Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 23.06.2016 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Братениця Великописарівського району Сумської області у віці 66 років помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Шевченка розміром 4, 56 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. [INFO] в с. Вільшани Дергачівського району Харківської області у віці 72 років померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Шевченко розміром 4, 56 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Вона являється спадкоємцем за законом першої черги як рідна донька померлих та за заповітом після смерті матері. За життя мати [PERSON] склала заповіт 01.07.1996 на її користь та брата і сестри, третіх осіб по справі [PERSON], [PERSON], в рівних долях. Треті особи спадщину не приймали і на неї не претендують. Вона спадщину після смерті матері прийняла шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном відповідно до законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини. На даний час спадщина ніким юридично не оформлена, відумерлою не визнавалася. Оформити спадщину у нотаріальному порядку неможливо через втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку /пай/. Виготовити його дублікат на померлу особу не можливо. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. 05.08.2016 позивачка подала до суду уточнення до свого позову, вказавши, що після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] , спадщину отримала її мати [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном,оскільки на час його смерті була зареєстрована та проживала з померлим за однією адресою. Після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина на два земельних паї /її та батька/. Тому прохає визнати за нею право власності на майно після смерті матері /а.с.39/. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що після смерті її матері [PERSON] [INFO] року вона є спадкоємцем першої черги за законом як рідна донька. Мати за життя склала заповіт на користь її, брата та сестри, які спадщину не приймали, з заявами в нотаріальну контору не зверталися, проживали окремо від матері. Останнім часом мати проживала разом з нею в с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, де зареєстрована була одна. Вона провела її поховання, поминання, розпорядилася речами. Після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], мати проживала та була зареєстрована з ним в с. Братениця Великописарівського району Сумської області. Ніхто з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертався, спадщину фактично прийняла мати, але юридично її не оформила. ЇЇ сестра [PERSON] написала заяву в нотарільному порядку, що спадщину за заповітом після смерті не прийняла і на неї не претендує, брат [PERSON] є громадянином Росії, спадщину не приймав. У 2016 році вона звернулася до нотаріуса щоб оформити спадкові права, але їй відмовлено через відсутність оригіналів право установчих документів на земельні ділянки. Як виявилося батько за життя не отримав сертифікат на право на земельну частку /пай/, він перебуває на зберіганні у відділі Держгеокадастру у Великописарівському районі, а сертифікат на право на земельну частку /пай/ матері втрачений. Тому прохає суд визнати за нею право власності на спадкове майно у судовому порядку. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.35/. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують, на спадкове майно не претендують /а.с.32, 49-50/. Суд з урахуванням думки позивачки вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та третіх осіб. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в с. Братениця Великописарівського району Сумської області у віці 66 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.7/, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Шевченко розміром 4, 56 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, та належить померлому відповідно до сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER], вартість земельної ділянки становить 50 160 гривень /а.с.30-31/. Вказаний сертифікат за життя власником отриманий не був і зберігається у відділі Держгеокадастру у Великописарівському районі /а.с.34/. Відповідно довідки Дмитрівської сільської ради [PERSON] був постійним жителем с. Братениця Великописарівського району Сумської області, проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON]. Заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався /а.с.12-13 /. [PERSON] померла [INFO] року в сел. Вільшани Дергачівського району Харківської області у віці 72 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.8/, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Шевченко розміром 4, 56 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, та належить померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER], зареєстрованого за № 487 від 27.03.1997, вартість земельної ділянки становить 50 160 гривень /а.с.9, 27-28/. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 01.07.1996 та посвідченим Дмитрівською сільською радою, реєстровий номер 09, на користь позивачки та третіх осіб в рівних долях, який не змінювався та не відмінявся, та за законом першої черги як донька, родинні стосунки підтверджені /а.с.11, 52/. Відповідно довідки Дмитрівської сільської ради [PERSON] дійсно була постійним жителем [ADDRESS], на день смерті в будинку зареєстрована одна, тимчасово перебувала в сел. Вільшани Харківської області Дергачівського району, де і померла [INFO]. Заповіт від її імені, посвідчений Дмитрівською сільською радою за № 09 від 01.07.1996 не відмінявся та не змінювався /а.с.14/. Третя особа [PERSON] написала заяву, посвідчену у нотаріальному порядку, 13.05.2016 до Великописарівської держнотконтори про її неприйняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], вказала, що не має наміру прийняти спадщину, звертатися до суду для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини і не заперечує, щоб спадщину оформили інші спадкоємці /а.с.10/. Оригінал правоустановчого документу на спадкове майно втрачений, про що зроблено відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.48/. Приватний нотаріус [PERSON] відмовив у письмовій формі [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно в зв'язку з відсутністю оригіналів правоустановчих документів та порекомендував звернутися до суду з позовом /а.с.47/. Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру спадкові справи після смерті [PERSON], померлого [INFO], та [PERSON], померлої [INFO], не відкривалися, заповіт від імені [PERSON] відсутній, від імені [PERSON], посвідчений Дмитрівською сільською радою 01.07.1996 , реєстровий № 9, не змінювався та не відмінявся /а.с.43-46/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася після смерті батьків позивачки відкрилася до 2004 року. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одній або декільком особам, які входять, і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки після смерті матері позивачки [PERSON], померлої [INFO], позивачка є спадкоємцем за заповітом та за законом, інші спадкоємці спадщину не приймали, вона спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ЦК УРСР так як на день смерті спадкодавця проживала разом з нею, спадщина у нотаріальному порядку не оформлена в зв'язку з тим, що відсутні оригінали правоустановчих документів на земельні ділянки.

Outcome: approved