Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивачі просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS] площею 128,6кв.м, жилою 89,5кв.м, з господарськими будівлями і спорудами: гараж, сарай, сарай, вбиральня, погріб, колонка, огорожа, хвіртка, хвіртка, в порядку спадкування після [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] є їхньою бабою, баба заповіла все належне їй майно двом позивачам - онукам, позивачки спадщину прийняли і вже отримали свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), належний бабусі, але у видачі свідоцтв про право на спадщину - на вказаний будинок - нотаріус їм відмовив з причини відсутності документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно - будинок, і відсутності реєстрації права власності спадкодавця на вказане майно. Відповідач Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області просила розглянути справу без участі представника, своїх прав на вказане майно не пред'являє, не оспорювала прав позивачів і належності спадкодавцю вказаного нерухомого майна на праві власності. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла в с. Бобрик у віці 83 років [INFO] Згідно заповіту від 1.11.2005р. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] і [PERSON] (позивачам). Переміна прізвищ позивачок з дівочих на прізвища у шлюбі - [PERSON] і [PERSON]- підтверджено свідоцтвами про укладення шлюбу. Як видно зі спадкової справи, позивачки у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подали до Броварської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Кожній з них видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.01.2017р. - на належне спадкодавцю [PERSON] майно- земельну частку (пай) у колективній власності КСП «Бобрицьке», кожній по 1\\2 частці. Інших спадкоємців не виявлено. Інших осіб, які б подали заяви про прийняття спадщини , або які б мали право на спадкування та які б постійно проживали з спадкодавцем, не встановлено. Згідно довідки Бобрицької сільської ради від 3.02.2017р. будинок за адресою [ADDRESS] згідно по господарської книги рахувався за [PERSON], яка померла [INFO] Перейменування вулиці з Щорса на Соборності підтверджено рішенням Бобрицької сільської ради від 5.02.2016р. №24. Згідно довідки Бобрицької сільської ради від 17.03.2017р. позивачки вступили в управління, володіння і користування жилим будинком за адресою [ADDRESS] Згідно довідки КП «Лівобережне БТІ» від 18.01.2017р.- даний житловий будинок на праві власності не зареєстрований. Згідно технічного паспорту , виготовленого 13.01.2017р., на даний будинок , замовник [PERSON] будинок побудований в 1977 році, дві прибудови, сарай, вбиральня- в 1977р., погріб, колонка, прибудова, погріб, сарай - в період з 1978 по 1983рік, огорожа, дві хвіртки - в 2013році. Згідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. З наданих доказів встановлено, що позивачки є спадкоємцями за заповітом, спадщину прийняли з дотриманням порядку, встановленого ЦК України, і таким чином, успадкували все належне спадкодавцю майно в рівних частках - кожним по 1\\2. Також встановлено, що вказаний будинок з надвірними спорудами належав на праві власності спадкодавцю, набутий ним у власність при житті. Але право власності спадкодавця не було ним оформлено з отриманням правовстановлюючого документу і не було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, станом на день набуття права власності [PERSON] на вказане нерухоме майно, за законом, що регулював дані правовідносини на той час, набуття права власності не пов,язувалось зі здійсненням державної реєстрації даного права. В листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки спадкодавець з законних підстав набув право власності на вказане майно, не здійснив станом на день його смерті відчуження даного майна, розпорядився відносно нього, склавши заповіт, визначивши спадкоємців вказаного майна, і спадкоємці за заповітом спадщину прийняли у відповідності до вимог закону, то слід дійти висновку, що позивачі набули права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, кожним по 1/2 частці. Разом з тим, суд розглядає цивільну справу, надаючи оцінку доказам, і визначає права сторін. В даному випадку суд визнає за кожним позивачем право власності на успадковане майно, - тобто на об'єкт нерухомості, але не перебирає на себе повноважень іншого органу і не вдається в технічне описання складу об'єкта нерухомого майна, і не зазначає у своєму рішенні конкретного складу даного нерухомого майна, зазначає у рішенні лише сам об'єкт нерухомого майна так, як він повинен бути вказаний у реєстрі речових прав на нерухоме майно при реєстрації права власності на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved