Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна, накладеного на підставі повідомлення б/н Полонського народного суду від 14.02.1985 року на 94/1000 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , що належали [PERSON] на підставі ухвали Полонського районного суду Хмельницької області від 13.01.1986 року. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на 94/1000 частки житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , [PERSON] являється спадкоємцем за законом на майно померлого чоловіка. Однак листом №27/02/14 від 15.01.2019 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при отриманні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було виявлено арешт на будинок, що підлягає спадкуванню, підстава обтяження: повідомлення Полонського районного народного суду б/н від 14.02.1985 року. Ухвалою суду від 17.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 10.02.2021 року надіслали відзив на позовну в якому проти вимог позову не заперечували. Відповідач Полонська міська рада Хмельницької області та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відзив на позовну заяву суду не направили. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] був власником 94/1000 частини будинку [ADDRESS] на підставі ухвали Полонського районного суду Хмельницької області від 13.01.1986 року, що підтверджується довідкою БТІ №344 від 05.05.2017 року, відповідно до вказаної довідки підтверджено право власності на вказаний житловий будинок, будь-яких інших застережень чи заборон, арешту в БТІ не значиться (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2016 року ( а.с.7). Позивачка [PERSON] являється спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка. Як вбачається з підстави обтяження, яка зазначена в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заборону відчуження будинку, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , було зроблено на підставі повідомлення б/н від 14.02.1985 року, Полонським народним судом, тобто ще до фактичного виникнення права власності у [PERSON] . Відповідно до Ухвали Полонського районного народного суду Хмельницької області від 13.01.1986 р. свідоцтво про право власності, видане рішенням виконкому Полонської міської ради депутатів трудящих від 07.04.1955 року за № 7 на ім`я [PERSON] було визнано недійсним, однак арешт накладений на майно попереднього власника 14.02.1985 року знятий не був. (а.с.27). Під час оформлення спадщини стало відомо, що будинок знаходиться під обтяженням - забороною на нерухоме майно. На підставі вказаних невідповідностей в документах та через неможливість встановити власника нерухомого майна у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено. Наявність заборони створює перешкоди в розпорядженні належним [PERSON] в порядку спадкування майном. Позивачка в інший спосіб, окрім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивачки, що ґрунтуються на її праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Позивач, яка прийняла спадщину, має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивача у справі, на отримання свідоцтва про спадщину. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved