Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Мірошниченка А.В., звернулася до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У цьому будинку, крім неї, прописаний відповідач по справі, її син [PERSON] . Фактично відповідач вже протягом 4 років проживає окремо, але зареєстрований за адресою позивачки. На даний момент відповідач мешкає та працює за кордоном. У зв`язку зі скрутної епідеміологічною ситуацією, що склалася у світі, він не може на даний час приїхати в Україну та знятися з реєстрації. Відповідач ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується і, розуміючи даний факт, та усвідомлюючи, що мати несе зайві витрати по утриманню житла та не має можливості оформити субсидію, він не проти, щоб його визнали таким, що втратив право на користування житловим приміщення. Усі речі відповідач забрав, всі платежі позивачка сплачує самостійно. Ніяких перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили. Через викладені обставини позивачка несе зайві витрати по утриманню житла, позбавлена можливості оформити субсидію. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 17 вересня 2020 року представником позивача надано суду документи на виконання ухвали суду від 16 вересня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 вересня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20 січня 2021 року о 09 год. 00 хв. 23 листопада 2020 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, представник позивача заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав, надавши суду відповідну заяву. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності. Свідоцтво видане на підставі рішення Зарічної районної у м. Суми ради взамін договору купівлі-продажу, посвідчений 1-ю СНК від 16.11.1991 року, р№ 1-2922 (а.с.2). З довідки міського єдиного інформаційно-розрахункового центру від 04 вересня 2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] понад один рік без поважних причин визнано відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірному будинку без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, суду не надано. Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту. Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивач чинить відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом. \~Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог,\~та визнання\~ [PERSON] \~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved