Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] в грудні 2015 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 23 грудня 2004 року, про що зроблено актовий запис №1822 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від шлюбу народилось двоє синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Життя з відповідачем поступово погіршувалося, оскільки кожен із них має різні погляди на шлюб та сімю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не підтримує нормальну моральну атмосферу в сімї, не піклується про побудову сімейних відносин, що призвело до того, що сторони перестали вести спільне господарство та між ними фактично припинилися шлюбні відносини, вважає, що подальше збереження сімї є неможливим. Судовий збір просить стягнути порівну з неї та відповідача. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований 23 грудня 2004 року шлюб, про що зроблено актовий запис № 1822 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від шлюбу 01 жовтня 2005 року народився син [PERSON],07 вересня 2012 року син [PERSON] . Життя сторін не склалося, оскільки кожен із них має різні погляди на шлюб та сімю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не підтримує нормальну моральну атмосферу в сімї, не піклується про побудову сімейних відносин, що призвело до того, що сторони перестали вести спільне господарство та між ними фактично припинилися шлюбні відносини. Майнових спорів між сторонами немає. При цьому, позивачка заперечує проти примирення, вважає, що подальше збереження шлюбних відносин немає сенсу. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved