Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Перечинського району про визнання за ними права власності в порядку спадкування на 1/2 частину за кожним житлового будинку № 92 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Т.Пасіка по вул. Воєводино. Свої вимоги мотивують тим, що 09 вересня 2017 року помер їх чоловік та батько [PERSON]. Заповіту він не залишив, а вони прийняли спадщину за ним, оскільки на момент смерті були зареєстровані та проживали у вказаному спадковому будинку, по теперішній час користуються ним та присадибною ділянкою. Більше спадщину за [PERSON] ніхто не прийняв, так як до нотаріуса заяву про прийняття спадщини не подавав і ніхто на час його смерті разом з ним не проживав. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину вони звернулися до нотаріуса, однак їм було відмовлено в оформленні такої за відсутністю достатніх правовстановлюючих документів на будинок спадкодавця. Тому просять задовольнити позов та визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом. Позивачі у судове засідання не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви. У судове засідання представник відповідача також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2017 року помер чоловік [PERSON] і батько [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 231387, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області 12 вересня 2017 року (а. с. 7-13). Також встановлено, що головою домогосподарства № 92 по вул. Воєводино в с.Т.Пасіка Перечинського району був [PERSON], що стверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради № 561 від 05 березня 2018 року (а. с. 14). Крім цього встановлено, що згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 562 від 05 березня 2018 року, згідно даних погосподарської книги на час смерті [PERSON], який помер 09 вересня 2017 року і протягом шести місяців з дня його смерті, у будинку № 92 по вул. Воєводино в с.Т.Пасіка Перечинського району були зареєстровані та проживали позивачі [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син) як спадкоємці першої черги (а. с. 15). Також, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51434755 від 30 березня 2018 року, спадкова справа відносно спадкодавця [PERSON], який помер 09 вересня 2017 року, відсутня (а. с. 30, 31). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Разом з цим, як вбачається з повідомлення завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою № 23/01-16 від 12 березня 2018 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 92 по вул. Воєводино в с. Т.Пасіка Перечинського району, та відповідно право власності на такий не було зареєстроване у встановленому законом порядку, а відтак право власності на житловий будинок у [PERSON] не виникло (а. с. 16). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом та можуть прийняти спадщину за спадкодавцем [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Т.Пасіка по вул. Воєводино, 92 Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивачі протягом встановленого законом строку прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved