Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Київської області № 802 від 02.12.2008 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та надання у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок кожному площею по 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства та [PERSON] земельної ділянки площею 0,3961 га для ведення особистого селянського господарства, а також визнати недійсними державні акти видані на імя відповідачів та скасувати їх державну реєстрацію. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 21 травня 2002 року вона, як член КСП ім.«1-го Травня» с. Саварка Богуславського району Київської області, згідно з Указом Президента України від 3 грудня 1999 року №1529/19 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» та відповідно до рішення сімнадцятої сесії двадцять третього скликання Саварської сільської ради Богуславського району Київської області від 29 січня 2002 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №057897 на земельну ділянку площею 2,325 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Саварської сільської ради Богуславського району, Київської області. У травні місяці 2015 року, перебуваючи у реєстраційній службі [PERSON] районного управління юстиції, вона побачила плакат під назвою «Процедура здійснення державної реєстрації земельної ділянки і права власності на земельну ділянку, на яку виданий державний акт на право власності, але немає кадастрового номера». Ознайомившись з інформацією викладеною там, прийшовши додому вона звернула увагу на свій державний акт на земельну ділянку і виявила, що на її земельну ділянку не присвоєно кадастровий номер. 30 травня 2014 року позивачка звернулася до директора TOB «ЗЕМПРИВАТЦЕНТР» із заявою про розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж її земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, та уклала договір на виконання робіт, погодила технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 28.07.2014 року за заявою землевпорядної організації стосовно погодження Технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), відділом Держземагентства у [PERSON] районі було проведено перевірку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (присвоєння кадастрового номеру) та обмінного файлу. 28.08.2014 року відділ Держземагентства у [PERSON] районі листом №03-05/4658 повідомив її про те, що земельна ділянка площею 2,3250 га, яка перебуває у власності [PERSON], перетинається із земельними ділянками що надані відповідачам: [PERSON] - кадастровий номер 3220686600:02:003:0082; [PERSON] - кадастровий номер 3220686600:02:003:0083; [PERSON] - кадастровий номер 3220686600:02:003:0089; [PERSON] - кадастровий номер 3220686600:02:003:0091; [PERSON] - кадастровий номер 3220686600:02:003:0101. Позивачка вважає, що [PERSON] районна державна адміністрація неправомірно видала розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та надання у власність відповідачам земельних ділянок, оскільки відведення земельних ділянок передбачалося за рахунок земель не наданих у користування та власність, а фактично відбулося накладання земельних ділянок відповідачів на її земельні ділянку. Посилаючись на положення ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 116, 118, 125, 126, 152, 153, 155 ЗК України, ст.ст. 21, 317, 321 373 ЦК України, позивачка просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] позов визнав і пояснив суду, що оскаржуваним розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації дійсно було порушено право позивачки на земельну ділянку, яку вона отримала раніше відповідачів у встановленому законодавством порядку, а тому для поновлення прав позивачки необхідно визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, які видані на імя відповідачів. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та висловила заперечення, в яких зазначила, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на законних підставах отримали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, як працівники соціальної сфери на території Саварської сільської ради. Зокрема, вони звернулися із відповідними заявами до уповноваженого органу, який мав вирішити питання надання земельних ділянок, та на підставі розробленої технічної документації із землеустрою отримали державні акти на право власності на земельні ділянки. На думку представника відповідачів [PERSON] районною держаною адміністрацією під час судового розгляду не надано повної та достовірної інформації про наявність вільних земель на території Саварської сільської ради за рахунок яких можливо було б забезпечити право її довірителів на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Суд, заслухавши представника позивачки [PERSON], представника відповідачів [PERSON], представника відповідача [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації № 802 від 02.12.2008 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та надано у власність : [PERSON] земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] земельну ділянку площею 0,9961 га для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] 24.11.2009 року видано державний акт серії ЯЖ № 876976 на право власності на земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Саварської сільської ради, Богуславського району, Київської області з кадастровим номером 3220686600:02:003:0082. [PERSON] 24.11.2009 року видано державний акт серії ЯЖ № 876977 на право власності на земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Саварської сільської ради, Богуславського району, Київської області з кадастровим номером 3220686600:02:003:0083. [PERSON] 24.11.2009 року видано державний акт серії ЯЖ № 876963 на право власності на земельну ділянку площею 1,1900 га. для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Саварської сільської ради, Богуславського району, Київської області з кадастровим номером 3220686600:02:003:0089. [PERSON] 24.11.2009 року видано державний акт серії ЯЖ № 876985 на право власності на земельну ділянку площею 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Саварської сільської ради, Богуславського району, Київської області з кадастровим номером 3220686600:02:003:0091. [PERSON] 24.11.2009 року видано державний акт серії ЯЖ № 876997 на право власності на земельну ділянку площею 0,3961 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Саварської сільської ради, Богуславського району, Київської області з кадастровим номером 3220686600:02:003:0101. Перевіряючи законність оскаржуваного розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 802 від 02.12.2008 року суд встановив, що земельні ділянки, які були передані у власність громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], частково накладаються на земельну ділянку, яка була раніше надана позивачці [PERSON] відповідно до рішення сімнадцятої сесії двадцять третього скликання Саварської сільської ради Богуславського району Київської області від 29 січня 2002 року. Зокрема, цей факт підтверджується повідомленням відділу Держземагентства у [PERSON] районі Київської області за №0305/4658 від 28.07.2014 року, в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] щодо погодження Технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), при перевірці ХМL-файла, виявлено перетин з земельними ділянками кадастровий номер 3220686600:02:003:0082; 3220686600:02:003:0083; 3220686600:02:003:0089; 3220686600:02:003:0091; 3220686600:02:003:0101. Копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №057897 підтверджується право власності позивачки [PERSON] на земельну ділянку площею 2,325 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Саварської сільської ради Богуславського району, Київської області. Вказаний державний акт на право приватної власності на землю позивачці видано Саварською сільською радою Богуславського району Київської області 21 травня 2002 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №115. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Таким документом згідно ст. 126 ЗК України є державний акт на право власності на землю, встановленої форми. Позивачка [PERSON] має на руках державний акт на право приватної власності на землю і цей правовстановлюючий документ не визнаний недійсним в судовому порядку чи іншими компетентними органами, а тому позивачка має право відповідно до ст. 152 ЗК України вимагати усунення будь-яких порушень її прав на землю. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст.ст. 116, 118, 123 ЗК України, надання земельних ділянок можливе лише за згодою попереднього користувача земельної ділянки із обов'язковим її вилученням (викупом) в установленому порядку. Згідно ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими зако¬нами України. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією України та законами України. В порушення зазначених вимог Конституції України та законів України [PERSON] районна державна адміністрація при вирішенні питання щодо надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] порушила право власності позивачки [PERSON] на земельну ділянку, яка перебувала у її власності. Окрім того, [PERSON] районною державною адміністрацією при прийнятті розпорядження №802 від 02.12.2008 року було грубо порушено вимоги п.п. 6-10 ст. 118 ЗК України, п. 1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43, п.п. 2, 3, 5, 11 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №677, оскільки земельні ділянки були надані у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] без виготовлення проекту відведення та на підставі технічної документації, яка не відповідала вимогам законодавства. Відповідно до порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №677, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення. Згідно пункту 1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі земельних ділянок громадянам проводиться після перенесення в натуру (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Із оглянутої в судовому засіданні технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам України працівникам соціальної сфери для ведення особистого селянського господарства на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області за 2008 рік вбачається, що заяви від громадян про надання їм у власність земельних ділянок до [PERSON] районної державної адміністрації не надходили і вони не замовляли проекти відведення земельної ділянки відповідній організації і як наслідок проект відведення земельної ділянки не погоджувався відповідними органами земельних ресурсів, містобудування і архітектури, охорони культурної спадщини, санітарно-епідеміологічної служби, природоохоронним органом, що є порушенням вимог чинної на той час редакції ч. ч. 6 10 ст. 118 ЗК України. Згідно частини 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. г) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Оскільки оскаржуване позивачкою розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права позивачки [PERSON], таке розпорядження підлягає скасуванню в судовому порядку. Таким чином, для захисту прав позивачки необхідно визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Київської області № 802 від 02.12.2008 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності та надання у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок кожному площею по 1,1900 га для ведення особистого селянського господарства та [PERSON] земельної ділянки площею 0,3961 га для ведення особистого селянського господарства, а також визнати недійсними державні акти видані на імя відповідачів та скасувати їх державну реєстрацію. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved