Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення коштів витрачених на ремонт квартири, що [ADDRESS], яка на праві приватної власності належить відповідачці, [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що після свого одруження в 2005 році, за пропозицією власника квартири, вселилися в дане житлове приміщення. Оскільки помешкання було в непридатному для проживання стані, за попередньою домовленістю з власником квартири, зробили там капітальний ремонт. Одночасно домовилися, що в разі виселення їх з квартири, чи в разі пред'явлення такої вимоги, [PERSON] поверне всі кошти витрачені на ремонт. Так як відповідачка в добровільному порядку не бажає повертати суму боргу за ремонт помешкання, просять суд задовольнити їхні вимоги та стягнути з [PERSON] 17658,35грн. витрачених на ремонт. У судовому засіданні позивачі та їхній представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачі здійснювали ремонті роботи в помешканні без попередньої домовленості та дозволу власника квартири, і не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували їхні вимоги. Крім того, зазначив, що позивачі звернулися з даним позовом до суду, пропустивши строк для звернення за захистом порушеного права встановленого ст.ст.256,257 ЦК України, про що подав письмову заяву про застосування позовної давності до позовних вимог. Просить відмовити позивачам у задоволенні позову. Суд, заслухавши думку сторін, свідків та перевіривши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі з 2005 року проживають в квартирі [ADDRESS]. Вселення позивачів відбулося зі згоди та відома відповідачки, [PERSON], яка є бабусею [PERSON] На підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 травня 1994 року дана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.4). В даному помешканні зареєстрована тільки власник квартири - [PERSON], про свідчать відомості, які містяться в будинковій книзі на квартиру [ADDRESS] та визнаються сторонами (а.с.37-40). В судовому засіданні позивачі стверджували, що після заселення у квартиру відповідачки у них була домовленість про те, що вони здійснять у її квартирі поточний ремонт, а вона поверне їм кошти у разі їх виселення з квартири. Їм стало відомо, що дочка відповідачки, [PERSON] має намір продати належну [PERSON] квартиру, про що їх повідомляла та вимагала виселитись із квартири. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] підтверджували, що між сторонами по справі була домовленість про здійснення позивачами ремонту у квартирі відповідачки, та в разі виселення повернення витрачених коштів. 22.08.2013 року позивачі направили письмову претензію [PERSON] з вимогою повернути їм кошти за проведений ремонт у належній їй квартирі в сумі 17 658,35 грн. та додали копії квитанції та договорів про понесені ними витрати (а.с.12). У своїй відповіді на претензію відповідач повідомила, що дійсно у 2005 році дала дозвіл на проживання позивачів у належній їй квартирі по [ADDRESS]. Однак домовленостей про ремонт в даному помешканні та повернення коштів за здійснення ремонту з ними не було. Крім того, зазначила, що наміру виселяти їх з квартири на даний час у неї немає (а.с.13). Згідно з вимогами ч.1-2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності Сторони та інші особи які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Отже, зі змісту зазначеної норми слідує, що наймач має право на відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна виключно за умови їх здійснення за згодою наймодавця. В судовому засіданні позивачами на обґрунтування своїх вимог не надано доказів, які б підтверджували згоду [PERSON] на проведення ремонтних робіт та відшкодування нею понесених витрат. Пояснення свідків судом не приймається до уваги так як вони є батьками позивачки, [PERSON] та зацікавлені у розгляді даної справи. Також позивачами не надано належних доказів щодо понесених витрат при здійсненні ремонтних робіт про відшкодування яких була заявлена вимога. За змістом п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість може бути визначена експертним шляхом. Всупереч вимогам чинного законодавства позивачами не представлено відповідного висновку незалежного аудитора чи особи-спеціаліста з кошторисним розрахуноком та визначенням вартості проведених у квартирі ремонтних робіт з урахуванням вартості будівельних матеріалів, який би був здійсненний при огляді квартири. А тому, подані копія акта приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2005року, копія договору купівлі-продажу №156 від 08.09.2008р., копія договору №11009 про технічне обслуговування домофону, а також копії товарних чеків на будівельні матеріали (а.с.5-11) не можуть бути належними доказами для визначення суми для відшкодування понесених витрат. За наведених обставин суд вважає безпідставними посилання позивачів, що між сторонами по справі виникли зобов'язання, які відповідно до вимог ст.525,526 ЦК України повинні бути виконанні відповідачкою. Таким чином, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про стягнення з [PERSON] в користь позивачів коштів витрачених на ремонт квартири [ADDRESS] слід відмовити за недоведеністю своїх вимог. Подана заява представником відповідача про застосування позовної давності не підлягає до задоволення, так як позивачі про порушення свого права на повернення коштів на проведений ремонт дізналися в 2012 року, про що подали претензію відповідачці (а.с.12). А тому, на думку суду позивачами не пропущено строк звернення до суду. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed