Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 20.04.2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.08.1990 року по 09.08.2007 року. Від даного шлюбу у них є дитина [PERSON], [INFO]. На даний час їх дочка навчається на третьому курсі Коледжу Миколаївського національного університету імені [PERSON] 1 рівня акредитації за спеціальністю «Фінанси і кредит». При цьому їх донька знаходиться на її утриманні, і у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Однак відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги на сина не надає, хоча є працездатним. Посилаючись на дані обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення донькою навчання. Позивачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву від 19.04.2016 року (а.с.11) про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і наполягає на стягненні аліментів у заявленому розмірі, у випадку неявки відповідача згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча його належним чином, і у встановленому порядку було повідомлено про місце, день і час судового засідання (а.с.31), як і не зявлявся у судові засідання, призначені на 15.06.2016 року, 23.06.2016 року, 12.07.2016 року (а.с.22, 26-27), які були відкладені у звязку з його неявкою. За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 226 ЦПК України. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є \~дитина [PERSON], [INFO], і це підтверджується ксерокопією паспорту позивачки (а.с.2), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6) та свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ФП №047579 від 20.05.1998 року, у якому її матірю вказано позивачку, а батьком відповідача (а.с.4). Згідно довідки Коледжу Миколаївського національного університету імені [PERSON] №457 від 29.03.2016 року (а.с.5) [PERSON] навчається на ІІІ курсі Коледжу Миколаївського національного університету ім.В.О.Сухомлинського І рівня акредитації за спеціальністю «Фінанси і кредит» на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2016 року. Отже, між сторонами існують сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України, а відтак, \~взаємні \~батьківські \~обовязки \~щодо \~утримання їхньої дитини, у передбачених законом випадках. Так, згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до розяснень, даних в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх \~дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.4) вік \~[PERSON] \~перевищує 18 років, але є меншим 23 років. З дослідженої в судовому засіданні довідки Коледжу Миколаївського національного університету імені [PERSON] №457 від 29.03.2016 року (а.с.5) вбачається, що навчання [PERSON] в навчальному закладі здійснюється за денною формою навчання. У звязку з цим, є підстави вважати, що повнолітня донька сторін у справі [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки вона навчається за денною формою навчання, а відтак, не має можливості працювати та отримувати кошти, необхідні для її матеріального забезпечення. За відсутності у суду інших даних, на підставі довідки виконкому Краснянської сільської ради Березанського району від 30.03.2016 року (а.с.8) \~є підстави для висновку, що матеріальну допомогу доньці під час її навчання надає позивачка. За змістом положень ч.ч. 13 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов′язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом. За встановлених обставин, оскільки домовленості про утримання повнолітньої доньки [PERSON] сторони не дійшли, \~позивачка сама несе весь тягар утримання їхньої спільної з відповідачем дитини, а відповідач свого обовязку по її утриманні не виконує, чим порушує права і законні інтереси позивачки, суд дійшов до висновку, що у позивачки є правові підстави вимагати стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, стан здоровя відповідача, який суд вважає задовільним, оскільки відповідач є працездатною особою, і даними, які б свідчили про інше, суд не володіє. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. На підставі ст.ст. 182, 191, 198-200 СК України,

Outcome: approved