Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, а/з №116; - після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке мала в шлюбі - [PERSON]; - визначити місце проживання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] разом з нею; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, пов'язані із сплатою судового збору та витрати, пов'язані з наданням правової допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що стосунки між нею та чоловіком почали погіршуватися, так як він почав вживати алкогольні напої, став мало приділяти уваги їй та сину та їхнім сімейним відносинам. Крім того, постійно пред'являв до неї різні претензії, які були безпідставними. На цьому ґрунті в сім'ї почали виникати сварки, ініціатором яких являвся чоловік. Його ставлення до сім'ї та дитини привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. В січні місяці 2012 року вона припинила їхнє спільне проживання з відповідачем та проживає з дитиною у батьків. З того часу він не цікавиться життям та здоров'ям їхнього сина. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. У своїй заяві просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 2008 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №116, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їхньої дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Стаття 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанції від 17.11.2014 року (а.с.8) [PERSON] сплатила 200 грн. за надання правової допомоги. Квитанціями №204 від 17.11.2014 року та №50 від 01.12.2014 року (а.с.9, 15) підтверджується сплата позивачкою судового збору у розмірі 244 грн. за подачу позовної заяви. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved