Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі з 26.09.2015 року. Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Оскільки шлюбні відносини між ними припинені, вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, просить стягнути з нього на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання надала заяву про зменшення позовних вимог з 1/4 частини до 1/10 частини доходу відповідача. Просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/10 частини його доходу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені вимоги в розмірі 1/10 частини доходу визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.09.2015 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №425 (а. с. 3). Від сумісного проживання сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.01.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини-доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно. Згідно довідки ДП «Вугільна компанія Краснолиманська» від 17.01.2017 року [PERSON] працює на підприємстві ДП «Вугільна компанія Краснолиманська» на посаді гірничого майстра та має середньомісячний заробіток 13539,68грн. (а.с.9) Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивачка дійсно знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоровя дозволяє йому нести аліментні зобовязання. Доказів стосовно наявності у відповідача інших аліментних зобовязань, крім на утримання спільної дитини, а також його стану здоровя, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону,\~права,\~свободи чи інтереси інших осіб не порушує,\~суд вважає,\~що позов в частині,\~визнаній відповідачем, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved