Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до Придніпровського районного суду з позовом до відповідача про заборону чинити перешкоди в користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17.05.2012 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28.03.2013 року за нею та відповідачем в рівних частках визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Однак на даний час відповідач її та їх неповнолітню дитину у квартиру протиправно не впускає, примірників ключів від неї не надає та уникає навіть розмов про їх проживання в квартирі. Оскільки іншого житла у неї не має, просить встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: · Виділити в користування їй, разом з сином - [PERSON], у володіння та користування кімнату площею 14.3 кв.м., позначену на техплані цифрою « 7» з балконом площею 13.4 кв.м. та кімнату площею 8.1 кв.м., позначену на техплані цифрою « 8». · Виділити в користування [PERSON] кімнату площею 12.9 кв.м. позначену на техплані цифрою « 6». · Залишити в спільному користуванні нежитлові приміщення, а саме: коридор площею 4,0 кв.м. позначений на техплані цифрою « 1», коридор площею 4.3 кв.м. позначений на техплані цифрою « 2», кухню площею 9.6 кв.м. позначену на техплані цифрою « 3», вбиральню площею 1.1 кв.м. позначену на техплані цифрою « 4», ванну кімнату площею 4.7 кв.м. позначену на техплані цифрою « 5», комору площею 0.4 кв.м. позначену на техплані цифрою « 9», вбудовану шафу площею 1.2 кв.м.. А тому змушена звернутись до суду з позовом про заборону чинити перешкоди в користуванні квартирою та встановленню порядку користування нею. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд визначити порядок користування даною квартирою врахувавши, що з позивачкою буде проживати неповнолітній син. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та зазначив, що встановлення такого порядку користування квартирою буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, що на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 28.03.2013 року було вирішено визнати за [PERSON] право власності на ? частину (50%) та за [PERSON] право власності на ? частину (50%) квартири [ADDRESS] Вказана квартира розташована на 2 поверсі 2-х поверхового будинку та складається з 3-х ізольованих кімнат житловою площею 35.3 кв. м. (1-а кімната 12,9 кв. м., 2-а кімната 14.3 кв.м., 3-я кімната 8.1 кв.м.), кухні 9,6 кв. м., вбиральні 1,1 кв. м., ванної кімнати 4,7 кв. м., коридор 4,0 та 4,3 кв. м., комори 0,4 кв. м., вбудованої шафи 0.4 кв.м.. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, що на даний час між ним та відповідачем, як власниками цього нерухомого майна виникають непорозуміння з приводу встановлення порядку користування. Відповідач тривалий час чинить перешкоди позивачці в проживанні в квартирі, що позбавляє її права користування та володіння 1/2 частки квартири. Правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем регулюються Житловим Кодексом України та Цивільним Кодексом України. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] розміщена на другому поверсі двохповерхового будинку і в силу конструктивних обмежень не може бути обладнана самостійними виходами, а тому не підлягає розподілу в натурі між співвласниками. Таким чином, суд, вважає за необхідне встановити порядок користування квартирою, виділивши позивачці разом з сином - [PERSON], у володіння та користування кімнату площею 14.3 кв.м., позначену на техплані цифрою « 7» з балконом площею 13.4 кв.м. та кімнату площею 8.1 кв.м., позначену на техплані цифрою « 8», а відповідачу виділити в користування кімнату площею 12.9 кв.м. позначену на техплані цифрою « 6». Залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] нежитлові приміщення, а саме: коридор площею 4,0 кв.м. позначений на техплані цифрою « 1», коридор площею 4.3 кв.м. позначений на техплані цифрою « 2», кухню площею 9.6 кв.м. позначену на техплані цифрою « 3», вбиральню площею 1.1 кв.м. позначену на техплані цифрою «4», ванну кімнату площею 4.7 кв.м. позначену на техплані цифрою « 5», комору площею 0.4 кв.м. позначену на техплані цифрою « 9», вбудовану шафу площею 1.2 кв.м. Відповідач не надав суду інших варіантів встановлення порядку користування квартирою чи доказів проживання неповнолітнього сина разом з ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved