Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є власниками житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Заставнянській № 1 в смт. Глибока Чернівецької області, і кожному з них належить по 1/2 частки даного господарства. Посилаються на те, що даний будинок належить їм на праві власності на підставі рішення Глибоцького районного суду від 02 жовтня 2014 року, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Будинок перейшов у їх власність як спадщина після смерті батька. Вказують на те, що у вищезазначеному домоволодінні на даний час проживає колишня співмешканка їх батька [PERSON] При цьому посилаються на те, що після оформлення права власності на вищезазначений будинок, з метою вільного користування та розпорядження належним їм майном, зверталися до відповідачки з пропозицією звільнити в добровільному порядку належне їм домоволодіння, однак, відповідачка на їх звернення не реагує - продовжує проживати в будинку, чим порушує їх інтереси, як власників даного житлового будинку. Зважаючи на викладене, просять суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Заставнянській № 1 в смт. Глибока Чернівецької області, шляхом виселення з вищезазначеного житлового будинку відповідачку [PERSON] Позивачка [PERSON] та представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідачка з 1995 року проживає в даному господарстві, так як проживала із покійним [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, вселилася в дане господарство за згодою останнього, весь час проживала з ним разом, вели спільне господарство, доглядала його, а після смерті похоронила його. Крім того, вказувала на те, що іншого житла вона не має та просила компенсувати їй понесені всі витрати на утримання цього будинку, як умову його звільнення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 30 червня 2013 року. Житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул. Заставнянській № 1 в смт. Глибока Чернівецької області належав померлому [PERSON] З його згоди у даний будинок вселилася відповідачка [PERSON], яка і на даний час проживає в ньому. Встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] набули права власності на вказаний житловий будинок, як спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], згідно рішення Глибоцького районного суду від 02 жовтня 2014 року, яке зареєстроване в реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 30 жовтня 2014 року і кожній з них належить по 1/2 частки даного майна. Відповідачка [PERSON] не набула права власності на дане майно. Дані обставини відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судовими рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На даний час позивачі [PERSON] та [PERSON] вважають, що проживання відповідачки [PERSON] у спірному будинку перешкоджає їм, як власникам майна, вільно володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. За положеннями ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вул. Заставнянській № 1 в смт. Глибока Чернівецької області, а [PERSON] проживає в будинку як член сім'ї колишнього власника будинку, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом виселення останньої зі спірного будинку, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України та

Outcome: approved