Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільхлібпром» (далі - ТзОВ «Тернопільхлібпром») про стягнення пені та відсотків за порушення строків виконання мирової угоди. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 01 квітня 2013 року визнано укладену між нею, дочірнім підприємством торговою фірмою «Тернопільторгхліб» відкритого акціонерного товариства «Тернопільхліб» (далі - ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб») та ТзОВ «Тернопільхлібпром» мирову угоду від 26 березня 2013 року, згідно якої відповідач взяв на себе зобов'язання сплати їй заборгованість в розмірі 122'142 грн. 94 коп. в строки, встановлені п. 2.1. вказаної угоди. Однак відповідач систематично порушував встановлені п. 2.1. строки виконання грошового зобов'язання. Саме тому, та в силу п. 2.4 мирової угоди, у нього утворилась заборгованість з сплати пені за несвоєчасне виконання обов'язків, що становить 55'807,45 грн. та 229,35 грн. 3% річних. В подальшому представник позивачки - адвоката [PERSON] зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 51'512,35 грн. пені та 211,69 грн. 3% річних. У судове засідання позивачка не з'явилась, забезпечивши явку свого представник - адвоката [PERSON], який зменшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що порушення мирової угоди, що була затверджена ухвалою суду, відповідач допустив через незадовільний матеріальний стан, котрий був спровокований економічною кризою. Тому вважає, що суму пені слід зменшити до 931,32 грн. Також зазначає, що пеня, яка передбачена у мировій угоді повинна становити 2 % річних на день, а не 2 % на день, оскільки у такому випадку загальний розмір санкцій у відсотковому вираженні буде становити 730 %, що суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що зменшені позовні вимоги слід задовольнити з огляду на таке. 01 квітня 2013 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, постановленою у справі № 607/5533/13 за заявою відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області про визнання мирової угоди, визнано укладену між позивачкою, ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» та ТзОВ «Тернопільхлібпром» мирову угоду від 26 березня 2013 року, згідно якої відповідач взяв на себе зобов'язання сплати позивачці заборгованість в розмірі 122'142 грн. 94 коп. Згідно з умовами п. 2.1. вказаної угоди таке погашення заборгованості повинно було здійснюватись у наступні строки: - частина заборгованості у розмірі 47'041 грн. 17 коп., на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2010 року у справі № 6-166/10 виділяється ТзОВ «Тернопільхлібпром», з яких сума в розмірі 31'900 грн. 44 коп. сплачується стягувачу з моменту зняття арештів з рахунків TзOB «Тернопільхлібпром»; залишок заборгованості у розмірі 90'242 грн. 50 коп. сплачується стягувачу щомісячно частинами в наступні строки: - 10'050 грн. до 30 квітня 2013 року; - 10'050 грн. до 30 травня 2013 року; - 10'050 грн. до 30 червня 2013 року; - 10'050 грн. до 30 липня 2013 року; - 10'050 грн. до 30 серпня 2013 року; - 10'050 грн. до 30 вересня 2013 року; - 10'050 грн. до 30 жовтня 2013 року; - 10'050 грн. до 30 листопада 2013 року; - 9'842,50 грн. до 30 грудня 2013 року. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. В силу вимог ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Пунктом 2.4 зазначеної угоди такий розмір неустойки встановлено і передбачено, що у випадку порушення строків оплати, більше ніж на 2 (два) календарних дня, встановлених п. 2.1. цієї мирової угоди ТзОВ «Тернопільхлібпром» сплачує стягувачу пеню в розмірі 2 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. Сторонами спору визнано, а тому, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає, що відповідач систематично порушував строки виконання грошового зобов'язання, встановлені п. 2.1 мирової угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого представником позивачки, розмір пені, яка утворилась у відповідача в процесі неналежного виконання умов угоди, становить 51'512,35 грн. та 211,69 грн. 3% річних. Посилання представника відповідача на скрутне фінансове становище підприємства, як на підставу неналежного виконання умов мирової угоди визнані судом неспроможними, оскільки ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відкинуті судом і твердження представника відповідача про те, що пеня, яка передбачена у мировій угоді повинна становити 2 % річних на день, а не 2 % на день, оскільки у такому випадку загальний розмір санкцій у відсотковому вираженні буде становити 730 %, позаяк такий розмір пені був погоджений сторонами і вони були вільні та свідому у його встановленні, що повністю відповідає вимогам ст.ст. 549, 551 ЦК України. Окрім цього у суду відсутні будь - які докази, котрі свідчили б про те, що пункт 2.4 мирової угоди, визнаний таким, що порушує права відповідача, а отже він дійсний та підлягає до застосування. Таким чином за рахунок неналежного виконання відповідачем умов мирової угоди, визнаної ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2013 року були допущенні порушення прав позивачки, які підлягають захисту шляхом стягнення з першого 51'512,35 грн. пені за таке невиконання та 211,69 грн. 3% річних. Окрім цього, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивачки слід стягнути 527,24 судового збору.

Outcome: approved