Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» у якій просять суд: поновити строк позовної давності за їхньою позовною заявою; зобов'язати відповідача виконати умови підпунктів 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2 договору № 530041971, укладеного між співавторами винаходу та відповідачем. В обґрунтування позову зазначається, що Інститут розвитку ПАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» звернувся до генерального директора - голови правління ПАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» за дозволом на подання заявки на винахід і патентування нових технічних рішень у сталеплавильному і колесопрокатному виробництві з метою захисту інтелектуальної та промислової власності. Дозвіл на подання заявки автори отримали від відповідача 17.02.2004 року. У вересні 2004 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності співавторів, та відповідачем згідно зі ст. ст. 1107, 1112 Цивільного кодексу України, та ст. ст. 9, 35 Закону України «Про охорону прав на винахід і корисні моделі» було укладено договір № 530041971 про наступництво права на отримання патенту, згідно з яким відповідач 15.03.2005 року отримав патент № [NUMBER]. Авторами винаходу є [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується описом до патенту на винахід. Відповідач зобов'язався здійснювати розрахунок розміру та виплати авторської винагороди на підставі підпунктів 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2 договору № 530041971, але в односторонньому порядку розрахунок було здійснено тільки за періоди 01.07.2006 - 01.07.2007 р.р. та 01.07.2007 - 01.08.2008 р.р. та авторська винагорода була виплачена не у повному обсязі. Наказом по заводу № 839 від 01.07.2004 р. була введена в дію Інструкція І НТЗ - С - 62 - 2004 про «Порядок составления, подачи, рассмотрения заявлений на рационализаторские предложения, использования рационализаторских предложений, изобретений и выплаты авторского вознаграждения», яка відповідає вимогам чинного Законодавства України. Пунктом 7.10 Інструкції І НТЗ - С - 62 - 2004 передбачено, що розмір авторської винагороди не може бути меншим 10% доходу, щорічно отриманого підприємством від використаного винаходу, та згідно вимог пункту 7.16 - виплата авторської винагороди повинна здійснюватися не пізніше, ніж через три місяці, після закінчення кожного року експлуатації винаходу. У встановлений строк, в порядку та на умовах, визначених у договорі, автори належним чином виконали свої договірні зобов'язання, але відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим не виплатив у повному обсязі авторську винагороду, а також порушив строки виплати. Всього за другу половину 2006 р. - першу половину 2008 - року використання винаходу не виплачено авторської винагороди: 3 776 570 + 3 353 338,9 = 7 119 908,9 грн., включаючи податкові виплати. Згідно угоди про розподіл авторської винагороди між співавторами, яка є додатком № 1 до договору № 530041971, відсоток від загальної суми авторської винагороди кожному позивачу складає: [PERSON] - 12%, [PERSON] - 12%, [PERSON] - 12%, [PERSON] - 9%. Загальна доля відсотків співавторів складає 45% (12 + 12 + 12 + 9), у зв'язку з чим сума невиплаченої авторської винагороди за періоди використання винаходу складає: 7 119 908, 9 х 45/100 = 3 203 959 грн., включаючи податкові виплати. Сума авторської винагороди за періоди використання винаходу кожному позивачу - співавтору (включаючи податкові виплати) складає: [PERSON]: 3 203 959 х 12/45 = 854 389, 06 грн.; [PERSON]: 3 203 959 х 12/45 = 854 389, 06 грн.; [PERSON]: 3 203 959 х 12/45 = 854 389,06 грн.; [PERSON]: 3 203 959 х 9/45 = 640 791,80 грн. За період з 01.07.2008 р. по 01.07.2012 р. економічний ефект відповідачем не розрахований взагалі. За 2009 - 2011 роки економічний ефект відповідачем не розраховано взагалі, що є порушенням прав винахідників, передбачених п. 3 статті 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі». Порушенням прав співавторів є також несвоєчасна виплата відповідачем збору на підтримання чинності патенту всупереч вимозі Інструкції І НТЗ - С - 67 - 2004, п.10.3 від 17.09. 2004 р. про необхідність повідомлення авторів про прийняття заводом рішення припинити дію патенту, у зв'язку з чим Укрпатент з 22.09.2008 р. припинив дію патенту. Незважаючи на втрату прав патенту, співавтори мають всі законні підстави вимагати розрахунків економічних ефектів та виплати винагороди за період 01.07.2008 р. - 01.07.2012 р. згідно з наказом Міністерства освіти та науки України № 986 від 28.12.2004 р. Діючи таким чином, відповідач опирався не на Закони України, а на власний нормативний документ сумнівного юридичного обґрунтування - Наказ по заводу № 1243 від 21.09.2005 р. Цим наказом порушено вимоги законодавства у наступному: наказ - дія одностороння, тому не повинен використовуватися в договірних двосторонніх правовідносинах суб'єктів права. Пункт 2 додатку № 1 до наказу (підпункти 2.1, 2.2) при визначенні розмірів річної авторської винагороди прирівнює значимість винаходів до рацпропозицій. Підпункт 2.4 пункту 2 вводить одностороннє обмеження розміру винагороди - «згідно з політикою заводу в області розвитку інвестицій», а прибуток від використання винаходу не обмежується. Максимальний розмір винагороди 100 тис. грн. взагалі на весь строк дії Патенту (по Закону - 20 років), тобто, по 5 тис. грн. на рік на колектив з 9 авторів, що складає в середньому близько 550 грн. кожному, незалежно від величини річного економічного ефекту. При цьому, за всю історію заводу таких величезних прибутків від використання винаходу ніколи не отримували. За юридичною допомогою по захисту прав та законних інтересів вони зверталися до Дніпропетровської обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничовидобувної промисловості України, у зв'язку з чим відповідачу була направлена письмова пропозиція про усунення порушень їхніх прав шляхом проведення розрахунку за 2006 (друга половина) - 2011 роки та виплати авторської винагороди. Ними була отримана відповідь за вих. № 24 - 1 - 240 від 11.06.2012 р. про те, що дане питання знаходиться на розгляді, але по даний час ніяких дій щодо виплати авторської винагороди відповідач не вжив. Вони неодноразово зверталися до відповідача з письмовими заявами, у яких просили здійснити виплати, але всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» відповіді вони не отримали, а з тим і виплат. Це засвідчує те, що всі шляхи вирішення спору у досудовому порядку ними було вичерпано. Згідно ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Про те, що обов'язок відповідача перед авторами винаходу, одними з яких вони є, був порушений у натурі, вони вперше дізналися тільки у 2014 році, коли звернулися за правовою допомогою до юриста. Як і дізналися й про те, що є такий спосіб захисту їхніх прав, як виконання обов'язку в натурі. В судовому засіданні позивачі та їхній представник підтримали пред'явлену позовну заяву та просили її задовольнити у повному обсязі. Позивачі зазначили, що під час розгляду справи вони мали перемовини з генеральним директором ПАТ «Інтерпайп НТЗ» з приводу виплати винагороди, та той їм запропонував по 90000,00 грн. Але з таким розміром вони не погоджуються, оскільки сума авторської винагороди, що має їм бути виплачена, є значно вищою, враховуючи той економічний ефект, який було досягнуто підприємством від запровадження та використання впродовж багатьох років їхнього винаходу. Але ж, відповідач умисно не виконував умови п.п. 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2 договору № 530041971, що призвело до невиплати їм авторської винагороди. Про порушення своїх прав вони дізналися у 2014 році, коли звернулися до керівництва заводу та за правовою допомогою. Представник відповідача проти позову заперечувала посилаючись на необґрунтованість вимог позивачів. Зауважила на відсутності правових підстав для задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 17 лютого 2004 року колектив авторів, членами якого були й позивачі в особі Інституту розвитку ТУ ПТЦ, отримали від Відкритого акціонерного товариства «Нижньодніпровський трубопрокатний завод», правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Інтерпейп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», дозвіл на подання заявки на патентування нових технічних рішень з метою захисту інтелектуальної та промислової власності - 7-ми та 8-ми заготовочних циліндричних злитків типу КП-7 та КП-8, а також ряду конструкцій і способів виробництв плавильного і змінного обладнання (кокілів, стержнів, ізложниць, піддонів, центрової ізложниці і кришок для накривання і транспортування високих ізложниць під розливку). Вказане рішення було прийнято через те, що наступні промислово-опитні випробування плавильного та змінного обладнання, а також злитків типу КП-7 та КП-8 для виробництва залізнодорожніх коліс O 957 мм показали позитивні результати, оскільки втрати металу з прибутковою частиною циліндричних злитків типу КП-7 та КП-8 знижуються у порівнянні с круглим конічним злитком типу КП-6. Значно знижувався розвіс заготовок, приблизно на 5-10 кг/шт. Виробнича потужність злиткорозрізних станків при порізці заготовок із злитків типу КП-7 та КП-8 збільшується відповідно у 1,2 та 1,3 рази. У вересні 2004 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності співавторів (в т.ч. і від імені позивачів), та Відкритим акціонерним товариством «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» було укладено договір № 530041971 «про уступку автором прав на патент правонаступнику», згідно з яким ВАТ «НТЗ» 15.03.2005 р. отримав патент № [NUMBER] на винахід - «[INFO]». Авторами вказаного винаходу є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що вказано в описі до патенту на винахід № [NUMBER]. Відповідач зобов'язався упродовж усього строку дії договору № 530041971 «про уступку автором прав на патент правонаступнику», незалежно від виплат за інші винаходи або інші види промислової власності, використовувані у тій же продукції, виплачувати співавторам авторську винагороду (п.п. 3.1). Процент авторської винагороди, встановлюється постійно діючою комісією сумісно з автором після визначення економічної цінності винаходу і щорічно оформлюється додатком до договору між правонаступником та автором (п.п. 3.1.1). Процент винагороди від виручки, отриманої від продажу ліцензії, визначається постійно діючою комісією сумісно з автором після надходження виручки і оформлюється додатком до договору між правонаступником та автором (п.п. 3.1.2). Правонаступник здійснює виплату винагороди співавторам в наступному порядку: 1) винагорода, визначена економічною цінністю - щорічно на початку року (не пізніше 4х місяців) наступного за звітним, по фактичним звітним даним вказаного року; 2) винагорода, визначена по виручці від продажу ліцензії - не пізніше 3х місяців після надходження виручки (п.п. 3.2). Сума винагороди кожному із співавторів визначається у долях, встановлених угодою про розподілення винагороди між співавторами (п.п. 3.3). Згідно із угодою про розподілення винагороди між співавторами доля [PERSON] та [PERSON] у загальній сумі винагороди становить по 12 % кожному з них. Позивачі в судовому засіданні зауважили на тому, що в односторонньому порядку розрахунок було здійснено тільки за періоди 01 липня 2006 року по 01 липня 2007 року та за період з 01 липня 2007 року по 01 серпня 2008 року, і авторська винагорода була виплачена їм не в повному обсязі. Наказом № 839 від 01.07.2004 року була введена в дію Інструкція І НТЗ - С - 62 - 2004 про «Порядок составления, подачи, рассмотрения заявлений на рационализаторские предложения, использования рационализаторских предложений, изобретений и выплаты авторского вознаграждения», яка відповідає вимогам чинного законодавства України. Пунктом 7.10 Інструкції І НТЗ -С-62-2004 передбачено, що розмір авторської винагороди не може бути меншим 10% доходу, щорічно отриманого підприємством від використаного винаходу, та згідно вимог пункту 7.16 - виплата авторської винагороди повинна здійснюватися не пізніше, ніж через три місяці, після закінчення кожного року експлуатації винаходу. У червні 2010 року, липні 2011 року колектив авторів винаходу «[INFO]» зверталися до керівництва ПАТ «Інтерпайп НТЗ» із вимогою щодо виконання умов договору № 530041971 «про уступку автором прав на патент правонаступнику», оскільки у встановлений строк, в порядку та на умовах, визначених у договорі, автори належним чином виконали свої договірні зобов'язання, але ПАТ «Інтерпайп НТЗ» порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим не виплатив у повному обсязі авторську винагороду, а також порушив строки виплати такої винагороди. Дніпропетровською обласною організацією профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України у травня 2012 року були перевірені скарги співавтора [PERSON] та перевіркою встановлено, що правонаступник за договором № 530041971 «про уступку автором прав на патент правонаступнику» - Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» перестало своєчасно сплачувати відповідні збори і дія патенту № [NUMBER] «[INFO]» була зупинена з 22.09.2008 року. Своїми діями Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» в односторонньому порядку порушило умови договору № 530041971 «про уступку автором прав на патент правонаступнику» і права автора. Умови договору в частині проведення розрахунків і встановлення величини авторської винагороди передбачені розділом 3 договору «платежі», однак в порушення договору такі умови не виконувалися Публічним акціонерним товариством «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод». Відповідачу було рекомендовано розглянути вказане питання і виправити порушення в частині проведення розрахунків і виплатити авторську винагороду у відповідності до договору № 530041971 «про уступку автором прав на патент правонаступнику». Однак, з боку відповідача, ані звернення колективу авторів, ані вимоги Дніпропетровської обласної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України не були прийняті до уваги та виконані підприємством відповідно до умов укладеного договору та діючого Законодавства України. Згідно з п. 1 статті 54 Конституції України, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Згідно ст.ст. 16, 432 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності. Згідно п. 5 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» винахіднику належить право авторства, яке є невід'ємним особистим правом і охороняється законом. Відповідно до п.п а, б, г ч. 1 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб'єкти авторського права, якими є позивачі, мають право вимагати визнання та поновлення своїх прав, звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач перестав своєчасно сплачувати відповідні збори і дія патенту № [NUMBER] «[INFO]» була зупинена з 22.09.2008 року, та своїми діями Публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» в односторонньому порядку порушило умови договору № 530041971 «про уступку автором прав на патент правонаступнику» і права позивачів на отримання авторської винагороди. Умови договору в частині проведення розрахунків і встановлення величини авторської винагороди передбачені п.п. 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2 в порушення умов договору і Закону не виконувалися Публічним акціонерним товариством «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», що призвело до порушення прав позивачів як співавторів винаходу «[INFO]». Суд не може погодитися із заявами представника відповідача про необхідність застосування строків позовної давності до вимог позивачів, оскільки в судовому засіданні встановлено, що з 2008 року позивачі вели тривалі перемовини із відповідачем щодо виплати авторської винагороди, у травні 2012 року позивачі, які не є будь-якими спеціалістами в галузі права, з відповіді Дніпропетровської обласної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України, наданої за результатами проведеної перевірки їхніх скарг, дізналися про порушення своїх авторських прав щодо винаходу «[INFO]», який використовується відповідачем у металургійному виробництві для виготовлення залізнодорожніх коліс. Та весь цей час, позивачі також вели перемовини із адміністрацією відповідача щодо можливого досудового врегулювання спору, однак дієвого результату не досягли. У липні 2014 року позивачі скористалися своїм правом на правову допомогу та звернулися із відповідною позовною заявою до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що причини пропущення позовної давності на яких зауважують позивачі є поважними у розумінні ст. 267 ЦК України, а їхні авторські права підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved