Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] Теімураз у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 70 у будинку № 11, що по вулиці Полуботка у місті Львові. В обґрунтування позову покликається на те, що позивачу на праві спільної сумісної власності належить вищевказана квартира. Відповідач був членом сім'ї співвласника. Більше шести років у цій квартирі не проживає, однак надалі залишається зареєстрованим у ній, що підтверджено поданими доказами. Оскільки, відповідач відсутній понад один рік, іншої домовленості між ним та співвласниками не встановлено та така відсутня в силу закону, просить у відповідності до ст. 405 Цивільного кодексу України позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 17 вересня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 10 грудня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 24 січня 2019 року позивачкою [PERSON] подано заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у\~судове засідання\~не зявився,\~хоча належним\~чином повідомлявся\~про місце\~і час\~розгляду справи,\~про причини\~неявки не\~повідомив,\~не подав\~відзив на\~позовну заяву,а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд встановив, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено копією свідоцтва про право власності № С-01888 від 16 січня 2004 року. У цій квартирі окрім співвласників та внучки [PERSON], з 27 березня 2008 року зареєстрований також відповідач [PERSON] Теімураз, що підтверджено довідкою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 03.09.2018 № 4081. Відтак, між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо права членів сімї власника житла на користування цим житлом, яке регулюється статтею 405 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Суд встановив, що [PERSON] Теімураз фактично не проживає у спірній квартирі останні пять років, що підтверджено актом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 24.04.2015, 03.08.2015, 27.02.2018, 03.05.2018, 09.08.2018. Жодних поважних причин відсутності [PERSON] Теімураз за вказаною адресою суд не встановив, а відтак приходить переконання, що такий не проживає у квартирі без поважних причин понад встановлені строки. Із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном. Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено. Тому, суд прийшов висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 70 у будинку № 11, що по вулиці Полуботка у місті Львові. Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Суд застосовує спеціальну норму права, передбачену частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на яку вірно покликався позивач у позовній заяві. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved