Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просять усунути перешкоди в користуванні правом власності на нерухоме майно шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Громадянська, 24/27, та скасувати його реєстрацію за вказаною адресою. В обґрунтування позову [PERSON] і [PERSON] вказували, що їм на праві власності в рівних частках належить житловий будинок по вул. Громадянська, 24/27 в м. Люботин, в якому зареєстрований відповідач [PERSON], який перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] Після розірвання шлюбу в судовому порядку в березні 2013 року [PERSON] залишився проживати в будинку та зареєстрований в ньому до теперішнього часу. Але з 01 січня 2015 року відповідач самостійно виїхав з будинку, так як створив нову сім'ю, та вивіз всі свої речі. Ті обставини, що відповідач не проживає в будинку більше одного року, на думку позивачів, є підтвердженням втрати ним права користування житловим будинком. До того ж, правова реєстрація [PERSON] в житловому будинку перешкоджає позивачам в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позові та доданих до нього матеріалах. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка є інвалідом 3 групи по слуху, за допомогою перекладача жестової мови [PERSON], надаючи пояснення суду згадала, що в березні 2015 року її колишній чоловік [PERSON] одружився вдруге та почав від тоді проживати постійно в м. Харкові. Невдовзі, в один з днів, коли її не було вдома, їй на телефон від сина прийшло повідомлення, що [PERSON] приїхав на мікроавтобусі забирати свої речі. Вона одразу повернулася додому та побачила, що чоловік завантажує до автомобіля телевізор, пральну машину та інші речі. Перед відїздом [PERSON] добровільно віддав їй ключі від будинку, якими він користувався. Після того відповідач в житловий будинок для проживання не повертався жодного разу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] який є інвалідом 3 групи по слуху, за допомогою перекладача жестової мови [PERSON], пояснив суду, що останні роки між ним та [PERSON] існували неприязні стосунки. Але наприкінці жовтня 2014 року він познайомився з іншою жінкою, з якою 21 березня 2015 року одружився. Одразу після весілля він почав проживати разом з дружиною в м. Харкові та до житлового будинку позивачів більше не повертався. Приблизно через один місяць після весілля він приїхав до будинку позивачів з метою забрати власні речі. Після того, як він завантажив до мікроавтобусу свої речі, він віддав [PERSON] ключі від будинку, аби таким чином завершити їх стосунки. Від тоді він лише два рази приїздив на прохання сина щодо допомогти з ремонтом системи опалення. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Позивачі [PERSON] і [PERSON] являються власниками житловому будинку № 24/27 по вул. Громадянській в м. Люботин, в рівних частках, по 1/2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 09 серпня 2008 року за реєстр. № 2-878, та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 09 серпня 2008 року за реєстр. № 2-889, відповідно. За повідомленням Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області від 21 жовтня 2016 року, відповідач [PERSON] з 10 вересня 1996 року зареєстрований в житловому будинку за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Громадянська, 24/27. В національному паспорті МК № 301945, виданому Люботинським МВ ГУМВС України в Харківській області 05 вересня 1996 року на ім'я [PERSON], дослідженому під час судового розгляду, наявна відмітка про його реєстрацію за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Громадянська, 24/27. В паспорті відповідача [PERSON] також наявна відмітка про реєстрацію 21 березня 2015 року шлюбу з гр. [PERSON] у Дзержинському відділі державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 179. Починаючи з 21 березня 2015 року відповідач почав проживати в помешканні своєї дружина в м. Харків, а в квітні 2015 року забрав зі спірного будинку всі належні йому речі, що підтвердили сторони в своїх поясненнях під час судового розгляду. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач як члени сімї власника мав право на проживання в спірному житловому будинку, але він втратив це право, оскільки не проживає в ньому без поважних на то причин з 21 березня 2015 року. Та обставина, що відповідач добровільно віддав [PERSON] ключі від будинку, свідчить про свідоме розпорядження ним своїм правом на проживання в будинку та відмову від такого права. Тому суд вважає, що [PERSON] втратив право користування житловою площею в спірному житловому будинку та в цій частині задовольняє позовні вимоги. В іншій частині позову суд відмовляє в задоволенні, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється уповноваженим органом реєстрації на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Тому позивач не позбавлена можливості реалізувати своє право на звернення до уповноваженого органу реєстрації з заявою про зняття відповідача з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду по даній справі. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Одночасно з цим, суд стягує з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 137,80 грн. на користь кожного з позивачів, тобто в рівних частках.

Outcome: partial