучи в нетверезому стані вчиняв скандали та ображав її. Таким чином, рішенням суду встановлено, що з боку [PERSON] відносно неї на момент розлучення уже учинялись неправомірні дії, які перешкоджають спільному проживанню в одному житлову приміщенні. Після розлучення, відповідач добровільно не виселився з належного їй будинку, продовжував зловживати спиртними напоями, принижував її людську гідність, вчиняв сварки та скандали, погрожував розправою. Такі дії з боку відповідача, проявлялись дуже часто та систематично. Їй було соромно повідомляти про такі дії громадськість та правоохоронні органи, і вона терпіла, однак, в лютому місяці 2012 року відповідач вкотре вчинив насильство відносно неї і з метою припинення його неправомірних дій, вона вимушена була звернутись із заявою до правоохоронних органів, і як наслідок, відносно відповідача було складено адміністративний протокол за насильство в сімї. Вважає, що з огляду на вищевикладені обставини, проживання в одному будинку з відповідачем є не можливим і може призвести до негативних наслідків, а тому, просить його виселити без надання іншого житлового приміщення, оскільки відповідачу належить частина спадкової батьківської хати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали і підтвердили обставини вказані в ньому. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав і суду пояснив, що з 1990 року він проживає [INFO] разом зі своєю колишньою дружиною. За час спільного проживання він постійно брав участь у благоустрою будинку, оплачував комунальні послуги, однак, довести це не може, оскільки рахунки сплачувались на імя позивачки. Він ніколи не здійснював насильства в сімї відносно своєї дружини, хоча інколи траплялись сварки, однак, їх ініціатором майже завжди була позивачка, а тому, він не порушував будь-яких правил співмешкання і просить відмовити у позові. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 17.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 229, зареєстрованого в Козятинському структурному підрозділі КП «ВООБТІ» 07.04.2008 року в реєстрову книгу №25, за №3600, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Московській, 52 в м. Козятині Вінницької області. [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду від 26 квітня 2010 року. Причиною розірвання шлюбу була та обставина, що сімейні стосунки у сторін не склалися, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, а будучи в нетверезому стані вчиняв скандали та ображав позивачку. Тобто, вищевказаним рішенням суду було встановлено, що з боку [PERSON] відносно позивачки на момент розлучення уже учинялись неправомірні дії, які перешкоджали спільному проживанню в одному житлову приміщенні. Після розлучення, відповідач добровільно не виселився з належного позивачці будинку, продовжував зловживати спиртними напоями, принижував її людську гідність, вчиняв сварки та скандали, погрожував розправою, за що в лютому 2012 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, тобто, за вчинення насильства в сімї. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що [PERSON] порушує правила співжиття, і його подальше спільне проживання з позивачкою є неможливе, а тому, його слід виселити з даного житла без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 157 та ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: approved