Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON],яка діє в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , звернулися до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності на 1\\3 частини квартири в порядку спадкування за законом. Свої доводи мотивують тим , що [INFO] помер їхній батько [PERSON], якому на праві власності належала 1\\3 частини квартири [ADDRESS]. 12.10.2007 року [PERSON] продав 2\\3 належних йому частини квартири відповідачці [PERSON] згідно договору купівлі - продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Довгань О.Я., реєстровий номер 7917. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1\\3 частини вищевказаної квартири. У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріуса по питанню прийняття спадщини, але у зв'язку з тим , що у них відсутні правовстановлюючий документ на право власності на 1\\3 частини квартири , яка належала [PERSON], нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, і вони змушені звертатися з даним позовом до суду. 17.10.2014 року [PERSON] надала суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні, вказуючи , що вона являється власником 2\\3 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу. Інша 1\\3 частини даної квартири належала [PERSON], який [INFO] помер. Також, в позовній заяві вказується, що з моменту відкриття спадщини, а саме , з [INFO] відповідачі [PERSON] та [PERSON], як діти померлого , є власниками 1\\3 частини вказаної квартири в рівних частинах. Частина 1 ст.365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї. Далі вказується , що наліз цієї норми свідчить про те , що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь - якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови , що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї. Такого висновку дійшов , зокрема , Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року по справі № 6-81цс11. Таким чином, для вирішення питання про припинення права особи на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників наявність всіх чотирьох умов, зазначених у ч.1 ст.365 ЦК України в їх сукупності не є необхідністю, оскільки ці умови є вичерпним переліком підстав, за наявності будь - якого з них можливо вирішення судом питання про припинення права на частку в загальному майні, й , кожен з чотирьох випадків, може бути самостійною підставою для звернення до суду. Також, вказується , що відповідачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах належить 1\\3 частини квартири, ця частка на кожного із співвласників є незначною та не може бути виділена в натурі. Квартира складається з трьох житлових кімнат, одна з яких перебуває у користуванні [PERSON] та [PERSON], а допоміжні приміщення у загальному користуванні. Квартира є неподільною , оскільки в разі поділу вона втратить своє функціональне призначення. Також, вказується , що відповідно до ст.47 ЖК України норми жилої площі в Україні встановлюються в розмірі 13,65 кв.м на одну особу. За даних конкретних обставин , площа, яка припадає на відповідачів є меншою за норму , встановлену вказаною ст.47 ЖК України. Також, відповідно до ч.2 ст.50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Відповідачі є особами різної статі мають вік відповідно 21 та 18 років, отже проживання їх в одній кімнаті є недопустимим згідно вимог ч.2 ст.50 ЖК України. Частиною 2 ст.365 ЦК України визначено , що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В разі визначення вартості 1\\3 частини спірної квартири після проведення судової експертизи , вона зобов'язується внести вартість визначеної вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Просила суд припинити право власності [PERSON] та [PERSON] на 1\\3 частини квартири [ADDRESS], визнати за нею право власності на 2\\3 частини даної квартири та на 1\\3 частини цієї квартири \\ загалом на всю квартиру -1 \\ , сплатити [PERSON] та [PERSON] з депозитного рахунку суду грошову компенсацію за 1\\3 частини вказаної квартири у розмірі , визначеному у висновку судової експертизи. Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року вказані позови об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON]. та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] підтримали свої позовні вимоги , а в зустрічному позові [PERSON] просили суд відмовити. [PERSON] підтримала свій зустрічний позов , а в позовних вимогах [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] просила суд відмовити. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що до задоволення підлягають позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] , оскільки є обґрунтованим та базується на законі . В зустрічному позові [PERSON] має бути відмовлено , оскільки він суперечить фактичним обставинам справи. За обставинами справи , вбачається , що 2\\3 частини квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] відповідно до наданого суду договору купівлі - продажу частини квартири від 12 жовтня 2007 року. \\ договір купівлі - продажу частини квартири додається \\ . Відповідно до вказаного договору купівлі - продажу частини квартири , вбачається , що [PERSON] являється власником 1\\3 частини вказаної квартири у відповідності до свідоцтва про право власності [NUMBER] 19.03.1993 року Згідно свідоцтва про смерть від [INFO] [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина 1\\3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 3.12.2013 року [PERSON], [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 3.12.2013 року [PERSON], [INFO] ,батьком яких вказано [PERSON], який помер [INFO] - являються спадкоємцями першої черги за законом у відповідності до ст.1261 ЦК України. Встановлено , що при зверненні [PERSON] та [PERSON] до Другої черкаської державної нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини , вони отримали постанову про нотаріальну відмову від 28.02.2014 року з посиланням на те , що ними не надано правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS], зв'язку з чим неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на частину квартири. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя , який його пережив , та батьки . Як спадкоємці за законом першої черги , [PERSON] та [PERSON], мають право на спадкування майна після смерті батька - [PERSON], тобто , належного йому майна - 1\\3 частини квартири [ADDRESS] у відповідності до вказаних ст.ст. 1261, 1222 ЦК України. А тому , враховуючи вищевказане , суд вважає , що [PERSON] та [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], мають право на спадкування майна свого батька [PERSON] - на належну йому 1\\3 частини квартири [ADDRESS] та за ними має бути визнано право власності на вказані 1\\3 частини даної квартири. Що стосується позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні , то у задоволенні вказаного позову має бути відмовлено , виходячи з наступних підстав. Позов [PERSON] пред'явлено до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про припинення права власності на 1\\3 частини квартири, якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] станом на час звернення з даним позовом не мають, вони не є власниками 1\\3 частини квартири , вони не отримали свідоцтва про прийняття спадщини та лише пред'явили позов про визнання права власності на вказане спадкове майно. Таким чином , на час звернення [PERSON] з даним позовом, [PERSON] та [PERSON] не є власниками 1\\3 частини квартири, а тому , вони не можуть нести цивільну - правову відповідальність за даними позовними вимогами [PERSON] Ці обставини визнала судовому засіданні і сама [PERSON], оскільки не могла надати суду вичерпну відповідь по питанню на підставі якого правовстановлюючого документу вони являються власниками 1\\3 частини квартири про припинення якого вона просить суд. Підстави набуття права власності визначені ст.328 ЦК України, а зміст права власності визначено ст.317 ЦК України. Таким чином , [PERSON] пред'явлено позов про припинення права власності, якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мають. За таких обставин , суд вважає, що в позовних вимогах [PERSON] має бути відмовлено. Викладені [PERSON] обґрунтування своїх позовних вимог про припинення права власності на частку у спільному майні з посиланням на ті чи інші норми права , за даних конкретних обставин справи , суд оцінює хибними і такими , що не відповідають фактичним обставинам справи , оскільки суд не може вирішувати питання про припинення права , якого не має і вказані обґрунтування лежать поза межами фактичних обставин справи. Дійсно, ч.1 ст. 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї. Проте, суд вважає, що за даних конкретних обставин , встановлені обставини свідчать про не обґрунтованість позовних вимог і вказане правило не може застосовуватись та вирішуватися в судовому порядку з вищевикладених підстав. У відповідності до ст.88 ЦПК України та у зв'язку з задоволенням позовних вимог [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] , судовий збір в сумі 243,60 гривень підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], що підтверджено долученою до справи квитанцією про сплату судового збору. На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України ,

Outcome: approved