Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача ТОВ «Укрпромбанк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про визнання договору іпотеки припиненим та виключення відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.04.2007 року між відповідачем ТОВ «Український промисловий банк» (іпотекодержатель) з однієї сторони та позивачами [PERSON] та [PERSON] (іпотекодавці) з другої сторони було укладено іпотечний договір №243/Zфквіп-07 від 02.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1025. Предметом даного договору була передача в іпотеку вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №243/ФКВ-07 від 02.04.2007 року, а саме квартири [ADDRESS]. На даний час усі зобов'язання по кредитному договору №243/ФКВ-07 від 02.04.2007 року виконані позичальником в повному обсязі та належним чином, однак при зверненні до реєстраційних органів з'ясувалось, що до даного часу банком не виконані зобов'язання щодо припинення іпотеки та зняття обтяжень. 05.09.2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» (Установником Управління), ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (Управителем) та Національним банком України було укладено договір №31-Л про передавання в управління непроданих активів, наявних на балансі банку на дату укладення цього договору, та передано перелік (реєстр) вимог кредиторів (вигодонобувачів), розрахунки з якими не проведено. Разом з тим, в переліку активів, переданих в управління ТОВ «ІК «ІФГ КАПІТАЛ» відсутня інформація щодо кредитної заборгованості позивачів [PERSON] та [PERSON] 28.02.2014 року комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків прийнято рішення №103 про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора та завершення процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк». Документи ТОВ «Укрпромбанк», які підлягають зберіганню, передані до архіву Національного банку України. Разом з тим, Національний банк України не може надати довідку про погашення заборгованості, оскільки строк зберігання документів, в яких вона міститься, складає 5 років після погашення позики. Таким чином, незважаючи на виконання позивачем [PERSON] кредитних зобов'язань ще у 2008 році, наявний запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек та запис про заборону відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна квартири порушує її право власності та перешкоджає здійсненню повноваження власника щодо розпорядження цією квартирою, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представники позивачів не заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 02.04.2007 року між відповідачем ТОВ «Український промисловий банк» (іпотекодержатель) з однієї сторони та позивачами [PERSON] та [PERSON] (іпотекодавці) з другої сторони було укладено іпотечний договір №243/Zфквіп-07 від 02.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1025 (а.с.11-13). Предметом даного договору була передача в іпотеку вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №243/ФКВ-07 від 02.04.2007 року, а саме квартири [ADDRESS]. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачі, як на підтвердження своїх вимог, стверджували, що на даний час усі зобов'язання по кредитному договору №243/ФКВ-07 від 02.04.2007 року виконані позичальником в повному обсязі та належним чином, а відтак вважають, що договір іпотеки є припиненим. Разом з тим, позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про належне виконання зобов'язання позивачем [PERSON] перед відповідачем ТОВ «Український промисловий банк» по кредитному договору №243/ФКВ-07 від 02.04.2007 року, оскільки безпосередньо відсутні первинні облікові документи, визначені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які б стверджували про таке виконання. Натомість, довідка ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» вих.№697 від 12.10.2015 року, наявна в матеріалах справи, про те, що 05.09.2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» (Установником Управління), ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (Управителем) та Національним банком України було укладено договір №31-Л про передавання в управління непроданих активів, наявних на балансі банку на дату укладення цього договору, та передано перелік (реєстр) вимог кредиторів (вигодонобувачів), розрахунки з якими не проведено; в переліку активів, переданих в управління ТОВ «ІК «ІФГ КАПІТАЛ» відсутня інформація щодо кредитної заборгованості позивачів [PERSON] та [PERSON], не свідчить про належне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а відтак не є підставою для припинення зобов'язання за договором поруки (а.с.14). Належних та допустимих доказів, які б стверджували про відсутність у Національного банку України можливості надати довідку про відсутність за позивачами заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Український промисловий банк» через сплив строку зберігання документів, також не надано. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed