Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі по 700 гривень на кожну дитину, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на ту обставину, що діти сторін спору перебувають на повному утриманні позивачки, а батько дитини, відповідач у справі, ухиляється від батьківського обов'язку утримання, на постійній основі не надає матеріальної допомоги. Надалі позивачка збільшила вимогу про стягнення аліментів до 1500 гривень на кожну дитину. Позивачка у судове засідання з'явилася, позов підтримала та просить вимогу задовольнити з зазначених у позові підстав. Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечив, оскільки вважає, що після розірвання шлюбу позивачка з дітьми проживає у набутому в шлюбі з ним будинку та продовжує започаткований ними спільний бізнес з розведення породистих собак. Відтак, оскільки мати відповідача, котра перебуває на заробітках в королівстві Іспанія періодично передає позивачці кошти на внуків, й сам відповідач не заперечує, щоб позивачка з дітьми проживали в набутому в шлюбі з відповідачем будинку , в задоволенні позову слід відмовити. Крім того відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу, [PERSON], 2000 року народження в розмірі 200 гривень щомісячно. Всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини . 26 січня 2006 року між сторонами спору зареєстровано шлюб, що стверджується наявною у справі копією свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін спору є спільні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі спільно з позивачкою мають зареєстроване місце проживання в с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, однак фактично проживають разом з позивачкою в будинку, набутому в шлюбі з відповідачем, в [ADDRESS]. При цьому сама позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Натомість, як пояснив в судовому засіданні відповідач, останній дійсно з травня місяця проживає окремо від позивачки та спільної дитини в [ADDRESS], не має роботи на постійній основі, а також має ще одну дитину від першого шлюбу - [PERSON], 2000 року народження, на утримання якої сплачує матері дитини аліменти, визначені рішенням суду Тернопільської області в розмірі 200 гривень щомісячно. Крім цього суд пояснив, що добровільно передав в особисте проживання позивачки та дітей набутий в шлюбі будинок в [ADDRESS], на території якого проживаючи разом сторони спору мали заробіток вирощуючи породистих собак на продаж. Також відповідач суду пояснив що останній здійснює періодичну матеріальну підтримку матері дітей за рахунок коштів, які пересилає бабуся дітей, котра перебуває на заробітках в Королівстві Іспанія. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно з ст.ст.181,184 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Жодних доказів, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини в ході судового розгляду справи не здобуто й стороною відповідача не подано. Суд зазначає, що судом встановлено періодичний виїзд відповідача за кордон в країни ЄС, та постійне користування ним на постійній основі автомобілем Пежо Експерт, що відповідно потребує наявності суми грошей, а тому стверджувати про безгрошів'я відповідача суд вважає недоречним. При цьому судом критично оцінюються заперечення відповідача щодо розміру стягуваних аліментів, оскільки батьки в рівній мірі повинні забезпечувати дітей, й суд зауважує, що не приймаються посилання відповідача на відсутність у нього коштів в достатньому розмірі, оскільки зумівши спільно з позивачкою народити доньок, презюмується обізнаність [PERSON], як батька, щодо обов'язку належним чином матеріально утримувати дітей незважаючи на наявність іншої дитини від першого шлюбу. Суд зауважує, що передача у фактичне користування набутого в шлюбі майна, не є підставою звільнення від спати аліментів, за винятком досягнення сторонами спору угоди про передачу відступного, щодо наявності якої в даному випадку не ідеться. За таких обставин, з урахуванням наявності обов'язку відповідача сплачувати аліменти на утримання іншої дитини від першого шлюбу, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, визначеного законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», обов'язку батьків в рівній мірі забезпечувати матеріальне становище дитини, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі 750 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду й до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial