Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду позовну заяву до Дмитрушківської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначено, що відповідно до заповіту від 07 червня 2011 року, посвідченого 07.06.2011 року за реєстровим № 21 Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області, мати позивачів - [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку в розмірі 2,2329 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Дмитрушківської сільської ради, в рівних частках по 1/2 кожній. Місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є с. Дмитрушки Уманського району Черкаської області, на даний час Дмитрушівська сільська об`єднана територіальна громада. Крім [PERSON] та [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON] не має. Після шестимісячного строку позивачі звернулися до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящука Д.О. для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті їх матері, про що свідчить витяг про реєстрації в Спадковому реєстрі № 54512649 від 17.12.2018 року. 10 грудня 2020 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,2329 га у зв`язку з тим, що на державному акті на право приватної власності на землю серії ЧP 15-12-040, що виданий Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області 13.06.2002 закреслений кадастровий номер «7124382500:02:1101» та опечатаний кадастровий номер «71224382500:02:000:1101». Вищевказане виправлення зроблене сільським головою с. Дмитрушки - A.A. Присяжнюк. А відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право на земельну ділянку « виправлення не допускаються». Виходячи із викладених обставин позивачі позбавлені реальної можливості оформити на своє ім`я документи про право власності на вище зазначену земельну ділянку, чим порушуються їхні законні права та інтереси, а тому вони змушені звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів задля визнання за ними, [PERSON] та [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , будучи повідомленими належним чином про підготовче засідання у справі - не з`явились, проте надали до суду письмову заяву, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, та розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання. Однак на адресу суду подав заяву, в якій вказано, що просить розглянути справу у відсутність представника і проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] помела [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми покійної [PERSON] . Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 15-12-040 від 13.06.2002, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,2329 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, на підставі рішення Дмитрушківської сільської ради народних депутатів № 2-7 від 24.04.2002 року. Відповідно до заповіту від 07.06.2011 року посвідченого секретарем Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Дзисюк А.В., [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку в розмірі 2,2329 га надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Дмитрушківської сільської ради, заповіла дочкам порівну в рівних частках по Ѕ кожній: [PERSON] , 1950 р.н. та [PERSON] , 1950 р.н. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2020 року приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящука Д.О., гр. [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 2,2329 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, що належала матері спадкоємців гр.. [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що на державному акті є виправлення, що є порушенням п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.199 за № 43. Згідно відповіді на запит за вих. №110/02-14 від 20.04.2021 приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящука Д.О., згідно матеріалів спадкової справи № 351/2018, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , єдиними спадкоємцями за заповітом на земельну ділянку площею 2,2329 га, що розташована на території Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, є діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За частиною 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Outcome: approved