Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] діючи в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], яка мешкає разом з нею звернулась до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що відповідачка [PERSON] є її донькою та матір'ю її онучки [PERSON], [INFO]. Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записані згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу. Починаючи з січня 2015 року відповідачка [PERSON] залишила місце постійного проживання, переїхавши до м. Маріуполя, покинула дитину без догляду, її долею не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги не надає. Дитина постійно проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] водять її до школи, лікують, коли дитина хворіє та матеріально забезпечують. В останній телефонній розмові, яка відбулась у березні 2015 року, відповідачка повідомила, що відмовляється від доньки та займатися її вихованням не бажає. В зв'язку з тим, що відповідачка всіляко ухиляється від виконання батьківських обов'язків, самоусунулась від виховання та утримання дитини просить суд позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходу. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що її донька [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Її донька з 17.05.2013 року участі у вихованні дитини не приймає та матеріальної допомоги на її утримання не надає. З цього часу вона залишила дитину на виховання їй, чим самоусунулась від виховання та утримання дитини. По теперішній час дитина проживає разом з нею та її чоловіком [PERSON], знаходиться на їх утриманні, вони займаються її вихованням, навчанням, піклуються про духовний розвиток дитини, а дитина в свою чергу про рідну матір навіть не згадує. Відповідачка забирати дитину не збирається, в 2014 році вона лише 3 рази приїжджала до дитини, а за період з 2013 року по теперішній час дала на утримання дитини гроші в сумі лише 1000 грн., а саме два рази по 500 грн. Просила позбавити її доньку [PERSON] батьківських прав відносно своєї онучки та стягнути з неї на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від її доходів щомісячно до повноліття дитини. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме згодна виплачувати аліменти позивачки на утримання своєї доньки, але заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини. Суду пояснила, що дійсно вона є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На даний час її дитина проживає окремо від неї, разом з її матір'ю позивачкою [PERSON] Всі обставини на які посилається позивачка визнає, але від дитини не відмовляється не бажає, щоб її позбавили батьківських прав та вважає що вона діє виключно в інтересах дитини. Також, пояснила, що вона з дитиною зареєстрована по [ADDRESS], але фактично вони там не мешкають. З 2013 року дитина мешкає у бабусі в с. Старченкове, а вона мешкає в с. Тополіне Володарського району де неофіційно працює за наймом. Піклуванням, вихованням та утриманням дитини на протязі останніх двох років займається її мати з якою мешкає дитина. Вважає, що з позивачкою дитині проживати найкраще, чим з нею, тим паче, що вона на даний час знаходиться на 30 тижні вагітності. Чому саме вона самоусунулась від виховання дитини, що їй перешкоджає займатися та брати участь у житті дитини, займатися її доглядом, утриманням, вихованням, духовним розвитком, та які міри для цього вона намагається зробити, пояснити не може. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області - [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 28.09.2015 року позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Суду також пояснила, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Починаючи з січня 2015 року відповідачка [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, залишила місце постійного проживання та переїхала до м. Маріуполя, долею дитини не цікавиться. Дівчинка фактично залишилась без батьківського піклування. З питання захисту прав онучки [PERSON] до їх служби звернулась бабуся дитини [PERSON] Після вивчення наданих документів встановлено, що відповідачка [PERSON] дійсно злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків та самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. В наступне судове засідання представник Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації не з'явився, а тому суд продовжив розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Старченківської сільської ради Володарського району Донецької області - Жуков О.А. в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, представника третьої особи Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області, розглянувши письмову заяву представника третьої особи Органу опіки та піклування Старченківської сільської ради Володарського району Донецької області, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], народилась 12.12.2006 року та її батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження матір'ю [PERSON] зазначена [PERSON], батьком - [PERSON]. Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги виданої УПСЗН Володарської райдержадміністрації Донецької області від 23.07.213 року за вих. № 910 [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН Володарської РДА та їй відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 01.02.2007 року по 31.12.2024 року призначено допомогу одинокої матері на доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] 16.01.2015 року була звільнена з посади бригадира ТОВ «Чистий Світ Фасіліком» за прогули без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно довідки виданої Старченківською сільською радою Володарського району Донецької області від 28.07.2015 року [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] прописані, але не проживають. Відповідно до інформації від 16.08.2015 року [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] не проживає, не бачиться, її вихованням не займається. Дитина проживає без прописки у дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] з 17.05.2013 року за адресою: [ADDRESS] Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 08.06.2015 року останній проживає в [ADDRESS], житлова площа будинку складає 50,4 м2 та відповідає санітарним нормам. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, згідно довідки Старченківської амбулаторії ЗП/СМ № 4 КЗ «Володарський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 27.07.2015 року за медичною допомогою дитині [PERSON], 2006 року народження в Старченківську амбулаторію звертається бабуся [PERSON]. Відповідно до інформації про здійснення контролю над дитиною ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Старченкове Володарського району Донецької області [PERSON], [INFO], навчається в другому класі ЗОШ с. Старченкове. Мати - [PERSON] протягом двох років вихованням дитини не займалась, не відвідала жодних батьківських зборів. Вихованням дитини займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], вони приділяють багато уваги вихованню та навчанню онучки, цікавляться її успішністю та життю в класі. Згідно висновку Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області від 02.09.2015 року за № 179 [PERSON] самоусунулась та злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, від дитини практично відмовилась. В зв'язку з вищевказаним Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] та стягнути аліменти. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачка свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, її життям та здоров'ям не цікавиться, ні усно ні письмово не спілкується та взагалі не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи та піклування. Ніяких доказів з боку відповідачки в обґрунтування її заперечень, що вона діє виключно в інтересах дитини суду не надано. Крім цього слід зазначити, що відповідачкою, не доведено поважність причин щодо неможливості виконання нею батьківських обов'язків відносно своєї доньки, що також свідчить про її свідоме, навмисне ухилення від виховання дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідачка злісно та свідомо не виконує обов'язки по вихованню дитини, не виявляє щодо неї батьківського піклування і турботи та взагалі нехтує своїми батьківськими обов'язками суд вважає, що в інтересах малолітньої дитини, відповідачку [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], задовольнивши вимоги позивачки, саме в цій частині. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідачки на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів її доходів до повноліття дитини, то суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги майновий стан відповідачки, яка офіційно не працевлаштована, працює за наймом у приватних осіб, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідачки на користь неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 02.09.2015 року, відмовивши позивачки в стягненні на її користь аліментів на утримання дитини саме у частці від всіх видів доходу відповідачки. Також, слід зазначити, що суд стягує аліменти саме на користь неповнолітньої дитини, а не позивачки, оскільки як зазначає сама позивачка вона не є законним представником та опікуном дитини, а тому не має права звертатися до суду з вимогою про стягнення аліментів або оформлення іншої допомоги. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial