Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про зміну розміру аліментів, стягнення заборгованості по їх несплаті та додаткових витрат. Вказані вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2005 року з відповідача в її користь на утримання сина [PERSON] стягнено аліменти в сумі 100 грн. щомісячно, починаючи з 21 липня 2005 року до досягнення дитиною повноліття. На даний момент змінилося її матеріальне становище, оскільки на її утриманні також перебуває донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що її середньомісячна заробітна плата за два місяці складає 914,59 грн., що не дозволяє в повній мірі забезпечувати сина усім необхідним. Також, станом на 24 вересня 2013 року згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах № 19/32117, виданої державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 4'149,70 грн. які слід з нього стягнути. Окрім цього позивачка просить стягнути з відповідача 80 грн. додаткових витрат, котрі вона понесла при оплаті вартості занять сина у секції спортивної гімнастики та просить стягувати з нього щомісячно таку ж суму у період з 01 вересня до 31 травня щорічно до досягнення сином повноліття. Згідно поданих заяв про збільшення позовних вимог від 02 грудня 2013 року та 23 грудня 2014 року позивачка просила стягнути з відповідача 4'249,70 грн. заборгованості по сплаті аліментів. Та більше не поросить стягувати по 80 грн. щомісячно у період з 01 вересня до 31 травня щорічно до досягнення сином повноліття. Позивачка у судовому засіданні первинні та збільшені позовні вимоги підтримала та просила збільшити розмір аліменти до 600 грн., стягнути з відповідача 4'249,70 грн. заборгованості по сплаті аліментів та 80 грн. додаткових витрат. Відповідач у судове засідання не з'явився, забезпечивши явку свого представника - адвоката [PERSON], котра частково визнала позовні вимоги та вказала, що вважає за можливе збільшити аліменти до 200 грн. в місяць, а в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів та додаткових витрат - відмовити в повному обсязі за безпідставністю. Вказане мотивує тим, що [PERSON] не працює, переніс важку операцію та до цього часу проходить лікування, 28 лютого 2009 року зареєстрував шлюб із [PERSON], котра перебуває на його утриманні, також він утримує сина [PERSON], [INFO], його сім'я не забезпечена житлом і він змушений його винаймати. Усі ці обставини суттєво погіршують його матеріальне становище, що позбавляє змоги сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у зазначеному позивачкою об'ємі. Що ж до заборгованості по сплаті аліментів, то у наданому суду розрахунку не враховані численні транші, згідно яких він гасив зазначений борг, про що свідчить квитанція про сплату 1'000 грн. від 05 вересня 2011 року, квитанція про сплату 2'000 грн. від 23 червня 2011 року, квитанція про сплату 1'970 грн. від 25 липня 2012 року. Саме тому вказаний розрахунок взагалі не слід брати до уваги. Також відповідач не спроможний відшкодувати позивачці додаткові витрати на дитину. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2005 року з відповідача в користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], стягнено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 21 липня 2005 року і до повноліття сина. Вказане стверджується фотокопією виконавчого листа № 2-7636/200, виданого 23 серпня 2005 року. Дитина на даний час проживає з матір'ю, що стверджується довідкою № 962 від 17 вересня 2013 року, виданною директором ТзОВ «КомЕнерго - Тернопіль 2». Також з позивачкою проживає і дочка - [PERSON]. З довідки про доходи № 27 від 03 вересня 2013 року, виданої за підписом начальника Тернопільської об'єднаної ДПІ, вбачається, що позивачка за період з березня по серпень 2013 року отримала заробітну плату на загальну суму 1'829,19 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 192 СК України) За таких обставин, суд вважає, що майновий стан одержувача аліментів змінився, а малолітній [PERSON] потребує додаткової матеріальної допомоги і відповідач зобов'язаний йому її надати. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України) Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дітей відповідно віку, котрий за період з моменту встановлення аліментів та даного часу неодноразово збільшувався, стан здоров'я та матеріальне становище, як платника аліментів так і їх одержувача, а також його матері, яка ним опікується, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментах (вих. № 19/39505-13), виданої державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Павлишин Н.В., станом на 25 листопада 2013 року, заборгованість відповідача по аліментах, котрі з нього стягуються на утримання [PERSON] складала 4'249,70 грн. Стосовно даної заборгованості існує спір. Відповідач заперечуючи проти вказаного розрахунку надає копії квитанцій згідно яких він, 23 червня 2011 року сплатив 2'000 грн., 05 вересня 2011 року - 1'000 грн. та 25 липня 2012 року - 1970 грн. Ці квитанції, які вважає [PERSON], свідчать про факт погашення ним заборгованості по сплаті аліментів. Однак вони до уваги судом не беруться, з наступних міркувань. Так, дійсно, з вказаних платіжних документів вбачається, що 23 червня 2011 року [PERSON] здійснив грошовий переказ двох тисяч гривень [PERSON] та 05 вересня 2011 року - однієї тисячі гривень. В обох випадках призначенням платежу зазначено - «надходження готівки за платіжними картками». Саме тому неможливо встановити, що вказані кошти пішли саме на погашення заборгованості по сплаті аліментів, а не на будь які інші потреби дитини. Щож до квитанції від 25 липня 2012 року на суму 1970 грн. то у зазначеному вище розрахунку заборгованості, здійсненому державним виконавцем, частково врахована така проплата і вона взята до уваги судом, однак на загальний стан заборгованості це не вплинуло. Також, в силу вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з копії квитанції № 56 від 11 вересня 2013 року [PERSON] оплатив 160 грн. у ДСШ № 2 СДЮОР з порт. гімнастики. У графі додаткові реквізити даного платіжного документу зазначено - за плавання. Отже позивачкою були понесені додаткові витрати на дитину, котрі полягали в оплаті вартості гурта, який відвідує син, і половину з них слід компенсувати за рахунок відповідача. Суд взяв до уваги усі обставини та які посилається відповідач підтверджуючи своє важке матеріальне становище зокрема те, що: ь 16 жовтня 2013 року товариством з обмеженою відповідальністю «КомЕнерго-Тернопіль-2» йому видано довідку № 2352 з якої вбачається, що він не працює; ь 21 грудня 2006 року він переніс операцію, що підтверджується копією епікризу № 02\\12284; ь 28 лютого 2009 року він уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]; ь фотокопією трудової книжки [PERSON] стверджується, що 04 червня 2009 року їй припинено виплату допомоги по безробіттю і більше відомостей про працевлаштування на цій сторінці трудової книжки немає; ь 27 липня 2009 року у відповідача та [PERSON] народився син [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ИД № 102037 від 31 липня 2009 року. Однак вказані обставини, в контексті доказів неможливості сплати [PERSON] аліментів у належній кількості, сприйняті судом критично, позаяк оцінені в комплексі з іншими, як то те, що відповідач є особою працездатного віку, у суду відсутні відомості про те, що за станом здоров'я він не може працювати, а отже він може це робити та зобов'язаний утримувати усіх своїх дітей на достойному матеріальному рівні. В силу вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 229,40 грн. судового збору котрі вона сплатила при подачі позову до суду.

Outcome: partial