Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивують тим, що сторони по справі (позивачі та відповідачі) є родичами між собою, зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира не приватизована, відноситься до державного житлового фонду та перебуває в комунальній власності м. Суми. Згідно архівного витягу із рішення № 132 від 18 березня 1993року «Про надання житлових приміщень у знов побудованих будинках», [PERSON] , у складі сім`ї 4-х чоловік, була надана спірна квартира. На той час до складу сім`ї входили [PERSON] (позивачка), [PERSON] (чоловік позивачки), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідачка). 04 вересня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 22 січня 2019 року Зарічним районним судом м. Суми було винесено рішення по цивільній справі № 591/5175/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Комунальне підприємство «Сумижитло» Сумської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, згідно якого [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В даний час, у позивачів по справі виникла необхідність в реалізації свого права на приватизацію житла згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». При вирішенні даного питання, відповідачі по справі відмовилися брати участь у приватизації квартири на рівних умовах. Відповідачі відмовилися і від зміни договору найму житлового приміщення, у зв`язку з чим виник спір, який може вирішитися тільки в судовому порядку. В зв`язку з тим, що відповідачі по справі відмовляються вирішувати питання щодо приватизації квартири на рівних умовах та не бажають змінювати договір найму жилого приміщення, вони вимушені звернутися до суду з даними позовними вимогами. Позивачі по справі є матір ( [PERSON] ) та донька ( [PERSON] ). Відповідачі по справі між собою є матір ( [PERSON] ) та син ( [PERSON] ), а також [PERSON] є рідною дочкою позивачки [PERSON] та рідною сестрою позивачки [PERSON] , а відповідач [PERSON] відповідно онуком [PERSON] та племінником [PERSON] . Спірна квартира складається з 3-х ізольованих житлових кімнат: 1-4, пл. 8,2 кв.м., 1-6, пл. 12,6 кв.м., 1-7, пл. 17,3 кв.м., коридору 1-1, пл. 8,8 кв.м., туалету 1-2, пл. 1,3 кв.м., ванни 1-3, пл. 2, 8 кв.м., шафи 1-5, пл. 0,4 кв.м., кухні 1-8, пл. 7,3 кв.м., лоджії І (засклена), пл. 2,5 кв.м., балкону II (засклений), пл. 2,18 кв.м., загалом загальною площею 63,36 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., допоміжною площею 20,6 кв.м., літніх неопалювальних приміщень 4,66 кв.м. Таким чином, на кожного члена сім`ї припадає по 15,84 кв.м. загальної площі (63,36 кв.м. : 4), житлової площі по 9,52 кв.м. на кожного (38,1 кв.м. : 4). Посилаючись на зазначені обставини, просять суд змінити умови договору найму жилого приміщення квартири [ADDRESS] , виділивши позивачам у користування жилу кімнату 1-7, пл. 17,3 кв.м. з балконом II (засклений), пл. 2,18 кв.м., а відповідачам житлові кімнати 1-4, пл. 8,2 кв.м. та 1-6, пл. 12,6 кв.м., з лоджією І (засклена), пл. 2,5 кв.м., залишивши у загальному користуванні коридор 1-1, пл. 8,8 кв.м., туалет 1-2, пл. 1,3 кв.м., ванну 1-3, пл. 2,8 кв.м., шафу 1-5, пл. 0,4 кв.м., кухню 1-8, пл. 7,3 кв.м. та відкрити окремі особові рахунки на вказані кімнати. Стягнути з відповідачів по справі в солідарному порядку на користь позивачів по справі в солідарному порядку судовий збір в розмірі 1536,80 гривень. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 06 серпня 2019 року представником позивачів надано суду документи на виконання ухвали суду від 02 серпня 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 серпня 2019 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 03 грудня 2019 року, о 15-00 год. 03 грудня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 лютого 2020 року о 15 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки [PERSON] 11 лютого 2020 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. 11 лютого 2020 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді цивільної справи №591/6946/18, розгляд справи відкладено до 13 квітня 2020 року о 15 год. 00 хв. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивачів надійшла письмова заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, від відповідачів надійшла письмова заява, в якій вони визнають заявлений позов та просять розглянути справу в їх відсутність. Представники третіх осіб Сумської міської ради, виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені судом належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно копії архівного витягу із рішення № 132 від 18 березня 1993 року «Про надання житлових приміщень у знов побудованих будинках», [PERSON] , у складі сім`ї 4-х чоловік, була надана квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно довідки про склад сім`ї, виданою відділом реєстрації місця проживання Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради за № 14.03-08/33205 від 14 березня 2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] . Суми має загальну площу 63, 36 кв. м, жилу площу - 38,1 кв.м. та складається з трьох кімнат площею 8,2 кв.м., 12,6 кв.м., 17,3 кв.м. Крім того, в даній квартирі є коридор площею 8,8 кв.м., туалет 1,3 кв.м., ванна 2,8 кв.м., шафа 0,4 кв.м., кухня 7,3 кв.м., лоджія (заскленна) 2,5 кв.м., балкон (заскленний) 2,16 кв.м. (а.с. 16-17). 04 вересня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 18). 22 січня 2019 року Зарічним районним судом м. Суми було винесено рішення по цивільній справі № 591/5175/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Комунальне підприємство «Сумижитло» Сумської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, згідно якого [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.19). Стаття 47 Конституції України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За змістом частин 1, 2 статті 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної в місті Ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За статтею 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем- житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України). Відповідно до статті 104 ЖК Української РСР член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Отже, законодавством визначено рівність прав і обов`язків усіх членів сім`ї наймача та передбачено можливість встановлення судом порядку користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду лише при одночасному вирішенні питання про зміну договору найму жилого приміщення. Відповідно до роз`яснення, викладеного в абзаці 2 пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про необхідність виділення [PERSON] та [PERSON] у користування жилу кімнату 1-7, пл. 17,3 кв.м. з балконом II (засклений), пл. 2,18 кв.м., виділити у користування [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати 1-4, пл. 8,2 кв.м. та 1-6, пл. 12,6 кв.м., з лоджією І (засклена), пл. 2,5 кв.м., залишивши у загальному користуванні коридор 1-1, пл. 8,8 кв.м., туалет 1-2, пл. 1,3 кв.м., ванну 1-3, пл. 2,8кв.м., шафу 1-5, пл. 0,4 кв.м., кухню 1-8, пл. 7,3 кв.м. та відкрити окремі особові рахунки на вказані кімнати. Суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивачів щодо встановлення порядку користування квартирою, оскільки встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення сторонам окремих кімнат, за вказаним варіантом та залишення підсобних приміщень в загальному користуванні, не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам сторін. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved