Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 20.05.1967 року у виконкомі Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №12. Вказує, що від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Подружні стосунки вони не підтримують з 2001. Причиною розпаду їхньої сімї вважає те, що у них з відповідачем різні характери, відсутні злагода та взаєморозуміння. Вказує, що відповідач часто влаштовував скандали та ображав її. Вважає, що їхня сімя розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, наміру зберегти сімю вона не має, а тому просила позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Тумак». Крім того, просила стягнути з відповідача 704, 80 гривень сплаченого судового збору. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, однак 11.10.2018 через канцелярію подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не не зявився, однак 11.10.2018 р. через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просивсправу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.05.1967 року у виконавчому комітеті Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 149220 (а.с.5). Як встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як у них різні погляди на шлюб та сімю, суперечить їх інтересам, позивачка не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов визнав, а тому шлюб між ними може бути розірвано. Відповідно до ч.3ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивачка сплатила судовий збір в розмірі 704,80 гривень. Це підтверджується квитанцією №45 від 20.09.2018 року (а.с.1) Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦАК України \~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачці [PERSON] належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, (704,80/100х50=352,40) а інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved