Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним вище позовом, в якому просили суд про визнання права користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Комунальне підприємства «Міське агентство з приватизації житла» виконати дії по приватизації вищевказаної квартири. Свої вимоги позивачі обґрунтували наступним. На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Одеси від 21.11.1986 року [PERSON] було видано ордер № 1165 серія ЖР на право зайняття однієї кімнати загальною площею 16,55 кв.м в квартирі [ADDRESS] на склад сім'ї дві особи: [PERSON] та її сина [PERSON], які вселилися до неї. Після одруження 29.06.1993 року [PERSON] з [PERSON] та народженням у них сина [PERSON], останні стали мешкати в квартирі [ADDRESS] та були зареєстровані в ній. 27.05.1990 року [PERSON] звернулася в житлове об'єднання Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Одеси про приєднання звільненої житлової площі квартири [ADDRESS], яка знаходилася під їх квартирою в цокольному поверсі (заглиблення 1 м). 23.07.1990 року рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів №320 позивачам було надано в користування квартиру [ADDRESS] розміром житлової площі 22,07 кв.м. Отже, [PERSON] та члени її родини стали користуватися цими квартирами під спільним номером [ADDRESS]. В 1994 році позивачі здійснили приватизацію квартири [ADDRESS] та отримали Свідоцтво про право власності на житло. Тобто, було приватизовано частину квартири (цоколь) [ADDRESS] розмірами та приєднану по рішенню від 23.07.1990 р. квартиру [ADDRESS]. 24.05.1995 року частина квартири [ADDRESS], а саме цокольна (заглиблення 1 м) колишня квартира [ADDRESS] була продана [PERSON] В травні 2011 року позивачі виявили бажання здійснити відчуження квартири [ADDRESS], однак виявили, що Свідоцтво про право власності на житло видане 09.12.1994 року ними втрачене. Оскільки в цей час УЖКГ виконкому Одеської міської ради видачу свідоцтв не здійснює, [PERSON] звернулася до КП «Міське агентство по приватизації житла» для отримання дубліката Свідоцтва про право власності на житло, в чому їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за ТОВ «Карнавал-Юг» на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2008 р. Однак, на даний час ніхто не пред'являє ніяких вимог щодо вищевказаної квартири. В січні 2013 року позивачам стало відомо, що вони мешкають в квартирі, якій привласнений номер [ADDRESS], а тому, на їх думку, вони мають право на повну її приватизацію, адже тривалий час повністю утримували її, за свої кошти проводили ремонтні роботи, брали участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території та таке інше. В судове засідання відповідач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Представник позивачів, до суду, до судового засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність заочно, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивачів на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Одеси від 21.11.1986 року, останнім 18.02.1987 року [PERSON] було видано ордер №1165 серія ЖР на право зайняття однієї кімнати загальною площею 16,55 кв.м в квартирі [ADDRESS]. Ордер було видано на склад сім'ї дві особи: [PERSON] (після укладення шлюбу 10.07.1987 р. - [PERSON] та її син, [PERSON]. За ордером [PERSON] та [PERSON] вселилися до квартири [ADDRESS] та мешкали в ній. Після одруження 29.06.1993 року [PERSON] з [PERSON] та народженням у них сина [PERSON] в квартирі стали мешкати та були зареєстровані його дружина (з 04.08.1993 р.) та син (з 29.12.2005 року). 27.05.1990 року [PERSON] звернулася в житлове об'єднання Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Одеси, про приєднання звільненої житлової площі квартири [ADDRESS], яка знаходилася під їх квартирою в цокольному поверсі (заглиблення 1 м). 23.07.1990 року, рішенням виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів №320 було надано в користування квартиру [ADDRESS] розмірами житлової площі 22,07 кв.м. Таким чином, [PERSON] та члени її родини стали користуватися цими квартирами під спільним номером [ADDRESS]. 01.11.1994 року рішенням Жовтневого районного суду [PERSON] (чоловік [PERSON].) втратив право на житлову площу в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] (син [PERSON].) помер, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 23.05.2007 р. серія [NUMBER]. В квартирі [ADDRESS] залишилися мешкати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У відповідності до Закону України «Про приватизацію житла», в 1994 році [PERSON], [PERSON] та [PERSON] здійснили приватизацію квартири [ADDRESS] (син в приватизації участі не приймав), отримали Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого загальна площа кв. [ADDRESS] становила 38,9 кв.м (цоколь). Тобто, було приватизовано частину квартири (цоколь) [ADDRESS] розмірами 38,9 кв.м та житлову площу квартири [ADDRESS], яка була приєднана до кв. [ADDRESS] по рішенню від 23.07.1990 р. Згідно відміток в паспорті на період приватизації позивачами використано право на безоплатну приватизацію житла в обсязі 12,9 кв.м при нормі 24,33 кв.м загальної площі. 24.05.1995 року частина квартири [ADDRESS], а саме цокольна (заглиблення 1 м) колишня квартира [ADDRESS] була продана [PERSON], про що свідчить договір купівлі-продажу зареєстрований в Другій одеській державній нотаріальній конторі. В травні 2011 року позивачі виявили бажання розпорядитися квартирою [ADDRESS]. Однак, в процесі підготовки документів було виявлено, що Свідоцтво про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради 09.12.1994 року втрачене. Оскільки в цей час УЖКГ виконкому Одеської міської ради видачу свідоцтв не здійснює, [PERSON] звернулася до КП «Міське агентство по приватизації житла» для отримання дубліката Свідоцтва про право власності на житло, де їй було відмовлено. КП «Міське агентство по приватизації житла» надало інформацію про те, що станом на 06.05.2011 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за ТОВ «Карнавал-Юг» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 11.06.2008 р., реєстровий №1352. Однак, такого договору позивачі не укладали, у зв'язку з чим вимушені були звернутися за захистом своїх прав в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна, проте, при розгляд справи було встановлено, що вказане приміщення є квартирою [ADDRESS], яку позивачів продали [PERSON] Поточною інвентаризацією від 20.12.2012 р. встановлено, що квартира, де мешкають позивачі розташована на цокольному поверху літ. «A3», має номер [ADDRESS], та технічні характеристики: 1-коридор площею 7,7 кв.м., 2-туалет площею 1,5 кв.м, 3-житлова кімната площею 17,2 кв.м., 4-житлова кімната площею 8,5 кв.м., (переобладнана з кухні), 5-тамбур площею 2,8 кв.м, загальна площа - 37,7 кв.м. житлова площа - 25,7 кв.м. Згідно цієї відповіді визначити, на яке з приміщень було видане свідоцтво про право власності на житло неможливо. Згідно ст. 3 Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Таким чином, позивачами повністю не реалізовано право на безплатну приватизацію житла в розмірах встановлених законодавством. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 58, 60, 109, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved