Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], звернулися до суду з позовом до [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], про зобов'язання [PERSON] спростувати поширену нею недостовірну інформацію про те, що начебто [PERSON] та [PERSON] страждають на алкоголізм та не один раз їздили лікуватися в Болгарію, шляхом публічного вибачення і направлення органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР листа, в якому вона повинна спростувати поширену недостовірну інформацію; зобов'язання [PERSON] припинити розповсюджувати проти [PERSON] та [PERSON] недостовірну інформацію; стягнення з [PERSON] на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 грн. та судові витрати. 16.11.2018 року позивачами подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 62-66), відповідно до якої, позивачі окрім вимог, заявлених у позові просили суд розглянути вимоги про спростування [PERSON] поширеної нею негативної інформації про те, що [PERSON] та [PERSON] страждають на алкоголізм, та не один раз їздили до Болгарії на лікування від алкоголізму, шляхом спростування цієї інформації у соціальній мережі «Facebook»; припинити розповсюдження [PERSON] недостовірної інформації проти [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2019 року позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання спростувати поширену недостовірну інформацію, зобов`язання припинити розповсюдження недостовірної інформації, задоволено частково; зобов`язано [PERSON] спростувати поширену нею негативну інформацію про те, що [PERSON] та [PERSON] страждають на алкоголізм, та не один раз їздили до Болгарії на лікування від алкоголізму, шляхом спростування цієї інформації у соціальній мережі «Facebook»; зобов`язано [PERSON] спростувати поширену нею негативну інформацію про те, що [PERSON] та [PERSON] страждають на алкоголізм, та не один раз їздили до Болгарії на лікування від алкоголізму, шляхом направлення на адресу органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради листа зі спростуванням поширеної вищевказаної інформації про алкоголізм [PERSON] та [PERSON]; в частині позовних вимог щодо припинення розповсюдження [PERSON] проти [PERSON] та [PERSON] недостовірної інформації, відмовлено. Повне рішення складено 28.01.2019 року. Під час написання повного рішення судом встановлено, що стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а також суд не вирішив питання про судові витрати. У відповідності до ч.4 ст. 270 ЦПК України сторони у судове засідання не викликались. Згідно з п.1 ч.1, ч.2, ч. 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі. Щодо вимог позивачів про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 гривні суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз'яснено у абз. 2, 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, встановивши, що в результаті протиправних дій відповідача порушено особисті немайнові права позивачів, які виразилися у приниженні їх честі та гідності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди, та з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який зокрема полягає у тому, що справа розглядається судом в межах заявлених позивачем вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненю з відповідача на користь позивачів становить 1 (одну) гривню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги задоволено частково, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved