Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивачі звернулися до Соснівського районного суду м. Черкаси 10.10.2019р. з позовом до [PERSON] та [PERSON] з позовом в якому просили припинити право спільної часткової власності на нерухоме майно, шляхом виділення у власність [PERSON] , [PERSON] , належної їм частки у спільній частковій власності в розмірі 51/150 в окреме домоволодіння частини житлового будинковолодіння, за адресою: [ADDRESS] , згідно висновку експерта №43/19/буд. від 28.08.2019р., з наданням окремого порядкового номеру [ADDRESS] , яке складається з приміщень: приміщення в частині житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами літ «а» та літ. «А-3», що утворюють квартиру [ADDRESS] (житлові кімнати № 1-2 площею 18,0кв.м., № 1-3 площею 11,2 кв.м. та [ADDRESS]-4 площею 11,2 кв.м., приміщення гардеробної №1-5 площею 5,6 кв.м., приміщення комори 1-6 площею 3,1 кв.м., приміщення їдальні 1-7 площею 17,0 кв.м., приміщення кухні 1-8 площею 4,3 кв.м., приміщення коридору 1-9 площею 4,4 кв.м. та приміщення санвузлу 1-10 площею 3,2 кв.м.) погребом літ. «З» під будинком, літня кухня літ. «В» з прибудовою літнього душу літ. «Н», гараж літ. «Л», вбиральня літ. «Ж» та навіс літ. «П» на земельній ділянці кадастровий номер 7110136700-06-056-0036 площею 501 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що будинок [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності позивачів та відповідачів [PERSON] та [PERSON] та поділений на три частини. Всі ці частини повністю відокремлені, відгорожені парканом, кожна частина має свій окремий вхід, в середині будинку між власниками глухі стіни та немає проходу. У позивачів виникла необхідність відключення від мереж централізованого опалення, у зв`язку із чим вони звернулись до виконкому Черкаської міської ради із проханням здійснити відключення централізованого опалення. Проте, листом виконкому ЧМР їх було повідомлено, що окремі житлові приміщення відключати не дозволяється, відключити можна виключно весь будинок. Тому позивачі звернулися до відповідачів з проханням вирішити питання про виділення часток в натурі, проте останні своєї згоди не надали, у зв`язку із цим, позивачі звернулись до суду з даним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду від 18 листопада 2019 року визначено передати справу на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019р. головуючим суддею у справі визначено суддю Демчика Р.В. Ухвалою суду від 09.12.2019р. справу прийнято до провадження судді Демчика Р.В. та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання з повідомленням сторін. Позивачі в судове засідання не з`явились. Надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі в судове засідання також не з`явились. Про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. На підставі ст. 280 ЦПК України судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №164177 від 25.04.2005р. позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності будинок [ADDRESS] , загальна площа частини будинку становить 41,1кв.м. і частка кожного із співвласників (позивачів) складає 17/150 частин (а.с.6), зазначене також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7133420 від 28.04.2005р. (а.с. 4) Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №127905 від 06.06.2007р. позивачам на праві спільної часткової власності (по 33,3% кожному) належить земельна ділянка площею 501,0кв.м., кадастровий номер 7110136700-06-056-0036, що розташована під будинком [ADDRESS] (а.с.5). Позивачі зазначають, що звернення до суду з даним позовом, зумовило необхідність виділення в натурі об`єкту нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, задля подальшого відключення від централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 364 ЦК України визначено право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що с у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадках, встановлених законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 182 ЦК України державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Згідно зі ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до пунктів 54, 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, проводиться за умови наявності технічної можливості такого виділу та можливості використання майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються, зокрема, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Отже суд при наявності порушеного права та вирішенні такого спору повинен встановлювати обставини технічної можливості виділу майна та можливості його використання як самостійного об`єкта цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, та підтверджено висновком експерта №43/19/буд. від 28.08.2019р., що технічно можливо виділити в натурі 51/150 частин будинковолодіння [ADDRESS] , а саме приміщення в частині житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами літ «а» та літ. «А-3», що утворюють квартиру [ADDRESS] (житлові кімнати № 1-2 площею 18,0кв.м., № 1-3 площею 11,2 кв.м. та [ADDRESS]-4 площею 11,2 кв.м., приміщення гардеробної [ADDRESS]-5 площею 5,6 кв.м., приміщення комори 1-6 площею 3,1 кв.м., приміщення їдальні 1-7 площею 17,0 кв.м., приміщення кухні 1-8 площею 4,3 кв.м., приміщення коридору 1-9 площею 4,4 кв.м. та приміщення санвузлу 1-10 площею 3,2 кв.м.) погребом літ. «З» під будинком, літня кухня літ. «В» з прибудовою літнього душу літ. «Н», гараж літ. «Л», вбиральня літ. «Ж» та навіс літ. «П» на земельній ділянці кадастровий номер 7110136700-06-056-0036 площею 501 кв.м. (а.с. 8-14). З огляду на вищевикладене, враховуючі наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна підлягає до задоволення.

Outcome: approved