Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовами до ТОВ ВНФ «Зеленогірське» про витребування земельної ділянки із незаконного володіння, які ухвалою суду були об»єднанні в одне провадження. В обґрунтування вимог позивач вказували, що їм на праві приватної власності належать земельні ділянки, які розташовані на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області. З моменту отримання державного акту, їхні земельні ділянки знаходилися в користування відповідача. Вони вирішили господарювати самостійно і звернулися до директора ТОВ ВНФ «Зеленогірське» із заявою із проханням не обробляти їхні земельні ділянки. Через деякий час вони дізналися про існування договорів оренди землі на 10 років, але договорів оренди вони не підписували. Позивачі в судовому засіданні свої позови підтримали та просили зобов»язати ТОВ ВНФ «Зеленогірське» повернути їхні земельні ділянки. Представник відповідача - ТОВ ВНФ «Зеленогірське» позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що позивачі отримували орендну плату за землю, тим самим визнавши дійсність договорів оренди, також зазначив, що бланки договорів люди брали додому і відповідач не міг прослідкувати ким саме підписувалися договора. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Відповідно до Державного акту Серія ОД № 087593 від 11 березня 2004 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 2.02 гектарів у межах згідно планом, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області /а.с.13/. Відповідно до Державного акту Серія ОД № 080836 від 09 березня 2004 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 4.0 гектари у межах згідно планом, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області /а.с.24/ Відповідно до Державного акту Серія ОД № 080997 від 10 березня 2004 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 2.51 гектари у межах згідно планом, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області /а.с.38/. Позивачі просили директора ТОВ ВНФ «Зеленогірське» їхній земельний пай в подальшому не обробляти, вказуючи на те, що вони будуть обробляти свою земельну самостійно, що підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 09.08.2012 року, заявою [PERSON] , [PERSON] від 12.01.2012 року,/а.с.7,25,39/. Згідно листа від 12 березня 2013 р. директор ТОВ ВНФ «Зеленогірське» повідомив позивачів, що між ними укладено договора оренди землі на 10 років та оскільки земельна ділянка введена в сівозміну ТОВ ВНФ «Зеленогірське» не може піти на дострокове припинення договору оренди /а.с.29,40/. В судовому засіданні безспірно встановлено, що земельна ділянка, яка належить [PERSON] обробляється ТОВ ВНФ «Зеленогірське» на підставі договору оренди землі від 24 травня 2011 року, земельна ділянка , яка належить [PERSON] обробляється ТОВ ВНФ «Зеленогірське» на підставі договору оренди землі від 15 грудня 2010 року /а.с.26-28/, земельна ділянка , яка належить [PERSON] теж обробляється ТОВ ВНФ «Зеленогірське» на підставі договору оренди землі від 25 січня 2011 року /а.с.41-43/. Зазначені договора зареєстровані у відділі Держкомзему в Любашівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено відповідні записи. Пунктом 8 спірного договору визначено, що договір укладено на 10 років. Відповідно до Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV із подальшими змінами та доповненнями договір оренди землі укладається у письмовій формі. Згідно ст.202 ЦК України, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. В судовому засіданні позивачі категорично заперечували факт підписання ними договорів оренди землі із ТОВ ВНФ «Зеленогірське, а також позивачі пояснили, що орендну плату отримували в 2012 році, оскільки відповідач земельні ділянки на їхнє прохання не повернув, хоча дія попереднього договору оренди закінчилася. Судом першої інстанції на підставі проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 27 грудня 2013 року №263-П, встановлено,що [PERSON] договір оренди землі від 25 січня 2011 року та акт прийому-передачі не підписував, також і [PERSON] не підписувала договір оренди землі від 15 грудня 2010 року та акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.214-221). Згідно зазначеного висновку експерта вирішити питання, ким виконаний підпис [PERSON] чи іншою особою , не виявляється можливим, оскільки досліджуванні підписи та зразки підпису [PERSON] є не зіставними. Мається на увазі те, що графічний матеріал, який складає досліджувані підписи та зразки підпису [PERSON] відрізняються один від одного та порівняти їх між собою неможливо. Враховуючи вказаний висновок експерта, приймаючи до уваги таблицю № 1, суд приходить до висновку, що все ж таки [PERSON] договір оренди землі від 25 січня 2011 р. та акту приймання передачі земельної ділянки в оренду, теж не підписувала, так як візуально видно, що вона підписується зовсім по іншому, ніж міститься підпис на спірному договорі та акті. В матеріалах справи відсутні докази того, що вказані договори були підписані іншою особою за дорученням позивачки. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, заперечення представника відповідача суд не приймає до уваги. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вищевказані правочини, а саме договори оренди землі є неукладеними. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України, передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved