overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивачка 04 липня 2019 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2016 року. Сімейне життя не склалося через різні характери, відсутність взаєморозуміння, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Заслухавши позивачку, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 червня 2016 року, актовий запис №2. Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що між сторонами подружні відносини остаточно припинені з січня 2019 року і більше не відновлялись. Спільного господарства сторони не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивачки відновлювати подружні відносини з відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд повертає їй дошлюбне прізвище [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачка 04 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі . В заяві вказала, що між нею та відповідачем 17 серпня 2013 року був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений запис №156. Від шлюбу в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] яка проживає з матір'ю. Відповідач відмовляється надавати грошові кошти для утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1300 гривень від заробітку починаючи з дня пред'явлення і до досягнення дитиною повноліття . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 17.08.2013 року був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений запис №156. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] яка проживає з матір'ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON],[INFO], аліментів на користь [PERSON], [INFO] на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1300 гривень від заробітку відповідача щомісячно , починаючи з 04.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка 04 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з моменту подання позову до суду. В обґрунтування позову зазначила, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею. У свідоцтві про народження дитини відповідач також зазначений у графі «батько». Відповідач є працездатним, однак у добровільному порядку матеріальної допомоги на виховання дитини не надає, вихованням дитини не цікавиться. У зв'язку з вищезазначеним, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 січня 2014 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в статті в статті 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України). Таким чином, з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища сторін та дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Крім того, згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачка 04 лютого 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 02 липня 1999 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради м. Дніпропетровська, актовий запис №356. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторонами були припиненні з серпня 2015 року, після чого вони дійшли висновку про необхідність розірвати шлюб. В кожного є своє особисте життя. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній. Між сторонами досягнута згода стосовно утримання дитини, участі в її вихованні та місця її проживання, а саме з матір'ю. Позивачка вважає, що примирення неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02 липня 1999 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради м. Дніпропетровська, актовий запис №356 (а.с.9). Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Встановлено також, що з серпня 2015 року між сторонами припиненні шлюбні відносини. Після чого вони дійшли висновку про необхідність розірвати шлюб. В кожного є своє особисте життя. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній. Між сторонами досягнута згода стосовно утримання дитини, участі в її вихованні та місця її проживання, а саме з матір'ю. Примирення між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка 04 січня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Віталіївну, [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2015 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 364 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Віталіївну, [INFO] /а.с.7/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2015 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачка 04 травня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 жовтня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №482. Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з лютого 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20 жовтня 2012 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №482./а.с.6/ Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]./а.с.7/ Встановлено, що з лютого 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивачка 05.01.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 16.07.1994 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки та проживають окремо з 30.12.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO], яка проживає та залишиться проживати із позивачкою. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог та не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином, про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень ( а. с. 18, 19, 21 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 16.07.1994 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району та області уклали шлюб ( актовий запис № 40 ) ( а. с. 30 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину ( а. с. 5 ), яка проживає та залишиться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з 30.12.2014 року, не підтримують шлюбно - сімейних стосунків. Позивачка категорично заперечує примирення. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивачка 05.02.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з продовженням навчання у розмірі 800 грн. щомісячно на період навчання до досягнення нею 23-х років. Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі, у якому народилася дочка [PERSON], [INFO], яка вже досягла повноліття і продовжує навчання на денній формі навчання на першому курсі економічного факультету Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Дочка перебуває на її утриманні, у 2014 р. вона витратила на утримання дочки 7003 грн. Її дохід складають тимчасові заробітки, яких не вистачає для утримання дочки. Відповідач, який є здоровим, має змогу надавати дочці матеріальне утримання. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у надісланому суду запереченні позов визнав частково, посилаючись на те, що постійного заробітку він не має; на даний час перебуває у шлюбі з іншою жінкою, у якому має двох малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]; стан його здоров'я не є задовільним після перенесеної виробничої травми, внаслідок якої у нього було переломано обидві ноги; має можливість сплачувати на утримання повнолітньої дочки [PERSON] по 300-400 грн. щомісячно. Проти часткового задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON], [INFO], продовжує навчання на денній формі першого курсу економічного факультету Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника, на державному замовленні та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. У відповідності з вимогами ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України суд враховує наступні обставини, а саме: повнолітня дочка сторін здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює неофіційно, не маючи постійного доходу; відповідач не має постійного заробітку, у 2006 переніс травму у вигляді перелому обох ніг, у 2011 р. переніс ще одну травму внаслідок падіння з висоти, при цьому відповідач не надав доказів того, що став інвалідом внаслідок перенесених травм; відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача у користь повнолітньої дочки аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка 05.02.2015 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 18 серпня 1984 року. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Мотивуючи тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через постійні зради, сварки, бійки та зловживання алкогольними напоями, у зв»язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинено, а розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з»явилась, надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі, строк для примирення просила не надавати. Відповідач у судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі і згоду з позовом. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка 05.03.2014 р звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві вказала, що вона 13 квітня 2005 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції по актовому запису в Книзі реєстрації шлюбів № 316 від 13 квітня 2005 року. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави, від 25.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач прохав позов задовольнити частково в розмірі 1/ 4 частини від заробітку, посилаючись на те, що він працевлаштувався та отримує регулярний дохід. Дохід від підприємницької діяльності не отримує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2005 року, який зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції по актовому запису в Книзі реєстрації шлюбів № 316 від 13 квітня 2005 року. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави, від 25.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано. За час подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що в твердій сумі аліменти не підлягають стягненню, оскільки відповідач має не мінливий заробіток, а постійний. Аліменти необхідно стягнути в розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 05.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved