Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду із позовом до Маріуполсьької міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилось спадщина у вигляді будинку [ADDRESS], який належить йому на праві приватної власності згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Вона з 2000 року постійно проживала разом із батьком, разом вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Після смерті її батька, [PERSON], вона фактично прийняла спадкове майно. В 2014 році вона мала намір продати будинок. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно звернулась до Четвертої державної нотаріальної контори міста Маріуполя із заявою, бо вважала, що прийняла спадщину, але державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не були надані документи, які підтверджують фактичне прийняття спадщини. На підставі переліченого просить суд встановити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем та визнати за нею право власності на спадкове майно. Зі згодом позивачка надала до суду клопотання про уточнення позовних вимог, а саме просила суд прийняти її відмову від частини позовних вимог щодо визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, та просить встановити факт проживання зі спадкодавцем однією родиною не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги, вказуючи при цьому, що в будинку [ADDRESS] проживає з народження. Зі згодом поховала батьків, які постійно мешкали за вказаною адресою. Зробила ремонт у будинку. Зараз проживає там разом зі своїм сином, хоча зареєстрована за іншою адресою. Вона на деякий час нге проживала в будинку, але з 2000 року переїхала до батька та з цього часу постійно проживає в зазначеному будинку. Коли він помер, то всі витрати на поховання вона понесла самостійно. Після смерті батька не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки вважала, що вона й так прийняла спадщину після його смерті, на підставі того, що постійно проживала з ним. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON] вказуючи при цьому, що позивачка постійно проживала разом із своїм покійним батьком. Всі витрати на поховання вона понесла самостійно. Після смерті батька, позивачка продовжувала проживати в будинку, нести витрати по його утриманню, робила в ньому деякі ремонти. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Іванченко Н.О., в судому засіданні зазначала, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Просила суд прийняти рішення згідно з діючим законодавством. Представник третьої особи - Четвертої державної нотаріальної контори міста Маріуполя у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу у їх відсутність. Вислухавши учасників процесу, які з'явились, заслухавши пояснення свідків, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини Згідно свідоцтва про смерть, виданого 20 липня 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років, актовий запис № 1125 від 20 липня 2005 року (а. с. 5). З цього часу у позивачки виникає право на спадкування. Згідно відповіді 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 23 липня 2015 року вбачається, що в частині спадкового майна померлого [PERSON] спадкова справа відсутня, що також підтверджується копією витягу зі спадкового реєстру (а. с. 94-95). Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказувала, що вона мешкає в будинку [ADDRESS] з 1969 року. Позивачка [PERSON] є її сусідкою. Підтвердила факт проживання позивачки з кінця 90-х років в будинку [ADDRESS]. Пояснила, що [PERSON] з початку доглядала матір'ю, а згодом й за батьком, які померли. Весь цей час вона постійно проживала в будинку разом зі своєю родиною. Зараз в будинку [ADDRESS] мешкає позивачка разом із своїм сином. Свідок [PERSON] вказував, що він проживає в будинку [ADDRESS]. Досить давно знає позивачку, яка тривалий час проживає однією родиною із своїм батьком та сином у будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], батька позивачки, вона продовжує проживати у вказаному будинку разом із сином та його родиною. Свідок [PERSON] зазначила, що вона проживає в будинку [ADDRESS]. З позивачкою знайома з дня свого народження. ЇЇ мати є хрещеною позивачки. [PERSON] спочатку проживала разом з батьком, доглядала за ним, а після його смерті продовжує проживати в будинку разом зі своїм сином та його родиною. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стосовно ст. 1270 ЦК України, для здійснення свого права спадкування недостатньо відкриття спадщини та запрошення спадкоємців до прийняття спадщини, необхідне ще й бажання спадкоємця прийняти цю спадщину, тобто вчинити певні дії які б свідчили про прийняття ним спадщини. Такими діями законодавець визнає подачу заяви до нотаріальної контори або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, якій був нотаріально посвідчений 17 вересня 1956 року за №6340, земельна ділянка [ADDRESS] була надана у безстрокове користування [PERSON]. На підтвердження того, що позивачка мешкає в будинку [ADDRESS] до матеріалів справи було надано низку документів, зокрема: копії квитанцій по сплаті за житлово-комунальні послуги, копію договору про надання послуг з газопостачання, копію свідоцтва на встановлення фільтру для опломбування та введення в експлуатацію лічильника води, копії специфікацій на придбання та встановлення позивачкою дверей. На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7«Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ст. 1264 ЦК в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. На підставі вивчених судом доказів в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживала із спадкодавцем з 2000 року до моменту смерті останнього по [ADDRESS]. З урахуванням цього суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] шляхом визнання факту того, що вона мешкала із [PERSON] на момент смерті останнього, який помер [INFO], починаючи з 2000 року до часу відкриття спадщини, а тому її можливо вважати такою, що фактично прийняла спадщину.

Outcome: approved