Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом , в якому посилалися на те, що їм належить на праві спільної сумісної власності, внаслідок приватизації житлового приміщення[ADDRESS] будинку № 226-А по вул. Руській в м. Чернівцях . Частки співвласників є рівними, а саме [PERSON],[PERSON] [PERSON] та [PERSON] ,який помер 05.06.2014р. належить по 1/4 частки даної квартири. Після отримання свідоцтва про право власності на житло від 07.02.2007 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, [PERSON] та інші співвласники не зареєстрували право власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .У зв'язку із чим, в Реєстрах відсутні будь - які відомості про реєстрацію спірної квартири. Стверджують, що після смерті [PERSON], на його майно, а саме на 1/4 частку власності спадкодавця в вищезазначеній житловій квартирі [ADDRESS] відкрилась спадщина. [PERSON], яка являється співвласником даної квартири (1/4 частка) та є дружиною померлого [PERSON], звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, як спадкоємець першої черги за законом, однак нотаріус Першої Чернівецької державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у з в'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують зареєстроване в установленому законом порядку право власності [PERSON] на 1/4 частку зазначеної квартири. На підставі вищевказаного, посилаючись на норми матеріального права, просили визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 70 квадратних метри, житловою площею 43,80 квадратних метри,в тому числі : 1-а кімната 13,20 квадратних метри, 2-а кімната 12,50 квадратних метри, 3-я кімната 18,10 квадратних метри, кухня площею 7,6 квадратних метри, ванна кімната площею 4,00 квадратних метри, вбиральні площею 1,50 квадратних метри, коридор площею 13,10 квадратних метри по 1/4 частці кожному; визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON], який помер 05.06.2014р. на 1/4 частку спірної квартири ; припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав. Просив задовольнити позовні вимоги . У судове засідання представник ЧМР не з»явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти задоволення позову. Аналогічна заява надійшла від відповідачки [PERSON] Суд приймає до уваги визнання позову відповідачами, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 07.02.2007 року. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить спірна квартира, загальною площею 70 квадратних метри, житловою площею 43,80 квадратних метри, яка згідно технічного паспорта складається із : 1-а кімната 13,20 квадратних метри, 2-а кімната 12,50 квадратних метри, 3-я кімната 18,10 квадратних метри, кухня площею 7,6 квадратних метри, ванна кімната площею 4,00 квадратних метри, вбиральні площею 1,50 квадратних метри, коридор площею 13,10 квадратних метрии /а.с. 9,14-16/. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 05.06.2014 року /а.с. 11/. Факт родинних звязків між сторонами встановлений дослідженими у судовому засіданні копіями свідоцтв /а.с.12-13/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, зокрема на частину спірного будинку, співвласником якого він був. З метою оформлення спадкових прав [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою притавного нотаріуса [PERSON] їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва.(а.с. 16-17). Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Зокрема у ст. 319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, згідно із положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Крім того, ч. 3 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року, за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Разом з тим, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи №19/2014. заведеної після смерті [PERSON], відповідачка [PERSON], як і [PERSON], [PERSON], відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] /а.с.44-91/. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, враховуючи, що позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved