Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 24.06.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати, що майно, яке набуте у шлюбі належить колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності за кожним у Ѕ частці, зокрема, після уточнення позовних вимог, послалася на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.03.1993 року до його розірвання за рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2017 року. Наразі подружжя проживає окремо і постало питання щодо поділу спільного майна між ними відповідно до ст. ст. 60, 63, 69 СК України та ст.ст. 368, 372 ЦК України, а для цього необхідно визнати майно придбане у шлюбі саме спільним сумісним, а після того визнати за кожним з подружжя у Ѕ частці право власності на належну йому частку з припиненням права спільної сумісної власності. Так, за час шлюбу подружжя набуло право власності на житловий будинок під літ.А-1 загальною площею 106,30 кв.м., житловою площею 71,80 кв.м. та надвірні споруди: сарай літ. Б,сарай літ.В, погріб літ.Г,літній душ літ.Д,сарай літ.Е, вбиральня літ.У,колонка літ.К,огорожа літ.N, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль BAЗ 217130-155-01, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , але право власності на вказане майно зареєстроване на одноосібного власника, а саме відповідача у справі [PERSON] . Таким чином, у вказаному майні є її прихована частка, як дружини. 27.05.2019 року провадження у справі відкрито. 07.07.2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву. 17.07.2019 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засідання сторона позивачки підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Сторона відповідача у судовому засіданні визнала уточнені позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Наслідки визнання позову, передбачені ст. 206 ЦПК України, роз`яснені та зрозумілі. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 20.03.1993 року до його розірвання за рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2017 року (а.с.17). Під час шлюбу подружжя придбало таке майно: житловий будинок під літ.А-1 загальною площею 106,30 кв.м., житловою площею 71,80 кв.м. та надвірні споруди: сарай літ. Б,сарай літ.В, погріб літ.Г,літній душ літ.Д,сарай літ.Е, вбиральня літ.У,колонка літ.К,огорожа літ.N, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль BAЗ 217130-155-01, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності та технічного паспорту на житловий будинок (а.с.20-22, 75) та наданої Регіональним сервісним центром МВС в Харківській області (а.с.64). Право власності на все майно зареєстроване на одного з колишнього подружжя [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 60, 63, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.ст.\~368,\~370,\~372\~ЦК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом;\~співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності.\~У разі\~виділу частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється Добровільно поділити\~майно у\~позасудовому порядку\~подружжю не\~вдалося,\~хоча у\~судовому засіданні\~сторони досягли\~певної домовленості\~і відповідач\~визнав позовні\~вимоги. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову і судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З викладено, суд робить висновок, що позивачці, як другому з подружжя, належить у спільному сумісному майні Ѕ частка зазначеного вище майна. Тому, позовні вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню з визнанням за позивачкою права власності на Ѕ частку цього майна, а за відповідачем на іншу Ѕ частку. \~ \~ \~ \~Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню в рівних частках, оскільки поділ майна подружжя є спільним інтересом обох сторін. Після уточнення позовних вимог, позивачка зменшила позовні вимоги, тому, відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», останній слід повернути переплачену суму судового збору в розмірі 907,50 грн., проте, це можна зробити тільки за її клопотанням. Натомість, з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір в сумі 2893,52 грн., оскільки за кожним з подружжя визнано право власності на майно загальною вартістю по 289351,50 грн.

Outcome: approved