Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] (чоловік і батько позивачів), після смерті якого відкрилася спадщина за законом на все його майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначають, що спірний житловий будинок був побудований ще у 1988 році позивачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] (спадкодавцем), а тому є майном набутим подружжям за час шлюбу на праві спільної сумісної власності подружжя. Вказують, що спадкоємцями за законом спадщини спадкодавця [PERSON] є вони (позивачі), які у встановленому законом порядку прийняли дану спадщину, тобто 1/2 частку вищевказаного будинковолодіння, яка належала спадкодавцю у спільному майні подружжя, факт прийняття ними спадщини стверджується довідкою про склад сім`ї на час смерті спадкодавця та поданою до нотаріуса заявою про видачу свідоцтва про право спадщину. Стверджують, що з метою оформлення своїх спадкових прав звернулись в Мостиську державну нотаріальну контору, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок не мають можливості, через відсутність належних правовстановлюючих документів на даний будинок. З огляду на наведені обставини, просять суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на 5/8 ідеальних частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а за іншими позивачами право власності по 1/8 ідеальній частині такого. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду письмові заяви, в якій вказали, що підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить розглядати справу у їх відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/788 та копії сторінок спадкової справи №190/08, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 09.12.2019р. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , збудований під час перебування [PERSON] і [PERSON] в шлюбі, набуте за час їх спільного подружнього проживання, а тому враховуючи положення ст.ст.22, 28 КпШС України та ст.ст. 60, 70 СК України, згідно з якими частки чоловіка і дружини у спільному майні подружжя є рівними, суд приходить до висновку, що останнім належало на праві власності по 1/2 частині будинковолодіння, як належні їм частки у спільному майні подружжя Так, [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (чоловіка і батька позивачів). Отже, спадковим майном після смерті спадкодавця [PERSON] є 1/2 частина спірного житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області за №579 від 23.08.2019 року, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з останнім проживали і були зареєстровані: [PERSON] (дружина спадкодавця, позивачка), [PERSON] (дочка спадкодавця, позивачка), [PERSON] (син спадкодавця, позивач) та [PERSON] (дочка спадкодавця, позивачка). Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги спадкування за законом. В силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи №190/08, заведеної після смерті [PERSON] , позивачі, як спадкоємці першої черги спадкування за законом звернулися в нотаріальну контору із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину та отримали Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна останнього. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із: права на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ «Галичина» с.Черневе Мостиського району, розміром 1,84 в умовних кадастрових гектарах без визначенням меж цієї частки в натурі (на місцевості); грошових вкладів з належними процентами і компенсацією, що знаходяться на збереженні в Мостиському відділенні «Ощадого банку» №6315. При цьому, державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачам у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкове майно - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця [PERSON] Нотаріус роз`яснив позивачам можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копіями сторінок спадкової справи №190/08, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; довідкою, виданою виконкомом Мостиської міської ради Львівської області №579 від 23.08.2019р. про склад сім`ї [PERSON] на час його смерті; копією технічного паспорта, виготовленого на спірне будинковолодіння; листами-повідомленнями в.о. завідуючого Мостиської державної нотаріальної контори від 21.10.2019р. про відмову позивачам в оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; довідкою із Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації від 01.02.2019р., згідно якої право власності на спірне майно не зареєстровано; копіями паспортів та свідоцтв про народження позивачів по справі; іншими матеріалами справи. Оскільки у даному випадку питання про право позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Відповідно до ст. 60 СК України, ст.22 КпШС України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право на 1/2 частку у спірному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємицями першої черги спадкування за законом та у встановленому порядку прийняли дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останніми права власності по 1/8 ідеальній частині спірного будинковолодіння. Також є усі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності і на решту (на іншу 1/2 частину) спірного будинковолодіння, оскільки судом встановлено, що таке набуте позивачкою [PERSON] та померлим (спадкодавцем) [PERSON] за час спільного подружнього проживання, враховуючи, що частки чоловіка і дружини у спільному майні подружжя є рівними. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що є усі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 5/8 (1/2+1/8) частини вказаного будинковолодіння.

Outcome: approved