Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про визнання права власності на кошти банківського вкладу та стягнення коштів за договором банківського вкладу. Позовна заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина померлої. Після проведення нотаріусом необхідних дій щодо встановлення спадкового майна, нотаріусом було встановлено, що кошти за депозитними договорами та за договором поточного рахунку у відповідача відсутні. Після чого, 03.04.2015 нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори було винесено постанову № 1937/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено [PERSON], а також позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті вкладника [PERSON], на кошти, які виходили з умов депозитних договорів № 005-28545-091213 від 09.12.2013, № 00007005175616 від 23.12.2013 та договору поточного рахунку № 003-28526-100913 від 10.09.2013. Зважаючи на те, що кошти за зазначеними депозитними договорами та за договором поточного рахунку належали вкладнику [PERSON], а позивачі є єдиними спадкоємцями померлої, які прийняли спадщину в порядку визначеному законодавством, то вважаємо, що при наявності у позивачів перешкод у оформленні їх прав на кошти цих договорів як на спадкове майно, існують обґрунтовані підстави для визнання за ними права власності на зазначені кошти та їх стягнення з відповідача на користь позивачів в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів, підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов з наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив дійшов наступного висновку. 10.09.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] (надалі - вкладник) було укладено договір № 004-28526-100913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий Пенсійний» у гривнях (далі - депозитний договір-1), за умовами якого, відповідач, згідно квитанції № 26244061 від 10.09.2013, прийняв від [PERSON] на умовах строковості, оплатності залучення та повернення кошти в розмірі 130000,00 грн. під 18,25% річних, на строк до 09.12.2013 включно. 10.09.2013 [PERSON] уклала з відповідачем договір № 003-28526-100913 на відкриття поточного рахунку (далі - Договір поточного рахунку), за умовами якого, відповідач відкривав вкладнику поточний рахунок за № [NUMBER] у гривнях для потреб вкладника. За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку № [NUMBER], відповідач сплачує проценти в розмірі 13% річних (відповідно до п. 1.3.,1.4. Договору поточного рахунку). 23.09.2013 між відповідачем та [PERSON] було укладено договір № 012-28526-230913 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий Пенсійний» у гривнях (далі - Депозитний договір-2), за умовами якого, відповідач прийняв від [PERSON] на умовах строковості, оплатності залучення та повернення кошти в розмірі 75000,00 грн. під 18,25% річних на строк по 22.12.2013. Після закінчення терміну дії депозитного договору-1, 09.12.2013 [PERSON] уклала з відповідачем договір № 005-28545-091213 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях (далі - Депозитний договір-3), за умовами якого, відповідач прийняв від [PERSON] на умовах строковості, оплатності залучення та повернення кошти в розмірі 130000,00 грн. під 21,5% річних на строк - по 09.03.2014 включно, після спливу котрого повертаються Вкладнику разом з нарахованими процентами шляхом зарахування на поточний рахунок [PERSON] з використанням платіжної картки № [NUMBER], відкритий в установі відповідача згідно умов договору поточного рахунку. 23.12.2013 між відповідачем та [PERSON] був укладений договір № 00007005175616 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у гривнях (далі - Депозитний договір-4), за умовами якого, відповідач прийняв від [PERSON], згідно квитанції № 30011283 від 23.12.2013, на умовах строковості, оплатності залучення та повернення кошти в розмірі 78000,00 грн. під 22% річних, на строк - по 23.03.2014 включно. [INFO] помирає [PERSON]. В установлений законом строк усі спадкоємці першої черги за законом, а саме, її син [PERSON] та її онуки - [PERSON] та [PERSON], а також її чоловік [PERSON], звернулись до Другої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття та оформлення спадщини. Зазначені спадкоємці [PERSON] є єдиними, інших спадкоємців не має, що підтверджується довідкою № 613/0214 від 09.02.2015 Другої київської державної нотаріальної контори. В Другій київській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 255/2014. Прийнявши спадщину в порядку визначеному законодавством, позивачі в подальшому мали намір також оформити свої майнові права на спадщину в порядку визначеному законодавством. До складу спадкового майна, зокрема, входять і кошти за депозитними договорами-3,4 та за договором поточного рахунку, так як дані договори були чинними на час відкриття спадщини. Тобто, станом на час відкриття спадщини [PERSON] (на день смерті - [INFO]), кошти згідно умов депозитних договорів-3,4 та договору поточного рахунку, а саме, 130000,00 грн., 78000,00 гри. та відповідні проценти на ці суми, належали [PERSON] і знаходились у Відповідача. Після закінчення строку дії депозитних договорів-3,4, кошти за цими договорами повинні були повернені вкладнику шляхом зарахування на поточний рахунок за № [NUMBER] з нарахуванням на них процентів та з надання можливості безперешкодно ними розпоряджатися. Тож, після закінчення строку дії депозитних договорів-3,4, а саме, після 23.03.2014, на поточному рахунку [PERSON] № [NUMBER] (відповідно до умов п.1.10. депозитних договорів-3,4) залишились кошти в розмірі 218992,80 грн. (136812 грн. + 82180,80 грн.) з подальшим нарахуванням на них процентів. Після проведення нотаріусом необхідних дій щодо встановлення спадкового майна, а саме наявності коштів за депозитними договорами-3,4, нотаріусом було встановлено, що кошти за депозитними договорами-3,4 та за договором поточного рахунку у відповідача відсутні (згідно довідки відповідача від 29.10.2014 наявній в матеріалах спадкової справи № 255/2014). 03.04.2015 нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори було винесено постанову № 1937/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено [PERSON], а також позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті вкладника [PERSON], на кошти, які виходили з умов депозитних договорів № 005-28545-091213 від 09.12.2013, № 00007005175616 від 23.12.2013 та договору поточного рахунку № 003-28526-100913 від 10.09.2013. Таким чином, оформити свої майнові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на кошти депозитних договорів № 005-28545-091213 від 09.12.2013, № 00007005175616 від 23.12.2013 та договору поточного рахунку № 003-28526-100913 від 10.09.2013.позивачі не мають можливості через не підтвердження відповідачем даних про наявність у нього таких коштів вкладника [PERSON] та про неповернення цих коштів безпосередньо вкладнику [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1228 ЦК України, право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що кошти за депозитними договорами № 005-28545-091213 від 09.12.2013, № 00007005175616 від 23.12.2013 та договором поточного рахунку № 003-28526-100913 від 10.09.2013, належали вкладнику [PERSON], а позивачі є єдиними спадкоємцями померлої, які прийняли спадщину в порядку визначеному законодавством, то вважаємо, що при наявності у позивачів перешкод у оформленні їх прав на кошти цих договорів як на спадкове майно, існують цілком обґрунтовані підстави для визнання за ними права власності на зазначені кошти в судовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, то суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на належні їм частини грошових вкладів в порядку спадкування за законом за депозитними договорами № 005-28545-091213 від 09.12.2013, № 00007005175616 від 23.12.2013 та договором поточного рахунку № 003-28526-100913 від 10.09.2013, належали померлій [PERSON] Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів грошових коштів за депозитними договорами № 005-28545-091213 від 09.12.2013, № 00007005175616 від 23.12.2013 та договором поточного рахунку № 003-28526-100913 від 10.09.2013, належали померлій [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до матеріалів справи, а саме виписки від 08.06.2015 по рахунку [PERSON] № [NUMBER], 04.09.2014 з зазначеного рахунку було списано згідно СЗ від 04.09.2014 грошові кошти в розмірі 231282,83 грн. (а.с. 247-а) Крім того, в матеріалах цивільної справи знаходиться копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], що померла [INFO] є гр. [PERSON] [INFO]. ідентифікаційний номер [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Спадщина, на яке видане свідоцтво, складається з грошовиз вкладів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в ПАТ «Дельта банк» на рахунку № [NUMBER] - залишок 229195,12 грн. Згідно положень ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: витребування майна власником із чужого незаконного володіння. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що позивачі безпідставно звернулися з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, оскільки позов пред'явлено до неналежного відповідача, т.я. грошові кошти були виплачені відповідачем та отримані іншою особою, тому в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial