Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах якої на підставі договору діє [PERSON], звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначає що 16.02.1995 року, на підставі договору дарування, їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Більше 7 років тому, за проханням своїх друзів відповідачів по справі, позивачка зареєструвала їх, тимчасово, у своїй квартирі, при цьому договір найму приміщення не укладався. Однак відповідачі, не знявшись з реєстраційного обліку, виїхали за межі України, при цьому не залишивши своєї адреси, місце фактичного проживання відповідачів, їй не відомо, тому самостійно вона не може зняти їх з реєстраційного обліку, тим самим перешкоджаючи їй в реалізації своїх прав як власника житла, тобто у володінні і розпорядженні майном на свій розсуд. Просить суд усунути перешкоди в реалізації прав власника шляхом визнання відповідачів втратившими право користування квартирою №39 в будинку№34 по проспекту Будівельників в місті Енергодарі Запорізької області та зняття їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Справу розглянути за останнім відомим місцем проживання відповідачів. У судове засідання зявилась позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення стосовно предмету розгляду які відповідають викладеним у позовній заяві. Представник позивача, за письмовим договором, [PERSON] у судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала, надала відповідні пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти «за спливом терміну зберігання» (а.с.34-36). Відповідно до п.9\~ст.74 ЦПК України,\~відповідачі викликались до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації «Запорізька правда» №139-140 від 03.12.2015р. (а.с.40). У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.29). Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі усної заяви позивача та його представника, у відповідності зі\~ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача, проживає з ній на одному поверсі, буває в гостях у позивачки: у квартирі [ADDRESS]. Їй відомо, що квартира належить позивачці, з відповідачами по справі вона не знайома. Зі слів позивача їй відомо, що більше пяти років назад вона прописала у квартирі своїх знайомих, однак сама вона їх ніколи не бачила. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є знайомою позивачки по справі, знає її дуже давно, часто буває у неї вдома, за адресою [ADDRESS]. Їй відомо, що квартиру позивачка отримала в дарунок, проживає в ній сама, сторонніх людей або речей в квартирі вона не бачила. Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку,\~що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно із договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у реєстрі № 361, [PERSON] отримала в дарунок квартиру [ADDRESS] (а.с.6). Згідно із Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 3002647 від 05.03.2004 р., квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу (а.с.8) Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ Відповідно до ст.ст. 379, 382 ЦПК України, обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира. Відповідно \~до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника \~можливе лише з підстав передбачених законом. \~ Відповідно до ст.383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб. \~ Статтею 391 \~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування \~та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~ Відповідно \~ст.155 ЖК України, \~жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, \~не \~може \~бути \~в \~них вилучено, \~власника не може бути позбавлено права користування \~жилим \~будинком \~(квартирою), \~крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності\~чи\~обмежений у його здійснені. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного столу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11,12.2003 р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.1 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ти одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такою особою жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно до ст. З Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року за № 35 місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством. Договір найму не укладався. Відповідно до п.9 ст.110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Таким чином, аналізуючи надані стороною докази та норми матеріального права, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved