Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, посилаючись на наступне. Позивачка мешкала спільно із відповідачем з 1995 року по 1997 рік. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони не мешкають разом, відносини не підтримують. Дитина мешкає разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні. Аліменти позивач не сплачує та ніколи не сплачував. Крім того, дитина є ученицею загальноосвітньої національної єврейської школи №99 м. Донецька. Окрім навчання, дитина бере участь у різноманітних наукових та мовних конкурсах. На теперішній час є кандидатом на участь в міжнародній програмі «Бінат Атид», для участі в яких вона має поїхати до держави Ізраїль для отримання гранту на навчання. У зв'язку з викладеними обставинами, позивачка звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд доньки за кордон на час навчання. Однак, відповідач не виявив бажання навіть спілкуватись із позивачкою. Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], у період з 20.04.2014 року по 30.11.2014 року до Ізраїлю. В судове засідання позивачка не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується відповідними оголошенням в засобах масової інформації (а.с. 26-28). Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання та не надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. [INFO] року у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де у графі батько зазначено «[PERSON]», у графі матір «[PERSON]» (а.с. 14). Позивачка посилається на те, що відносини із відповідачем у неї припинені, батько з дитиною не спілкується, будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є кандидатом на участь в міжнародній освітній програмі «Бінат Атид», для участі в якій дитина повинна буде отримати грант на навчання в Ізраїлі (а.с. 7). Таким чином, неповнолітній дитині необхідно виїхати за межі України, однак, з пояснень позивачки вбачається, що відповідач не надає згоди на виїзд доньки та не бажає спілкуватись з позивачкою. У той же час, відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.ст. 141, 153, ч.3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 3 ст. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 4 статті 4 даного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Питання оформлення проїзного документа дитини регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Так. У п. 18 вказаних Правил передбачено оформлення документу на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи обставини справи та надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон на навчання має тимчасовий характер, відповідає інтересам та бажанням дитини, за своєю метою має сприяти освітньому розвитку, в той же час відповідач безпідставно відмовляється від нотаріального посвідчення оформлення проїзних документів, що з огляду на дані правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати необхідно залишити за позивачкою згідно її заяви. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачкою позовних вимог з урахуванням обраного нею способу захисту права. Відповідно до ст.ст. 141, 153, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 224 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved