Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-11 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із позовом до Підгороднянської сільської ради, третя особа - [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме просять визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 63,1кв.м. та житловою площею 33,5кв.м., по 1/3 частині кожному в порядку спадкування за законом після померлого, [INFO] року, батька [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В судове засідання представник позивачів [PERSON] не з»явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, однак направив суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності їх представника. Третя особа - [PERSON], будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з»явилась, не повідомивши суду про причини своєї неявки. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. [INFO]. помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис №10, зроблений 20.03.2013 року Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] і. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.12.2013р. за №3921/02-14 [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого, 18.03.2013року, [PERSON], на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. До складу спадкоємців першої черги за законом належать сини померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з довідки №1059 від 08.08.2013року на день смерті [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] проживала та по теперішній час зареєстрована [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 10.12.2013року [PERSON] відмовлено у задоволенні позовної вимоги про усунення права від спадкування [PERSON], [PERSON], [PERSON], а відтак [PERSON] не є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачів, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачами права власності житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 63,1кв.м. та житловою площею 33,5кв.м., по 1/3 частині кожному.

Outcome: approved