Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням уточнених позовних вимог звернулися до суду з позовною заявою до Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони є співвласниками частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, рішенням Іванківського районного суду від 01 червня 2018 року, позивачка [PERSON] визнана власником (додатково) ще 450/1000 частки вказаного вище домоволодіння. Власником інших часток вказаного домоволодіння по 275/1000 частки є кожний з них, співпозивачів [PERSON] та [PERSON] , але в законному порядку ця частка (як власність з кожного з них окремо один від одного) не встановлена і тому вони не можуть офіційно зареєструвати своє право власності на вказану частку спірного домоволодіння, в зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів. Вказані документи відсутні у зв`язку з тим, що на момент закінчення будівництва вказаного будинку його реєстрація не була проведена в належному порядку. Позивачі просять визнати за ними право власності окремо кожного на нерухоме майно частки в розмірі 275/1000 (двісті сімдесят п`ять тисячних) домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартість кожної частки становить 66\~992 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн.48 коп. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачі, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами, в яких просять розглянути справу без їх участі ; позов підтримують повністю. Просили долучити до матеріалів справи копію свідоцтва права особистої власності на жилий будинок. Відповідач, Ладижицька сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що не заперечують проти позову [PERSON] , [PERSON] ; просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З довідки виданої Ладижицькою сільською радою с.Сукачі Іванківського району Київської області від 28.01.2019р. за №02-23-61 слідує, що за адресою - [ADDRESS] знаходиться житловий будинок власниками якого є: [PERSON] Ѕ частина; [PERSON] Ѕ частина. Вказане нерухоме майно було збудоване у 1968 році та на даний час складається з: жилий будинок «А»,прибудова «А1»,веранда «а»,веранда «а1», тамбур «а2»,сарай «Б»,сарай «Д», погріб «Г», прибудова«Ж», навіс «З»,вбиральня«Е»,огорожа «М 6»,стічна яма «III»,водопровід «II»,вимощення, асфальтоване «І». Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь-яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, у відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які знайшли підтвердження в матеріалах справи. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved