Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначено, що вона є власником ? частини будинку №107 «а» по вулиці Першій Слобідській у місті Миколаєві. Окрім неї в зазначеному житловому приміщенні зареєстрований її син [PERSON], який фактично не мешкає в квартирі з 2000 року. З цього часу син не сплачує комунальні платежі, не несе інших витрат по утриманню нерухомості, не приймає участь у спільному побуті, не отримує кореспонденцію, не має в кватирі особистих речей. Самостійно з реєстраційного обліку відповідач не знімається, що створює перешкоди у реалізації права власності позивачкою. З огляду на викладене, оскільки відповідач не мешкає у спірному житловому приміщення понад шість місяців, позивачка просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належній позивачці ? частиною будинку №107 «а» по вулиці Першій Слобідській у місті Миколаєві. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Зокрема, [PERSON] зазначила, що син тривалий час мешкає в [PERSON], отримав там громадянство, одружився та створив сімю. Син є військовослужбовцем збройних сил Російської Федерації, не підтримує контакту з позивачкою тривалий час з власної ініціативи. Оскільки статки [PERSON] є невеликими, вона не здатна оплачувати витрати, повязані з утриманням житла з урахуванням зареєстрованої особи (сина), яка не мешкає у будинку тривалий час. Відповідач та третя особа (сестра відповідача та донька позивачки) у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду предявленого позову були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач та третя особа не зявилися до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивачкиа про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіти й користуватися майном. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, позивачка [PERSON] є власником ? частини будинку №107 «а» по вулиці Першій Слобідській у місті Миколаєві згідно рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.11.1998 року, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 11.12.1998 року за номером 14623. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.11.2015 року №47062993 в теперішній час на обєкт нерухомості - будинок №107 «а» по вулиці Першій Слобідській у місті Миколаєві право спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки ТОВ «Николаевдомсервис» №964 від 29.10.2015 року, у належній позивачці частині будинку зареєстрований з правом на житлову площу син [PERSON] з 22.01.1987 року. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії VII-УР №0434986, виданим 07.01.1971 року міським бюро ЗАГС міста Ужгорода Закарпатської області. З 2000 року відповідач не мешкає у спірній квартирі, що підтверджується актом про не проживання від 29.10.2015 року та показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно паспорта 04 04 682145, виданого 11.01.2005 року, [PERSON] є громадянином [PERSON] та з 30.03.2000 року має зареєстроване місце мешкання у Красноярському краї Російської Федерації. Таким чином судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у будинку №107 «а» по вулиця Першій Слобідській у місті Миколаєві, як член сімї співвласника [PERSON] та підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням у звязку з тим, що він не мешкає в зазначеній квартирі без поважних причин понад рік. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки на доведеність факту втрати відповідачем права користуватися спірним житловим. На підставі викладеного та

Outcome: approved