Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулися до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 10 березня 1998 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені і від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] і [PERSON] і зареєстрований Одеською Новою біржею за №491/98, стверджуючи, що нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу не є можливим у зв`язку зі смертю учасника договору [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 09\~березня 2021року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи не заперечував. Відповідач про дату, час і місце слухання справи сповіщена у відповідності до вимог закону, відзив на позов не надала. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне: 10\~березня 1998\~року \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~яка \~діяла від\~свого імені\~ і\~від імені\~та в\~інтересах неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~1989\~року \~народження,\~ свідоцтво\~про народження\~серії \~ [NUMBER] ,\~видане відділом\~РАГСу \~Приморського РВК\~м.\~Одеси \~06.06.1989\~р.,\~актовий \~ запис\~ №842\~ \~і \~ [PERSON] \~уклали договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~за умовами\~якого [PERSON] \~ «продала»,\~ а\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~яка \~діяла від\~свого імені\~і від\~імені та\~в інтересах\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] \~ «купили»\~ квартиру\~ [ADDRESS] .\~Договір сторони\~оформили в\~письмовій формі\~і зареєстрували\~на Одеській\~Новій \~біржі за\~№491/98.\~Зазначена квартира належала «продавцю»\~ [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~нерухомого майна\~№15388 від 05.07.1996\~року. Сторони виконали свої зобов`язання за договором: «покупці» отримали квартиру, документи на неї, заселилися до квартири; «продавець» отримала грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.6 договору. Право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на придбану за вказаним договором квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 25.03.1998 року за №20, стр. 197, 260 пр р-20. Позивачі зазначають, що захист їх прав власності на квартиру є можливим тільки в судовому порядку у відповідності до положень ст.220 ЦК України, тому вони [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з цим позовом. Дослідивши надані докази і наведені позивачами доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що в 1998 році сторони по справі дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, уклали договір в письмовій формі, зареєстрували на товарній біржі та виконали усі умови договору купівлі-продажу. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був, тому як відповідно до ч.2\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі не підлягали нотаріальному посвідченню. Окрім того, надалі, пунктом 2\~постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання сплати державного мита при відчуженні об`єктів нерухомого майна» №1030 від 13.08.1996 року було визначено «будь-які угоди про відчуження об`єктів нерухомого майна, укладені на біржах, в агентствах нерухомості тощо, прирівнюються до нотаріального посвідчення цих договорів». Разом з тим, положення ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяли на момент укладання договору, передбачали обов`язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу нерухомого майна. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладання спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивачі позбавлені можливості оформити в установленому законом порядку право на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис №10196 Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), оскільки договір купівлі-продажу квартири було оформлено в 1998 році з порушенням вимог закону в частині нотаріального посвідчення угоди, а нині така можливість відсутня із-за смерті одного з учасників договору. За вказаних обставин, відповідно до положень ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved