Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна за №Н-00664/99 від 21.08.1999 року, а саме квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], та [PERSON], та зареєстрований на Одеській муніципальній біржі дійсним. У підтвердження своїх вимог позивачі посилаються на те, що після укладення вказаного договору право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 13.09.1999 року в книзі №10 допк на сторінці 62 під №405. Однак, через свою необізнаність позивачі не зареєстрували нотаріально цей договір. Тому, через зазначений недолік позивачі не можуть реалізувати свої права, а саме розпоряджатися своєю власністю та змушені звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивачі не приймали участь у судовому засіданні, однак надали до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглядати справу без їх участі. Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, однак надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Також, просив розглядати справу без його участі. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 21.08.1999 року [PERSON], який діяв від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], уклали з [PERSON] договір купівлі - продажу нерухомого майна за №Н-00664/99 від 21.08.1999 року, а саме квартири [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 13.09.1999 року в книзі №10 допк на сторінці 62 під №405. При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам. Так, позивачі, з однієї сторони, передали відповідачу обговорену заздалегідь суму грошей, а відповідач, у свою чергу, передала правовстановлюючі документи на вищезазначену квартиру, фактично передала у користування. Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, сплачує всі комунальні послуги, здійснює поточний ремонт. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved