Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Маруса І.Є., звернулася до суду з позовом до Смяцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що належало її матері [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивачка прийняла належним чином, тобто подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. До спадкового майна померлої увійшло право на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Полісся» розміром 5,82 в умовних кадастрових гектарах. Після звернення до нотаріуса з метою оформлення спадщини, виявилося що спадщину оформити неможливо в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, від представника позивачки до суду надійшла заява з проханням справу розглядати без їх участі, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача-Смяцької сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, з якої вбачається, що сільська рада позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с.Дорогинка Ічнянського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з копії державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН №0000018 від 18.12.1995 року, відповідно до розпорядження Новгород-Сіверської районної Ради народних депутатів від 01.12.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Полісся» с. Смяч була передана у колективну власність земля в межах згідно з планом. Та згідно додатку №1 до Державного акту, [PERSON] була включена до списків членів КСГП «Полісся», с.Смяч, які мали право на отримання земельної частки (паю) (а.с.10,11). Згідно повідомлення Відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0338157 відповідно до запису № 375 від 01.04.2000 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Полясся», що видавалось рішенням Новгород-Сіверською РДА № 427 від 25.11.1996 року зареєстровано після смерті на ім`я [PERSON] . Земельна частка (пай) розміром 5,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), знаходиться на території Смяцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.9). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Відповідно до ч.2 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. У відповідності до абз.3 п.2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за № 666/94 (який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру чистки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективнувласність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частиною першою статті 2 Закону України №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Зі змісту наведених вище правових приписів вбачається, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) за рахунок земель КСП «Полісся» с. Смяч, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак документ, який посвідчує це право виданий після її смерті і є недійсним. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки від 01.09.1960 року, її матір`ю є [PERSON] (а.с.6). Після реєстрації шлюбу, позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.01.1968 року (а.с.7). Згідно копії повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №24/02-14 від 24.01.2020 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа №167/1996, за заявою [PERSON] . Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.12). Також , на ім`я позивачки [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ААА №732305-06 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с.Смяч Новгород-Сіверського району Чернігівської області та належний спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Смяцькою сільською радою від 16.10.1995 року (а.с.8). Отже, після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] належним чином прийняла її спадщину відповідно до статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР. Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Викладене свідчить, що до [PERSON] перейшло право на земельну частку (пай) члена КСП «Полясся» с. Смяч Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке [PERSON] набула за життя і яке входить до складу її спадщини. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що позивачка [PERSON] набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 5,82 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Полісся», розташованих на території Смяцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало [PERSON] , однак дане право не визнається через відсутність документа, що посвідчував належність зазначеного майнового права вказаній особі (а.с.12), суд вважає за необхідне захистити дане право позивачки шляхом його визнання, відповідно позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved