overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просять визначити їм, додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що строк звернення до нотаріальної контори ними пропущений з поважних причин, оскільки вони не знали про наявність спадкового майна та заповіту на їх ім`я. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач Вознесенська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла /а.с.13/. Після її смерті відкрилась спадщина. До спадкового майна померлої належить земельна ділянка площею 3,362 га в межах згідно з планом, розташована на території Улянівської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.15/. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 12/2018 року, яка заведена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Г.М. після померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що згідно довідки адміністрації Чернігівського геріатричного пансіонату від 03.04.2018 року, [PERSON] з 24.05.2013 року і по день смерті була зареєстрована за адресою пансіонату: [ADDRESS] . 07.03.2018 року приватним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 57/02-31, за якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропущенням ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. 20.11.2018 року приватним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 310/02-31, за якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропущенням ним шестимісячного строку для прийняття спадщини /а.с.22,23, 62-70/. Позивачі є спадкоємцями за заповітом /а.с.16/. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивачі пропустили встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин оскільки вони не знали про наявність спадкового майна. Враховуючи викладене, а також те, що спір про спадщину відсутній, суд дійшов висновку, що позивачам має бути встановлений додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу,свої вимоги мотивуючи тим, що 10 жовтня 2012 року вони позичили [PERSON] гроші в сумі 75000 грн. і він зобов'язався їх повернути до 05 вересня 2013 року. Даний факт підтверджується письмовою розпискою написаною [PERSON] власноручно. Однак до цього часу відповідач боргові зобов'язання не виконав. В судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнає. Суд вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2012 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] та [PERSON] гроші в сумі 75 000, 00 гривень, та зобов'язався їх повернути до 05 вересня 2013 року, про що власноручно написав розписку (а.с.6). Відповідно до ст.ст.1046,1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідач почав уникати зустрічей з позивачами, і в обумовлений ними термін, а саме, до 05 вересня 2013 року відповідач гроші не повернув, своїми діями порушив укладену домовленість. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Київської міської Ради, в якій просять визнати за ними в рівних долях по ? частині право власності на спадкове майно, а саме на 13/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом, що належала їх батьку [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, підтвердивши суду обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надіслали письмові пояснення в яких просили слухати справу без участі представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON]. (а.с.12) Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на 13/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 09.02.2015 р. КВ-2015 №3381 Спадкове майно на праві власності зареєстровано на ім.»я спадкодавця на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №12 від 17.03.2006 року №6-979.. За життя спадкодавець заповіту не склав, спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є позивачі, рідні доньки відповідача [PERSON] та [PERSON] Позивачі, у встановлений законом, шести місячний строк після смерті [PERSON] звернулись до Шостої державної нотаріальної контори Радіонової Л.І., але враховуючи відсутність у [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, вищезазначеним нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2015 р. вих.№2762/02-31. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які засвідчують право власності. Так як судом достовірно встановлено, що позивачі є рідними доньками померлого, та єдиними спадкоємцями за законом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивують тим, що являються власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло.(а.с.3) У вказаній квартирі зареєстрована [PERSON], яка з серпня 2012 року не проживає у вказаній квартирі. Нинішнє місце знаходження відповідачки невідоме. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини своєї не явки суду не повідомила. Зі згоди позивачів суд на місці ухвалив, справу розглянути в заочному порядку, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло позивачу належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до акту від 31 березня 2015 року [PERSON] зареєстрована, але не проживає у вказаній вище квартирі з серпня 2012 року. (а.с.19) 15 листопада 2013 року шлюб з відповідачкою було розірвано.(а.с.6) Відомостей про поважні причини не проживання [PERSON] за адресою квартира [ADDRESS] до суду не надано. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки, судом не встановлені обставини, що зумовлюють продовження строку збереження жилого приміщення за відповідачами, то суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час, комунальні послуги не сплачує. Позивачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] також надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.06.2008 року № 19194373 власниками квартири [ADDRESS] є в рівних частках по 1/4 частині - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю.С. 07.09.2013 року, [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.04.2016 року № 43718164 [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Згідно з довідкою № 5650, виданою 28.12.2016 року ЖКП «Жилкомплекс», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має склад сім'ї: дочка [PERSON], син - [PERSON] Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Україниз урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК Україничлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не проживає в приміщенні квартири [ADDRESS] більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON], тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання відповідача та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] є власником будинку № 35 по вул. Знаменській в м. Запоріжжі. У цьому ж будинку зареєстровано відповідача [PERSON], яка є дочкою позивачів, та її неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач з дітьми тривалий час в будинку не проживає, мешкає за іншою адресою, але з реєстрації не знімається. Реєстрація відповідача та її неповнолітніх дітей порушує права позивача як власника будинку, в звязку з чим позивачі просять суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачі в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про згоду з позовом, розгляд справи за її відсутність. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 1998 р. власником будинку № 35 по вул. Знаменській в м. Запоріжжі є [PERSON]. (а.с. 5) У вказаному будинку, крім позивачів, зареєстровано також відповідача [PERSON], яка є дочкою позивача, а також її неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) Згідно акту житлового органу [PERSON] в спірному будинку не проживає з 1997 р. (а.с. 12) Суд вважає, що реєстрація відповідача з неповнолітніми дітьми у зазначеному будинку перешкоджає власнику будинку у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача разом з неповнолітніми дітьми такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадщину посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є її чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], тобто позивачі по справі. При зверненні позивачів до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, їм було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивачі уточнили вимоги позовної заяви, та просили визнати за ними право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування, по 1/3 частині за кожним. Представник відповідача - Борівської селищної ради Фастівського району в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмовий лист, в якому позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність. Вислухавши позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області [INFO] зроблено відповідний актовий запис №54 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.28). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не складала, а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом одержали спадкоємці першої черги, її чоловік - [PERSON], та діти [PERSON] і [PERSON]. В судовому засіданні з»ясовано, що позивачі постійно проживали разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, даний факт підтверджується довідками Борівської селищної ради (а.с.9-11). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, але 28 листопада 2014 року їм письмово було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], оскільки не підтверджені права та обов'язки померлої на вищевказане майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом доведено, що [PERSON] отримала квартиру [ADDRESS], відповідно до Ордера №10, що виданий на підставі рішення виконкому Борівської селищної ради від 23.09.1991 року №44, протоколу №9 засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради народних депутатів (а.с.15, 30-33). А так як приватизацію даного житла [PERSON] при житті не встигла оформити, то на даний час нотаріус позбавлений права видати позивачам свідоцтво про право на спадщину на зазначене спадкове майно. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, позовні вимоги доведеними та обгрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про вселення їх в квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі з 1992 р. проживали та зареєстровані у спірній квартирі, в якій цього час безпідставно мешкають відповідачі. З наведених підстав позивачі просять суд вселити їх разом із неповнолітніми дітьми у спірну квартиру. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, суду пояснили, що у спірній квартирі вони мешкали та зареєстровані з 1992 р. У 1998 р. до них звернулась [PERSON], яка просила тимчасово мешкати у квартирі. Вони дозволили, і з того часу [PERSON] разом із сином [PERSON] мешкають у квартирі. Вони ж разом із неповнолітніми дітьми вимушені виїхати з квартир та мешкати у найманому приміщенні. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що він разом із матір'ю [PERSON] мешкав у спірній квартирі з народження. За сімейними обставинами у 1985 р. вони знялись з реєстрації, але фактичні зі спірної квартири не виїздили. [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири виїхали 20 років тому та до цього часу в ній не мешкають. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки житлової організації наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], до членів її сім'ї належать син [PERSON], [INFO], мати [PERSON] та її дочка [PERSON], [INFO]. (а.с. 7-8 т.1) У вказаній квартирі зареєстровані зазначені особи. (а.с. 6 т.1) Відповідно до ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація громадян здійснюється за місцем їх постійного проживання. Згідно зі ст. 64 ЖК наймач та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем, позивач [PERSON], а також їх неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] - членами сім'ї наймача, тому мають право на користування спірним житловим приміщенням, але це право не визнають відповідачі. У відповідності зі ст. 15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки відповідачі не визнають право позивачів на користування спірною квартирою, суд вважає за необхідне вселити позивачів у цю квартиру, задовольнивши їх позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про вселення, усунення перешкод в користуванні і зміну порядку користування квартирою [ADDRESS]. Просять вселити їх в спірну квартиру, виділити їм, разом з її онуком [PERSON], в користування кімнати площею 11.6 кв.м. і 9.5 кв. м., а відповідачці і її дочці кімнату площею 15 кв.м.. Просять також зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод в користуванні квартирою. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачкою виникли стосунки, що перешкоджають нормальному користуванню власністю. Представники сторін і сторони в судове засідання не з'явились, направили суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачів підтримав позовні вимоги повністю, представник відповідача заперечує проти позову. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 травня 2012 року сторонам по справі, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Кожному з співвласників належить 1/4 доля в спірній квартирі. Квартира має загальну площу 64.1 кв.м.. Жила площа квартири складає 36.1 кв.м.. Тобто кожному з співвласників належить жила площа 9.025 кв. м.(а.с. 46). Згідно до положень ст.150 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності будинок, квартиру, користуються ними для особистого мешкання і мешкання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закласти, укладати інші не заборонені законом договори. Таким чином підлягають задоволенню позовні вимоги позивачів про вселення в спірну квартиру позивачки [PERSON] разом з її онуком [PERSON]. Крім того підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідаки не чинити їм перешкод в користуванні квартирою. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 травня 2012 року вже було визначено порядок користування спірною квартирою. У відповідачки [PERSON] в 2013 році народився син _ [PERSON], крім того відповідачка має дочку [PERSON] 2005 року народження, що унеможливлює зміну порядку користування спірною квартирою за варіантом запропонованим позивачкою.

Outcome: partial