Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи їх тим, що житловий будинок № 22 по вул. Ковпака в с. Коробчине Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року вони (позивачі) були членами даного колгоспного двору. Вони (позивачі) зверталися до державного реєстратора з метою реєстрації права власності за собою на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено в реєстрації. Позивачі просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок № 22 по вул. Ковпака в с. Коробчине Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами, по 1/5 частині за кожним. У судове засідання позивачі не з’явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з’явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок № 22 по вул. Ковпака в с. Коробчине Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Носівської міської ради № 14-36/62 від 21 липня 2017 року (а.с. 7) та копією свідоцтва на право власності на жилий будинок (а.с. 24). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у зв’язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «Литвиненко», після розірвання шлюбу не змінювала прізвище на дошлюбне, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище – Матвіюк) належить по 1/5 частині житлового будинку № 22 по вул. Ковпака в с. Коробчине Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що позивачі не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до приватного нотаріуса [PERSON], який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/5 частині вищезазначеного житлового будинку, але їй було відмовлено у зв’язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 307/01-16 від 16 травня 2018 року (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, що на будинок № 22 по вул. Ковпака в с. Коробчине Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 21-23). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved