Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду та просять визнати незаконним рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради № 485 від 12.12.2001 року про надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0583 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, визнати недійсним державний акт на вказану земельну ділянку, визнати за позивачами право власності на вказану земельну ділянку та скасувати арешт, накладений на земельну ділянку постановою державного виконавця від 24.05.2012 року. Свої вимоги мотивують тим, що вони згідно договору дарування від 13.11.2001 року в рівних частинах є співвласниками будинку [ADDRESS]. Однак, незважаючи на вказані обставини, попередній власник будинку [PERSON] за рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради від 12.12.2001 року приватизувала за вказаною адресою земельну ділянку площею 0,0583 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Також остання отримала державний акт на право приватної власності на землю. Оскільки [PERSON] має боргові зобов'язання перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», тому державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і на земельну ділянку, на якій побудований будинок, що належить позивачам. Про те, що земельна ділянка під їх будинком арештована, позивачі дізналися лише у травні 2014 року, отримавши такі відомості від нотаріуса. З метою захисту своїх прав змушені звернутися до суду. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, що просить не скасувати арешт, а звільнити з-під арешту земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0583 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], представники Новоград-Волинської міської ради та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в судове засідання не прибули. Заперечень проти позову не надали. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Представник Управління Держземагентства у Новоград-Волинському районі в судовому засіданні при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник відділу ДВС в судовому засіданні також при вирішенні справи покладається на розсуд суду, проте зазначає, що технічно неможливо звільнити з-під арешту земельну ділянку, оскільки постановою державного виконавця арешт накладений на все майно [PERSON] Беручи до уваги, що представник позивачів не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідачів з постановленням заочного рішення, суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Заслухавши пояснення представника позивачів, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, судом встановлено наступне. Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 13.11.2001 року позивачі в рівних частинах є співвласниками будинку [ADDRESS], який зареєстрований у БТІ 24.01.2002 року та у якому вони зареєстровані та проживають з 30.01.2002 року (а.с. 11). Рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради № 485 п.1.12 від 12.12.2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0583 га за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та на підставі зазначеного рішення [PERSON] отримала на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на землю на вказану земельну ділянку № 5828 від 03.01.2002 року (а.с. 29). Також у межах виконавчого провадження № 32267809 на виконання рішення суду від 22.12.2011 року про стягнення з [PERSON] та інших на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості по кредитному договору державним виконавцем 24.05.2012 року винесено постанову про накладення на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 26-28). На час укладення договору дарування та прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету, видачі державного акту на право власності діяли норми ЦК УРСР 1963 року та ЗК України 1990 року, тому при вирішенні спору суд керується вказаними нормами. Так, суд вважає, що позивачі набули права власності на житловий будинок [ADDRESS] з 13.11.2001 року, оскільки згідно ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором. У п.7 вищеописаного договору дарування зазначено, що право власності на жилий будинок у обдарованих виникає з моменту нотаріального посвідчення договору. Інших вимог законом, діючим на час виникнення правовідносин, стосовно моменту набуття права власності у набувача майна за договором не передбачено. Крім того, згідно положень ст.ст. 22,23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, виконком Новоград-Волинської міської ради, приймаючи рішення про надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0583 га за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, не дотримався вимог закону та порушив права позивачів на приватизацію земельної ділянки, на якій знаходиться їх будинок. Відповідно до вищевказаного, недійсним є і державний акт, який виданий на ім'я [PERSON], на виконання рішення виконкому Новоград-Волинської міської ради № 485 п.1.12 від 12.12.2001 року. Також підставними є вимоги позивачів про звільнення їх майна з-під арешту, оскільки такі дії врегульовані ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження». Клопотань про застосування наслідків сплину строків позовної давності до суду не надійшло. Відтак, судом встановлені підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також відповідно до положень ст.88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів в дольовому порядку.

Outcome: approved