Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за ними, як спадкоємцями за заповітом право власності по 1/2 частині на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що належав померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 909 [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (тобто по 1/2 частині) належав житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Богатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.10.2013 року за № 2524. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.12.2012 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області [PERSON] помер [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 35143889 від 17.09.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON], в управління та володіння спадковим майном не вступали та із заявами про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори не звертались, тобто вважаються таким, що не прийняли, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). В свою чергу, [PERSON], як спадкоємиця за законом першої черги після смерті [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.10.2013 року за № 2524, тобто вважаються такими, що не прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Інших спадкоємців, які заявляли свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] не має. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.05.2012 року виданого виконкомом Багатянськогої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] з якого 1/2 частину, вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.01.2002 року зареєстрованого за № 16, [PERSON] належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частка кожному. Земельний сертифікат серії ОД № 0234222 виданий Ізмаїльською райдержадміністрацією 31.03.1997 року, право на земельний пай, який знаходиться в колективній власності КСП « Україна» с. Багате Ізмаїльського району в розмірі 2,50 в умовних кадастрових гектарах, заповіла своєму сину [PERSON]. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 23.08.2012 року №№ 986, 989, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 17.09.2013 року за № 2016/02-14 Ізмаїльською державною нотаріальною конторою позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved