Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування яка належала батькові- [PERSON], який [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини земельної ділянки, яка розташована на території Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, яка належала останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1284 від 24.12.2012 року. Після смерті батька вони звернулися з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але отримали відмову у зв'язку з тим, що на момент виникнення права власності діяло законодавство, що передбачало обов'язкову державну реєстрацію права власності 1/3 частини земельної ділянки відповідним Державним кадастровим реєстратором територіального органу центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. В теперішній час, у зв'язку зі смертю батька, здійснити державну реєстрацію земельної ділянки на його ім'я немає можливості. Просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування на 1/3 частку земельної ділянки, яка розташована на території Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, яка залишилася після смерті батька, [PERSON] Позивачі в судове засідання не прибули, але надали суду заяву, в якій просять суд справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та клопоче справу розглянути без його участі, тому суд вважає можливим справу розглянути без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 392 ЦК України надає власнику майна право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до приписів ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2012 року, [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки площею 9,700 га, кадастровий № 1421283000:02:001:0297, № 1421283000:02:001:0631, згідно державного акту на на право власності на земельну ділянку серії ДН № 055977, яка належала померлій [PERSON] і яка розташована на території Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. [PERSON] помер [INFO], що підтвердджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Із копій свідоцтв про народженні [NUMBER] та [NUMBER] вбачається, що померлий [PERSON] доводиться батьком позивачам. Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1267 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачі не відмовилися від спадщини і звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , але постановою від 03.12.2013 року їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на 1/3 частку земельної ділянки. Пункт 2 статті 3 Цивільного кодексу України встановлює, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Таким чином, в силу вищевикладених вимог закону та наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування на земельну ділянку обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі 15, 16, 392 ЦК України, з огляду на ст. 41 Конституції України,

Outcome: approved