Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Посилається на те, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 року. За рішенням Хустського районного суду від 15.03.2012 року шлюб між сторонами розірвано та вирішено питання про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки для утримання неповнолітньої доньки сторін - [PERSON] , [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що на даний час у неї склалися скрутні матеріальні умови, а відповідач крім визначеного розміру аліментів не несе жодних матеріальних витрат на утримання та виховання дитини. Матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти, так як він є працездатною та молодою людиною. За останніми відомими для неї обставинами, відповідач працював у м. Києві та отримував доходи. На даний час потреба у збільшенні витрат на утримання дитини змусила її звернутися до суду з даним позовом, так як відповідач в добровільному порядку збільшувати розмір виплат на утримання дитини відмовляється. Позивачка просила збільшити розмір аліментів призначених за рішеннями суду, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві яку подала до суду просила поводити розгляд справи без її участі та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади (Хустського районного суду від 24.07.2020 року) з викликом до суду. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням Хустського районного суду від 15.03.2012 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . За вище вказаним судовим рішенням також визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивачки на утримання їхньої неповнолітньої доньки у розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов про збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка пред`явила лише з наведених у заяві підстав, вказуючи власне на недостатність стягнутих аліментів для утримання дитини, які на даний час є мізерними та недостатніми для належного утримання та забезпечення дитини. Також позивачка зазначила, що у відповідача наявні заробітки, які він отримує в м. Києві працюючи у фірмі, про яку їй невідомо. Інших, окрім вищевказаних, обставин на обґрунтування своїх вимог позивачка не наводила. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Хустської міської ради №423/02-22 від 15.06.2020 року, на даний час неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. На сьогоднішній день сума аліментів, яку сплачує відповідач згідно рішення суду від 15.03.2012 року є недостатньою для матеріального забезпечення неповнолітньої дитини сторін, оскільки вона в силу свого віку та встановленого державою прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, потребує більших витрат. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку змінився матеріальний стан дитини, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування, різного роду товари та послуги, тому суд вважає, що розмір аліментів необхідно змінити. Крім цього, суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку та отримання мінливих доходів від сезонних заробітків, про які стверджує позивачка і їхній розмір встановити не можливо, суд вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, задовольнивши частково вимоги позивачки. Виходячи з наведеного та враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і одержувача, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки у більшому розмірі ніж був визначений судовим рішенням, а саме у сумі 2000 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Outcome: partial