Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в позові, що з 23 березня 2006 року по 12 жовтня 2010 рік сторони перебували в шлюбі. За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона вказує, на те що батько дитини не приділяє уваги дитині, не займається його вихованням та матеріальним утриманням, хоч є здоровим, молодим чоловіком, тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить суд, ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 18 лютого 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відкриття спрощеного провадження у даній цивільній справі та призначено до розгляду на 05 березня 2019 року. 05 березня 2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій остання просить суд розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, проти задоволення заочного рішення не заперечує. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася однак від неї до суду надійшла заява, в якій остання просить суд розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, проти задоволення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, та не повідомив суд про причину своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Так, свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], народився 28 лютого 2006 року, і його батьками зазначені сторони у справі. Як вбачається з довідки Купської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 04 лютого 2018 року № 189 [PERSON] проживає разом із матір'ю - позивачкою по справі. Згідно висновку ЛКК Глибоцької райполіклініки, [PERSON], [INFO] є здоровою дитиною. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров'я дитини, те що відповідач фізично здоровий і стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved