Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2), який згодом уточнили (а.с.15-16), не змінюючи, а ні предмету позову, а ні підстав позову, та просять постановити рішення яким: -визнати дійсною угоду купівлі-продажу домоволодіння за адресою: вул. Терещенка, №11-а, м. Болград, Одеська область, укладену між [PERSON] діючим за довіреністю від [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], що посвідчена Одеською товарною біржею 27.04.1999 року, за № 4329; -визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: вул. Терещенка, № 11-а, м. Болград, Одеська область, загальною площею 118.3 кв.м., що складається з пяти кімнат житловою площею 42.7 кв.м., літ. «Б» - сарай, літ «В» - кухня, літ «Г» - навіс, літ «Д» - сарай, № 1-4 надвірні споруди. Свої вимоги мотивують тим, що вони, позивачі 27 квітня 1999 року уклали договір купівлі-продажу домоволодіння розташованого за адресою: вул. Терещенка, № 11-а, м. Болград, Одеської області з [PERSON], якій діяв від імені та в інтересах [PERSON]. Цей договір був зареєстрований на Бессарабській Товарній Біржі, але оскільки він не був нотаріально посвідчений, виникла необхідність в судовому порядку визнати його дійсним та визнати право власності на зазначений будинок. Позивачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до чинного законодавства (а.с.52, 58). Надали до суду заяву, в якій зазначили, що свої уточнені позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без їх участі (а.с.68), аналогічне клопотання зазначили і в позовній заяві (а.с.2). Відповідач [PERSON] міська рада Одеської області в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином (а.с.52, 65). Подала заяву про розгляд справи у відсутність представника, та визнання позовних вимог (а.с.69). Відповідачі [PERSON], [PERSON] повідомлялися за останньою відомою адресою: вул. Терещенка, № 11-а, м. Болград, Одеська область (а.с.52, 65), повідомлення повернулися без вручення з відміткою листоноші, що адресати за вказаною адресою не проживають (а.с.55-56). На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідачі, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме, викликалися в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідачі були повідомлені через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 216 (5590) від 19.11.2015 року (а.с.66) та газеті «Одеські вісті» № 100 (4810) від 21.11.2015 року (а.с.67). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідачі вважаються повідомленими належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.68). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 1999 року на Одеській Товарній Біржі між позивачами і відповідачем [PERSON], який діяв від імені [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу за № 4329 житлового будинку 11-А по вул. Терещенко у м.Болграді Одеської області, загальною площею 118,3 кв.м. При укладанні вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред'явлені до договору купівлі - продажу житлового будинку і сторони не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість житлового будинку. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода. На виконання умов договору позивачами була сплачена відповідачам обумовлена вартість житлового будинку. Таким чином, при укладанні вищезазначеного договору купівлі - продажу житлового будинку сторонами були дотримані всі вимоги пред'явлені до цього договору. Договір купівлі - продажу житлового будинку № 11-А, по вул. Терещенко у м. Болграді Одеської області був зареєстрований в КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» 18.05.1999 року в реєстраційній книзі за № 22 (а.с.17-20). Мешкаючи у вищезазначеному житловому будинку позивачі не мають можливості у повній мірі здійснювати свої повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню житловим будинком, оскільки договір купівлі - продажу житлового будинку, укладений на Одеської Товарній Біржі, не є правовстановлюючим документом, який має юридичне значення, з приводу чого вони змушені звернутись до суду про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку № 11-А по вул. Терещенко у м. Болграді Одеської області дійсним та про визнання за ними права власності на вищезазначений житловий будинок. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договори, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст.19 Закону України від 01.07.2004 р. №1952 -1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім інших договір купівлі - продажу нерухомого майна, договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі в установленому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, а від так на даний час є нікчемним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою вул.Терещенко, 11-А у м. Болграді Одеської області, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], якій діяв від імені та в інтересах [PERSON], був укладений і зареєстрований на біржі в установленому порядку, який пройшов державну реєстрацію в КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» ( а.с.17-20 ). Але згідно чинного законодавства такий договір повинен бути нотаріально посвідченим. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту цивільних прав є звернення до суду за захистом свого майнового права та інтересу шляхом визнання права. В ході розгляду справи неправомірності володіння майном не встановлено. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з \~правових наслідків недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що укладений договір купівлі-продажу житлового будинку 27 квітня 1999 року, зареєстрований Одеською Товарною Біржею, може бути визнаним дійсним, оскільки перешкод для визнання права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: по вул. Терещенко, №11-А у м.Болграді Одеської області за [PERSON], [PERSON] по 1/2 частині за кожним суд не вбачає, у зв'язку з чим позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved