Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом в якому просять, враховуючи заяву про зміну предмету позову що надійшла до суду 04.09.2018 року та заяву про уточнення від 25.05.20250 року, визначити наступні способи участі у спілкуванні та вихованні доньки та онуки - [PERSON] , [INFO] : -побачення батька [PERSON] та/або бабусі [PERSON] з донькою та онукою цілодобово, два рази на місяць, з 9-00 години суботи до 18-00 години неділі, першого та третього тижня кожного місяця; -спільний відпочинок [PERSON] з батьком та/або з бабусею - перша половина шкільних літніх канікул; -необмежене спілкування з донькою та онукою [PERSON] , [INFO] , її батька [PERSON] та її бабусі [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними. Також просять зобов`язати відповідачку - [PERSON] не перешкоджати батьку [PERSON] та бабусі [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх донькою та онукою - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька - [PERSON] . Після розірвання шлюбу рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.11.2015 року, з відповідачем почалися непорозуміння з приводу спілкування з дитиною, почалися створюватись штучні перешкоди у спілкуванні донькою. Чисельні спроби вирішити дане питання шляхом переговорів та взаємних поступок, з метою недопущення негативного впливу на дитину із-за непорозуміння та спору між батьками - є безрезультатними. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відсутні докази наявності перешкод позивачам з її боку у спілкування з дитиною. Батько дитини не спілкується з донькою з 2-річного віку, дитина не знає батька, він проживає в іншій країні. Бабуся також не знає дитину. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. З протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2020 року вбачається, що обрано новий склад суду. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2020 року прийнято дану справу до провадження та призначено підготовче засідання. 23.06.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ у справах дітей Каховської міської ради Херсонської області. 27.07.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області замінено зазначену вище третю особу на належну - відділ соціального захисту населення Тавричанської ОТГ Каховського району Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за суттю. Представник позивача [PERSON]., позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] пояснила, що вони приїжджали до онуки, але їх не пускали в квартиру, поліцію вони не викликали, щоб не травмувати дитину та не документували свої приїзди. Представник відповідача, відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просив відмовити у їх задоволенні. В поясненнях зазначили, що [PERSON] хворіє, зустрічі з батьком і бабусею мають негативні емоційні наслідки для неї. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсон ради в судовому засіданні при вирішення справи просила врахувати поданий висновок, оскільки дитина довгий час не спілкувалась з позивачами. Представник третьої особи - Відділу соціального захисту населення Тавричанської ОТГ Каховського району Херсонської області під час розгляду справи висловила думку щодо доцільності задоволення позову. Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому 26.11.2011 року шлюбі, який за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.11.2015 року розірвано. Вони є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] - є матір`ю позивача [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Таким чином встановлено що позивачі є батьком і відповідно бабусею дитини - [PERSON] . У довідці від 25.01.2018 року за № 10 з державної установи «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) (м. Херсон) Національної поліції України зазначено, що батька [PERSON] та бабусю [PERSON] в установі жодного разу не бачили, дитина [PERSON] відвідує даний садок. У довідці з Центру розвитку дитини Азбука від 01.02.2018 року зазначено, що [PERSON] регулярно відвідувала дитячий центр її приводила та забирала мати. З довідки-розрахунку старшого державного виконавця вбачається, що станом на 01.03.2018 року заборгованість по аліментам, що стягуються з [PERSON] становить 12045,90 грн. Надано копію сторінок медичної карти, де зазначено станом на 29.08.2018 року рекомендацію психолога щодо сприятливого психологічного клімату у сім`ї. При цьому даний запис не містить прізвища та печатки лікаря, тому неможливо встановити хто його зробив. Сторони не заперечували факту того, що позивачі бачили [PERSON] останній раз 01.09.2019 року. З медичних документів, що є в матеріалах справи, в тому числі виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 254753 від 17.12.2019 року вбачається, що [PERSON] має діагноз: невроподібний стан у формі нав`язливих рухів, пароксизмальні порушення сну, вперше виявлений епілептичний напад. Свідок [PERSON] , мати відповідача пояснила, що позивачі бачили дитину в 2014 році, а потім приїхали 01.09.2019 року до школи побачили дитину. 01.09.2018 року [PERSON] приїжджала сама до [PERSON] . Стверджує про відсутність перешкод у спілкування з дитиною та про те, що позивачі не робили спроб для спілкування з дитиною. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою відповідача, дитину [PERSON] знає з 1,8 років, а відповідача - зі школи. Не бачила жодного разу [PERSON] після його від`їзду, спілкується з відповідачем часто, оскільки стала хрещеною [PERSON] . Твердження відповідача про проживання [PERSON] в іншій державі не підтверджено належними та допустимими доказами, надані роздруківки з відкритих джерел не дозволяють встановити адресу його фактичного проживання. Крім того, факт проживання батька в іншій країні або в іншому місті не позбавляє його права на участь у вихованні дитини. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення стану здоров`я дитини після зустрічей з позивачами, відповідачем не надано. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення перешкод відповідачем у спілкування позивачів з [PERSON] на час звернення до суду із позовом, з боку позивачів не надано. Але, враховуючи поведінку сторін під час розгляду справи, їх пояснення, суд дійшов висновку про наявність напружених стосунків між ними, спору щодо участі у вихованні дитини, неможливості домовленості щодо такої участі у вихованні дитини в поза судовому порядку. З акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради 26.05.2020 року вбачається, що квартира з усіма зручностями, зроблено сучасний ремонт, дитина проживає в одній кімнаті з матір`ю, де є ліжко, письмовий стіл, ноутбук, шафа для одягу, багато іграшок, стосунки сім`ї - дружні. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27.05.2020 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] є членом сім`ї, в будинку створені належні умови для проживання, ведення господарства, відпочинку, є окрема кімната для дитини, де розміщено дитяче ліжко, шафа для одягу, письмовий стіл, складені іграшки, створено безпечні умови для життя і здорового розвитку дитини. Згідно висновку виконавчого комітету Суворовської районної у місті ради - органу опіки та піклування Суворовського району щодо визначення способу участі [PERSON] та [PERSON] у вихованні малолітньої доньки та онуки [PERSON] , [INFO] запропоновано наступний шлях спілкування: І (першої), ІІІ(третьої) неділі місяця з 10:00 до 13:00 години та шляхом необмеженого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між сторонами виникли непорозуміння з цього приводу, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме в частині визначення способу участі у вихованні дитини. А тому, враховуючи відносини, які склались між сторонами, а також вік самої дитини, тривалий час, впродовж якого [PERSON] не бачила батька та бабусю, стан здоров`я дитини, суд вважає за можливе визначити спосіб участі позивачів у виховання дитини відповідно до висновку органу опіки та піклування - служби у справах дітей. А саме: визначити спосіб участі [PERSON] , [PERSON] у вихованні малолітньої доньки та онуки [PERSON] , [INFO] шляхом спілкування І (першої), ІІІ(третьої) неділі місяця з 10:00 до 13:00 години та шляхом необмеженого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька, бабусі та інші обставини обумовить це. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial