Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, земельна ділянка, площею 0,0752 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. В передбачений ст. 1269 Цивільного кодексу України шестимісячний строк позивачі прийняли спадщину, так як звернулися до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, оскільки вони являються єдиними спадкоємцями першої черги після смерті їхньої матері. Постановами державного нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки відсутня належна реєстрація та правовстановлюючі документи на будинок іна земельну ділянку. У зв'язку з цим позивачі змушені звертатися до суду з даним позовом, яким просять суд визнати за ними в рівних частках по 1/2 частині право власності на спадковий будинок та земельну ділянку. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача Поправської сільської ради в судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, просить справу заслухати в його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помела мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1973 (а.с.8). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді жилого будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0758 га, яка розташована по [ADDRESS], яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується наданими суду письмовими доказами ( а.с.9-15). Позивачі [PERSON] та [PERSON], являються спадкоємцями першої черги після смерті їхньої матері [PERSON], що підтверджується копіями їхніх свідоцтв про народження ( а.с.16-17). Спадкоємці вчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, тобто її прийняли, але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом їм було відмовлено на підставі того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 414635, виданий на ім'я [PERSON], не оформлений згідно вимог чинного законодавства, а саме: не зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а також відсутні належні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Дані обставини підтверджуються постановами про відмову у вчинені нотаріальних дій ( а.с. 6-7). Згідно п.23 роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п.2.3, 3.3, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 року № 6/5 та офіційного листа МЮУ № 19-32/319 від 21.02.2005 року щодо переліку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких, вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 1225 ЦК України при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така земельна ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. За такими правилами здійснюється и перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна. У відповідності до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Вищезазначені обставини повністю підтверджуються письмовими документами цивільної справи. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому позов слід задовольнити і слід визнати за позивачами право власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved