Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачка 20 червня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення частки вартості квартири та збитків (а.с.1а-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 грудня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено попередній договір, відповідно до умов якого остання зобовязалась до 01.02.2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за ціною 175\~780,00 грн., що еквівалентно 22\~000,00 доларів США. На виконання умов договору позивачка сплатила частину вартості квартири в сумі 24\~000,00 грн., що еквівалентно 3\~000,00 доларів США. Згідно п.3 вищевказаного договору передбачено, що у разі необґрунтованого без поважних причин ухилення від укладання договору купівлі-продажу квартири, що є предметом договору, [PERSON] має право звернутися до суду із вимогою про повернення попередньо сплаченої вартості квартири та відшкодування збитків. Договір купівлі-продажу квартири укладено не було, у зв'язку із чим, посилаючись на викладені обставини, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь частку вартості квартири в сумі 3\~000,00 доларів США, що еквівалентно 35\~460 грн. та 24\~000 грн. збитків, всього 59\~482,50 грн. та судові витрати. 05 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із зустрічним позовом до [PERSON] про залишення попередньо сплаченої суми, відшкодування моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року, що залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року частково задоволено вимоги [PERSON], а у задоволенні зустрічних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі (а.с.108а-108д,152-153). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року у частині вирішення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків скасовано та передано на новий розгляд (а.с.176-177). В судове засідання позивачка не з'явилась. Про день,час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.193). Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду повернувся конверт з відправленням з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», яким їй направлялась судова повістка (а.с.197-199). Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 20 грудня 2013 року між сторонами було укладено попередній договір, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязалась до 01 лютого 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за ціною 175\~780,00 грн., що еквівалентно 22\~000,00 доларів США (а.с.4). На виконання умов попереднього договору [PERSON] сплатила частину вартості квартири в сумі 24\~000,00 грн., що еквівалентно 3\~000,00 доларів США. Відповідно до ст..626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст..635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. У обумовлений сторонами строк договір купівлі-продажу квартири укладено не було. Крім того, встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2014 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.95-97). Згідно зі ст..509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до п.3 попереднього договору в разі необґрунтованого без поважних причин ухилення стороною ([PERSON]О.) від укладення договору купівлі-продажу квартири, що є предметом договору, у вигляді відмови від укладення договору купівлі-продажу, укриття факту майнового спору, арешту або застави, недодержання терміну підготовки документів та терміну продажу або зміни ціни продажу вищевказаної квартири, що є предметом цього договору, сторона ([PERSON]О.) має право звернутися до суду з вимогою спонукання сторони ([PERSON]О.) для укладення вищевказаного договору купівлі-продажу та повернення попередньо оплаченої частки вартості квартири в сумі 24\~000, 00 грн., що станом на 20.11.2011 року є еквівалентом 3\~000,00 доларів США та відшкодуванням збитків у розмірі 24\~000,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року, що залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року, та частково скасованих ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] суму вартості частки квартири в розмірі 24\~000,00 грн. У відповідності до ст..223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Згідно зі ст..14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст..610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодуванням збитків. Отже, умовами попереднього договору прямо передбачено відшкодування збитків, які сторони визначили сумою в 24\~000,00 грн., у разі необґрунтованого без поважних причин ухилення від укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Тому доводи позивачки щодо відшкодування збитків є повністю законними та правомірними. Відповідно до ст..623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції приходить до висновку про необхідність стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму збитків в розмірі 24\~000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд враховує, що сторони від сплати судових витрат не звільнені, тому із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved