Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю у якому вказали, що вони є власниками квартири [ADDRESS], яка належить на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2010 року №374, та договору про припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно від 20 листопада 2017 року №3034. Зазначили, що [PERSON] передав своє право на власності на частину квартири доньці [PERSON] З того часу відповідач фактично за вказаною адресою не проживає, належного йому майна у квартирі не має, витрати по сплаті комунальних послуг не несе. Однак відповідач з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі до цього часу не знявся. Просять суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. 14.06.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Позивачі [PERSON] і [PERSON] надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявився, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у звязку із закінченням встановленого строку зберігання. Відповідач [PERSON], відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Хортицького районного суду, в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила що проти позову не заперечує. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 379, 382 ЦК України, обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №374, [PERSON],\~[PERSON],\~яка дії\~від себе\~та як\~законний представник\~від імені\~малолітніх [PERSON], [PERSON], набули у власність по 1/4 частині квартири [ADDRESS]. Згідно договору про припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно від 20 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3034, [PERSON] передав у власність своєї дитини [PERSON], належну йому на праві власності 1/4 частині квартири [ADDRESS] (стара назва Радянський) в м. Запоріжжя, а отримувач аліментів [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], прийняла цю частку квартири в рахунок належних до сплати аліментів. При цьому припинилось право [PERSON] на аліменти на [PERSON] Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Як вбачається з відповіді на запит Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, на теперішній час зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є кв.№96 в буд.№23 по пр. Інженера Преображенського в м. Запоріжжя. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 ЦПК України. Право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права власності на це майно. З втратою права власності втрачається і право користування належним майном. Судом встановлено, що відповідач правом власності в спірному приміщенні не володіє, за місцем реєстрації не мешкає, тому доводи позивачів щодо усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам, і підлягають задоволенню.

Outcome: approved