Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди у праві користування та розпорядженні майном шляхом зняття відповідача з реєстрації за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Переяслівська, буд. 40, посилаючись на наступні обставини. Позивачам [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить будинок, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Переяслівська, буд. 40. У вказаній квартирі зареєстровані позивачі онуки позивачів та відповідач, а всього 6 осіб. З 11 листопада 2011 року відповідач виїхав з вказаної квартири та на даний час не проживає в ній. Позивачі в судове засідання не зявились, надали заяви в яких позов підтримали просили справу розглянути без їх участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Встановлено, що будинок № 40 по вул. Переяслівська, в м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу ВАА № 983392, належить [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 14). Згідно акту від 27 січня 2016 року відповідач не мешкає за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Переяслівська, буд. 40. Відповідно до п.39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника квартири втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Розглядаючи вимоги позивача в частині зобовязання Паспортна та міграційна служба Відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Жовтневого району в Дніпропетровській області суд приходить до висновку, що в задоволенні цієї частини позову слід відмовити оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та вирішення якої відноситься до компетенції відділу Державної міграційної служби Жовтневого РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області та є передчасною оскільки права позивачів не порушені з приводу цих правовідносин. Таким чином, враховуючи, що доводи позивачів знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в звязку з чим підлягають частковому задоволенню. Окрім того, з відповідачів у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у встановленому законом розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial