Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], діючи за довіреністю в інтересах [PERSON], звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса [PERSON], в якому вимагає скасувати постанову відповідача від 25.10.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні договору купівлі-продажу двох земельних ділянок, визнати незаконними дії нотаріуса з цього приводу, та зобов'язати вчинити зазначену нотаріальну дію. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, [PERSON] на праві приватної власності належать дві земельні ділянки загальною площею 6,5832 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованих на території Новогупалівської сільської ради; у жовтні 2013 року вона як представник власника звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з приводу посвідчення договору купівлі-продажу цих земельних ділянок згідно вимог ч.4 ст.81 ЗК України (оскільки позивач є іноземцем, ці земельні ділянки підлягають відчуженню протягом року після прийняття у спадщину); проте відповідач відмовилася вчиняти цю нотаріальну дію, винісши відповідну постанову та обґрунтувавши свою відмову тим, що у довіреності були відсутні повноваження на подачу заяви про те, що земельні ділянки є особистою власністю довірителя. Вважаючи свої права порушеними, [PERSON] й звернулася до суду із зазначеними вимогами. Судовий розгляд справи, який був призначений на 21.01.2013 року, за клопотанням позивачки був перепризначений на 16.01.2013 року. У судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала до суду заяву, згідно якої підтримує заявлений позов та просить розглянути справу за своєї відсутності. Відповідачка приватний нотаріус [PERSON] позов не визнала, пояснила суду, що при зверненні позивачки з приводу посвідчення договору купівлі-продажу нею не був наданий повний обсяг документів для вчинення такої нотаріальної дії, зокрема, були відсутні документи, що земельні ділянки були набуті у власність як спадщина, через що не можна було впевнитись, що земельні ділянки не є спільною власністю подружжя; у довіреності, яку надала позивачка, була відсутня вказівка, що земельні ділянки є особистою власністю довірителя, у зв'язку з чим й було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, [PERSON], який є іноземцем, на праві приватної власності належать дві земельні ділянки загальною площею 6,5832 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованих на території Новогупалівської сільської ради. 23.10.2013 року [PERSON] видав позивачці довіреність, згідно якої уповноважив її продати зазначені земельні ділянки; за змістом довіреності, позивачці з цією метою представляти його в усіх організаціях та установах, робити від його імені заяви та вчиняти інші дії, що пов'язані із виконанням цього доручення. З приводу доводів відповідачки про те, що з наданих документів неможливо встановити, чи не є земельні ділянки спільною власністю подружжя, то суду під час розгляду справи подано рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.09.2013 року, з якого вбачається, що право власності на земельні ділянки [PERSON] набув в порядку спадкування після померлого [PERSON] за заповітом. Згідно п.2 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Таким чином, у судовому засіданні встановлена відсутність підстав для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу землі, викладені у постанові відповідача від 25.10.2013 року. Інших підстав, які б перешкоджали вчиненню цієї нотаріальної дії, відповідачка суду не надала. Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки щодо визнання дій нотаріуса незаконними, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови від 25.10.2013 року вбачається, що рішення суду від 06.09.2013 року нотаріусу не подавалося, у зв'язку з чим у відповідачки не було можливості встановити підстави набуття [PERSON] права власності на земельні ділянки; ці недоліки були усунуті позивачкою вже під час судового розгляду справи. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved