Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

позивачі звернулися з вказаним позовом, в якому вказали, що вони всі зареєстровані у квартирі і проживають за адресою [ADDRESS], а позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 41% від загальної площі в квартирі спільного заселення за вказаною адресою. 59% від загальної площі вказаної квартири на підставі договору найму користується відповідач [PERSON], який також зареєстрований за вказаної адресою. Квартира має два особистих рахунка на [PERSON] та [PERSON] З огляду на те, що з 2008 року відповідач [PERSON] не мешкає за вказаної адресою та у квартирі немає будь-яких його особистих речей, він не сплачує комунальні послуги та не відноситься до вказаної квартири, як свого постійного місця мешкання, з посиланням на ст.ст.71,72 ЖК України, ст.317, 391 ЦК України просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зобов'язати Пролетарське РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. У судове засідання позивачі не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги, пояснивши, що [PERSON] - колишній власник 41% вказаної квартири, він зареєстрував у вказаній івкартирі свого батька. Пізніше від подарував частину квартири у вказаній частці [PERSON], який в даний час є власником цієї частки, де також було зареєстровано [PERSON] Вказав на те, що той факт, що відповідач [PERSON] не мешкає у даній квартирі тривалий термін, не сплачує за комунальні послуги, порушує права інших користувачів вказаної квартири, так як декілька разів припинялося надання комунальних послуг. У судове засідання не з'явився відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою суду у якость третьої особи було залучено Пролетарську районну у м.Донецьку раду, представник якої не з'явиився у судове засідання, просив справу розглянути без його участі на розсуд суду. Суд вислухавши учасників судового розгляду та дослудивши матеріали справи, вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Під час судового розгляду встановлено наступні факти, яким ніким не заперечуються: 1. 41% частина квартири [ADDRESS] знаходиться у приватній власності [PERSON] відповідно до договору дарування частини квартири (а.с.5-6). 2. наймачем 59% квартири [ADDRESS] є [PERSON], та вказана частка знаходиться у державному житловому фонді (а.с.21) 3. позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є членами сім'ї власника [PERSON] та їх взаємні права та обов'язки регулюються ст.405 ЦК України та обмежуються 41% квартири. 4. відповідач [PERSON] не є членом сім'ї будь-кого з позивачів. Стаття 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 71 ЖК України визначено правило, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, аналізуючі вказані норми, суд приходить до висновку про неогрунтованість позовних вимог, так як діючим законодавством передбачено два способи захисту свого права у випадку, якщо особа не проживає на місцем реєстрації. У випадку, якщо житло відноситься до приватного житлового фонду за позовом власника житла до члена його сім'і, у разі, якщо житло є державним житловим фондом з вказаним позовом може звернутися або наймач стосовно члена своєї родини, або державний орган у віданні якого знаходиться державний житловий фонд. З огляду на те, що [PERSON] є наймачем частки квартири, яка є державним житловим фондом, будь-хто з позивачів не мають право ставити питання про втрату ним права користуватися житловим приміщенням. Крім того, незручності позивачів з приводу тимчасового позбавлення їх права користуватися комунальними послугами також не є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житливим приміщенням з вищенаведеного.

Outcome: dismissed