Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, в якому зазначають, що вони є співвласниками житлового будинку з надвірними побудовами розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно адресної картки особи, у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з січня 2018 року, тобто понад один рік. Пропозиції позивачів про добровільне зняття з реєстрації відповідачем ігноруються більше року, реєстрація відповідача порушує права позивачів, а тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи була повідомлений належним чином, подала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Ухвалою судді від 10.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку строщеного позовного провадження з повідомленням сторін. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником ѕ частин житлового будинку з надвірними побудовами розташованого за адресою: [ADDRESS] , а ј частина вказаного житлового будинку належить позивачу [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією адресної картки особи (а.с. 15). Відповідач не проживає у спірному житловому будинку більше одного року, не спілкується з рідними, місце перебування його не відоме, що підтверджується актом складеними депутатом Обухівської міської ради Іщенко О.М. (а.с.88). Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Дана позиція також вказана в п.10,11 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», а саме «Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України». Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у спірному житловому будинку доведений належними і допустимими доказами, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України заперечень на позов не подав. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та зібраних у справі доказах, тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved