Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] управління Держземагенства у Полтавській області, Щербанівської сільської ради, про визнання частки у праві спільної сумісної власності, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 11.10.2001 року та серії [NUMBER] від 11.10.2001 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівним частинах кожний після померлої [INFO] [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво, складається з жилого будинку з надвірними побудовами, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться в [ADDRESS]. В подальшому позивачами оформлено право приватної, спільної сумісної власності та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 03.12.2015 року на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, кадастровий номер - [NUMBER]. Статтею 79-1 ЗК України передбачено можливість формування земельної ділянки шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення. Формування таких земельних ділянок здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельних ділянок. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку у разі її поділу вноситься на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу. Відповідно до статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Так, на підставі заяви [PERSON] та [PERSON], завдання на виконання робіт та договору, укладеного між вказаними особами та КП «Полтавський районний центр земельного кадастру», останнім розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області (кадастровий номер-[NUMBER]) в [ADDRESS] та знаходиться у власності позивачів на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.12.2015 року, згідно якого, площа земельної ділянки становить 0,15 га. Згідно вказаної технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS], виділено в окрему земельну ділянку (ділянка №1, площею 0,0702 га, [ADDRESS]) та (ділянка №2, площею 0,0798 га, [ADDRESS]). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [NUMBER] від 04.03.2016 року, земельна ділянка в [ADDRESS], площею 0,0702 га, кадастровий номер - [NUMBER], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 04.03.2016 року, земельна ділянка в [ADDRESS], площею 0,0798 га, кадастровий номер - [NUMBER], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Різниця між поділом нерухомого майна та виділом з нього частки полягає у тому, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної власності на нього припиняється, тоді як у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна право спільної власності припиняється тільки для співвласника, який здійснив такий виділ, при цьому для інших співвласників на це майно право спільної власності залишається. Виходячи з викладеного, у разі поділу майна, що було у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] - частки кожного із них у праві спільної сумісної власності є рівними і мають становити ? частину кожного співвласника. Відсутність розміру часток у праві спільної сумісної власності на вказані вище земельні ділянки позбавляє позивачів можливості розпоряджатися належним їм майном. В судове засідання позивачі та їх представнки [PERSON] не з'явились, попередньо надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та прохали задовольнити. Представник відповідача- Щербанівської сільської радив судове засідання не з'явився та надав заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі, не заперечили проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] управління Держземагенства у Полтавській області в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином, про що є докази у справі. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 11.10.2001 року та серії [NUMBER] від 11.10.2001 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівним частинах кожний після померлої [INFO] [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво, складається з жилого будинку з надвірними побудовами, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться в [ADDRESS]. В подальшому позивачами оформлено право приватної, спільної сумісної власності та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 03.12.2015 року на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, кадастровий номер - [NUMBER]. Статтею 79-1 ЗК України передбачено можливість формування земельної ділянки шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення. Формування таких земельних ділянок здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельних ділянок. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку у разі її поділу вноситься на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу. Відповідно до статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Так, на підставі заяви [PERSON] та [PERSON], завдання на виконання робіт та договору, укладеного між вказаними особами та КП «Полтавський районний центр земельного кадастру», останнім розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області (кадастровий номер-[NUMBER]) в [ADDRESS] та знаходиться у власності позивачів на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.12.2015 року, згідно якого, площа земельної ділянки становить 0,15 га. Згідно вказаної технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS], виділено в окрему земельну ділянку (ділянка №1, площею 0,0702 га, [ADDRESS]) та (ділянка №2, площею 0,0798 га, [ADDRESS]). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [NUMBER] від 04.03.2016 року, земельна ділянка в [ADDRESS], площею 0,0702 га, кадастровий номер - [NUMBER], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 04.03.2016 року, земельна ділянка в [ADDRESS]-б, площею 0,0798 га, кадастровий номер - [NUMBER], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Юридичні дії співвласників щодо поділу (виділу) нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, призводять до припинення існування об'єкту нерухомого майна у його первинному стані з юридичної точки зори та створення нових об'єктів нерухомого майна. При цьому фізичні властивості об'єкту нерухомого майна та цільове призначення залишаються незмінними. Різниця між поділом нерухомого майна та виділом з нього частки полягає у тому, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної власності на нього припиняється, тоді як у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна право спільної власності припиняється тільки для співвласника, який здійснив такий виділ, при цьому для інших співвласників на це майно право спільної власності залишається. Виходячи з викладеного, у разі поділу майна, що було у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] - частки кожного із них у праві спільної сумісної власності є рівними і мають становити ? частину кожного співвласника. Відсутність розміру часток у праві спільної сумісної власності на вказані вище земельні ділянки позбавляє позивачів можливості розпоряджатися належним їм майном. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved