Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили стягнути з відповідачки 59802 (пятдесят девять тисяч вісімсот дві) грн. матеріальної шкоди, стягнути 1000 (десять тисяч) моральної шкоди завданої внаслідок залиття приміщення, судові витрати в справі. Позовні вимоги мотивують тим, що вони являються власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] а. 13 грудня 2014 р. квартира позивачів була затоплена. Актом обстеження від 13.12.2014 р., складеного комісією Житлово-експлуатаційного підприємства, причиною затоплення було залиття з квартири, що знаходиться на поверх вище, котра належить відповідачці по справі. Внаслідок залиття, в квартирі позивачів терміново потрібно було провести ремонтні роботи, оскільки знаходитись там стало небезпечно для людини, зважаючи на сирість, та на те, що почала зявлятись цвіль. Свої доводи відносно вартості стягуваної шкоди мотивували кошторисним актом, та кошторисом відновлювального ремонту. Всі звернення до відповідачів щодо добровільного відшкодування завданих збитків виявилися марними. Представник позивача та позивач в судовому засіданні з наведених підстав позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідачка та її представник, в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в повному обсязі. Оцінивши подані докази та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, про те, що позов обґрунтований, доведений та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: за адресою: [ADDRESS] а. Актом обстеження від 12.12.2013 р., складеного комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський», причиною затоплення було халатне відношення до проведених робіт по врізці до водопроводу в квартирі, що належить відповідачці. КП «ЖКС «Порто-Франківський» підтвердило докази залиття відповідачами нежилого приміщення та причини такого залиття, зазначивши, що дійсно було проведено заміну водопровідної труби та те, що нова труба підведена до вищезазначених квартир: «Водопровідна труба, яка в даний час проведена до квартири була демонтована незаконно невідомими особами». Крім того, такі ремонтні роботи були проведені відповідачами без погодження з відповідними на те службами та без необхідної проектної документації. Зі змісту ч.1 ст.16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з пунктом 9 вищезазначеної Постанови відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно з висновком № 17 від 29.03.2010 р, складним експертом ТОВ «Катерина», вартість нанесених матеріальних збитків квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] становить 59802 грн. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню саме в цій сумі матеріальної шкоди, а саме у розмірі 59802 грн. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Відповідно до абз.5 п.5 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2010 у справі №1-9/2009, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи. Також суд зауважує, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що діями по затопленню квартири та бездіяльністю щодо відшкодування завданої шкоди відповідачем позивачам була спричинена моральна шкода, яка проявилася у постійних переживаннях за належне їм на праві власності майно, порушилися їх нормальні життєві звязки, оскільки вони змушені були витрачати свій час і зусилля для визначення вартості спричинених збитків, змушені були тривалий час користуватися затопленою квартирою, дихати вологістю, прибирати сліди залиття, щоб зменшити негативні наслідки залиття. Відповідач добровільно не вжив ніяких заходів для вирішення питання про відшкодування завданої позивачам шкоди, проявив байдужість до стану будинку взагалі, чим змусив позивачів звертатися до суду та захищати свої права в судовому порядку. Внаслідок затоплення квартири позивачів порушився їх звичайний устрій життя, їм було заподіяло дискомфорт, що вимагало додаткових зусиль для організації життя. Всі ці обставини порушили їх звичний спосіб життя та потребували від них додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Завдану моральну шкоду суд оцінює у розмірі 2000 гривень, яку слід стягнути з відповідачки на користь позивачів. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачів понесений судовий збір в розмірі 116,20 гривень, а також витрати на оплату послуг експерта у розмірі 1500 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial