Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цивільним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] , та матір`ю [PERSON] , [PERSON] , якій після укладення шлюбу з [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . Після [PERSON] позивачі, як спадкоємці за законом [PERSON] , в установленому законом порядку прийняли спадщину. В грудні 2018 року, випадково, під час ремонту в будинку, було знайдено державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №028955 з якого, позивачі, довідалися, що спадкодавець [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у результаті чого отримали відмову в оформленні спадкового майна, оскільки спадкоємці не надали належного документа, необхідного для вчинення нотаріальної дії. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №028955 оформлений на ім`я [PERSON] , який в дійсності належить спадкодавцю [PERSON] , позивачі просили суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №028955 , оформленого на ім`я [PERSON] , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1607; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду спільну заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач Білоцерківська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без участі її представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] позивачі, як спадкоємці за законом [PERSON] , в установленому законом порядку прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] 28.12.2004 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. було видано свідоцтво про право власності [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частку в спільному сумісному майні, набутому подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно, право власності на яке в зазначеній частці посвідчено цим свідоцтвом складається з житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель і споруд під [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було зареєстроване в реєстрі за №5-4393. 28.12.2004 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , який є спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з: 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд під [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було зареєстроване в реєстрі за №5-4395. Згідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.01.2005 року за [PERSON] зареєстровано на підставі вищевказаних свідоцтв право власності на 2/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також 28.12.2004 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , яка є спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з: 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд під [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було зареєстроване в реєстрі за №5-4399. Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №149045595 сформованого 11.12.2018 року [PERSON] , Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора 11.12.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/6 частку житлового будинку під [ADDRESS] . Крім вказаного, 28.12.2004 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , який є спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з: 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд під [ADDRESS] . Вказане свідоцтво було зареєстроване в реєстрі за №5-4397. Згідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.01.2005 року за [PERSON] зареєстровано на підставі вищевказаного свідоцтва право власності на 1/6 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 28.12.2004 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] кожному на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з: грошових вкладів з відповідними процентами і всіма видами компенсацій по них, що знаходяться на зберіганні у філії відділення Ощадного банку №211/027 м. Біла Церква на рахунках № 19797, № 91551/7231. Вказане свідоцтво було зареєстровано в реєстрі №5-4401. Як вбачається з позовної заяви, в грудні 2018 року, позивачами, було виявлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №028955 з якого позивачі, довідалися, що спадкодавець [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з зазначеним, позивачі звернулися із заявами до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори з проханням видати їм свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку. 11.12.2018 року державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. винесла постанову, в якій відмовила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210300000:03:027:0005 , що розташована за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] матері [PERSON] , [PERSON] та дружини [PERSON] - [PERSON] , оскільки спадкоємці не надали належного документа, необхідного для вчинення нотаріальної дії. Наведене підтверджується копією постанови від 11.12.2018 року за №2729/02-31. З матеріалів спадкової справи вбачається, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії КВ №028955 , оформленого на ім`я [PERSON] , який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1607, було допущено помилку в написанні імені спадкодавця [PERSON] . Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що спадкові відносини регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року, оскільки [PERSON] померла [INFO] і спадщину було прийнято до 01.01.2004 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спад коємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту від криття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести міся ців з дня відкриття спадщини. За ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Так, на підставі рішення Білоцерківської міської ради від 30.09.2003 року №305 на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №028955 в якому зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 . Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1607. Наведене підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №028955 . За інформацією з Державного земельного кадастру, право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, зареєстровано за [PERSON] /Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3215440942019 від 27.05.2019 року/. Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Згідно до роз`яснень, які містяться в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК /п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК/ громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачі як спадкоємці за законом [PERSON] , в установленому законом порядку прийняли спадщину після померлої, спадкові права позивачів ніким не оспорюються, однак через наявність помилки в державному акті, останні позбавлені можливості оформити через органи нотаріату право на спадкове майно, а тому суд вважає, що право позивачів на спадкове майно підлягає судовому захисту. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] набула права на вказану вище земельну ділянку, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:03:027:0005 , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved