Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом про надання їм права на проживання у приміщенні - квартирі [ADDRESS], усунення [PERSON] перешкод у користуванні службовим приміщенням, посилаючись на те, що у 2004 році [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], було видано ордер на право заняття службового приміщення. 16 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, відповідач перешкоджає позивачам проживати у квартирі, яку надали для мешкання йому разом з членами його сім'ї, та вимагає звільнити її. Відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що він не є тією особою, що визнає право позивачів на проживання у [ADDRESS], та взагалі не перешкоджає їх мешканню та не вимагає звільнити житло. Представники третіх осіб: Київської районної адміністрації Одеської міської ради та Управління Служби безпеки України в Одеській області заперечили проти задоволення позовних вимог через їхню безпідставність, оскільки [PERSON] було видано ордер на право заняття службового житлового приміщення разом з членами його сім'ї, доказів того, що відповідач здійснює перешкоди позивачам у користуванні зазначеним приміщенням, не надано. Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 2003 року рішенням Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 1858 до числа службових жилих приміщень Управління Служби безпеки України в Одеській області була включена двокімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради народних депутатів. 15 червня 2004 року Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради на підставі розпорядження за № 1780 від 15 червня 2004 року [PERSON] видано ордер на право заняття службового житлового приміщення - квартиру [ADDRESS], разом із членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 1.2 Інструкції «Про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Служби безпеки України від 06 листопада 2007 року за № 792, державні службовці, службовці та працівники, які проходять службу (працюють) у Службі безпеки України, забезпечуються житловими приміщеннями відповідно до вимог чинного законодавства України. Співробітники та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. На підставі вказаного ордеру [PERSON] та члени його сім'ї вселились у зазначену квартиру, де були зареєструвані, що підтверджується довідкою ТОВ «Скат» за № 497 від 22 серпня 2013 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси, яке набрало законної сили 07 листопада 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно зі ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин із власником будинку (квартири) не позбавляє колишнього члена сім'ї власника житла права користування займаним житловим приміщенням. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновку, що твердження позивачів не знайшли свого обґрунтування, позивачами не надано належних доказів на підтвердження, що [PERSON] заперечує їхнє право на проживання, здійснює перешкоди та вимагає виселення зі спірного житлового приміщення.

Outcome: dismissed