Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи тим, що вона та відповідач мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. [PERSON] продовжує навчання у Київському національному авіаційному університеті, на денній формі навчання. Оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання сина, позивачка просила суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання, у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2019 року і по 30.06.2022 року включно. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки він періодично надає матеріальну допомогу сину та поповнює його мобільний телефон. В судове засідання сторони не з`явились, а від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 2000 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] . 24 вересня 2009 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] . Відповідно до довідки №1754 від 26.04.2019 року [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання факультету екологічної безпеки, інженерії та технологій Національного авіаційного університету, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. [PERSON] є інвалідом третьої групи, що підтверджується випискою до акту огляду МСЕК серії АВ № 1042987. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання врегульовано у Главі 15 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, [PERSON] народився [INFO] , тобто, досяг повноліття та продовжує навчання. Суд вважає, що він, в зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, йому необхідні кошти для оплати за навчання, проживання, кошти на проїзд, на харчування, для придбання одягу, підручників тощо. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком та станом здоров`я, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу своєму сину. Судом при вирішенні спору приймаються до уваги також ті обставини, що [PERSON] є інвалідом третьої групи, відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги сину у зв`язку з навчанням, тягар його утримання не може бути покладений тільки на матір, а безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. Відповідно до ст.7 закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну особу на місяць для працездатних осіб складає: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. Оскільки [PERSON] є повнолітнім, працездатним, однак продовжує навчання, тягар його утримання закон покладає на його батьків. Тому, суд вважає, що оскільки кожен з батьків повинен утримувати свою дитину, обґрунтованим розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача буде 1 000,00 грн щомісячно до закінчення навчання сина. Позивачка не довела, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь Держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial