Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за договорами позики від 23.11.2015 в сумі 200 000 грн., три відсотки річних в сумі 443 грн. 84 коп. та відсотки від суми позики в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 2 071 грн. 24 коп. Заявлені вимоги мотивують тим, що відповідно до укладених договорів позики від 23.11.2015 між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], остання заборгувала грошові кошти у сумі 200 000 грн. за придбаний у позивачів товар. За умовами зазначених договорів боржник зобов'язалась протягом 2016 року повернути кошти позивачам. Проте відповідач вимоги позивачів залишила без задоволення, тому були змушені звернутись до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Позивачі звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вказаної суми позики не отримувала, підписи на розписках ставила під застосуванням примус та погроз зі сторони позивачів. Одночасно наголошувала, що не значну частину коштів все ж таки отримувала, проте повернути заборгованість на даний час з об'єктивних причин не має змоги. Наголошувала, що протягом 2015-2016 рр. частково повертала кошти позивачам. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини. 23.11.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (а.с.4). Того ж дня між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (зворотній бік а.с.4). За умовами вище зазначених договорів, [PERSON] зобов'язалась протягом 2016 року повернути заборговані перед позивачами грошові кошти у сумі 200 000 грн. У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаними вище договорами станом на 27.01.2017 утворилась заборгованість в сумі 202 505 грн. 08 коп., яка складається із: основна сума боргу - 200 000 грн., 3% річних - 443 грн. 84 коп.; проценти від суми позики в розмірі облікової ставки НБУ (за період 01.01.2017 - 27.01.2017) - 2 071 грн. 24 коп., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд критично ставиться до позиції відповідача з приводу того, що боргові розписки підписувала під застосуванням примусу і погроз та тієї обставини, що відповідач частково повернула кошти позивачам. Зазначену позицію відповідача суд розцінює як обраний спосіб свого захисту проти позову з метою уникнути цивільної відповідальності. Суд зокрема наголошує, що відповідачем не надано доказів застосування до неї примусу та погроз з приводу підписання розписок, зокрема не надано копії відповідної зареєстрованої заяви про вчинення відносно неї злочину. Крім того, суд критично ставить до пояснень відповідача щодо часткового повернення боргу, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів даного твердження. Під час розгляду справи у суді відповідач також наголошувала, що у судовому порядку дійсність боргових розписок не оскаржувала. Жодних рішень котрі б набрали законної сили з приводу визнання недійсними договорів позики укладеними між позивачами та відповідачем суду не надала. Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по поверненню боргу, позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved