Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, свій позов мотивують тим, що 20 червня 2015 р. помер [PERSON] ( підтверджується свідоцтвом цю смерть від 22.06.2015 р. серії І-ЕЛ № 252 596). [PERSON] був чоловіком [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 19.12.1965 р. серії ІІІ-УР № 829 607). У шлюбі народилися діти [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про народження від 25.12.1971 р. серії І-АГ № 450 798) та [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про народження від 23.04.1968 р. серії І-ЯК№ 619 256). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку спадкоємці прийняли в порядку передбаченому ч. З ст. 1268 ЦК України. Факт спільного проживання підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 18.10.2016 р. № 438. Як виявилося в подальшому до спадкової маси входять дві земельні ділянки, право власності на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку від 27.10.2004 серії ЧН № 035 090 р. На даний час вищезазначений документ втрачений. Після того, як вони звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, виявилося, що без оригіналу державного акту видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. З приводу втрати державних актів вони зверталися до ЗМІ. Іншим не судовим шляхом вирішити питання не можливо, тому вони змушені звернутися до суду. В судове засідання представник позивачів [PERSON] не зявився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача [PERSON]сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи згідно чинного законодавства, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 1534 га за кадастровим номером 7423682400:08:000:0328 та земельна ділянка із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4719 га за кадастровим номером 7423682400:05:000:0176 на території [PERSON], являється власністю померлого [PERSON]. (а.с.15-17) Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 252596 від 22.06.2015 р. [PERSON] помер 20.06.2015 року (а.с.10). Згідно свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №829607 від 19.12.1965року [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЯК №619256 від 23.04.1968року [PERSON], 08.04.1968року народження є сином [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.14) Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ №450793 від 25.12.1971року [PERSON], 13.12.1971року народження є дочкою [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.13) Згідно повідомлення нотаріуса №199 позивачам повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не можливо, у звязку з відсутністю оригіналу державного акту про право власності на земельні ділянки.(а.с.20). За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивачі сплатили судовий збір по розгляду даної справи, тому ці витрати слід залишити за ними.

Outcome: approved