Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до суду в якому просили усунути перешкоди у спілкуванні з [PERSON], [INFO], яка є донькою [PERSON] та онукою [PERSON], та визначити порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні. В обґрунтування позову зазначили, що з 16.04.2010 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 06 лютого 2011 року у них народилась спільна дитина [PERSON]. Дитина проживає разом із матір'ю - відповідачем у справі. 13.02.2013 р. шлюб між ними розірваний за рішенням Московського районного суду міста Харкова. Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON] та бабусею його спільної із відповідачем дитини. Позивачі зазначили, що відповідач перешкоджає їх спілкуванню із донькою та онукою, з різноманітних причин відмовляє у зустрічах із дитиною, не приймає подарунків, не дозволяє гуляти разом із дитиною. Звернення до органу опіки та піклування до результату не призвело. В процесі розгляду справи судом позивачі уточнили позовні вимоги та просили встановити наступний порядок їх спілкування із дитиною: [PERSON] - кожну неділю з 10-00 годин до 12-00 годин у присутності матері дитини, [PERSON] - кожен вівторок з 16-00 годин до 18-00 годин та кожен четвер з 16-00 годин до 18-00 годин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, доповнивши їх тим, що встановлення для нього часу спілкування із дитиною по суботах він вважає неможливим, оскільки у нього це робочій день, та наполягав на заявлених ним позовних вимогах. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона будь-яких перешкод у спілкуванні із дитиною позивачам не чинить, позивачі добровільно відмовляються брати участь у вихованні дитини та у спілкуванні із нею. Пояснила, що у зв'язку із тим, що дитина є малолітньою, не знає ані свого батька ані бабусю та вважає їх сторонніми людьми, то зустрічі із ними можливі лише за її присутності. Окрім цього, встановити для позивача [PERSON] час спілкування із донькою по неділях не вбачається можливим, оскільки по неділях дитина перебуває у батьків відповідача, які реалізують своє право, як бабусі та дідуся, на спілкування із онукою. Відповідач проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі із наведених підстав. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки вважає, що факт перешкоджання відповідачем позивачам у спілкуванні із дитиною не доведений, та відсутній спір з цього приводу. Окрім цього, не погодився із Висновком № 499 від 24.09.2013 р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в частині встановлення для позивача [PERSON] часу спілкування із дитиною по неділях, оскільки по неділях дитина перебуває у батьків відповідача, які реалізують своє право, як бабусі та дідуся, на спілкування із онукою. Також зазначив, що позивач будь-яких доказів неможливості реалізувати ним своє право на спілкування із дитиною у інші дні тижня крім неділі, суду не надав. Також представник відповідача [PERSON] вважав за неможливе встановити для позивача [PERSON] порядок спілкування із онукою [PERSON] без присутності її матері - відповідача у справі, оскільки дитина є малолітньою, не знає ані свого батька ані бабусю та вважає їх сторонніми людьми. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Московського району міста Харкова, в судовому засіданні просив позов задовольнити частково, та підтримав виданий 24.09.2013 року висновок що до участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO], встановивши порядок участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні [PERSON], у відповідності до Висновку № 499 від 24.09.2013 р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, ознайомившись із заявою позивача [PERSON], дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносин. З 16.04.2010 р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 06 лютого 2011 року у них народилась спільна дитина [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про одруження та про народження, які є в матеріалах справи. Дитина проживає разом із матір'ю - відповідачем у справі, що підтверджується довідкою дільниці №33 КП «Жилкомсервіс» №1676 від 26.04.2013 року, яка є в матеріалах справи. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] які пояснили, що позивачі у справі будь-якої участі у вихованні малолітньої [PERSON] не приймають, а відповідач [PERSON] будь-яких перешкод їм у цьому не створює та ніколи не створювала, також підтвердили, що дитина по неділях перебуває у батьків відповідача. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За приписами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи. Також статтею 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За змістом закону, при встановленні способу спілкування, суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно з ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком № 499 від 24.09.2013 р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, який залучено до матеріалів справи, визначено спосіб для участі батька, [PERSON], у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO], кожну неділю з 10-00 год. до 12-00 год. у присутності матері дитини [PERSON]. Цим же висновком визначено спосіб для участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON], [INFO], кожний вівторок та четвер з 16-00 до 18-00 годин. Позивач у справі - [PERSON] не надав до суду жодного доказу на підтвердження того факту, що він працює кожну суботу місяця та не може присвятити цей день тижня спілкуванню із дитиною, в зв'язку із чим, а також в зв'язку із наданими відповідачем та свідками поясненнями щодо звичок малолітньої [PERSON], суд встановлює як день для участі у вихованні та спілкуванні батька з дочкою саме суботу, оскільки це відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи пояснення сторін, свідків, стосовно звичок малолітньої дитини [PERSON], враховуючи малолітній вік дитини, що дитина сприймає позивачів, як сторонніх людей, суд не може в повному обсязі погодитись із зазначеним вище висновком, та вважає за доцільне визначити для участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON], [INFO], кожний вівторок та четвер з 16-00 до 18-00 годин у присутності матері дитини - [PERSON]. Також суд не погоджується із висновком третьої особи в частині встановлення для позивача [PERSON] неділі, як дня для його зустрічей із донькою, оскільки по неділях вона перебуває у своїх діда та баби, натомість суд вважає доцільним встановити кожну суботу з 10-00 години до 12-00 години днем для реалізації права позивача на участь у вихованні дитини, оскільки проти такого порядку не заперечувала відповідач у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial