Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] в серпні 2020 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів - [PERSON] та ПрАТ «Страхова група «ТАС», в якій просить стягнути на її користь з [PERSON] різницю між фактичними витратами на проведення відновлювального ремонту та розміром недоплаченого страхового відшкодування у сумі 41 331 гривня 75 копійок, а з ПрАТ «Страхова група «ТАС» - страхове відшкодування у сумі 14 635 гривень 27 копійок. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 14 грудня 2019 року, близько 13 години 40 хвилини, на вул. Запорізьке шосе у м. Дніпрі, в районі електроопори № 582, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , порушуючи Правила дорожнього руху України, скоїв зіткнення із автомобілем марки «Nissan», моделі «Juke», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала позивачка, внаслідок чого транспортні засоби отримала механічні ушкодження, а їх власники - матеріальні збитки. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Відповідно до складеного на її замовлення звіту автотоварознавчого дослідження № 7200/1 від 10 січня 2020 року, розмір матеріального збитку, з урахуванням кофіцієнту фізичного зносу, склав 92 838 гривень 65 копійок. Вартість складення звіту автотоварознавчого дослідження становить 2 800 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застраховано ПрАТ «Страхова група «ТАС», через що 18 грудня 2019 року вона звернулась до страховика із заявою-повідомленням про виплату страхового відшкодування. 07 квітня 2020 року вона отримала від страховика страхове відшкодування у сумі 79 003 гривні 38 копійок. Розмір франшизи, згідно із страховим полісом № АО/6117001, складає 2000 гривень. Через це, ПрАТ «Страхова група «ТАС», як страховик, мав виплатити їй страхове відшкодування у наступному розрахунку: 92 838 гривень 65 копійок на відшкодування матеріального збитку, з урахуванням фізичного зносу, завданого їй, як власниці автомобіля марки «Nissan», моделі «Juke», державний реєстраційний номер [NUMBER] , при ДТП; 2800 гривень витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Внаслідок того, що страховик виплатив їй меншу суму, а саме: 79 003 гривні 38 копійок, що є порушенням ст.ст. 29, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з нього підлягає стягненню різниця між розміром виплаченого страхового відшкодування та належного до виплати, з урахуванням витрат на автотоварознавче дослідження, а також франшизи, що за її підрахунок становить 14 635 гривень 27 копійок. 28 травня 2020 року вона повторно звернулась до страховика із заявою про виплату цієї суми коштів, однак відповіді не отримала. Фактичні витрати на ремонт автомобіля склали 136 970 гривень 40 копійок. Відповідачем [PERSON] на цей час сплачено їй добровільно лише розмір франшизи у сумі 2000 гривень. Через це, [PERSON] , як особа, відповідальна за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, має відшкодувати їй різницю між належним їй до виплати у цілому розміром страхового відшкодування та розміром фактичних витрат на відновлення автомобіля. Ця сума, за вирахуванням сплаченого їй розміру франшизи, становить 41 331 гривню 75 копійок. З цих підстав, звернулась до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам встановлено строк до 26 жовтня 2020 року на подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву. Копію ухвали суду від 02 жовтня 2020 року отримано відповідачем [PERSON] 20 жовтня 2020 року, а відповідачем ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 21 жовтня 2020 року. Відповідачі правом на подання відзиву, заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також будь-яких письмових заяв чи клопотань із процесуальних питань, не скористались. Доказів на спростування позовних вимог до суду не надали. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із вимогами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є власницею автомобіля марки «Nissan», моделі «Juke», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 14 грудня 2019 року близько 13 години 40 хвилини на вул. Запорізьке шосе, у м. Дніпрі, в районі електроопори № 582, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Nissan», моделі «Juke», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року по справі № 201/14269/19, що набрала законної сили 18 лютого 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Згідно із висновком автотоварознавчого дослідження № 7200/1 від 10 січня 2020 року, що складено експертом Крутінь В.І., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan», моделі «Juke», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням фізичного зносу, становить 92 838 гривень 65 копійок. Вартість складення висновку автотоварознавчого дослідження, згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7200/1 від 23 грудня 2019 року, склала 2800 гривень, які позивачкою сплачено у повному обсязі. На замовлення позивачки ФОП [PERSON] , напрямком господарської діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автомобілів, здійснено відновлювальний ремонт автомобіля марки «Nissan», моделі «Juke», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 136 970 гривень 40 копійок, яка сплачена позивачкою у повному обсязі, на що вказує квитанція до прибуткового касового ордеру № 0000000896 від 09 квітня 2020 року. 18 грудня 2019 року позивачка звернулась на ім`я голови правління ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою-повідомленням про настання страхового випадку 14 грудня 2019 року за участі автомобілів марки «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та марки «Nissan», моделі «Juke», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 17 січня 2020 року позивачка звернулась до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про здійснення їй страхового відшкодування шкоди, завданої [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із випискою ПАТ «КБ «Акордбанк» від 24 квітня 2020 року, на розрахунковий рахунок позивачки перераховано страхове відшкодування у сумі 79 003 гривні 38 копійок. 28 травня 2020 року позивачка звернулась із заявою на ім`я голови правління ПрАТ «СГ «ТАС», у якій прохала надати розрахунок здійсненого страхового відшкодування. 18 серпня 2020 року позивачка звернулась до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою, у якій прохала доплатити їй 20% ПДВ у зв`язку із здійсненням відновлювального ремонту автомобіля. Як зазначає позивачка та не спростовано відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС», відповідей на свої звернення від страховика вона не отримала. Згідно із копією зворотного аркушу схеми ДТП, що є додатком у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яке вчинено відповідачем [PERSON] , власником транспортного засобу марки «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого у період часу з 08.08.2019 року по 08.08.2020 року була застрахована на підставі полісу АО/6117001 у АТ «СК «ТАС». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З наведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи випливає наступне. Неправомірними діями відповідача [PERSON] , пов`язаними із використанням ним джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), [PERSON] , як власниці пошкодженого автомобіля, було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із вказаними діями відповідача. Позивачкою зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі полісу АО/6117001, що укладений на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Копії самого полісу за № АО/6117001 позивачкою суду не представлено, тому суд, при вирішенні позовних вимог, які пред`явлені до ПрАТ «СГ «ТАС», виходить із положень ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка встановлює розмір відповідальності страховика при пошкодженні майна потерпілої особи рівним 50 000 гривень. Дійсно, подія дорожньо-транспортної пригоди 14 грудня 2019 року є страховим випадком, оскільки сталась у період дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладений між відповідачами. Однак, через те, що доказів відповідальності страховика за межами суми у 50 000 гривень при заподіянні шкоди майну потерпілого суду не надано, відповідні позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» задоволені бути не можуть. Позивачкою для відновлення становища, що існувало до порушення її права власника транспортного засобу, докладено зусилля із проведення відновлювального ремонту автомобіля. Фактичні витрати на ремонт автомобіля склали 136 970 гривень 40 копійок. Розмір отриманого позивачкою страхового відшкодування склав 79 003 гривні 38 копійок. Різниця, яку має відшкодувати відповідач [PERSON] , як особа, що вина у заподіянні майнової шкоди джерелом підвищеної небезпеки, на підставі ст. 1194 ЦК України, становить 57 967 гривень 02 копійки. Надані суду докази понесення позивачкою фактичних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , в межах заявленої суми - 41 331 гривні 75 копійок, оскільки при вирішені цивільного позову суд, в силу вимог ст. 13 ЦПК України, вийти за межі заявлених вимог не може. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Через те, що позивачка є особою із інвалідністю ІІ групи, вона на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, в частині, що пред`явлена до відповідача [PERSON] , з останнього, на користь держави, підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved