Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначають, що [INFO] року помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина. Вони в установленому законом порядку прийняли спадщину. Проте, коли позивачі звернулись до нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав, то їм було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів. А тому просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними в рівних частинах, по 1/3 за кожним. право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,4737 га, , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, від їх представника надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному, просила їх задовольнити та провести розгляд справи без їх участі. Представник відповідача по справі - Хотінської селищної ради Сумського району у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Завідувач Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надала заяву в якій просить справу розглядати без участі їх представника. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, про що Хотінською селищною радою Сумського району Сумської області внесено актовий запис № 13 від 11 березня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] (а.с. 36-39), в установленому законом порядку позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулась до Сумської районної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області № 2-569/2004 за позивачами рівних частинах, по 1/3 за кожним, було визнано право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], Сумського району, Сумської області і вони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане домоволодіння. Проте, постановою державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки як було встановлено, що державний акт на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку був виданий Хотінською селищною радою після смерті [PERSON] Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до архівного витягу з рішення № 57, прийнятого виконавчим комітетом Хотінської селищної Ради народних депутатів 10 серпня 1993 року було прийнято рішення про передачу безкоштовно у приватну власність громадянам землі для ведення особистого підсобного господарства, зокрема було передано [PERSON] 0,21 га землі, в тому числі 0,01 га під забудовою. (а.с. 24). 30 вересня на ім'я [PERSON] був виданий державний акт серії [NUMBER], згідно до якого він є власником земельної ділянки, площею 0,4737 га, розташована на території Хотінської селищної ради для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та ведення особистого селянського господарства, але [PERSON] даний державний акт не отримав, оскільки [INFO] року помер. Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном на законних підставах. А тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ними права на дану земельну ділянку.

Outcome: approved