Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, зазначивши, що житловий будинок № 21 по вул. Робітнича в с. Сулак Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Членами даного колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на нього. 7 грудня 2003 року помер [PERSON] [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла дружина [PERSON] [PERSON] У червні 2015 року вони (позивачі) вирішили офіційно зареєструвати право власності на вищезазначений житловий будинок, звернулися до реєстраційної служби Носівського РУЮ, але в реєстрації права власності їм було відмовлено. Також у червні 2015 року [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті свого чоловіка, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за час свого життя померлий офіційно не зареєстрував право власності на належну йому частину вищезазначеного житлового будинку. В звязку з цими обставинами вони (позивачі) змушені звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі та їхній представник не зявилися, представник позивачів направив заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачів, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В судове засідання представник Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області також не з'явився, сільський голова на адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 21 по вул. Робітничій (колишня Робоча) в с. Сулак Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с. 10) та копією довідки виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради № 649 від 15 червня 2015 року (а.с. 9). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині житлового будинку № 21 по вул. Робітничій в с. Сулак Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 7 грудня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 34), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про одруження (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. З копії спадкової справи № 113/2015 до майна померлого [PERSON] (а.с. 30-36) вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала [PERSON], в звязку із відсутністю чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 812/02-31 від 10 червня 2015 року (а.с. 15). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що у червні 2015 року позивачі зверталися до реєстраційної служби Носівського РУЮ з метою реєстрації за собою права власності на вищезазначений житловий будинок, але їм було відмовлено в звязку з тим, що реєстраційна служба не наділена правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, а також через те, що заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не передбачена, що підтверджується копією листа реєстраційної служби Носівського РУЮ від 18 червня 2015 року (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що на будинок № 21 по вул. Робітничій в с. Сулак Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 11-13). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved