Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] у якому вказали, що відповідач [PERSON] подарувала [PERSON] 9/20 частин квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] подарував [PERSON] 2/5 частин квартири. Право власності зареєстроване в установленому законом порядку. Після відчуження житла колишні власники у ньому не мешкають, виїхали з нього на інше місце мешкання, та вивезли усі свої речі. З часу відчуження житла відповідачі не з'являються в ньому, ніяк про себе не повідомляють. Позивачі провели ремонтні роботи у квартирі. Реєстрація відповідачів перешкоджає їм у праві власності, а також вносить у життя незручності та непередбачені матеріальні витрати, які є суттєвими. Через реєстрацію відповідачів по вказаній адресі проводяться нарахування по комунальним послугам за відповідачів, які позивачі вимушені сплачувати. В теперішній час вони бажають оформити субсидію, але не мають можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг, так як у квартирі зареєстровані колишні власники квартири. Просять суд усунути перешкоди в користуванні власністю за адресою м. Запоріжжя [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації по вказаній адресі відповідачів [PERSON], [PERSON]. Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, заперечень на позов не надали. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою не знаходиться. Третя особа Державна міграційна служба України Хортицький РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, у судове засідання не зявилася, самостійних вимог не заявляє. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що підставі договору дарування від 13.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №2163, [PERSON] належить на праві власності 9/20 частин квартири [ADDRESS]. На підставі договору дарування від 06.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №1468, [PERSON] належить на праві власності 2/5 частин квартири [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-297 від 30.06.2011 року, належить на праві власності 3/20 частин квартири [ADDRESS]. Відповідно до копії довідки житлових органів, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що відповідачі правом власності в спірному приміщенні не володіють, за місцем реєстрації не мешкають, тому доводи позивачів суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи відповідно до вимог ст.ст. 379, 382 ЦК України може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права власності на це майно. З втратою права власності втрачається і право користування належним майном. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved