Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ «Пересувна механізована колона № 42», Черкаської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог вказували, що згідно з довідкою № 01-36/2338 від 03.10.2003 року виданої Соснівською районною радою м. Черкаси станом на 01.04.1996 року на балансі ВАТ ПМК-42 знаходився, з поміж іншого нерухомого майна, гуртожиток. При цьому, за змістом довідки, вона була видана в ФДМУ в Черкаській області для підтвердження права власності на нерухоме майно. Відповідно до Підтвердження права власності на будівлю (споруду або нежиле приміщення), передане до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, згідно з наказом про створення відкритого акціонерного товариства (про перетворення державного підприємства) від 10.05.1996 року № 461-АТ продавець Регіональне відділення ФДМУ по Черкаській області передав відкритому акціонерному товариству ПМК-42, зокрема, гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] вартістю 24712 грн. З огляду на зазначене, даний гуртожиток є власністю ВАТ ПМК - 42. На основі рішення правління ВАТ ПМК-42, за підписом голови правління ВАТ «Пересувна механізована колона № 42» М.І. Рябоконь 05.04.2005 року позивачам видано ордери на житлову площу на право заняття з сім'єю, житлової площі в [ADDRESS], загальною площею 64,8 кв.м. Вони проживають та користуються вказаними вище кімнатами у вищезазначеному гуртожитку з 2005 року та сплачують всі комунальні платежі. Відповідно до довідки № 6 від 28.02.2014 ПрАТ «Пересувна механізована колона № 42» балансова вартість 1 кв.м. складає 106 грн., загальна вартість кімнат складає 6868,80 грн. Відповідно до вимог Закону України № 500-VІ ПрАТ «Пересувна механізована колона № 42» неодноразово зверталось до Черкаської міської ради з клопотаннями про передачу гуртожитку за адресою: [ADDRESS] в комунальну власність. Однак, дане питання об'єктивно не може бути вирішеним через відсутність у відповідних бюджетах коштів, як на проведення капітального ремонту гуртожитку, так і на видатки, пов'язані з передачею гуртожитку у власність територіальної громади. Задоволення судом позовних вимог про визнання права власності на кімнати в гуртожитку є єдиним способом відновлення порушеного права на отримання у власність нерухомого майна. Враховуючи викладене, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, визнати за ними право власності на кімнати [ADDRESS]. Представник відповідача - Бримська Н.І. позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник Черкаської міської ради - Луговський О.С. позов не визнав та заперечував проти його задоволення, оскільки згідно з постановою КМУ від 06.11.1995 року № 891 та Положенням «Про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ та організацій» передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду, крім гуртожитків. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Станом на 01.04.1996 року на балансі ВАТ ПМК-42 знаходився гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Підтвердження права власності на будівлю (споруду або нежиле приміщення), передане до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, згідно з наказом про створення відкритого акціонерного товариства (про перетворення державного підприємства) від 10.05.1996 року № 461-АТ продавець Регіональне відділення ФДМУ по Черкаській області передав відкритому акціонерному товариству ПМК-42, зокрема, гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] вартістю 24712 грн. Судом достеменно встановлено, що 05.04.2005 року на підставі рішення правління ВАТ ПМК-42, за підписом голови правління ВАТ «Пересувна колона № 42» Рібоконь М.І., [PERSON] виданий ордер на право зайняття з сім»єю з трьох осіб ([PERSON], [PERSON]) житлової площі в гуртожитку ВАТ ПМК-42 за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,8 кв.м. Відповідно до приписів Закону України «Про акціонерні товариства» діяльність ВАТ ПМК-42, яке було створене до набрання чинності цим Законом, було приведено у відповідність із вимогами цього Закону, шляхом зміни найменування акціонерного товариства з відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона № 42» на приватне акціонерне товариство «Пересувна механізована колона № 42». Згідно з довідкою № 6 від 28.02.2014 року ПрАТ «Пересувна механізована колона № 42» балансова вартість кімнат 1 кв.м. житла в гуртожитку ПрАТ ПМК №42 станом на 28.02.2014 року за адресою: [ADDRESS] обліковується в сумі 106 грн. Балансова вартість займаної площі становить 6868,80 грн. Довідкою № 5 від 28.02.2014 року, виданої директором ПрАТ ПМК № 4 підтверджено, що позивачка [PERSON] дійсно займає із своєю сім»єю гуртожиток ПрАТ ПМК № 42, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно до положень ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року № 500-VІ (надалі - Закон України № 500- VI) врегульовано правові, конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей. Дія цього Закону поширюється на гуртожитки, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (ст. 1 Закону України № 500-VI). За змістом пунктів 1, 4 частини першої статті 3 Закону України № 500-VІ забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням, зокрема, таких підходів: всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад та гуртожитки, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), передаються у власність територіальних громад відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Частиною 2 ст. 4 Закону України № 500-VІ визначено, що громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Частинами 1 та 3 ст. 14 Закону України № 500-VІ імперативно визначено, що гуртожитки (як цілісні майнові комплекси), на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність відповідних територіальних громад та гуртожитки, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), передаються у власність територіальної громади за умови попередньої повної компенсації вартості гуртожитку або безоплатно, за умови згоди на це власника гуртожитку. Проте, за змістом пункту 6 частини першої ст. З Закону України № 500-УІ видатки, пов'язані з капітальним ремонтом гуртожитків (їх цілісних майнових комплексів), що передаються у власність територіальних громад згідно з цим Законом, здійснюються за рахунок, передбачених на це відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад, коштів державного та місцевих бюджетів, крім того за змістом ч. 5 ст. 14 Закону України № 500-VІ видатки, пов'язані з передачею гуртожитків у власність територіальних громад, здійснюються за рахунок передбачених на це відповідно до державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад коштів державного та місцевих бюджетів. Відповідно до вимог Закону України № 500-VІ ПрАТ «Пересувна механізована колона № 42» зверталось до Черкаської міської ради з клопотаннями про передачу гуртожитку за адресою: [ADDRESS] в комунальну власність. Однак, дане питання об'єктивно не може бути вирішеним через відсутність у відповідних бюджетах коштів, як на проведення капітального ремонту гуртожитку, так і на видатки, пов'язані з передачею гуртожитку у власність територіальної громади. З матеріалів справи вбачається, що позивачі проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з 2005 року, сплачують всі комунальні послуги, що підтверджується відповідними довідками. Конституцією України, а саме статтею 47, визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). В силу приписів ст.ст. 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Пунктом 5 частини 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Пунктом 10 Додатка 2 до «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав» визначено, що рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, є правовстановлювальним документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON], що діють і в інтересах неповнолітнього [PERSON], задовольнити, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved