Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14 липня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. З 1 січня 2016 року вони припинили шлюбні відносини через подружню зраду відповідача і вона має намір розірвати шлюб. Дитина проживає разом з нею. Вона не може працювати, оскільки доглядає дитину, перебуває із сином на утриманні батьків. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що він має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює, матеріально забезпечений. Посилаючись на викладене і змінивши позовні вимоги, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов у зміненому розмірі підтримала повністю (а.с.27). Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав суду заперечення проти позову з клопотанням про розгляд справи без його участі. Він заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн. щомісяця, а згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі 450 грн. щомісяця, з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину до 6 років 1355 грн., оскільки така сума аліментів не поставить його в скрутне становище при відсутності заробітків та позбавить від накопичення заборгованості по сплаті аліментів при відсутності роботи. У запереченні він зазначив, що періодично перебуває на заробітках, при цьому добровільно протягом всього часу окремого проживання надавав позивачці кошти на утримання сина та кошти на додаткові витрати, повязані з його розвитком. Під час його перебування вдома дитина проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні, а тому аліменти в сумі 1500 грн. поставлять його і позивачку в нерівні умови щодо утримання сина. Вона також працює в м.Києві, а син проживає з її батьками в селі Терешки Шполянського району Черкаської області. (а.с.32). Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року (а.с. 4). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СР №160745, виданим виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, у якому позивачка записана матірю дитини, а відповідач батьком дитини (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачкою в селі Терешки Шполянського району Черкаської області (а.с. 6) та, за змістом позову, перебуває на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість з приводу участі відповідача в утриманні дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ст.ст.11, 60 ЦК України, суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам, зокрема позивачці, надано можливість повно реалізувати процесуальні права наданими їм законом, в тому числі надати докази. (а.с.30, 33, 34) Позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог про те, що відповідач матеріально забезпечений, працює в Російській Федерації і те, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1500 грн. щомісяця. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за місцем проживання в [INFO] (а.с.13). При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним і повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, а також враховує те, що відповідач згодний на стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн., яка більше від мінімального розміру аліментів, який становить 406,5 грн. (30% прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, встановленого з 1 січня 2017 року у розмірі 1355 грн.), що буде в інтересах дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, положення ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на дитину [PERSON] у твердій грошовій сумі, розмір якої суд визначає 450 грн. 00 коп. щомісячно з індексацією відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України за позовом платника або одержувача аліментів розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка не позбавлена можливості шляхом звернення до суду в порядку ст.185 Сімейного кодексу України ставити питання про участь відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved