Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним вище позовом, в якому просили визнати недійсними прилюдні торги від 04.06.2012 року, які були проведені Приватним підприємством «Нива-В.Ш.» з продажу квартир [ADDRESS] та належить позивачам в рівних частках та застосувати наслідки недійсності правочину. В обґрунтування своїх вимог, позивачі зазначили наступне. Їм на праві спільної часткової власності належать вказані вище квартири, підстава - договори купівлі-продажу від 14.07.2004 року. На виконанні відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-6277/10, виданого Київським районним судом м. Одеси 10.05.2011 року про стягнення солідарно з позивачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 2.899.476,73 грн., виконавчого листа №2-6602/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 18.10.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості у розмірі 6.540.267,46 грн., виконавчого листа №2-4093/10, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона 14.09.2010 року про стягнення солідарно з позивачів на користь ПАТ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 2.899.476,.73 грн. та виконавчого листа №2-9049, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 22.03.2011 року про стягнення солідарно з ТОВ «Українське фінансове товариство «ВЕРУС», [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 301.349,21 грн. В порядку виконання зведеного виконавчого провадження, 04.06.2012 року на прилюдних торгах було реалізоване нерухоме майно, а саме: квартири [ADDRESS] Однак, позивачі переконані, що зазначені прилюдні торги підлягають визнанню недійсними, оскільки проведені з численними порушеннями норм діючого в Україні законодавства, серед іншого, це проведення торгів організацією, яка не мала права на такі дії, не було повідомлено належним чином про проведення торгів, при проведення оцінок майна, було використано лише один методичний підхід та ін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі, представник третьої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», [PERSON], проти задоволення позову заперечував, надав письмові заперечення на позов. Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів справи, на виконанні відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, головного державного виконавця Кравець О.В., перебуває зведене виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-6277/10, виданого Київським районним судом м. Одеси 10.05.2011 року про стягнення солідарно з позивачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 2.899.476,73 грн., виконавчого листа №2-6602/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 18.10.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості у розмірі 6.540.267,46 грн., виконавчого листа №2-4093/10, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона 14.09.2010 року про стягнення солідарно з позивачів на користь ПАТ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 2.899.476,.73 грн. та виконавчого листа №2-9049, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 22.03.2011 року про стягнення солідарно з ТОВ «Українське фінансове товариство «ВЕРУС», [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 301.349,21 грн. В порядку виконання зведеного виконавчого провадження, 04.06.2012 року на прилюдних торгах було реалізоване нерухоме майно, а саме: квартири [ADDRESS], які належали позивачам на праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що вищевказані квартири на підставі свідоцтв належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «КЛЮЧОВЕ СЛОВО». Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Придбання майна із прилюдних торгів як цілісна процедура, що включає низку дій з підготовки та проведення торгів та оформлення їх результатів відноситься до угод купівлі-продажу, таку угоду можна визнати недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність угод. Тобто, підставою визнання торгів недійсними є порушення вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зокрема, суперечливість змісту правочину Цивільному кодексу України та іншим актам законодавства. Однак, обставин, які б свідчили про істотні порушення при проведенні прилюдних торгів вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України позивачем суду не доведено. Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про іпотеку», за результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки. У протоколі зазначаються: опис придбаного покупцем предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки; ціна продажу предмета іпотеки; інформація про покупця предмета іпотеки; день, до якого покупець повинен повністю сплатити ціну продажу предмета іпотеки; банківський рахунок органу державної виконавчої служби для переказу покупцем ціни продажу предмета іпотеки. У разі необхідності до протоколу може бути внесена й інша інформація. Однією із підстав визнання недійсними результатів прилюдних торгів представник позивача зазначає і неправомірні дії державного виконавця щодо оцінки майна. Однак, державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Що стосується порушень, на думку представника позивача, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення аукціону, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Так, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано свідоцтва про право власності від 29.08.2012 року за реєстровими номерами 2423, 2422, 2424, 2425. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Outcome: dismissed