Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування на житловий будинок № 125 по вулиці Пушкіна в смт. Велика Димерка, з господарськими будівлями і спорудами : за позивачем [PERSON] на 2\\6 частки, в порядку спадкування після чоловіка [PERSON], померлого 25.09.2011р.; за позивачем [PERSON] на 3\\6 частки, в порядку спадкування після дядька за правом представлення замість батька (брата спадкодавця) [PERSON], померлого 5.08.2013р.; за позивачами - неповнолітніми [PERSON] і [PERSON] - за кожною на 1\\12 частку, в порядку спадкування після їхнього діда [PERSON], померлого 25.09.2011р. - за правом представлення замість їхнього батька (сина спадкодавця). Позовні вимоги мотивувавши тим, що даний будинок з господарськими спорудами був збудований [PERSON] і [PERSON] (подружжям) в 1954 році, вказані особи померли, зокрема, [PERSON] померла 22.04.2007р., спадщину після неї прийняли її двоє синів [PERSON], який помер 5.08.20013р., і син [PERSON], який помер 25.09.2011р. Спадщину після [PERSON] прийняли його дружина позивач 1, яка прийняла свою частку і частку, належну дочці ([PERSON]) оскільки дочка відмовилась від прийняття спадщини на її, материну, користь; а також спадщину після [PERSON] прийняли за правом представлення двоє онуків - позивачі 3 і 4, які пережили свого батька [PERSON] (сина спадкодавця), померлого 11.06.2009р. і прийняли у спадщину частку, яку б успадкував їх батько; Спадщину після [PERSON] прийняв би його брат [PERSON], як єдиний спадкоємець другої черги, але оскільки брат на той час вже помер, спадщину за представленням прийняла його дочка [PERSON] - племінниця спадкодавця (позивач 2). Всі спадкоємці свої спадкові права реалізували, подали відповідні заяви до нотаріальної контори, на частину спадкового майна вже отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, але через відсутність правовстановлюючих документів і відсутність державної реєстрації прав власності на вказане нерухоме майно нотаріус відмовив видати свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок. Відповідач [PERSON] селищна рада своїх прав на вказане майно не предявляє, не оспорювала належності [PERSON] вказаного нерухомого майна і не оспорює спадкових прав позивачів та факту прийняття ними спадщини, та просив розглянути справу без участі\~ представника. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами будинок № 125 по вулиці Пушкіна в смт. Велика Димерка Броварського району Київської області збудований подружжям [PERSON] і [PERSON] (подружжям) в 1954 році. Згідно довідки [PERSON] селищної ради головою домогосподарства значився [PERSON], а після його смерті [PERSON]- його дружина. Право власності на даний житловий будинок не оформлялось, оскільки вказані особи з даного приводу до селищної ради не звертались. Згідно відомостей з БТІ- відсутні відомості про реєстрації права власності на вказане нерухоме майно- житловий будинок за даною адресою. З довідки селищної ради, з наявної технічної документації видно, що даний житловий будинок збудований у 1954 р. Виходячи з законодавства, яке було чинним станом на час набуття права власності забудовниками на вказане нерухоме майно - житловий будинок, подружжя [PERSON] набуло даний будинок у власність, і їх право власності виникло у них незалежно від того, чи воно було зареєстроване у відповідному державному реєстрі, оскільки закон на той час не пов'язував набуття права власності з державною реєстрацією. [PERSON] того, чинне на той час законодавство передбачало, що облік житлових будинків у сільській місцевості вівся місцевими радами, шляхом внесення відповідних відомостей до погосподарських книг, як єдиного облікового документу. Тому суд вважає встановленим, що [PERSON] і [PERSON] (подружжя) набули у спільну сумісну власність вказаний будинок, і виходячи з принципу рівності часток у спільному сумісному майні - оскільки відсутні інші домовленості між співвласниками - їх часки у праві власності на вказаний будинок визнаються рівними. Таким чином, встановлено, що [PERSON] належало у спірному будинку 1\\2 частка, [PERSON] у спірному будинку належала також 1\\2 частка. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності\~ заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; згідно ст.1258 ЦК кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, неприйняття або відмови спадкоємців попередньої черги від прийняття спадщини, або усунення їх від спадщини з законних підстав. Згідно ст.1261 ЦК- спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік \\ дружина спадкодавця. Згідно ст.1262 ЦК спадкоємцями другої черги є, зокрема, брати і сестри спадкодавця. Згідно ст.1266 ЦК -у разі, якщо спадкоємець тієї черги, яка допускається до спадкування, помер, то належну йому частку успадковують його діти внуки , правнуки спадкодавця, а також племінники спадкодавця (спадкування за представленням). При цьому частка померлого ділиться між його спадкоємцями порівну. Згідно ч.1. ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.1268, 1269, 1270 ЦК законом визначено два способи прийняття спадщини: спадкоємці, що постійно проживали разом з спадкодавцем до його смерті - вважаються такими, що спадщину прийняли, якщо вони протягом 6 місяців не подали до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини; інші спадкоємці- шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно ст.1273, 1274 ЦК спадкоємець має про відмовитись від прийняття спадщини, в тому числі на корись іншого спадкоємця. Щодо прийняття спадщини, то суд, дослідивши надані докази, в тому числі документи, що знаходяться в спадкових справах, встановив такі обставини: [PERSON] помер 27.04.1994р. Враховуючи, що будинок перебував у спільній власності подружжя з рівними частками, то після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частку у спільному майні тобто на 1\\2 частку даного житлового будинку. Спадщину після нього прийняли: 1)- його дружина [PERSON] і 2) - син [PERSON], які постійно проживали з ним і прийняли спадкове майно в управління та керування, продовживши проживати у будинку після смерті спадкодавця, тобто згідно ст.249,269 ЦК УРСР, що був чинний станом на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька перейшла у власність половина спадкового майна, тобто 1\\4 частка будинку; Дружині померлого [PERSON] в порядку спадкування після чоловіка перейшла у власність половина спадкового майна, тобто 1\\4 частка будинку. В цілому, з урахуванням належної [PERSON] 1\\2 частки як половини від сумісного майна і успадкованої після чоловіка 1\\4 частки будинку, - частка [PERSON] (дружини) склала: 1\\2 (належні їй у спілій власності) + 1\\4 (набуті в порядку спадкування після чоловіка) =3\\4 частки будинку. [PERSON] померла 22.04.2007р. На день смерті їй належало 3\\4 частки спірного будинку. Спадкоємцями першої черги були двоє її синів: 1)- син [PERSON], який спадщину прийняв фактично, оскільки постійно проживав з спадкодавцем до її смерті і який не подавав заяву про відмову від спадщини; 2) - син [PERSON], який проживав окремо, але подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після матері. Таким чином, в порядку спадкування після матері син [PERSON] набув право власності на половину спадкового майна (належного матері), тобто на половину від належних спадкодавцю 3\\4 часток будинку, - тобто на 3\\8 часток від цілого; Другий спадкоємець син [PERSON] в порядку спадкування після матері набув право власності на половину спадкового майна (належного матері), тобто на половину від належних спадкодавцю 3\\4 часток будинку, - тобто на 3\\8 часток від цілого; В цілому, з урахуванням успадкованої після батька 1\\4 частки будинку і успадкованої після матері 3\\8 часток будинку , частка [PERSON] у праві власності на вказаний будинок склала 1\\4 + 3\\8 = 5\\8 часток будинку. [PERSON] помер 25.09.2011р. Йому на день смерті у даному будинку належало на праві власності 3\\8 часток будинку (успадковані після матері). Спадкоємцями першої черги були: дружина і двоє дітей, один з яких - син [PERSON] на той час вже помер, тобто троє спадкоємців першої ерги і їх частки у спадщині відповідно б становили кожному по 1\\3 від спадкового майна (від 3\\8), тобто кожному по 1\\8 частці від будинку. Двоє онуків спадкодавця: [PERSON] і [PERSON], які пережили свого батька [PERSON], який був сином спадкодавцю [PERSON], але помер 11.06.2009р. Вказані двоє спадкоємців за представленням спадщину прийняли, оскільки законний представник неповнолітніх спадкоємців (їх мати) подала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Онуки успадкували частку, яку б успадкував їх батько, тобто 1\\3 частку спадкового майна і відповідно 1\\8 частку будинку. Дочка [PERSON] (позивач 2) відмовилась від спадщини після батька на користь матері [PERSON], якій перейшло право спадкування частки, належної [PERSON] - 1\\8 частки будинку (або 1\\3 частки від спадкового майна); Дружина [PERSON] (позивач 1) спадщину прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини; вказаний спадкоємець спадщину прийняв у розмірі двох часток спадкового майна: належну їй 1\\3 частку і 1\\3 частку, належну дочці спадкодавця, яка відмовилась від спадщини на користь матері. Таким чином, [PERSON] (позивач1) набула в порядку спадкування після чоловіка право власності на 2\\3 частки спадкового майна від належних спадкодавцю 3\\8 часток будинку (1\\8- належну їй і 1\\8 належну за законом [PERSON]Г.) , що становить 2\\8 або 1\\4 від цілого будинку. Онуки померлого неповнолітні [PERSON] і [PERSON] в порядку спадкування після діда набули право власності на частку, належну їх батькові: 1\\3 частку від спадкового майна, тобто 1\\3 частку від належних спадкодавцю 3\\8 часток будинку, що становить 1\\8 від цілого будинку. Дану частку двоє онуків успадкували порівну, тобто кожен по 1\\16 частці будинку. [PERSON] помер 5.08.2013р. [PERSON] на день його смерті на праві власності належало 5\\8 часток будинку (упаковано після батька і після матері). Спадкоємців першої черги у нього не було. Спадкоємцем другої черги був би його рідний брат [PERSON], який помер раніше, 25.09.2011р., тому право на спадкування за представленням замість нього мали його діти: дочка [PERSON], яка спадщину прийняла, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (тобто племінниця спадкодавця); і син [PERSON] (племінник спадкодавця), який на той час вже помер 11.06.2009р., і його частку успадкували його діти [PERSON] і [PERSON], за правом представлення (внучаті племінники спадкодавця). Дані спадкоємці спадщину прийняли, оскільки їх законний представник подала до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття дітьми спадщини. Таким чином, в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності набули: [PERSON] набула право власності на половину спадкового майна, тобто на 1\\2 частку від належних спадкодавцю 5\\8 часток будинку, що становить 5\\16 часток будинку; Неповнолітні [PERSON] і [PERSON] (замість їх батька ) за правом представлення набули право власності на половину спадкового майна, тобто на 1\\2 частку від належних спадкодавцю 5\\8 часток будинку, що становить 5\\16 часток будинку; дані двоє спадкоємців спадщину прийняли порівну, тобто кожен по 5\\32 часток будинку. Таким чином, спадкові права позивачів доведені. Вказані особи є спадкоємцями, спадщину прийняли і тому набули право власності на успадковане ними майно у належних кожному з них частках. З листа відмови у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що держаним нотаріусом Броварської державної районної нотаріальної контори було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний будинок, оскільки спадкоємці не подали правовстановлюючі документи, що підтверджує належність вказаного майна спадкодавцеві. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Тому позов в частині визнання за кожним з ним права власності в порядку спадкування обґрунтований. Разом з тим, виходячи з вимог закону щодо рівності часток спадкоємців, враховуючи, що не було домовленості між спадкоємцями про зміну часток, успадкованих кожним з них, то суд не погоджується з тим, що в порядку спадкування позивач 1 ([PERSON]І.) набула право власності на 2\\6 частки домоволодіння, як зазначено нею у позовній заяві. За наведеним вище розрахунком і послідовністю прийняття спадщини та відповідного розподілення часток у праві власності на будинок в цілому, її частка в порядку спадкування після смерті чоловіка становить 1\\4 (або 2\\8) частку будинку. У подальшому позивач 1 не набувала права спадкування після смерті чоловікового брата [PERSON], оскільки вона не є спадкоємцем жодної черги по відношенню до вказаного спадкодавця, в тому числі не мала права на спадкування за представленням замість свого чоловіка, враховуючи положення ст. 1266 ЦК України, якою у якості спадкоємців, що мають право на спадкування за представленням, віднесені лише такі спадкоємці, як внуки, правнуки (та інші спадкоємці по низхідній лінії), прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри. Тому позові вимоги позивача 1 підлягають задоволенню частково - в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1\\4 частку будинку. Так само, виходячи з вимог закону щодо рівності часток спадкоємців, враховуючи, що не було домовленості між спадкоємцями про зміну часток, успадкованих кожним з них, то суд не погоджується з тим, що в порядку спадкування позивач 2 ([PERSON]Г.) набула право власності на 3\\6 частки домоволодіння. За наведеним вище розрахунком часток і послідовністю прийняття спадщини та відповідного розподілення часток у праві власності на будинок в цілому, враховуючи, що спадщину після батька позивач 2 [PERSON] не приймала і відмовилась від спадщини на корись матері, враховуючи, що вона прийняла спадщину лише після дядька за правом представлення замість свого батька, то її частка в порядку спадкування після смерті дядька становить 5\\16 часток будинку (половину від належного дядькові станом на день його смерті: від 5\\8). Тому позові вимоги позивача 2 також підлягають задоволенню частково - в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування на 5\\16 часток будинку. Щодо спадкових прав позивачів 3 та 4 ([PERSON] і [PERSON]С.), то частка, яка перейшла в порядку спадкування до них після їхнього діда [PERSON] за правом представлення (замість їх батька [PERSON]Г.) становить 1\\8 частка будинку, яку б успадкував їхній батько, аби був живий. Відповідно частка кожного з двох спадкоємців, що спадкують за правом представлення, становить - 1\\16 частка від будинку. Тому позові вимоги в частині вимог вказаних позивачів щодо спадкування після смерті діда [PERSON] підлягають частковому задоволенню, за кожним з них має бути визнано в порядку спадкування після [PERSON] право власності на 1\\16 частку будинку, а не на 1\\12 частку за кожним - як вони зазначили у позовній заяві. [PERSON] того, в порядку спадкування за правом представлення після батькового дядька [PERSON] вказані спадкоємці успадкували належну б їх батькові частку - нарівні з другим спадкоємцем - [PERSON]- 5\\16 часток будинку, відповідно кожен з них набув право власності в порядку спадкування після дідового брата [PERSON] по 5\\32 часток будинку. Мати вказаних неповнолітніх спадкоємців [PERSON] своєчасно подала від імені двох дітей заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини після [PERSON] (дідового брата, або батькового дядька). Тому суд не погоджується з тлумаченням позивачів, зокрема позивачки 2 [PERSON], що після дядька [PERSON] спадщину прийняла лише вона. Таким чином, неповнолітні [PERSON] і [PERSON] за правом представлення набули у власність в порядку спадкування після діда [PERSON] по 1\\16 (або 2\\32) частці будинку, і крім того, після дідового брата [PERSON] набули власність по 5\\32 часток будинку, і в цілому частка кожного з цих осіб мала б становити по 7\\32 часток будинку (2\\32 + 5\\32) . Разом з тим, згідно ст.10,11 ЦПК України , суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. Позивач [PERSON], що діє в інтересах і від імені її неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], заявила позовні вимоги лише щодо захисту спадкових прав дітей в порядку спадкування після [PERSON] (їхнього діда). Позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню - з урахуванням виведеної судом частки. Позовних вимог щодо захисту спадкових прав дітей в порядку спадкування після [PERSON] (брата їхнього діда), позивач не заявила. Тому суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, і даним рішенням визнати за вказаними позивачами їх спадкові права після вказаного другого спадкодавця, що було б виходом за межі позовних вимог. [PERSON] того, суд враховує, що в цілому позивач [PERSON] заявила вимоги про визнання за її дітьми права власності в порядку спадкування на 1\\12 за кожною дитиною, тому і виходячи з зазначеного позивачем розміру заявлених позовних вимог суд не може вийти за межі розглядуваного позову, і визнати право власності за вказаними дітьми у розмірі більшому (5\\32), ніж вони заявили (1\\12). Позивачу оголошувалась перерва з розясненням права на подання заяви про збільшення позовних вимог і розміру позовних вимог (часток), але даним правом позивач не скористалась. При таких обставинах суд задовольняє позов [PERSON] (в інтересах [PERSON] і [PERSON]С.) частково - в частині спадкування після [PERSON] в тій частці, яка виведена судом при наведених вище розрахунках обґрунтуваннях, що не позбавляє даного позивача реалізувати свої спадкові права стосовно прийняття спадщини після [PERSON] у встановлений законом спосіб - шляхом звернення до нотаріуса, а у разі відмови - до суду з відповідним позовом. Таким чином, позов, виходячи з меж заявлених позовних вимог кожним позивачем) підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial