Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача приватного підприємства «Онікс» (далі ПП «Онікс») про стягнення орендної плати. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 01 січня 2007 року між нею та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки. За умовами цього правочину ПП «Онікс» отримало в оренду земельну ділянку площею 1,54 га і зобовязалось щорічно сплачувати орендну плату в сумі 3'000. Однак цих зобовязань відповідач не виконав ні у 2012 ні у 2013 року. Саме тому з нього слід стягнути 6'000 грн. такої орендної плати за вказані періоди. [PERSON] у судовому засіданні вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди позивачки, відповідно до ст.ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. 01 січня 2007 року між сторонами було укладено договір оренди (далі Договір оренди). Його умовами передбачено, що [PERSON] надає, а ПП «Онікс» приймає на термін в 10 років у оплатне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великогаївської сільської ради площею 1,54 га. 01 січня 2007 року начальником відділу земельних ресурсів було підписано висновок № 6 про державну реєстрацію цього договору оренди. Згідно фотокопії акту прийому-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельна ділянка, зазначена у Договорі оренди, була передана позивачкою та прийнята відповідачем. Як вбачається з листа відповіді начальника Відділу Держемагенства у Тернопільському районі № 9-1916-0.9-3827/2-15 від 22 червня 2015 року, Договір оренди не розривався та не переукладався. Звідси суд вважає, що він дійсний. Окрім вказаного вище, відповідно до пунктів 8 та 11 Договору оренди, сторони погодили, що за користування землею ПП «Онікс» сплачуватиме [PERSON] орендну плату у грошовій формі в розмірі 1,5 % від грошової оцінки, що становить 3'000 грн., або в натуральній формі зерно пшениці 600 кг, цукру 50 кг., крупа гречана 15 кг, або в замін послуги не пізніше 31 грудня поточного року. Суд сприймає критично вказану у Договорі оренди умову де зазначено, що сума оренди становить 3'000 грн. з огляду на таке. З зазначеного вище пункту 8 Договору оренди вбачається, що сума орендної плати нерозривно повязана з розміром грошової оцінки земельної ділянки і складає 1,5% від неї. Водночас пунктом 5 цього правочину встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 20'000 грн. Отже, орендна плата за користування земельною ділянкою позивачки, згідно Договору оренди, становить 300 грн. (1,5 % від 20'000 = 300), а не 3'000 грн. У судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежно виконує умови Договору оренди і не сплатив позивачці орендну плату за 2012 та 2013 року, яка складає 600 грн. Такі його дії суперечать вимогам ч. 1 ст. 526 ЦК України де вказано, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч. 1 ст. 530 ЦК України) Таким чином, в результаті неналежного виконання умов Договору оренди, права позивачки були порушені відповідачем і вони підлягають судовому захисту шляхом стягнення з останнього суми орендної плати за 2012 та 2013 роки в сумі 600 грн. У решті позову слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Також, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial