Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом у якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , що належала їх бутьку. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх батька, вони, як спадкоємці за законом звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність відповідної реєстрації права власності померлого на дане спадкове майно. При цьому, з урахуванням відмови дружини померлого від прийняття спадщини на користь [PERSON] , позивачі визначили частки у вказаному нерухомому майні 2/3 і 1/3 відповідно. Позивачі в судове засідання не прибули; представник позивачів надала суду заяву у якій просила розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав суду заяву який не заперечив щодо вимог позову та просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2018 року (а.с. 12). Спадкоємцями померлого за законом є його дружина і дві дочки - позивачі по даній справі, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 22 квітня 1980 року і серії [NUMBER] від 12.11.1968 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.07.1966 року (а.с. 13, 14). У встановленому законом порядку позивачі звернулися до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька, що підтверджується змістом досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи по суті копій матеріалів спадкової справи померлого № 65/2018. Дружина померлого [PERSON] , заявою від 03 листопада 2018 року на ім`я нотаріуса відмовилася від спдащини після чоловіка на користь дочки [PERSON] .. Постановою приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Нещасної Т.М. від 14.03.2020 року № 60/02-14, позивачам, відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскльки право власності померлого на вказане нерухоме майно не зареєстроване (а.с. 15). Норми статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов`язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року. Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно та земельні ділянки. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як вбачається із досліджених судом копій письмових доказів доданих до позову на підтвердження позивачами своїх доводів, а саме: ордеру № 163 виданого виконавчим комітетом Васильківської міської ради 16 березня 1972 року, на підставі рішення виконкому Васильківської міської Ради депутатів трудящих № 119 від 16 березня 1972 року, спадкодавець позивачів отримав право на зайняття житлової площі квартири [ADDRESS] у складі з членами родини: дружиною [PERSON] і дочкою [PERSON] (а.с. 17). Тобто, на момент виникнення у померлого [PERSON] прав на спірне нерухоме майно: 1972 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, положення якого не передбачали обов`язкової реєстрації прав на нерухоме майно. Отже, суд приходить до висновку, що права [PERSON] на нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] - були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. До того ж, відповідно до пункту 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються: - довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; - технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Зокрема, довідками Житлово-будівельного кооперативу «Чайка-1» №№ 67 і 68 від 05 жовтня 2020 року підтверджено ті обставини, що спадкодавець позивачів дійсно проживав і був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] ; [PERSON] сплачував житлово-комунальні послуги та повністю вніс пайовий внесок за квартиру в розмірі 5 703 карбованці (а.с. 18, 19). Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що спадкодавець не встиг оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, що діяло станом на дату його смерті. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встиг оформити право власності на вказану квартиру належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за його спадкоємцями права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті їх батька. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на дане нерухоме майно. При цьому, суд обовязково враховує відмову дружини померлого від прийняття спадщини на користь [PERSON] та визначає частки у вказаному нерухомому майні 2/3 для [PERSON] і 1/3 для [PERSON] відповідно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved