Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника - адвоката Доценко Наталі Миколаївни звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що 03.09.2004 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 423. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Шлюбні відносини припинені з листопада 2018 року, у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спору про сумісне майно подружжя у сторін немає. До початку судового засідання представник позивачки - адвокат Доценко Н.М. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить шлюб сторін розірвати. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення не прагне. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.09.2004 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 423 (а.с.10). В шлюбі у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини, несумісності характерів. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з листопада 2018 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, на примирення не згодні. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення не прагне. Спір про розподіл сумісного майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved