Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні [PERSON] та вимоги мотивує тим, що [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. Квартира була виділена матері [PERSON] [PERSON] у 1975 році, однак ордеру, який став підставою для вселення на даний час не збереглось. [PERSON] померла 26.04.1997 року. Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири [PERSON] звернулась з відповідною заявою в управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, але їй було відмовлено у прийнятті документів на приватизацію, оскільки нею не наданий ордер, на підставі, якого відбулося вселення в квартиру. Тому позивачі просять суд зобовязати Сумську міську раду в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS], без ордеру на жиле приміщення. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень проти задоволення позову не надав. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження. (а.с. 7) [PERSON] є їхньою донькою, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 8) Сторони проживають за адресою: [INFO].(а.с. 20) Зазначена квартира була виділена матері [PERSON] [PERSON] у 1975 році, однак ордеру, який став підставою для вселення на даний час не збереглось.(а.с. 14, 11) [PERSON] померла 26.04.1997 року.(а.с. 12) Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири [PERSON] звернулась з відповідною заявою в управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, але їй було відмовлено у прийнятті документів на приватизацію, оскільки нею не наданий ордер, на підставі, якого відбулося вселення в квартиру.(а.с. 10) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п.п.4, 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. До теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не предявлялося до позивачів, претензій щодо незаконності їх мешкання у квартирі. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів №500-VI та №2842-12 позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вони мешкають. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Таким чином, враховуючи, що позивачі вселені до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти документи на підставі яких відбулось вселення, їх відсутність позбавляє позивачів можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивачів є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеної квартири, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved