Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що 19 березня 2016 року помер їх батько [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 031497 земельні ділянки площами 0,44 га та 0,07 га, які призначені для ведення особистого підсобного господарства та розташовані на території колишньої Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Вони (позивачі) прияли спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на ці земельні ділянки у звязку з тим, що у державному акті невірно зазначено прізвище та по батькові власника земельної ділянки. Крім цього, кількісна характеристика земельних ділянок, переданих у власність [PERSON] змінилася і на час повторного обміру склала інші площі ніж ті, що зазначені у державному акті. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності на земельні ділянки площами 0,3584 га та 0,0660 га, які призначені для ведення особистого підсобного господарства та розташовані на території колишньої Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі та їх представник адвокат [PERSON] не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просив справу розглядати без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2001 року на підставі рішення сесії Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 26 червня 2001 року на імя [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 031497, відповідно до якого останній є власником земельних ділянок площами 0,44 га та 0,07 га, які призначені для ведення особистого підсобного господарства та розташовані на території колишньої Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією відповідного державного акта (а.с. 11) та повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20 грудня 2017 року (а.с. 14). У судовому засіданні встановлено, що у зазначеному державному акті допущено помилки у написанні прізвища та по батькові власника земельних ділянок, а саме замість «Александренко» зазначено «Олександренко», замість «Кондратович» зазначено «Кіндратович». 19 березня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочки [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом. 17 липня 2017 року на їх імя були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на інші земельні ділянки та житловий будинок, що підтверджується копією спадкової справи № 128/2016 (а.с. 29-41). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки у звязку із наявністю помилок у державному акті серії ІІ-ЧН № 031497, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 843/02-31 від 14 червня 2016 року (а.с. 15). З технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] (а.с. 12-13) вбачається, що в звязку з часом кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність [PERSON] змінилася і на час повторного обміру земельної ділянки складає інші площі, а саме 0,3584 га та 0,0660 га. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved