Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просять визнати договір купівлі-продажу квартири №62, розташованої за адресою: Одеська область, м. Теплодар, вул. Ген. Плієва, буд. 15, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], недійсним. Свої вимоги, з посиланням на ст. 203, ч. 2 ст. 215 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про іпотеку», мотивують тим, що вони мали переважне право на придбання вказаної квартири, як предмета іпотеки, однак банк, отримавши листа від [PERSON] про згоду купити квартиру за відповідною ціною в термін, передбачений Законом України «Про іпотеку», здійснив її продаж [PERSON] Крім того, [PERSON] повідомлення про намір продажу даної квартири банком взагалі не отримував, на підставі чого просять задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] зазначив про підтримання заявлених позовних вимог за вищенаведених обставин, також усно уточнивши, що просить визнати вказаний правочин недійсним, в тому числі, і як вчинений внаслідок обману з боку банку. [PERSON] в судовому засіданні підтвердила заявлені позовні вимоги, в тому числі і уточнення, заявлені її представником. [PERSON] в судовому засіданні підтвердив заявлені вимоги. [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явилися, будучи повідомленими належним чином про місце і дату розгляду справи, від останнього на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» в своїх запереченнях зазначив про свою не згоду з пред»явленим позовом, вказавши, що будь-яких дій, направлених на придбання предмету іпотеки чи погашення заборгованості по кредитному договору та договору іпотеки зі сторони позивачів вчинено не було, враховуючи, що останні мали достатньо часу (рішення ухвалено судом 24.10.2013р., договір купівлі-продажу вчинено 23.07.2015р.). Посилання позивачів щодо направлення на адресу банку листа про намір придбати предмет іпотеки, вважають безпідставними, оскільки, як доказ позивачі надають лише повідомлення про вручення від 03.04.2015р. без тексту листа, яке було направлено. Проте, вказане повідомлення про вручення не є доказом наміру викупити предмет іпотеки, оскільки не містить взагалі будь-яких відомостей. Також вказаний відповідач зазначає про відсутність доказів, підтверджуючих заявлені позовні вимоги. Представник [PERSON]В [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши сторін та їх представників, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа: Теплодарський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODB0GA0000000056 від 13.08.2008 року в розмірі 59020.44 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2013 року складає 471 573 грн. 28 коп., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 66,10 м2, житловою площею 37,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на підставі договору іпотеки від 13.08.2008 року Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за початковою ціною, яка дорівнює заставної вартості предмета іпотеки, що визначена договором іпотеки від 13.08.2008 року у розмірі 266 453 грн., або за будь-якою іншою ціною, визначеною на момент продажу відповідно до законодавства України з укладанням від імені відповідачів [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомого майна, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також вирішено виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Рішення набрало законної сили 19.11.2013р. Згідно повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2015р. за вих. №80813DNH0S114 на адресу [PERSON], банк повідомляє про наявність судового рішення від 24.10.2013р. про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також зазначає, що на виконання вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» цим листом банк повідомляє про свій намір продати предмет іпотеки у відповідності до рішення суду за ціну у 217500 грн. та пропонує скористатися переважним правом придбання предмету іпотеки у тридцятиденний строк з дня отримання цього повідомлення; в іншому випадку банк буде вправі продати його будь-якій третій особі на власний розсуд. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], після отримання нею вказаного повідомлення банку, вона власноруч написала заяву на адресу банку про свій намір придбати предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] за запропонованою ціною та 27.03.2015р. направила цю заяву по пошті на адресу банку: ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], м. Дніпропетровськ, пр-кт Пушкіна, 4, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Приватбанк за довіреністю [PERSON] 03.04.2015р. отримав її заяву. На пропозицію суду надати копію цієї заяви, [PERSON] зазначила, що копії цієї заяви в неї немає. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, Приватбанк за довіреністю [PERSON] 03.04.2015р. отримав рекомендований лист від [PERSON], направлений нею 27.03.2015р. на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], м. Дніпропетровськ, пр-кт Пушкіна, 4. З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду від 30.10.2015р. б/н вбачається, що згідно електронної системи документообороту «Вхідна кореспонденція» програмного комплексу «Промінь» за період з 27.03.2015р. по 30.10.2015р. на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлень від [PERSON] про намір скористатись переважним правом придбання предмета іпотеки квартири [ADDRESS], не надходило. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], він не отримував від ПАТ КБ «ПриватБанк» адресоване йому, аналогічне повідомлення як для [PERSON] від 06.03.2015р. за вих. №80813DNH0S114. Як вбачається з матеріалів справи (документів), які стали підставою для посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу предмета іпотеки, які надійшли до суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за нотаріально посвідченим вказаним нотаріусом договором купівлі-продажу, укладеному в м. Одесі 23.07.2015р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі провідного економіста філії «Южне головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності №135-Н, що діє від імені [PERSON] та [PERSON], проживаючих за адресою: [INFO], на підставі рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц, провадження №2/516/91/13, далі іменоване «Продавець», з однієї сторони та [PERSON] В»ячеславівна, далі іменована «Покупець», уклали цей договір про таке: Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність квартиру під №62, що розташована в будинку під №15 по вул. Плієва Генерала в м. Теплодар Одеської області та зобов»язується сплатити за неї визначену цим договором грошову суму. Зазначена квартира має такі характеристики: кількість кімнат: 3; загальна площа: 66,1 м2; житлова площа: 37,1 м2. Квартира належить Продавцю на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Теплодарської міської ради Одеської області 07.08.2008р., згідно з розпорядженням органу приватизації від 07.08.2008р. під №225-Р, зареєстровано у реєстрову книгу за №157. Свідоцтво зареєстроване у Теплодарському міському бюро технічної інвернтарізації та реєстрації об»єктів нерухомості 11.08.2008р., номер запису: 37 стор20, в книзі: 7т. Реєстраційний номер 24309867 (п.п. 1.1, 1.2). За домовленістю сторін, продаж квартири вчиняється за 217500 грн., які Продавець одержав від Покупця повністю до підписання цього договору шляхом безготівкового розрахунку. Підписання цього договору свідчить про те, що розрахунки за вказану квартиру здійснені повністю та про відсутність претензій до Покупця по оплаті з боку Продавця. Загальна вартість квартири, згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна, виготовленого ТОВ «Акр-Консалт» (сертифікат суб»акта оціночної діяльності №17014/14 від 07.10.2014р.), станом на 03.07.2015р., вартість відчужуваної квартири складає 219882 грн. 53 коп. (п.п.3.1-3.3). Продавець повідомляє Покупця, що належна квартира є особистою приватною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки кожна з часток придбана ними в результаті реалізації права на безоплатну приватизацію житла (п.5.5). Цей договір укладається за письмовою згодою чоловіка Покупця, [PERSON], справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 23.07.2015р. за реєстровим №1227 (п.5.6). Цей договір укладається відповідно до рішення Теплодарського міського суду Одеської області, 24.10.2013р. у справі №516/176/13-ц, провадження №2/516/91/13. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2008р. та розпорядження №225-Р від 07.08.2008р., виданих виконавчим комітетом Теплодарської міської ради Одеської області, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.08.2008р., виданого Теплодарським МБТІ та РОН, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному належала на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS]. З довідки ТОВ «ЖЕБП «Наше місто» від 02.07.2015р. за вих. №05-01.289, наданої для пред»явлення до нотаріальної контори, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрованих немає. З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.03.2013р. за вих. №30.1.0.0/2-114 на адресу [PERSON] та [PERSON], отриманих [PERSON] 16.03.2013р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається про повідомлення банком обох позивачів щодо наявності заборгованості [PERSON] за кредитним договором у сумі 37224,97 доларів США, яку вимагає повернути; також повідомляє про можливість задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; попереджає, що у випадку невиконання/неналежного виконання порушеного зобов»язання у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, банк зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки; також вимагає виселення з квартири предмету іпотеки у випадку невиконання зобов»язання у вищенаведений строк. За нотаріально посвідченою в м. Дніпропетровську довіреністю від 15.01.2014р., ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі голови правління банку [PERSON], уповноважує [PERSON], провідного економіста філії «Южне головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк», на здійснення від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» наступних дій: бути представником ПАТ КБ «ПриватБанк» у відносинах з органами державної влади та управління, в тому числі, з органами нотаріату України, при вирішенні питань, пов»язаних із укладенням договорів купівлі-продажу рухомого/нерухомого майна, яке може знаходитись в заставі/іпотеці у ПАТ КБ «ПриватБанк», якщо банк має право продажу, у тому числі але не виключно: на підставі відповідного судового рішення, з правом укладення у разі потреби попередніх договорів, додаткових угод та страхових угод до них; отриманням витягів, інформаційних довідок, інших відомостей із будь-яких державних реєстрів або будь-яких органів, підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, галузевої належності або підпорядкованості. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 23.07.2015р. на адресу приватного нотаріуса [PERSON] вбачається, що він дає згоду своїй дружині [PERSON] В»ячеславівні на придбання квартири [ADDRESS]. Згідно висновку ТОВ «Акр-Консалт» про вартість об»єкта оцінки трикімнатної квартири під №62 по вул. Плієва Генерала, 15, в м. Теплодарі Одеської області, її ринкова вартість станом на 03.07.2015р. складає 219882 грн. 53 коп. Також в наданих вказаним нотаріусом матеріалах наявні копії: карток про одержання ідентифікаційних номерів та паспортів [PERSON], [PERSON], [PERSON]; а також витяги, сформовані 23.07.2015р. приватним нотаріусом [PERSON] щодо предмету іпотеки з: Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об»єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів. З довідки ТОВ «ЖЕБП «Наше місто» про склад сі»ї та прописку від 09.10.2015р. за вих. №05-02.69 вбачається, що [PERSON] з 28.07.2015р. по теперішній час зареєстрована за адресою: [INFO]; за цією ж адресою в цей же період зареєстровані також члени її сім»ї: чоловік [PERSON], неповнолітні дочка [PERSON] та син [PERSON] Згідно меморіального ордеру від 07.08.2014р. [PERSON] сплачено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3000 грн. комісії. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], ними була сплачена вказана сума, як авансування іпотечної квартири після того, як він побачив оголошення про продаж цієї квартири на офіційному сайті Приватбанку в 2014р., однак правочин був вчинений тільки через рік, оскільки за повідомленням працівників банку необхідно було з»ясувати питання з її власниками щодо їх першочергового права на придбання. За меморіальним ордером №1 від 07.08.2015р. сплачено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 217500 грн., призначення платежу: [PERSON]. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON], вказана сумма є остаточною платою за квартиру. За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. За вищенаведених обставин суд відмовляє [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеному 23.07.2015р. в м. Одесі між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], на підставі ст. 203, ч. 3 ст. 215 ЦК України повністю за недоведеністю, оскільки до суду не доведено недодержання в момент вчинення правочину вимог щодо суперечності змісту оспорюваного правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; що сторони договору купівлі-продажу спірної квартири не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності; що волевиявлення учасників цього правочину не були вільними і не відповідали їх внутрішній волі; що вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; та він вчиняється батьками і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх дітей, як то передбачено ст. 203 ЦК України. Щодо відмови в задоволенні позову щодо недійсності правочину, вчиненого під впливом обману згідно ст. 230 ЦК України, суд виходить з того, що під обманом слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. При цьому позивачі не є стороною правочину, а саме договору кіпвлі-продажу вищенаведеної квартири, а відповідач [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні не зазначав, що ПАТ КБ «ПриватБанк» ввів її в оману. При ухваленні рішення про відмову позивачам в задоволенні позову, суд також виходить з того, що частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачені правові наслідки, які настають у випадку невиконання іпотекодержателем ПАТ КБ «ПриватБанк» умови щодо його обов»язку за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з будь-якою особою-покупцем, письмово повідомити іпотекодавця [PERSON] та [PERSON] про свій намір укласти цей договір та пропозицію щодо повідомлення про намір купити предмет іпотеки, а саме: іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами, а саме: позивачами, за відшкодування завданих збитків. При цьому судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив [PERSON] про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з будь-якою особою-покупцем та пропозицію вказаному позивачу щодо повідомлення про намір купити предмет іпотеки. Також до суду не доведено [PERSON], що вона направила 27.03.2015р. заяву про свій намір купити предмет іпотеки, при цьому, судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав рекомендований лист від [PERSON], однак яка інформація була в ньому зазначена, до суду не доведено вказаною стороною та її представником.

Outcome: dismissed