Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням. Свій позов мотивують тим, що бабусі [PERSON] та дядькові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі [PERSON] проживає разом із бабусею із 1994 року. У 2008 році позивач уклала шлюб із [PERSON] і з дозволу відповідачів вони почали проживати в спірній квартирі. Від шлюбу у позивачів [INFO] народилася донька [PERSON], яка також зі свого народження проживає у квартирі. 30 березня 2014 року відповідачі без будь-яких пояснень виселили їх та пояснили, що більше не дозволяють проживати в даній квартирі. Позивачі вважають, що їх виселено незаконно,а тому просять постановити судове рішення, яким визнати право користування житловою квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні 08 серпня 2014 року позивач [PERSON] пояснила, що вона дуже любить свою бабусю і хоче продовжувати проживати разом із своєю сім'єю у спірній квартирі, оскільки вона набула права на користування цією квартирою з 1994 року. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав з підстав наведених у ньому, просив позов задовольнити повністю. Відповідачі та представник відповідача в судовому засіданні позов заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] пояснила, що вона тимчасово дозволила проживати позивачам у спірній квартирі, до проведення ремонту в їх помешканні. Крім того, з позивачкою [PERSON] у неї постійно виникали сварки та скандали, спільне проживання неможливе, внаслідок неприязних стосунків із внучкою. Представник служби у справах дітей в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, надані суду на обґрунтування та заперечення позовних вимог, всебічно та повно дослідивши таким чином обставини даної справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, на праві спільної часткової власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.43-44). У вказаній квартирі зареєстрована лише [PERSON], відповідач [PERSON] зареєстрованим у вказаній квартирі був лише у період з 06 вересня 1989 року по 30 листопада 1999 рік (а.с. 42). Позивач [PERSON] по відношенню до відповідачів є їх внучкою та племінницею. Позивач стверджує, що у 1994 році вона була вселена у спірну квартиру, з того часу в ній проживає, а з 2008 року після укладення шлюбу в спірній квартирі проживає її чоловік [PERSON], а також з 2009 року донька [PERSON], а тому вони набули право користування квартирою, як члени сім'ї власника. Однак вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 156 ЖК України , члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому поряд. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні докази та позивачами всупереч ст. 60 ЦПК України не доведено ту обставину, що вони були вселені в спірне жиле приміщення як члени сім'ї співвласника, оскільки встановлено, що зареєстровані вони за іншою адресою, дозволу на їх реєстрацію в квартирі [ADDRESS] власники - відповідачі по справі ніколи не надавали, дозволили лише тимчасово проживати до проведення ремонту у своєму помешканні. При цьому, свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що позивачі у 2012 році проживали разом із [PERSON] Стосунки між ними були неприязні, постійно між ними виникали сварки. Свідок [PERSON] вказував, що у 2008 році позивачі проживали у нього на дачі з квітня до серпня. Крім того, свідок [PERSON] суду показав, що у 1996 році на підставі заяви [PERSON]- матері позивача, до школи інтернату І-ІІІ ступенів - правознавчого ліцею з посиленою фізичною підготовкою Луцької міської ради була зарахована на навчання [PERSON]- позивач по справі, її бабуся постійно провідувала дівчинку у школі. Таким чином позивачами не було доведено, що вони були вселені в квартиру [ADDRESS] як члени сім'ї власника житлового приміщення, в спірній квартирі вони не зареєстровані та не проживають, вимогу про їх вселення вони не ставлять, а тому суд приходить до висновку, що підстав для визнання за позивачами права користування жилим приміщенням немає.

Outcome: dismissed