Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка 15 вересня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з початку 2013 року вона мала близькі стосунки із [PERSON], від яких [INFO] народилась дитина - [PERSON]. Однак, відповідач заперечував той факт, що дитина народилась від нього, тому відомості про батька у свідоцтво про народження дитини внесені в порядку передбаченому ст..135 Сімейного кодексу України. Позивачка зазначила, що з моменту народження дитини та по теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку із чим, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] батьком дитини - [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 листопада 2014 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, у зв'язку із чим, провадження у справі було зупинено (а.с.28). Ухвалою суду від 13 січня 2015 року провадження по справі було відновлено (а.с.44). Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.51). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі в частині встановлення батьківства, а в частині стягнення аліментів частково. Зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.52). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивачки із позовом до суду є захист сімейних особистих прав та майнових інтересів малолітньої дитини, спрямованих на виникнення правовідносин між батьком та дитиною, у зв'язку із тим, що відповідач відмовляється визнати своє батьківство у добровільному порядку. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Сімейного кодексу України, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знайомі із 2013 року, а саме: з моменту їх знайомства на роботі. Позивачка у шлюбі не перебуває, із відповідачем постійно не проживали та спільного господарства не вели, підтримували близькі стосунки. [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON], реєстрацію народження якого здійснила за своєю заявою згідно ч.1 ст.135 СК України. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження № 1070 складеного Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 12.08.2014 року також за її вказівкою (а.с.5). Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Висновком експерта № 438 від 26.12.2014 року встановлено, що [PERSON] дійсно являється біологічним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.37-41). Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу. За ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно є батьком дитини, а також враховуючи те, що відповідач все ж таки визнав вимоги щодо визнання його батьком дитини, тому позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими, внаслідок чого підлягають задоволенню. Вирішуючи спірні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить із наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Оскільки встановлення батьківства має на меті не лише досягнення надання дитині належного виховання, а й породжує усі взаємні права та обов'язки між батьком та дитиною, у тому числі й обов'язку щодо її утримання. Отже суд,

Outcome: approved