Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 30 листопада 2020 року звернулася із вищевказаним позовом до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому просила визнати виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи свою заяву тим, що виконавчий напис за № 1115, виданий 22.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Остапенко Є.М. про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №Р51.13024.004494908 від 02.11.2018 року, укладеного між нею та АТ «Ідея Банк» у загальному розмірі 68402 грн. 77 коп., вчинено з порушенням нотаріусом вимог закону, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2020 року справу прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк відповідачу на підготування відзиву та витребувано докази у третьої особи. Позивачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься її письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представником акціонерного товариства «Ідея Банк» Г.В. Жук 25 січня 2021 року подано відзив в якому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Вказав, що 02.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р51.13024.004494908 відповідно до якого остання отримала кредит на поточні потреби в розмірі 49959 грн. 00 коп. [PERSON] умови договору виконувала не належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 02.09.2019 року по 07.04.2020 року, що станом на 07.04.2020 року становила 66502 грн. 77 коп. На адресу [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань та довідку - розрахунок, які були залишені останньою без задоволення. У зв`язку з чим АТ «Ідея Банк» було подано до нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису та відповідний перелік документів, визначений Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року № 1172. Зазначив, що до нотаріусу ними було подано документи, що свідчили про наявність безспірної грошової заборгованості [PERSON] перед АТ «Ідея Банк». Просили скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у справі № 212/8660/20 відповідно до ухвали суду від 04.12.2020 року. Розгляд справи просили проводити без їх участі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Остапенко Є.М. повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання. Надав письмові пояснення в яких зазначив, що виконавчий напис вчинено у повній відповідності із законодавством та просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Критому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, його представники до суду не з`явилися, будь-яких клопотань на адресу суду не надали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Приписами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 22 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1115, яким нотаріусом запропоновано: [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №Р51.13024.004494908 від 02.11.2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк», сплатити суму заборгованості за період з 02.09.2019 року по 07.04.2020 року в сумі 37836 грн. 72 коп. - строковий основний борг, прострочений основний борг - 7888 грн. 76 коп., прострочені проценти - 5946 грн. 71 коп., строкові проценти - 121 грн. 16 коп., строкова плата за обслуговування кредиту - 1270 грн. 41 коп., прострочена плата за обслуговування кредиту - 11961 грн. 78 коп., пеня - 1477 грн. 23 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом - 1 900 грн.00 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] складає 66502 грн. 77 коп. Державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Критому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Карчевським В.В. на підставі спірного виконавчого напису № 1116, було відкрито 13 липня 2020 року виконавче провадження ВП № 62557372. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 травня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19 за позовом Особа 1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк», Банк), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О. М., третя особа -Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Васильківський РВ ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як вбачається з матеріалів справи, у оскаржуваний виконавчий напис включено і ним стягнуто, поміж іншого, плату за обслуговування кредиту та прострочену плату за обслуговування кредиту. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно кредитного договору кредит надавався саме на поточні (споживчі) потреби, а тому включення у виконавчий напис плати за користування кредитом є спірним з огляду на імперативні норми абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова, договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні нього Закону, є нікчемною. Згідно ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 531/648/15-ц стосовно ПАТ «Ідея Банк», яким було залишено в силі рішення суду першої інстанції, котрим пункт договору ПАТ «Ідея Банк» стосовно щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості визнано недійсним. У ній суд зазначив, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, с незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Аналогічні висновки щодо щомісячних сплати за обслуговування кредитної заборгованості були зроблені Верховним Судом України в постановах №6-1746цс16 від 16 листопада 2016 року, №6-80цс13 від 25 вересня 2013 року, №6-80цс12 від 12 вересня 2013 року. Та узгоджуються із усталеною судовою практикою Верховного Суду, що знайшло своє відображення, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.12.2018 р. у справі №695/3474/17. Про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню за вказаних обставин зроблено висновок у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року справа № 708/195/19; провадження № 61-17895св19 за позовом Особа 1 до Акціонерного товариства (далі - АТ) «Ідея Банк», треті особи: Чигиринський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. За правилами ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1261,20 (840,80 грн.(позовні вимоги) + 420,40 грн. (забезпечення позову).

Outcome: approved