Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 19 жовтня 2017 року звернулася до Жашківського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 17 липня 1998 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON], про що зроблено запис про одруження за № 56 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області. Під час реєстрації шлюбу нею змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Причиною їхнього розлучення є те, що відповідач зловживає спиртними напоями і на цьому грунті влаштовує скандали та сварки, а тому подальше сумісне проживання не можливе. Спільне господарство з відповідачем не ведеться, дитина знаходиться на її утримані. Оскільки їх сімя розпалася близько року тому, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, тому виникла необхідність розірвати його в судовому порядку. Просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області 17 липня 1998 року, актовий запис № 56. Після розлучення залишити прізвище [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь сплаченого судового збору в сумі 640 грн. та 400 грн. за надання юридичної допомоги ( а. с. 2 ). В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також просила стягнути з відповідача судові витрати понесені при зверненні до суду. Додала, що час, який судом надавався для примирення ні чого не надав, примирення між нею та відповідачем не відбулося. Спору щодо місця проживання дитини у них не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Додав, що дійсно примирення між позивачкою та ним не відбулося. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. 17 липня 1998 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 17.07.1998 році зроблено відповідний актовий запис за № 56, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-СР № 127678, виданого повторно 16 березня 2016 року ( а. с. 4 ). Встановлено, що подружжя від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження ( а. с. 5 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями і на цьому грунті влаштовує скандали та сварки, сім»я фактично розпалася близько року тому, шлюб існує формально. Спільне господарство ними разом не видеться. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ухвалою суду від 14.11.2017 року провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було зупинено та було надано сторонам строк для примирення на один місяць. Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відновлено. В судовому засіданні встановлено, що час, який надавався судом сторонам для примирення ні чого не надав та сторони не примирилися, а позивачка [PERSON] наполягає на своїх позовних вимогах та простить суд розірвати шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно примирення не відбулося, не заперечував проти позовних вимог позивачки та визнав їх у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом вживалися заходи щодо збереження сім»ї, подружжю надавався строк для примирення, який по його спливу не надав результату, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а у відповідності до вимог статті 56 СК України, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені близько року тому, подружжя не повязано спільним побутом, господарство сумісно не ведеться, строк, який надавався судом для примирення не надав результату, позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог та розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у звязку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання дитини у подружжя немає. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню витрати понесені на правову допомогу у сумі 400 грн., понесення яких документально підтверджено ( а. с. 8-9 ). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати при зверненні до суду у розмірі 640 гривень ( а. с. 1 ). На підставі викладеного та

Outcome: approved