Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивують тим, що у вересні 1996 року померла їх бабуся [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 7,42 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату серії СМ № 0130998 від 27.12.1996 року. Оскільки їх батько [PERSON] помер у 1993 році, тобто раніше бабусі, вони являються спадкоємцями за законом за правом представлення та прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління майном померлої [PERSON] . Проте при зверненні до нотаріуса з питання видачі на їх ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ - сертифікат. А тому просять суд визнати за кожним право на 1/3 земельної частки (паю) розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату серії СМ №0130998 від 27.12.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам КСП «Колос» на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації №394 від 13.12.1996 року, в порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, від сільського голови надійшла заява, в якій просить справу розглянути без їх участі, проти позову не заперечує. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 17). [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 14,15,16,18). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13) та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» Сумського району, Сумської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0130998 від 27.12.1996 року. Як вбачається з довідки, виданої Басівською сільською радою Сумського району Сумської області № 414 від 17.09.2020, [PERSON] , яка померла [INFO] , до смерті та на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані: невістка - [PERSON] , онук - [PERSON] , онук - [PERSON] , онук - [PERSON] , правнук - [PERSON] , правнук - [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] виконкомом не посвідчувався (а.с. 19). Відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. ст. 527, 529, 530 ЦК УРСРС (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадкоємцями на земельну частку (пай) розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату серії СМ № 0130998 від 27.12.1996 року є позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За даними Спадкового реєстру спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 48-50). 18 грудня 2020 року при зверненні представника позивачів до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. з питання видачі на їх ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після [PERSON] , яка померла [INFO] , постановою нотаріуса було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай) - сертифікату (а.с. 21-22). Про втрату сертифікату про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0130998 від 27.12.1996 року на ім`я [PERSON] подано оголошення до газети «Вісті Сумських громад» № 5 (149) 3-10 лютого 2021 року (а.с. 24). Відповідно до пункту 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що відповідно до рішення Басівської сільської Ради народних депутатів від 05 квітня 1995 року № 5, КСП «Колос» Басівської сільської ради Сумського району 21 лютого 1996 року видано Державний акт на право колективної власності на землю серії СМ № 8, в тому що передається у колективну власність 1771,3 га землі для сільськогосподарського виробництва (а.с. 27-28). Додатком 1 до вказаного Державного акту є список громадян-членів КСП «Колос», згідно якого [PERSON] включена за порядковим № 232 (а.с. 29-30). Згідно інформації Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія СМ № 0130998 за № 232 від 27.12.1996, про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам КСП «Колос» на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації № 394 від 13.12.1996 року, який був переданий власнику. Розмір земельної частки (паю) складає 7,42 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 25). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), а тому наявні усі підстави для визнання за кожним з позивачів права на 1/3 земельної частки (паю), які є спадкоємцями за законом після її смерті.

Outcome: approved