Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], який в подальшому уточнили та просять зобов'язати відповідача не вчиняти дій та не вчиняти перешкод у користуванні спільними комунальними нежитловими приміщеннями. Позов обґрунтовують тим, що є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власницею 7/8 частин квартири [ADDRESS]. Квартира №3 складається з двох кімнат житловою площею 35,60 кв.м. Квартира №3а складається з однієї кімнати житловою площею 19,7 кв.м. Кухня, ванна, вбиральня та коридор перебувають в спільному користуванні. На протязі 2012-2014р.р. відповідач порушує права і чинить перешкоди позивачам у користуванні спільними комунальними вигодати шляхом укладення договорів оренди, за якими орендарі мають право користуватись спільними комунальними вигодами без згоди позивачів. Просять зобовязати [PERSON] не вчиняти дій, а саме - укладення договорів оренди, інших договорів та здійснювати інші дії, наслідком яких є користування спільною з позивачами сумісною власністю третіми особами без згоди власників квартири №3, а також не чинити позивачам перешкод у користуванні спільними комунальними нежитловими приміщеннями. Позивачі та їхній представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов заперечила, посилаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Вказала, що позовні вимоги позивачів є безпідставаними та необгрунтованими. В задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №15861684 від 10.09.2007 року приміщення квартири спільного заселення по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]. [PERSON] є власницею 7/8 частин квартири [ADDRESS], що стверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.10.2014р. за №28703367. У спільному користуванні власників квартири №3 та [ADDRESS] перебуває кухня, ванна, вбиральня та коридор, що стверджено довідкою, виданою ЛКП «Затишне» від 27.11.2014р. за №2233. Відповідно до статей 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються (п.1 ч.1 ст.214 ЦПК). Як передбачено ст.41 Конституції України, зокрема, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачі просять зобов'язати відповідача не вчиняти дій, а саме - укладення договорів оренди, інших договорів та здійснювати інші дії, наслідком яких є користування спільною з позивачами сумісною власністю третіми особами без згоди власників квартири №3. З наявної в матеріалах справи копії договору оренди квартири від 24.09.2013р. вбачається, що [PERSON] передала наймачам у строкове користування квартиру [ADDRESS]. Строк дії договору закінчився 24.05.2014р. З позовом позивачі звернулись до суду 05.09.2014 року. Таким чином, на час подання позову договір оренди від 24.09.2013р. припинив свою дію. Крім цього, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Це: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Обраний позивачем спосіб захисту про зобов»язання не вчиняти дій і не укладати договорів не передбачений нормами цивільного законодавства. Таким чином, дана позовна вимога позивачів не відповідає вимогам ст.16 ЦК України, так як ч.1,4 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Окрім цього, факт здійснення перешкод у користуванні спільними комунальними нежитловими приміщеннями не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Враховуючи наведене, позивачами не доведено перед судом порушення відповідачем їхніх прав, свобод чи інтересів. Вимоги позивачів спростовані відповідачем та матеріалами справи, що в свою чергу, дає суду підстави визнати позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed