Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачі звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа Управління ДМС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2008 року належить житловий будинок № 76 по вул. Жовтневій в с. Костянтинівка Мелітопольського р-ну Запорізької області. Як зазначають позивачі, відповідачка по справі була прописана в будинку з 1994 року на правах невістки. 22 грудня 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Починаючи з 2000 року [PERSON] зібрала свої речі та виїхала у невідомому напрямку. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідачка не проживає в будинку більше 15 років, позивачі просять суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком № 76 за адресою: Запорізька область, Мелітопольський р-н, с. Костянтинівка по вул. Жовтнева. Позивачі в судове засідання не зявилися, але від них надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачів, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2008 року належить житловий будинок № 76 по вул. Жовтневій в с. Костянтинівка Мелітопольського р-ну Запорізької області./а.с.10-11/ 22 грудня 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу./а.с.12/ Згідно довідки голови Костянтинівської сільської ради від 26.02.2015 року [PERSON] не мешкає в будинку позивачів з 2000 року./а.с.13/ Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не проживає за вищезазначеною адресою з 2000, тобто більше ніж 15років. Те, що відповідачка не живе у будинку, але залишається в ньому зареєстрованою, порушує право позивачів, передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їм майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком № 76 за адресою: Запорізька область, Мелітопольський р-н, с. Костянтинівка по вул. Жовтнева.

Outcome: approved