Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої сторони, - органу опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації про зміну умов зобовязання (мирової угоди) на вимогу заінтересованої сторони. У своїй позовній заяві позивачі просили суд змінити умови мирової угоди, укладеної 07 березня 2014 р. у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження № 2/442/260/2014) між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, яка затверджена ухвалою суду, що вступила у законну силу 13 березня 2014 р., а саме: - пункт 1. мирової угоди викласти у такій редакції: «[PERSON], розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений батьківський обовязок, зобовязується купити [PERSON], [PERSON] та колишній дружині [PERSON] трьох кімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної [PERSON] угоди на вимогу заінтересованої сторони»; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.1 наступного змісту: «У випадку невиконання [PERSON] Степановичем пункту 1 мирової угоди у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони, [PERSON] протягом 10 (десяти) календарних днів після закінчення терміну, визначеного у пункті 1 мирової угоди, передає позивачам [PERSON], [PERSON] та колишній дружині [PERSON] грошові кошти у сумі 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на день здійснення такої передачі, або переказує ці кошти на розрахункові рахунки одного із позивачів, реквізити яких вони зобовязуються повідомити [PERSON] не пізніше 5 (пяти) календарних днів з часу набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.2 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 мирової угоди пункт 1.1 цієї мирової угоди не виконується»; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.3 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надають відповідачу [PERSON] у підтвердження цього виконання копію нотаріально засвідченого правочину та витягу про державну реєстрацію за позивачами прав на нерухоме майно, що зазначене у пункті 1 мирової угоди, а у випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1.1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надають відповідачу [PERSON] у підтвердження цього виконання власноручно написані розписки (розписку) про отримання коштів, що зазначені у пункті 1.1 мирової угоди, справжність підписів на яких (на якій) може бути засвідчено нотаріально на вимогу відповідача [PERSON]С.»; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.4 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди у строки, зазначені у цих пунктах, у відповідача [PERSON] наступає відповідальність за порушення грошового зобовязання, що передбачена положеннями статті 625 Цивільного кодексу України; пункт 2 мирової угоди викласти у такій редакції: «У випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя сторона, - орган опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації не заперечують проти відчуження відповідачем [PERSON] належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. При цьому, третя особа - орган опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації не матиме жодних застережень щодо зміни місця проживання [PERSON] та надасть всі необхідні дозволи, висновки та погодження для здійснення зняття неповнолітнього [PERSON] з місця реєстрації в селі Лішня, вулиця Гранітна, 1 та подальшої реєстрації останнього по місцю знаходження квартири чи іншого житлового приміщення, у випадку придбання таких відповідачем згідно умов пункту 1 мирової угоди»; пункт 2 мирової угоди доповнити підпунктом 2.1 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя сторона, - орган опіки та піклування Дрогобицької районної Державної адміністрації заперечують проти відчуження відповідачем [PERSON] належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. Водночас, у позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишається право на проживання у житловому будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області до моменту реального виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди»; пункт 7 мирової угоди виключити. У подальшому під час розгляду справи позивачами уточнено свої позовні вимоги згідно із поданою до суду уточненою позовною заявою від 25 лютого 2016р., відповідно до якої позивачі просять суд змінити умови мирової угоди, укладеної 07 березня 2014 р. у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження № 2/442/260/2014) між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, яка затверджена ухвало суду, щ вступила у законну силу 13 березня 2014 р., а саме: пункт 1. мирової угоди викласти у такій редакції: «[PERSON], розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений батьківський обовязок, зобовязується купити [PERSON], [PERSON] та колишній дружині [PERSON] трьох кімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної [PERSON] угоди на вимогу заінтересованої сторони»; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.1 наступного змісту: «У випадку невиконання [PERSON] пункту 1 мирової угоди у строк, що не може перевищувати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної [PERSON] угоди на вимогу заінтересованої сторони, [PERSON] протягом 10 (десяти) календарних днів після закінчення терміну, визначеного у пункті 1 мирової угоди, передає позивачам [PERSON], [PERSON] та колишній дружині [PERSON] грошові кошти у сумі 40 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті на день здійснення такої передачі, або переказує ці кошти на розрахункові рахунки одного із позивачів, реквізити яких вони зобовязуються повідомити [PERSON] не пізніше 5 (пяти) календарних днів з часу набрання чинності судовим рішенням із зміни умов даної мирової угоди на вимогу заінтересованої сторони; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.2 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 мирової угоди пункт 1.1 цієї мирової угоди не виконується»; пункт 1. мирової угоди доповнити підпунктом 1.3 наступного змісту: «У випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надають відповідачу [PERSON] у підтвердження цього виконання копію нотаріально засвідченого правочину та витягу про державну реєстрацію за позивачами прав на нерухоме майно, що зазначене у пункті 1 мирової угоди, а у випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1.1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] надають відповідачу [PERSON] у підтвердження цього виконання власноручно написані розписки (розписку) про отримання коштів, що зазначені у пункті 1.1 мирової угоди, справжність підписів на яких (на якій) може бути засвідчено нотаріально на вимогу відповідача [PERSON]С.»; пункт 1 мирової угоди доповнити підпунктом 1.4 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди у строки, зазначені у цих пунктах, у відповідача [PERSON] наступає відповідальність за порушення грошового зобовязання, що передбачена положеннями статті 625 Цивільного кодексу України»; пункт 2. мирової угоди викласти у такій редакції: «У випадку належного та повного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не заперечують проти відчуження відповідачем [PERSON] належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. При цьому позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобовязуються вчинити усі дії для здійснення процедури зняття їх з місця реєстрації проживання в [INFO] та для подальшої реєстрації за місцем знаходження квартири чи іншого житлового приміщення, у випадку придбання такого нерухомого майна відповідачем [PERSON] згідно умов пункту 1 [PERSON] угоди або за будь-яким іншим вибраним позивачами місцем проживання у випадку виконання відповідачем [PERSON] пункту 1.1 мирової угоди»; пункт 2. мирової угоди доповнити підпунктом 2.1 наступного змісту: «У випадку неналежного та (або) неповного виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечують проти відчуження відповідачем [PERSON] належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщено. Водночас, у позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишається право на проживання у житловому будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області до моменту реального виконання відповідачем [PERSON] пункту 1 або пункту 1.1 мирової угоди»; пункт 7 мирової угоди виключити; стягнути із відповідача у користь позивачів судові витрати, понесені ними за час розгляду справи судом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі покликаються на те, що 07 березня 2014 р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено судову ухвалу про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього мого сина [PERSON], до відповідача [PERSON], за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення особистого сервітуту на користування житлом, усунення перешкод та відшкодування витрат на ремонт, підтримання та поліпшення житла, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що тратила право на користування житлом. Згідно затвердженої судом мирової угоди відповідач у справі [PERSON], розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений обовязок погоджувався купити [PERSON], [PERSON] та колишній його дружині [PERSON], трьохкімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40\~000 доларів США у гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину за умови продажу належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області, а пунктом 7 резолютивної частини ухвали суду про затвердження мирової угоди та аналогічного пункту підписаної між сторонами судового процесу мирової угоди передбачено, що на виконання умов, зазначених у пунктах 1-3 даної мирової угоди сторони надають один одному строк, котрий не може перевищувати 1 рік з моменту підписання мирової угоди (в даному випадку з моменту набрання законної сили ухвалою суду про затвердження цієї мирової угоди, який закінчився 13 березня 2015р.). Оскільки у визначений ухвалою суду строк, яким фактично передбачалась відстрочка виконання сторонами ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди, відповідач у справі [PERSON] не виконав пункту 1 резолютивної частини мирової угоди, то 21 травня 2015р. позивач [PERSON] звернулась із відповідними заявами до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про видачу їй та [PERSON], [PERSON], представником яких вона являється, як стягувачам у цивільній справі №442/8753/13-ц виконавчих листів із примусового виконання у згаданій вище частині ухвали суду від 07 березня 2014 р. про затвердження мирової угоди. Отримавши відповідні виконавчі листи, підготувавши відповідні заяви, [PERSON] особисто звернулася до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького МРУЮ та подала згадані виконавчі документи на примусове виконання. За наслідками розгляду поданих [PERSON] заяв від 11 вересня 2015 р. «Про прийняття виконавчого документа на виконання та відкриття виконавчого провадження» державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ [PERSON] відкрито виконавчі провадження ВП № 48368266, ВП № 48368564 та ВП № 48366978. Після здійснених державним виконавцем заходів, визначених положеннями статті 89 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо зобовязання відповідача [PERSON] вчинити дії, спрямовані на виконання виконавчих документів про примусове виконання пункту 1 мирової угоди у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до відповідача [PERSON], за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення особистого сервітуту на користування житлом, усунення перешкод та відшкодування витрат на ремонт, підтримання та поліпшення житла, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що тратила право на користування житлом, 23 жовтня 2015р. державним виконавцем скеровано подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника (відповідача) до відповідальності згідно із законом за невиконання судового рішення та винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 48368266, ВП № 48368564 та ВП № 48366978. Також позивачі зазначають що відповідачем у справі [PERSON] ні до моменту відкриття виконавчих проваджень із виконання виконавчих листів про зобовязання відповідача виконати ним пункт 1 мирової угоди у цивільній справі № 442/8753/13-ц, ні під час перебування цих виконавчих документів на виконанні у відділі ДВС Дрогобицького МРУЮ, а також до моменту подання позовної заяви у даній цивільній справі до суду, не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання вищезгаданої частини мирової угоди. Такі дії відповідача [PERSON], а точніше його бездіяльність, грубо порушують законні права та інтереси позивачів у справі та є свідченням намаганням відповідача у справі уникнути реального виконання ним пункту 1 укладеної між ними мирової угоди. Тому, за твердженням позивачів, умови мирової угоди, укладеної 07 березня 2014 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої із вирішення спору у цивільній справі №442/8753/13-ц, а саме умови пункту 1 цієї мирової угоди, підлягають до зміни у судовому порядку на вимогу заінтересованої сторони із ряду підстав та з урахуванням норм матеріального закону. У підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачі покликаються на положення статей 509, 510 Цивільного кодексу України з урахуванням положень пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, згідно яких укладена між позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] мирова угода із вирішення спору у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження №2/442/260/2014) є багатостороннім договірним зобовязанням, яке не виконується належним чином відповідачем у справі [PERSON] Додатково позивачі зазначають, що дії відповідача, які повязані із невиконанням ним умов мирової угоди, грубо суперечать не тільки ряду положень самої мирової угоди як багатостороннього договору, а й положенням статей 526, 527 та 530 Цивільного кодексу України, внаслідок чого матеріальним законом передбачена цивільно-правова відповідальність та правові наслідки, що обумовлені рядом статей Глав 51 та 53 Цивільного кодексу України. Так, згідно пунктів 2) частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк встановлений договором або законом, у даному випадку у встановлений мирової угоди річний строк її виконання; боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що настала після прострочення. Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 626 ЦК України «Поняття та види договорів» договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору; частинами 1 та 4 статті 631 ЦК України «Строк договору» встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору; закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору; частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а частинами 1, 3 та 5 статті 653 Цивільного кодексу України «Правові наслідки зміни або розірвання договору» передбачено, що у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; у разі зміни або розірвання договору зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; якщо договір змінений або розірваний у звязку із істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Статтею 615 ЦК України «Одностороння відмову від зобовязання» у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом; одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання; внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. У своєму позові позивачі також стверджують, що обставини та доводи про те, що мирова угода, яка визнана судовою ухвалою, являється багатостороннім договірним зобовязанням, у повній мірі узгоджуються із зазначеним у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 р., у якому вказано обовязкові для всіх судів України правові позиції Верховного Суду України і висновки, які підлягають обовязковому врахуванню судами, зокрема зазначено, що висновок суду про те, що мирова угода, затверджена судом, не може вважатися зобовязанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладенням, затвердженням і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та ЗУ «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для застосування статті 625 ЦК України є необґрунтованим». Крім цього, позивач [PERSON] у позовній заяві та в уточненій позовній заяві зазначає, що вона неухильно та своєчасно виконала зобовязання, зазначені у пункті 5 [PERSON] угоди, а саме до 01 травня 2014 р. оплатила відповідачу у справі кошти за комунальні послуги у сумі 2193 грн. 35 коп., перерахувавши їх на розрахунковий рахунок, що зазначений у мировій угоді. Усі інші зобовязання за мировою угодою наступають для позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як сторін згаданої [PERSON] угоди, що визнана чинною судовою ухвалою, із моменту виконання відповідачем частини своїх зобовязань, починаючи з моменту виконання [PERSON] пункту 1 мирової угоди. Відтак, позивачі стверджують, що у звязку із протиправною поведінкою відповідача, фактично позбавлені можливості виконати усіх інших своїх зобовязань за мировою угодою, укладеною у цивільній справі № 442/8753/13-ц (провадження №2/442/260/2014). Позивач [PERSON] у судове засідання 30.06.2016р. не прибула, не повідомивши суду про причини своєї відсутності. Однак, у судове засідання прибув її представник [PERSON] Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях позивач [PERSON] зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги із підстав, зазначених у своєму позові. Вказувала, що ціну житла вона погоджувала з відповідачем, і останній в сою чергу повинен був забезпечити житлом дітей. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилсь та не повідомила суду причини своєї неявки. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON], - [PERSON] будучи присутнім у судовому засіданні позовні вимоги позивачів підтримав у повному обсязі із підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. Додатково суду пояснив, що укладену між сторонами у цивільній справі № 442/8753/13-ц мирову угоду слід розцінювати я багатостороннє цивільно-правове зобовязання, за невиконання якого наступають цивільно-правові наслідки, передбачені відповідними положеннями Цивільного кодексу України. Крім цього, таке твердження у повній мірі узгоджується із правовою позицією Верховного суду України від 23 вересня 2015р. у справі № 6-274цс15, в якій скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.03.2015 р. та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2015р., а заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2014 р. залишено в силі. Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції ВС України погодився із висновком суду першої інстанції, що мирова угода є договором, укладеним сторонами у належній формі, тому на її підставі виникають цивільно-правові зобовязання. Відтак, у звязку із невиконанням пункту 1 мирової угоди відповідачем у термін, а саме протягом 1-го року, заінтересована сторона набуває права звернутися до суду із заявою про зміну умов мирової угоди як багатостороннього цивільно-правового зобовязання. Також, внаслідок невиконання відповідачем пункту 1 згаданої мирової угоди, позивачі не мають можливості виконати частину покладених на них зобовязань за цією мировою угодою, а саме зняття з реєстрації, оскільки за відсутності іншого житлового приміщення змушені проживати у спірному житловому будинку №1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицький район, Львівська область. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що ним дійсно не виконано умов пункту 1 мирової угоди у цивільні справі №442/8753/13-ц. Однак, таке невиконання повязано із тим, що у звязку із скрутним економічним становищем у державі він не може продати (відчужити) належний йому на праві приватної власності житловий будинок № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицький район, Львівська область, відтак не має фінансової змоги придбати трьох кімнатну квартиру чи інше житлове приміщення позивачам вартістю не більше 40\~000 дол. США. Відповідач додатково пояснив суду, що не погоджується із зміною умов мирової угоди, оскільки ця мирова угода була укладена виключно за його доброї волі, а відтак змінювати її у будь-який спосіб він не має наміру. Крім цього, ускладнюється виконання мирової угоди з його сторони тим, що до належного йому на праві власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицький район немає належно облаштованого заїзду, оскільки існує земельний спір між ним та сусідом щодо такого проїзду, у підтвердження чого відповідачем долучено до матеріалів справи копії письмових документів, а відтак знижується для потенційних покупців привабливість цього нерухомого майна. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення судом заявлених позивачами позовних вимог. При цьому зазначив, що укладена між сторонами справи мирова угода була укладена під час розгляду справи за позовом [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього мого сина [PERSON], до відповідача [PERSON], за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про визнання права користування житловим будинком, встановлення особистого сервітуту на користування житлом, усунення перешкод та відшкодування витрат на ремонт, підтримання та поліпшення житла, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що тратила право на користування житлом. З цього вбачається, що предметом спору між сторонами у цивільній справі №442/8753/13-ц та укладена мирова угода жодним чином не стосуються грошових зобовязань, а відтак посилання позивачів у своєму позові на відповідну постанову пленуму Верховного Суду України як на обовязкову судову практику до вирішення подібних цивільних правовідносин не є правильною, оскільки згадана правова позиція ВС України стосується спору у цивільно-правовідносин, що виникли в результаті грошового зобовязання. Крім цього такий спір вирішувався у порядку господарського процесу. Зміна умов мирової угоди судом на вимогу заінтересованої особи, що укладена між сторонами на підставі добровільного волевиявлення в межах розгляду цивільної справи, суперечитиме принципам Цивільного процесу, оскільки жодним положенням ЦПК України не передбачено такого способу захисту порушеного права. Крім цього відзначив, що примусити виконати мирову угоду нікого не можна, оскільки вона ґрунтується на добровільності та на основі взаємних поступок. Його довіритель намагається відчужити спірний житловий будинок з метою виконання мирової угоди, хоча сама позивач не вповній мірі виконала вимоги мирової угоди. Представник [PERSON] додатково пояснив суду, що оскільки житловий будинок № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району, Львівська область на даний час обтяжений арештом та забороною на його відчуження, що були накладені внаслідок постановлення судом ухвал про вжиття заходів забезпечення позову в інших цивільних справах за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON], які на даний час є завершеними, а згадана інформація на даний час є у вільному доступі, то такі обставини додатково ускладнюють можливість продажу (відчуження) відповідачем [PERSON] цього житлового будинку для можливості виконання ним умов пункту 1 мирової угоди. Представник третьої особи у справі - органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації [PERSON] у судове засідання не прибула, оскільки голова Дрогобицької райдержадміністрації [PERSON] подав на адресу суду письмове клопотання у якому просить суд розглядати дану цивільну справу у відсутності представника органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, а також їх представників, дослідивши подані сторонами документи на підтвердження та заперечення позовних вимог, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 07 березня 2014р. у цивільній справі №442/8753/13-ц (провадження №2/442/260/2014) між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою суду, що вступила у законну силу 13 березня 2014р. Дана мирова угода та ухвала суду про її затвердження є чинними до цього часу. Відповідно до пункту 1 умов згаданої мирової угоди відповідач у справі [PERSON], розуміючи свої обовязки батька та незважаючи на складні сімейні відносини з дітьми і бажаючи виконати зазначений обовязок погоджувався купити [PERSON], [PERSON] та колишній його дружині [PERSON], трьох кімнатну квартиру або інше житло у місті Дрогобичі вартістю не більше 40 000 доларів США у гривневому еквіваленті на момент укладення відповідного правочину за умови продажу належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області. Водночас, пунктом 7 мирової угоди встановлено, що на виконання умов, зазначених у пунктах 1-3 цієї мирової угоди сторони надають один одному строк, котрий не може перевищувати 1 рік з моменту підписання мирової угоди, тобто до 07 березня 2015р. Жодних інших підстав та обставин, за яких у будь-якої сторони угоди виникає можливість відтермінування виконання тих чи інших зобовязань за цією мировою угодою не зазначено. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] у регламентований мировою угодою строк не виконав пункт 1 мирової угоди, що стало підставою для позивачів із зверненням до суду із даним позовом. Також встановлено, що відповідачем [PERSON] виконано у передбачений мировою угодою строк пункт 5 мирової угоди, а саме оплачено нею на корист відповідача [PERSON] кошти за сплату комунальних платежів на утримання житлового будинку №1 в урочищі Граніт. Водночас, невиконання відповідачем пункту 1 мирової угоди унеможливлює виконання позивачами у повній мірі пункту 3 мирової угоди, а саме у частині зняття з реєстрації із місця проживання у житловому будинку № 1 в урочищі Граніт, село Лішня, Дрогобицького району Львівської області, де вони на даний час проживають, оскільки іншого житла за твердженням позивачів, що не заперечується і самим відповідачем, у них немає. З наведеного суд приходить до переконання, що не виконуючи умови мирової угоди, яка являється договірним зобовязанням, відповідач у справі істотно порушує умови цієї мирової угоди та порушує ряд законних прав та інтересів позивачів, які підлягають захисту у передбаченому порядку та у спосіб, який вибрано саме позивачами, в тому числі зміну умов мирової угоди на вимогу позивачів як заінтересованої сторони. Так, статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту порушених цивільних прав та інтересів, а відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд; нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Тому, з урахуванням статті 11 Цивільного кодексу України, укладену між позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] мирову угоду із вирішення спору у цивільній справі №442/8753/13-ц слід розцінювати як багатостороннє договірне зобовязання, за яким кожен із її підписантів набув певних прав та відповідних обовязків перед іншою із сторін. Невиконання договірного зобовязання будь-якою із сторін спричиняє цивільно-правову відповідальність, передбачену законом. Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а згідно статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; у разі зміни бо розірвання договору зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; якщо договір змінений або розірваний у звязку із істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно з правовою позицією висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-274цс15 вбачається, що системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позивачем та її представником повністю доведено підставність позовних вимог у даній справі, а тому позов підлягає задоволенню, так як невиконанням вимог укладеної мирової угоди порушуються права позивача та її дітей. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема, по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved