Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, про стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посилаючись на те, що 13.01.2020 року о 09.04 год. [PERSON] по вулиці Рівненська, 17 (на перехресті вулиць Сторожинецької та Рівненської) м. Чернівці, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , не врахував безпечного інтервалу та безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням її доньки [PERSON] , чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі №937/1023/20, провадження №3/937/425/20 від 28.02.2020 року, яка набрала законної сили 10.03.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. В результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER] , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.08.2019 року є вона, зазнав значних технічних ушкоджень. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3877157 та відомостями з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність полісу № АО/3877157 на день ДТП (13.01.2020 року), цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Оранта-Січ», розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн., розмір франшизи становить 2000 грн. Відповідач [PERSON] подав повідомлення до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» у встановлені законодавством строки, а також страховика повідомила і вона письмовим повідомленням від 17.01.2020 року на електронну адресу страховика. Крім того, вона подала страховику усі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, однак у зв`язку із невиконанням ПрАТ «СК «Оранта-Січ» приписів п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (не оглянуто у 10-денний термін пошкоджений ТЗ позивача), вона звернулася до судового експерта для проведення авто-товарознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку та відновлювального ремонту, завданого їй в результаті пошкодження автомобіля. Про проведення експертизи завчасно повідомлено страховика і [PERSON] . При проведенні огляду транспортного засобу 05.02.2020 року був присутній представник АК «Укравтоексепртиза» (аварійний комісар) (представник Воротняка Ю.В.) за дорученням ПрАТ «СК «Оранта-Січ», який в свою чергу мав можливість також здійснити огляд її пошкодженого транспортного засобу і відповідно поверхнево оглянув його. Аварійний комісар повідомив її, що оцінка вартості пошкоджень буде здійснюватись по фотографіях зроблених представником страховика в іншій області, на що вона була категорично не згідна. Крім того, представник страховика їй запропонував самостійно зробити незалежну оцінку пошкоджень транспортного засобу, що і здійснювалось судовим експертом [PERSON] Відповідач [PERSON] на проведення експертизи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце її проведення, в тому числі в телефонному режимі. 17.01.2020 року вона надіслала на електронну адресу ПрАТ «СК «Оранта-Січ» письмові заяви про здійснення та виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів її банківського рахунку для перерахування коштів. 06.03.2020 року відбулось зарахування страховиком ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на її картковий рахунок грошових коштів в сумі 38 684,87 грн., однак від страховика ПрАТ «Оранта-Січ» вона будь-якого письмового рішення про виплату страхового відшкодування не отримувала. 30.04.2020 року, у зв`язку із неповною виплатою, вона звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із заявою, в порядку ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про врегулювання страхового випадку в частині розміру страхового відшкодування, яка отримана страховиком 05.05.2020 року, однак відповіді вона не отримала. Через невиконання страховиком своїх обов`язків, передбачених ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не направлення страховиком свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) для огляду її пошкодженого транспортного засобу, вона замовила проведення автотоварознавчої експертизи для визначення розміру заподіяних збитків. Відповідно до висновку експерта №15-02-20 від 17.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом [PERSON], матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 13.01.2020 року, станом на дату виконання експертизи (17.02.2020р.), з врахуванням ВТВ, становить 95471,20 грн., ВТВ складає 4719,40 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 90751,80 грн. Її автомобіль іноземного виробництва, 21.08.2013 року випуску, що встановлено експертом та зазначено у висновку експертизи №15-02-20 від 17.02.2020 року, а ДТП відбулася 13.01.2020 року, тобто автомобілю на момент ДТП було 6 років 5 місяців, а тому вона вважає, що підлягає нарахуванню і являє собою частину збитку втрата товарної вартості автомобіля, тобто ВТВ. А тому просила стягнути із страховика ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на її користь матеріальний збиток без ВТВ або вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу, якого вона зазнала від пошкодження транспортного засобу марки Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , за мінусом суми франшизи та за мінусом частково виплаченої суми страхового відшкодування (38 684,87 грн.), а саме: 90751,80 грн. - 2000,00 грн. (франшиза) - 38 684,87 грн. (частина виплаченого страхового відшкодування) = 50066,93 грн. Також, стягнути з страховика на її користь пеню в сумі 1037 грн., інфляційне збільшення суми боргу в сумі 150,20 грн. та 3% річних в сумі 222,21 грн. за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки вона подала страховику заяву про врегулювання страхового випадку в частині розміру страхового відшкодування, яка отримана страховиком 05.05.2020 року, однак страховик не надав жодної відповіді у письмовій формі протягом 10-ти календарних днів з дня отримання її заяви, а тому 16.05.2020 року є датою, з якої має починатися нарахування штрафних санкцій, і по 08.07.2020 року, тобто по день пред`явлення позову. Крім того, застосувати положення ч.10, ч.11 ст.265 ЦПК України та стягнути із страховика на її користь штрафні санкції, починаючи з 09.07.2020 року до повного виконання рішення суду, які необхідно нараховувати на суму 50066,93 грн. з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. З відповідача [PERSON] просить стягнути на її користь решту збитків не покритих страховим відшкодуванням, а саме: 95471,20 грн. (вартість матеріального збитку з врахуванням ВТВ) - 88751,80 грн. (розмір страхового відшкодування) - 2000,00 грн. (розмір франшизи, яка сплачена [PERSON] ), а всього суму 4719,40 грн. (95471,20 - 88751,80 - 2000,00). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдано моральну шкоду в сумі 5000 грн., оскільки вона була позбавлена можливості повноцінно користуватися пошкодженим ТЗ, відремонтувати авто немала матеріальної можливості, незаконні дії відповідача призвели до втрати нею нормальних життєвих зв`язків. Для того, щоб перегнати автомобіль, вона змушена залізати за робоче місце водія через праві передні двері, оскільки ліві передні двері пошкоджені і не відчиняються. Відповідач [PERSON] після сплати франшизи не відповідав на її дзвінки, у зв`язку з чим вона змушена відновлювати своє порушене право в суді, звертатися за правничою допомогою до адвоката, витрачати багато життєвого часу та життєвої енергії на вчинення даних дій та оплачувати правничу допомогу адвоката. Крім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн., за проведення експертизи в сумі 3200 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17685,80 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 липня 2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представником відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (а.с.100-103), в якому зазначено, що позивачка [PERSON] 17.01.2020 року звернулася до страхової компанії із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про страхове відшкодування. 30.01.2020 року ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» направила заяву до суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] щодо визначення оціночної вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] на дату ДТП. Незалежна оцінка проводилась експертом-оцінювачем [PERSON] , який має відповідні сертифікати та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, видані ФДМУ та кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара, та цим експертом-оцінювачем 05.02.2020 року був проведений огляд автомобіля Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , встановлений перелік пошкоджень та складений акт огляду ТЗ. Також, цього ж дня складено звіт №122623 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу [PERSON] , відповідно до якого вартість матеріального збитку на дату оцінки становить 40684,87 грн. Крім того, в рамках розслідування страхової події, до страхової справи долучені рахунок-фактура №Л-0000002 від 15.01.2020 року та рахунок-фактура №Л-0000003 від 15.01.2020 року, які надала позивачка [PERSON] до ПрАТ «СК «Оранта-Січ», які складені ПП [PERSON] , відповідно до яких: вартість ремонту Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] складає 63860 грн., з яких ремонтні роботи складають 23840 грн., вартість складових частин автомобіля, що підлягають заміні складає 40020 грн. Також, у відзиві зазначено, що страхова компанія на підставі страхового акту від 06.03.2020 року здійснила страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 38684,87 грн. (40684,87 грн. - 2000 грн. (франшиза)), що підтверджується платіжним дорученням №1203 від 06.03.2020 року, яке перераховане на рахунок позивачки, зазначений у її заяві про виплату страхового відшкодування. При розрахунку страхового відшкодування бралися до уваги результати проведеного огляду від 05.02.2020 року пошкодженого транспортного засобу та Звіту №122623 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, яка проведена відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Крім того, письмове повідомлення про прийняте рішення страховик направив позивачці 11.03.2020 року. Вимоги позивачки про стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню з огляду на відсутність винної поведінки страховика, за відсутності якої штрафні санкції не можуть бути застосовані. Крім того, ПрАТ «СК «Оранта-Січ» у відзиві вказує, що позивачка не має права на відшкодування витрат за проведення авто-товарознавчої експертизи в сумі 3200 грн., оскільки страховик направив аварійного комісара на місце настання страхового випадку та місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а також залучив незалежного експерта-оцінювача [PERSON] , який склав звіт №122623 про оцінку вартості матеріального збитку. Щодо витрат на оплату правничої допомоги в сумі 17675,80 грн., то дана сума є необґрунтованою та неспівмірною із реально наданими послугами по факту, а тому підлягає зменшенню судом до розміру, який буде відповідати, обґрунтованості та обставинам розгляду справи, про що подано клопотання (а.с.107). Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с.128-134), відповідно до якого вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню. Він не погоджується із сумою 4719,40 грн., яку позивачка просить стягнути з нього, оскільки вона не ґрунтується на фактичних обставинах та вимогах діючого законодавства, що застосовується до спірних правовідносин. Позивачка свідомо приховала обставину, що ще 15.01.2020 року він замовив та сплатив ПП [PERSON] ремонтно-відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. Крім того, до страховика позивачкою було надано рахунок-фактуру №Л-0000002 від 15.01.2020 року та рахунок-фактуру №Л-0000003 від 15.01.2020 року, які складені ПП [PERSON] , згідно яких вартість ремонту автомобіля становить 63860 грн., з яких ремонтні роботи - 23840 грн., а вартість складових частин автомобіля - 40020 грн. Згідно з відміткою на вказаних рахунках, останні сплачені позивачкою, тобто сума реальних збитків, понесених позивачкою становить 63860,00 грн., яка покривається лімітом відповідальності відповідно до полісу №АО/3877157, який діяв на момент ДТП у ПрАТ «СК «Оранта-Січ» та становить 100000,00 грн. за шкоду завдану майну. Встановлений розмір франшизи в сумі 2000,00 грн. вже ним сплачений. Крім того, відповідно до інформації, яка міститься у висновку експертизи №12-02-20 від 17.02.2020 року, 21.08.2013 року автомобіль позивачки був вже придбаний в дилерському центрі для подальшої експлуатації, але матеріали справи не містять достовірної інформації, коли саме був виготовлений автомобіль, а, отже, автомобілю на момент ДТП було 7 років, що виключає застосування ВТВ. Обов`язок відшкодування втрати товарної вартості покладається на страхову компанію, а тому стягнення з нього решти збитків не покритих страховим відшкодуванням у сумі 4719,40 грн. є безпідставним та необґрунтованим. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. вважає, що позивачка не надала суду жодних належних і допустимих доказів, а тому заявлена сума є надмірно завищена. Безумовно позивачка зазнала певних моральних страждань, але одразу вирішила питання ремонту автомобіля, отримала від страхової компанії відшкодування та по першій вимозі отримала від нього вартість франшизи. З урахуванням фактичних обставин, розмір завданої моральної шкоди має бути зменшений. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] подали до суду відповідь на відзив поданий [PERSON] (а.с.146-155), у якому зазначають, що автомобіль не відремонтований до даного часу, що підтверджується фото-таблицями №№ 1-1; 1-2 та 1-3 від 14.09.2020 року, на яких відображено фотознімки автомобіля у невідновленому стані за станом на 14.09.2020 року. Тому посилання відповідача [PERSON] на рахунок-фактуру ПП [PERSON] , який був складений на замовлення позивачки одразу після ДТП, де орієнтовно ремонтною організацією надано рахунки на запчастини та роботи, які можна оцінити за поверхневим оглядом без розбирання пошкодженого автомобіля, є безпідставними. Посилання [PERSON] на те, що автомобілю на день ДТП було більше 7 років, є необґрунтованим, оскільки експертом у висновку експертизи №15-02-20 від 17.02.2020 року правильно визначено календарну дату виготовлення автомобіля - 21.08.2013 року, оскільки вказана дата є першим документальним підтвердженням вчинення реєстраційної дії з даним автомобілем, що зазначено у супровідних документах (є датою першої реєстрації даного автомобіля), а враховуючи те, що автомобіль іноземного виробництва, а ДТП відбулася 13.01.2020 року (автомобілю на момент ДТП було 6 років 5 місяців), тому підлягає нарахуванню і являє собою частину матеріального збитку втрата товарної вартості автомобіля, тобто ВТВ. Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, тому саме з [PERSON] підлягає стягненню на її користь решта збитків не покритих страховим відшкодуванням, а саме: 4719,40 грн. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» Даргіль С.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги визнав частково та пояснив, що обирати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди є безумовним правом потерпілого, тому витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи в сумі 3200,00 грн. позивачкою здійснені невиправдано, оскільки [PERSON] була обізнана про розмір реальних збитків, а тому подальше їх оцінювання було недоречне. Витрати на правничу допомогу в розмірі 17675,80 грн. є завищеними, необґрунтованими та не співмірними з реально наданими послугами, а тому вони підлягають зменшенню, про що заявлено клопотання. Моральна шкода також підлягає зменшенню до 2000 грн., оскільки сума 5000 грн. є завищена. Суд, заслухавши представника позивачки, представників відповідачів, експерта [PERSON], свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 13.01.2020 року приблизно о 09.04 год. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , по вулиці Рівненська, 17 м. Чернівці, не врахував безпечного інтервалу та безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, транспортні засоби зазнали технічних ушкоджень. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі №937/1023/20, провадження №3/937/425/20 від 28.02.2020 року (а.с.26), яка набрала законної сили 10.03.2020 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивачка [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.08.2019 року (а.с.38). Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3877157 (а.с.108) та відомостей з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність полісу № АО/3877157 на день ДТП, тобто 13.01.2020 року (а.с.28), цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Оранта-Січ», розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн., розмір франшизи становить 2000 грн. Про факт настання даної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «СК «Оранта-Січ» була повідомлена [PERSON] у визначений законом 3-денний строк, а також страховика повідомила і позивачка [PERSON] письмовим повідомленням від 17.01.2020 року (а.с.29, 110) та подала 17.01.2020 року заяви про виплату страхового відшкодування (а.с.30, 31, 109), що не заперечується та визнається сторонами по справі. Як встановлено судом, у зв`язку з не направленням страховиком (відповідачем ПрАТ «СК «Оранта-Січ») протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання ДТП, що мало місце 13.01.2020 року, свого уповноваженого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого автомобіля позивачки для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, як це передбачено п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка [PERSON] , через свого представника [PERSON] звернулась до судового експерта [PERSON] для огляду її пошкодженого автомобіля, проведення авто-товарознавчої експертизи (в порядку ст.ст. 102, 106, 107 ЦПК України) та надання висновку про вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого при ДТП 13.01.2020 року. Відповідно до висновку експерта №15-02-20 від 17.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом [PERSON] (а.с.39-69), матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Opel Astra, д.р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 13.01.2020 року, станом на дату виконання експертизи, з врахуванням ВТВ, становить 95471,20 грн., ВТВ складає 4719,40 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Astra, д.р.н. [NUMBER] , складає 90751,80 грн. Огляд пошкодженого автомобіля позивачки судовим експертом проводився 05.02.2020 року, про що повідомлялося страховика та [PERSON] . При проведенні огляду транспортного засобу був присутній представник АК «Укравтоексепртиза» (аварійний комісар) (представник Воротняка Ю.В.), за дорученням ПрАТ «СК «Оранта-Січ», який в свою чергу також здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу позивачки. За проведення вищезазначеної авто-товарознавчої експертизи №15-02-20 від 17.02.2020 року позивачкою сплачено кошти в сумі 3200 грн., що підтверджується квитанцією серія АСГК №969385 від 05.02.2020 року (а.с.76). 03.03.2020 року страховиком ПрАТ «СК «Оранта-Січ» складено страховий акт (а.с.108) та здійснено позивачці виплату страхового відшкодування в сумі 38684,87 грн., що підтверджується виписками із карткового рахунку (а.с.32-33) та платіжним дорученням №1203 від 06.03.2020 року (а.с.124). Крім того, відповідачем [PERSON] позивачці [PERSON] сплачено розмір франшизи в сумі 2000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] , не погодившись із сумою страхового відшкодування в розмірі 38684,87 грн., звернулася до страховика ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із заявою в порядку ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про врегулювання страхового випадку в частині розміру страхового відшкодування, направивши 30.04.2020 року на адресу відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» цінного листа з описом вкладенням та з кур`єрською експрес доставкою, що підтверджується копією заяви позивача від 29.04.2020 року (а.с.34-35), копією квитанції про оплату послуг поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» по відправленню листа, накладною №5803202900635 від 30.04.2020 року та описом вкладенням до листа з відтиском календарного штемпеля 30.04.2020 року (а.с.36), які отримано ПрАТ «СК «Оранта-Січ» 05.05.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення листа (а.с.37), однак відповіді не надано, будь-яких доказів на спростування іншого,відповідачем ПрАТ «СК «Оранта-Січ» суду не надано. Відповідності до п.1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п.1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Таким чином, як в розумінні КУпАП, так і в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», позивачка [PERSON] є потерпілою, а тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналізуючи вищевказані норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з відновленням належного їй пошкодженого транспортного засобу, що являє собою витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (у розумінні ст.22 ЦК України), або являє собою збитки, що підлягають відшкодуванню потерпілому, у зв`язку із виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (у розумінні ст.1192 ЦК України), або являє собою вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу КТЗ (у розумінні п.2.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів») на день розгляду справи. У відповідності до п.14 роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. Згідно з висновком експерта №15-02-20 від 17.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом [PERSON] (а.с.39-69), матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Opel Astra, д.р.н.[NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 13.01.2020 року, станом на дату виконання експертизи, з врахуванням ВТВ, становить 95471,20 грн., ВТВ складає 4719,40 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 90751,80 грн. В свою чергу, відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №122623 від 05.02.2020 року, складеного ФОП [PERSON] (а.с.112-121), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Astra, д.р.н.[NUMBER] складає 40684,87 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Astra, д.р.н. [NUMBER] , становить 71106,10 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив суду, що автомобіль позивача Opel Astra, д.н.з.[NUMBER] , 21.08.2013 року випуску, що ним було встановлено після розшифрування VIN-коду автомобіля, 10-й символ в якому буква «Е», яка відповідає за модельний 2014 рік, а тому транспортний засіб випущений після 01.07.2013 року. Висновок експерта підготовлений для подання до суду. Огляд автомобіля проводив особисто 05.02.2020 року на СТО, страхова компанія та [PERSON] були повідомлені про дату огляду. Під час огляду [PERSON] не був присутній, був присутній його представник, який не представився, що стверджується фотографіями у висновку експерта. Проводити експертизу або оцінку транспортного засобу без особистого огляду не можна. Для того, щоб правильно оцінити автомобіль необхідно правильно ідентифікувати транспортний засіб. Вартість ремонту згідно з Методикою має визначатись на дату виконання експертизи. Якщо немає офіційного підтвердження, що транспортний засіб ремонтується у офіційного дилера, то береться середня вартість нормо-годин по регіону згідно Бюлетеня, який діє на час проведення експертизи. Інших пошкоджень, не пов`язаних з ДТП, не було. Днище автомобіля візуально також оглядав. Він є атестованим судовим експертом, про що містяться дані у Реєстрі атестованих судових експертів. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що за дату випуску автомобіля позивача Opel Astra, д.н.з.[NUMBER] , ним прийнято 01.01.2013 року, так як йому не було надано інших документів про підтвердження дати випуску вказаного автомобіля. Дійсно 10-й символ VIN-коду автомобіля, в якому буква «Е», відповідає за модельний 2014 рік. Цих даних у нього не було, а так як дійсно модельний рік автомобіля є 2014 рік, то автомобілю менше 7 років, а відповідно розрахунки були б інші і ВТВ в такому випадку має нараховуватись. При оцінці вказаного автомобіля він керувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року. Огляд автомобіля Opel Astra, д.н.з.[NUMBER] , ним особисто не проводився, а за його дорученням проводив огляд його помічник 05.02.2020 року. Оцінку зроблено станом на 30.01.2020 року, оскільки проведення оцінки замовлено на таку дату. Ціни взяті станом на 30.01.2020 року згідно Бюлетеня за грудень 2019 року. Інших пошкоджень, не пов`язаних з ДТП, не було. У відповідності до п.5.1. розділу V «Технічний огляд КТЗ» Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року передбачено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Крім того, у відповідності до Таблиці 3.1. «Кодування модельного року виготовлення КТЗ в описовій частині VIN-коду» Додатку 3 вищевказаної Методики, 10-й символ VIN-коду автомобіля Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , яким є буква «Е» відповідає 2014 модельному року. У відповідності до п. 6.3 розділу VІ «Ідентифікація КТЗ» Методики, визначення року виготовлення КТЗ здійснюється на підставі даних його виробника, які зазначаються у VIN-коді. Згідно з п.п.6.3.1. п.6 розділу VІ Методики, при визначенні року виготовлення КТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники КТЗ зазначають у VIN-коді календарний або модельний рік виготовлення КТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року. Відповідно до міжнародних стандартів ISO 3779-1983 для кодування модельного року виготовлення КТЗ в описовій частині VIN-коду рекомендовано використання символів, наведених у таблиці 3.1. додатка 3. Підпунктом 6.3.3. п.6 розділу VІ Методики передбачено, що за рік виготовлення КТЗ приймається календарна дата його виготовлення з обов`язковим зазначенням при цьому дня та місяця цього року. Якщо календарну дату виготовлення визначити неможливо, то за основу береться модельний рік виготовлення, визначений за його VIN-кодом, з урахуванням календарної дати першого документального підтвердження будь-якої дії з даним КТЗ, що зазначена у супровідних документах (дати придбання, дати оформлення митних документів, дати першої реєстрації КТЗ тощо). Датою першої реєстрації КТЗ, який був у користуванні (зокрема який ввозиться на митну територію України), є дата, що зазначена в спеціальній графі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) КТЗ, або дата видачі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта). У разі відсутності даних про календарну дату першого документального підтвердження будь-якої дії з даним КТЗ або виникнення сумнівів щодо її достовірності, коли встановлений модельний рік виготовлення КТЗ збігається з роком виготовлення, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію, під час оцінки за дату виготовлення береться 1 січня встановленого за VIN-кодом модельного року. Якщо встановлений за VIN-кодом модельний рік виготовлення не збігається з роком виготовлення КТЗ, який зазначено в свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті), і перевищує його, під час оцінки за дату виготовлення приймається 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року. Якщо зазначене перевищення становитиме понад 1 рік, то за дату виготовлення беруть 1 січня модельного року. Суд вважає, що посилання представника відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №122623 від 05.02.2020 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , є безпідставним, оскільки він складений оцінювачем ФОП [PERSON] , тобто особою, яка не наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку, а тому наданий відповідачем звіт не є належними і допустимим доказом. Згідно з ст.ст.3, 4, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 51, 59, 60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440 з наступними змінами і доповненнями, основним завданням оцінювачів, суб`єктів оціночної діяльності є проведення незалежної оцінки майна, майнових прав, з наданням письмового «Звіту про оцінку», який містить висновки щодо вартості майна, майнових прав та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, а «оцінка майна, майнових прав» - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою відповідними нормативно-правовими актами, при цьому, можуть визначатися ринкова і різні види неринкової вартості майна, майнових прав. Відповідно до наведеного оцінювач, суб`єкт оціночної діяльності, який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямком 1 - «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», може проводити оціночну діяльність, яка полягає у визначенні ринкової та різних видів неринкової вартості колісних транспортних засобів та їхніх складових частин. Згідно з Законом України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року (в редакції наказу від 26.12.2012 року №1950/5), основним завданням атестованих судових експертів є проведення на основі спеціальних знань (наукових, технічних та інших) досліджень матеріальних об`єктів, явищ і процесів з наданням письмових висновків з відповідями на поставлені експерту питання. Відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №301/5 від 03.03.2015 року, до експертів пред`являється вимога щодо «відповідної» вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста, тобто, у випадку спеціальностей, пов`язаних з дослідженням та оцінкою певного майна, його вища освіта повинна відповідати профілю саме цього майна. Згідно пункту 2.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які є додатком до зазначеної Інструкції, до числа основних завдань авто-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових, внаслідок пошкодження останнього, також авто-товарознавчою експертизою можуть вирішуватися питання про складові основного завдання або споріднені з ним, якщо такі питання пов`язані з придбанням та експлуатацією колісних транспортних засобів. Алгоритм визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (в т.ч. автомобілів) та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику (в т.ч. для встановлення страхового відшкодування) регламентується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, у редакції наказу від 24.07.2009 року №1335/5/1159, а також положеннями «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу», зареєстрованої у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.09.2014 року за номером 12.2.03. Виходячи з вимог зазначених Методик основним фактом, що визначає вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження його колісного транспортного засобу, є вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу від пошкодження. При цьому, для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, необхідне проведення спеціальних досліджень з визначення характеру, об`єму й номенклатури пошкоджень та відповідних ремонтно-відновлювальних технологічних операцій, з розрахунку-калькулювання вартості відновлювального ремонту, що за змістом і процесом їх виконання не є «оціночними процедурами» та не відповідає поняттю «оцінка майна», передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не входить у компетенцію оцінювачів, зокрема за спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів». Для проведення відмічених досліджень фахівець повинен володіти спеціальними знаннями в автомобілебудуванні і технології ремонту транспортних засобів, іншими, перш за все технічними, дисциплінами, а також знати оціночні процедури. При цьому, ст.ст.6, 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не передбачено умов щодо обов`язкової відповідності вищої освіти профілю оцінюваного майна, що, в загальному випадку, виключає можливість оцінювача самостійно вирішувати питання, де є потреба у застосуванні певних спеціальних знань, зокрема у галузі автотоварознавства. Таким чином, розрахунок вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власникам, у тому числі для встановлення страхового відшкодування, відноситься до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців, які атестовані за спеціальністю 12.2 - «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Оцінювачі можуть залучатися до визначення матеріального збитку від пошкодження колісних транспортних засобів лише для визначення ринкової вартості цього майна на момент його пошкодження і (або) його ринкової чи утилізаційної вартості після пошкодження. Враховуючи те, що ФОП [PERSON] не є атестованим судовим експертом, наданий відповідачем складений ним звіт як докази вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту, які є предметом позову, не може бути прийнятий судом як належний і допустимий доказ розміру завданої позивачці шкоди від дорожньо-транспортної пригоди. Інших достовірних, належних і допустимих доказів вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту внаслідок пошкодження автомобіля позивача в інших сумах, ніж ті, що зазначені у висновку експерта №15-02-20 від 17.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної атестованим судовим експертом [PERSON], відповідачем не надано. Також, суд вважає, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №122623 від 05.02.2020 року, складений оцінювачем ФОП [PERSON] , є неналежним і недопустимим доказом, оскільки під час допиту експерта [PERSON] та в якості свідка [PERSON] встановлено, що оцінювачем [PERSON] неправильно ідентифіковано транспортний засіб позивачки, визначено дату випуску 01.01.2013 року, в той час коли модельний рік випуску даного автомобіля є 2014 рік, а відповідно на дату ДТП йому не було 7 років, тому мало бути нараховано ВТВ, чого ним зроблено не було. Крім того, оцінювач [PERSON] в порушення Методики особисто не оглядав пошкоджений автомобіль позивачки, а це зробив помічник за його дорученням. Крім того, вартість матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ним визначено на 30.01.2020 року, в той час, коли огляд був проведений пізніше 05.02.2020 року, і за цінами, вказаними в Бюлетені, діючими в грудні 2019 року, що ним було підтверджено під час допиту в якості свідка. Відповідно доч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ч.6 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В свою чергу, суд вважає, що висновок експерта №15-02-20 від 17.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної атестованим судовим експертом [PERSON], є повним, змістовним, таким, що не викликає сумнівів у його правильності та у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України, є належним, допустимим і достовірним доказом, який підтверджує вартість матеріального збитку завданого позивачці пошкодженням її автомобіля і цей висновок експерта відповідає вимогам ст.ст.102, 106 ЦПК України. Крім того, як вбачається із вказаного висновку експертизи, то експерт був попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта. Висновок експерта підготовлений для подання до суду. Крім того, слід зазначити, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком авто-товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відтак, визначення позивачкою вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля Opel Astra, д.н.з.[NUMBER] , на підставі висновку експерта №15-02-20 від 17.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної за правилами ст.ст.102, 106 ЦПК України, атестованим судовим експертом [PERSON], є правомірним. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі №922/4013/17, від 13.03.2018 року у справі №910/9396/17 та від 20.03.2018 року у справі №911/482/17. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц. Суд відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує вказані висновки Великої Палати Верховного Суду. Згідно приписів абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Крім цього, згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Таким чином, суд вважає, що з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню матеріальний збиток без ВТВ, якого вона зазнала від пошкодження транспортного засобу марки Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , за мінусом суми франшизи (2000 грн.) та за мінусом частково виплаченої суми страхового відшкодування (38684,87 грн.), а саме: 90751,80 грн. - 2000,00 грн. (франшиза) - 38684,87 грн. (частина виплаченого страхового відшкодування) = 50066,93 грн. З [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки решта збитків непокритих страховим відшкодуванням, а саме: 95471,20 грн. (вартість матеріального збитку з врахуванням ВТВ) - 88751,80 грн. (розмір страхового відшкодування) - 2000,00 грн. (розмір франшизи, яка сплачена [PERSON] ), а всього у розмірі 4719,40 грн. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то необхідно зазначити наступне. 30.04.2020 року позивачка [PERSON] звернулась до страховика ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із заявою в порядку ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про врегулювання страхового випадку в частині розміру страхового відшкодування (а.с.36), яку страховиком отримано 05.05.2020 року (а.с.37), однак відповіді на вказану заяву надано не було. Суд вважає, що оскільки відповідачем ПрАТ «СК «Оранта-Січ» рішення про виплату страхового відшкодування прийнято та виплачено визначене страхове відшкодування в сумі 38 684,87 грн. 06.03.2020 року, однак не в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що саме з 06.03.2020 року (день прийняття рішення про виплату страхового відшкодування) необхідно було б здійснювати нарахування штрафних санкцій. Разом з тим, позивачка [PERSON] у своєму позові просить суд нарахувати штрафні санкції з 16.05.2020 року, тому суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог і приймає за дату початку нарахування штрафних санкцій 16.05.2020 року. Крім того, штрафні санкції нараховуються на суму невиплаченого страхового відшкодування в сумі 50066,93 грн. по дату звернення позивача до суду, тобто нарахування штрафних санкцій є період з 16.05.2020 року включно по 08.07.2020 року включно. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За приписами ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 758/8819/16-ц. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Крім того, аналогічна правова позиція, щодо правомірності застосування положень ст. 625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, декларується в узагальненнях Верховного Суду України сформульованих у листі від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до яких правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати» №159 від 21.02.2001 року, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Індекс споживчих цін за червень 2020 року складав 100,2. Індекс споживчих цін за період з 16 травня 2020 року по 08 липня 2020 року складає (100,2/100) =1,002, а тому інфляційні втрати позивачки складають 100,13 грн. (50066,93х1,002-50066,93), які необхідно стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь позивачки. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Період з 16.05.2020 року (включно) по 08.07.2020 року (включно) містить 54 дні, а тому три проценти річних становлять суму 222,21 грн. (50066,93/100х3/365х54), які необхідно стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь позивачки. Згідно пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З 16 травня 2020 року по 11 червня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 8,0 процентів. Вказаний період налічує 27 днів. У зазначений період пеня становить 592,57 грн. (50066,93/100х(8,0х2)/365х27). З 12 червня 2020 року по 08 липня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 6,0 процентів. Вказаний період налічує 27 днів. У зазначений період пеня становить 444,43 грн. (50066,93/100х(6,0х2)/365х27). Всього пеня становить 1037 грн. (592,57+444,43), яку необхідно стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь позивачки. У відповідності до ст.265 ч.10, ч.11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування; остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VІІ цього Кодексу (набрали чинності з 01.01.2019 року). Оскільки збільшувати позовні вимоги поза межами підготовчого судового засідання чинним ЦПК України не передбачено, слід відповідно до ст.265 ч.10, ч.11 ЦПК України, здійснювати нарахування пені, інфляційного збільшення суми основного боргу та 3 % річних, які мають бути стягнуті з відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь позивачки [PERSON] до моменту повного виконання рішення, які необхідно нараховувати на залишок невиплаченого страхового відшкодування в сумі 50066,93 грн. починаючи з 09.07.2020 року. У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові пленуму №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що позивачці спричинено моральні страждання, які полягали у порушенні її звичайного укладу, втрату нормальних життєвих зв`язків, позбавлення її можливості повноцінно користуватися автомобілем, відсутність матеріальної можливості відремонтувати пошкоджений автомобіль. Враховуючи засади розумності і справедливості, суд вважає, що розмір визначеної позивачкою у грошовому виразі моральної шкоди в сумі 5000 грн. є завищеним та підлягає зменшенню, а тому з [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди суму 3000 грн., задовольнивши частково в цій частині позовні вимоги. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивачки судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ», відповідачем [PERSON] та його представником заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки заявлена сума понесених витрат є неспівмірною із затраченим часом та складністю справи. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Як встановлено судом, 24.01.2020 року між адвокатом Шкварчуком В.Д. та позивачкою [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду №1 від 24.01.2020 року (а.с.76-77). Згідно з розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу від 08.07.2020 року (а.с.78), загальна вартість суми гонорару становить 17675,80 грн. З акту виконаних робіт №1 від 08.07.2020 року вбачається, що адвокат Шкварчук В.Д. виконав, а клієнт - позивачка [PERSON] оплатила кошти у загальному розмірі 17675,80 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією Серія АБОА №578922 від 08.07.2020 року (а.с.79-80). Враховуючи засади пропорційності та співмірності до ціни позову; складність справи; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та клопотання відповідачів про зменшення розміру правничої допомоги, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 17675,80 грн. є завищеним, а тому співмірним розміром витрат на правничу допомогу є витрати в сумі 12000 грн., які необхідно стягнути на користь позивачки. Крім того, суд вважає, що підлягають стягненню кошти в сумі 3200 грн. (а.с.76), які сплачено позивачкою за проведення авто-товарознавчої експертизи №15-02-20 від 17.02.2020 року, та судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.1). Загальна сума понесених позивачем судових витрат становить 16040,80 грн. (840,80 + 3200,00 + 12 000,00). У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, всі понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору, за проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката, становлять 16040,80 грн., а тому з кожного відповідача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до заявлених та задоволених позовних вимог, виходячи із ціни позову у такому співвідношенні, а саме: позивачка зазначила ціну позову 61195,74 грн., позов до відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» задоволено на суму 51476,34 грн., позов до відповідача [PERSON] задоволено на суму 7719,34 грн. Таким чином, з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» необхідно стягнути судові витрати в сумі 13493,52 грн. (51476,34 / 61195,74 х 100% = 84,12% судових витрат, що становить 16040,80 / 100 х 84,12), з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати в сумі 2022,74 грн. (7719,40 / 61195,74 х 100% = 12,61% судових витрат, що становить 16040,80 / 100 х 12,61). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial