Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 26 від 13.03.1996 вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстрований відповідач у справі, колишній співмешканець [PERSON] Відповідач у квартирі не проживає з 2004 року, місце проживання його невідоме. Реєстрація відповідача у квартирі порушує їхні права як власників, оскільки тягне зайву сплату комунальних послуг та неможливість оформлення субсидії. Просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою по [ADDRESS]; зобов'язати управління ДМС України в Херсонській області зняти відповідача з реєстрації місця проживання шляхом внесення відповідних змін в реєстраційні обліки. В судовому засіданні позивачі [PERSON], одночасно представник за довіреністю [PERSON], та [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягали на їх задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. Суд за згодою позивача розглянув справу у відсутності відповідача на підставі поданих доказів в порядку ст.224 ЦПК України. Представник управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов не надав. Заслухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом № 26 про право власності на житло від 13.03.1996 (а.с.10). Відповідно до довідки Скадовської міської ради № 1240 від 10.04.2014, даних домової книги для приписки громадян в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1959 р. н., колишній співмешканець [PERSON], 1961 р. н., син [PERSON], 1978 р. н., та син [PERSON], 1993 р. н. (а.с.12, 13-15). З акту обстеження від 20.03.2014, складеного комісією у складі працівників міськвиконкому та сусідів вбачається, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає (а.с.11). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] деякий час співмешкав з [PERSON], з 2004 за місцем реєстрації не проживає, стосунки з [PERSON] чи сусідами не підтримує, місце перебування його невідоме. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі доведений належними і допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо зобов'язання третю особу зняти з реєстрації відповідача, суд з урахуванням ст.15 ЦПК України приходить до висновку, що така вимога є передчасною, оскільки не надано доказів, що на момент винесення рішення третя особа порушила права позивача шляхом відмови в знятті з реєстрації відповідача. Одночасно суд зазначає, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин дана вимога задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] сплачені нею судові витрати у справі, що підтверджується квитанцією № к12/С/59 від 12.06.2014.

Outcome: partial