Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 2011 року вона уклала спадковий договір з відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. Відповідно до умов спадкового договору квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачці, переходить після її смерті [PERSON] , а останній виконує розпорядження відчужувача, а саме: відвідувати відчужувача не рідше двох разів на місяць, перевіряти стан сантехніки, побутової техніки, при необхідності проводити ремонт; забезпечувати лікарськими засобами; виконувати доручення відчужувача по пранню білизни, біжучому ремонту квартири, тощо. Після підписання договору відповідач деякий час виконував обов`язки за договором, а потім зник і вже тривалий час не відвідує позивачку, на зв`язок не виходить. Тому позивачка і звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 33, 36). З опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про розгляд справи. У визначений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не направив, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280\~ЦПК України та позиції позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 19 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Скриннік І.В. та зареєстрованого в реєстрі під № 1597 на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Зі спадкового договору (а.с. 48) вбачається, що він укладений 18 жовтня 2011 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач майна) з іншого боку. [PERSON] взяла на себе зобов`язання передати після своєї смерті у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався відвідувати відчужувача не рідше двох разів на місяць, перевіряти стан сантехніки, побутової техніки, при необхідності проводити ремонт; забезпечувати згідно з рецептами лікарськими засобами, незалежно від їх вартості; виконувати доручення відчужувача по пранню білизни, біжучому ремонту квартири, тощо; здійснювати захист прав відчужувача у будь-яких організаціях, підприємствах та установах згідно окремо виданого документа; в разі смерті відчужувача поховати його по православному обряду. Відповідно до п. 6 вищезазначеного спадкового договору, право власності на вказане в договорі майно переходить до набувача майна в разі виконання ним умов договору та після смерті відчужувача. Відповідно до п. 9 у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Статтею 1302\~ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК України). Згідно зі ст.\~1305\~ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. За змістом статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1308\~ЦК України зазначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Таке ж положення міститься і в пункті 9 спадкового договору. Відповідно до\~ч.\~2\~ст. 651\~ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Таким чином, матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачем умов спадкового договору, тому спірний договір підлягає розірванню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved