overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка 02 листопада 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2005 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2005 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 02 листопада 2015 року до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивачка 02 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2014 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з серпня 2016 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2014 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 659 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з серпня 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

позивачка 02 червня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 03 вересня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що погоджується сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2016 рік для дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, стан здоров'я відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивачка 02 червня 2017 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося, чому вони розійшлися. Відповідач сином взагалі не цікавиться і матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, не надає, хоча працездатний і може таку надавати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що відповідач не працює, хоча працездатний і в змозі надавати кошти на утримання сина, який проживає з нею. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованом шлюбі з 04 серпня 2012 року і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що з 2013 року відповідач проживає окремо від позивачки і не надає коштів на утримання сина [PERSON], який проживає з матір'ю, хоча працездатний і може такі надавати. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, а позивачка є працездатною, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 02.06.2017 року. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь держави 640грн. судового збору. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка 03.02.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В своєму позові позивач зазначила, що знаходилася з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2000 року. Від сумісного життя у них з відповідачем [INFO] року народилася донька [PERSON], а [INFO] року народився син [PERSON], батьком яких є відповідач по справі. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей відповідач в добровільному порядку не хоче, хоча згідно норм сімейного законодавства зобов'язаний це робити. Посилаючись на те, що відповідач повинен допомагати їй в утриманні їх спільних дітей, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання кожного з дітей аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття кожного з дітей. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивача з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до ст.. 169 ЦПК України, заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2000 року. 28 грудня 2007 року їхній шлюб було розірвано, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Новоодеським відділом РАЦС Новоодеського РУЮ, а/з № 166. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі Неповнолітній діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Батько дітей - відповідач по справі не надає добровільно допомоги матері на утримання їх спільних дітей, хоча зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Суд, враховуючи, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має, на підставі цього приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу відповідно до ст.ст.183 СК України підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України, аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 03 лютого 2015 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачка, 03.02.2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 03 листопада 1990 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом запису громадянського стану виконкомом Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №1660. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про що мається почтове повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 03 листопада 1990 року. Шлюб був зареєстрований відділом запису громадянського стану виконкомом Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №1660 /а.с.4/ Встановлено, що в літку 2009 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка 03.02.2021 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від зареєстрованого ними 05.09.2009 року шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог , а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення, вказав, що він працює офіційно . Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого 05.09.2009 року шлюбу ( а. с. 2 ) мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 3 ), який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідач після пред`явлення позову позивачем визнав його, але вказав, що працює.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивачка 03.04.2015 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 16 березня 2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося за несумісністю характерів, у зв»язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати відновивши дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка не з»явилась, надала\~заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі, строк для примирення просила не надавати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання \~не з»явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі і згоду з позовом. \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачка 03.06.2015 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 06.02.2010 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на сімейне життя у зв'язку з чим подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 06.02.2010 року (а.с.7). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивачка 03.06.2020 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 01.03.2015 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, різних поглядів на життя, на взаємні права та обов`язки. Внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не мають та поживають окремо з травня 2017 року, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Майнового спору, спору про утримання та місце проживання дітей не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала ( а. с. 16 ), а відповідач позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу ( а. с. 17 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.03.2015 року в виконкомі Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони з травня 2017 року не підтримують шлюбних стосунків, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 5). Спорів щодо поділу майна, про утримання та місце проживання дітей на даний час не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, шлюб існує формально.

Outcome: approved