Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 вересня 2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, про що за місцем реєстрації виконкомом Вилоцької селищної ради Виноградівського району зроблено відповідний актовий запис за №14 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . За останні роки спільного проживання сімейні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на життя та відносини в сім`ї, відсутність взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Близько за півроку до звернення позивачки із даним позовом до суду вони з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Позивачка залишилась проживати з дочкою в смт.Вилок Виноградівського району, а відповідач проживає окремо у будинку своїх батьків в с. В.Паладь Виноградівського району. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб і повернути їй дошлюбне прізвище. Позивачка та її представник адвокат Левко Ю.Ю. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивачки визнає повністю, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Вилоцької селищної ради Виноградівського району за актовим записом № 14, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 вересня 2014 року. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.10.2015 року. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України\~ суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідний, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того позивачка бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно\~ст. 295 ЦК України\~прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Статтею 113 СК України\~встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », суд прийшов до переконання, що дана вимога позивачки також підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 768,40 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved