Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 032317 земельні ділянки загальною площею 6,09 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом є її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли, а [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла дружина - [PERSON] . Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини земельних ділянок площами 4,7229 га та 0,9184 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Степовохутірської сільської ради та належали [PERSON] на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 032317, у порядку спадкування після її смерті. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину земельних ділянок площами 4,7229 га та 0,9184 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Степовохутірської сільської ради, належали [PERSON] на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 032317 та були успадковані [PERSON] після її смерті, у порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 2002 року на підставі розпорядження Носівської райдержадміністрації № 316 від 8 жовтня 2002 року на ім`я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 032317, відповідно до якого їй ( [PERSON] ) передалася у приватну власність земельна ділянка площею 6,09 га, яка розташована на території Степовохутірської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією відповідного державного акта (а.с. 28). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). З копії спадкової справи № 308/2009 до майна померлої [PERSON] (а.с. 50-56) вбачається, що спадщину прийняли дочка - [PERSON] та син - [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. [PERSON] , яка також є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала 2/3 частини земельних ділянок, які належали спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 032317, а [PERSON] - 1/3 їх частину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). З копії спадкової справи № 91/2014 до майна померлого [PERSON] (а.с. 80-86) вбачається, що спадщину прийняла дружина - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. [PERSON] , який також є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, які належали [PERSON] на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 032317, у зв`язку із тим, що на підставі наданих документів не можливо встановити факт приналежності спадкодавцю відповідних земельних ділянок (площі земельних ділянок, які зазначені у державному акті, не відповідаю їх площам, які зазначені у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку), що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2222/02-31 від 1 листопада 2016 року (а.с. 29) та копією повідомлення № 389/02-14 від 25 лютого 2014 року (а.с. 86). З витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 вересня 2016 року (а.с. 30-34; 36-40) вбачається, що [PERSON] на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 032317 належали земельні ділянки площами 4,7229 га, кадастровий номер 7423886000:02:001:0755, та 0,9184 га, кадастровий номер 7423886000:02:001:07546, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved