Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Багатопрофільного приватного підприємства «Фаворит-Люкс», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі зазначили, що 10 червня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль MITSUBISHI, державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], а володільцем - [PERSON] ДТП сталася з вини третьої особи [PERSON], який перебуваючи у трудових відносинах з Багатопрофільним приватним підприємством «Фаворит-Люкс», керував автомобілем ГАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] отримав від ПАТ «СК «Країна», яким була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. та продав автомобіль MITSUBISHI, державний реєстраційний номер [NUMBER], за 40 000 грн. Згідно з висновком експертного дослідження заподіяна позивачам матеріальна шкода становить 247 739, 90 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам також було заподіяно моральну шкоду. Позивачі просили, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.1 а.с.а.с. 217-218), стягнути з відповідача на користь [PERSON] 157 739, 90 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] - 100 000 грн. моральної шкоди та витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 1 800 грн. Також позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON], який також представляв позивача [PERSON], підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, вважали його безпідставним та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] при вчиненні ДТП керував автомобілем, що належить відповідачу, без відповідних правових підстав. Також вважали, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачам, становить 14 432, 25 грн., а підстави для задоволення моральної шкоди відсутні. Від третьої особи ПАТ «СК «Країна» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та письмові пояснення (т.1 а.с.а.с.119-121), з яких вбачається, що 11 червня 2015 року ПАТ «СК «Країна» було отримано від [PERSON] повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. За участю останнього автомобіль позивача було оглянуто та складено звіт, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 125 318, 70 грн. 27 серпня 2015 року [PERSON], який 21 серпня 2015 року подав заяву про виплату страхового відшкодування, було виплачено 50 000 грн. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що в момент вчинення ДТП останній керував автомобілем, що належить відповідачу, без дозволу відповідача, а тому вважала позовні вимоги до Багатопрофільного приватного підприємства «Фаворит-Люкс» безпідставними. Суд, заслухавши позивача, представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 3 статті 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Судом встановлено, що 10 червня 2015 року о 10 год. 00 хв. у м. Києві по пр. Перемоги, 43, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль MITSUBISHI, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON] ДТП сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем ЧАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належав Багатопрофільному приватному підприємству «Фаворит-Люкс». Зазначені обставини підтверджуються даними свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с.а.с. 31, 129), довідок про дорожньо-транспортну пригоду (т. 1 а.с.а.с. 34, 35, 132). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1 а.с. 32). Як вбачається з даних висновку №854/27-15 експертного автотоварознавчого дослідження від 20 червня 2015 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля MITSUBISHI, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 247 739, 90 грн. (т.1 а.с. 36 - 78). Відповідно до даних договору купівлі-продажу транспортного засобу від 20 травня 2016 року [PERSON] продав автомобіль MITSUBISHI, державний реєстраційний номер [NUMBER], ціна автомобіля становить 40 000 грн. (т. 1 а.с. 79). Згідно з даними полісу №АІ/7044894 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 квітня 2015 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ЧАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], застрахована ПАТ «СК «Країна» (т. 1 а.с. 122). 11 червня 2015 року [PERSON] подав до ПАТ «СК «Країна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (т.1 а.с.а.с. 125-126). Відповідно до даних звіту №12739 від 25 червня 2015 року матеріальний збиток, заподіяний власнику транспортного засобу MITSUBISHI, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження, складає 125 318, 70 грн. (т.1 а.с.а.с. 137-159). Згідно з даними страхового акту №04/36101/3.2.29 ПАТ «СК «Країна» було прийнято рішення про виплату [PERSON] (представник - [PERSON].) страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. (т.1 а.с. 161). При цьому, розмір страхового відшкодування було розраховано, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля - 125 318, 70 грн. Як вбачається з даних платіжного доручення від 27 серпня 2015 року [PERSON] було перераховано ПАТ «СК «Країна» 50 000 грн. страхового відшкодування (а.с. 162). Частиною 1 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно з ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог зазначеної статті страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно зі ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Суду не надано доказів того, що позивачі не погоджувалися з сумою страхового відшкодування, вирахуваною, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля - 125 318, 70 грн. Будь яких заяв та повідомлень зх. цього приводу позивачі до ПАТ «СК «Країна» не направляли. За таких обставин суд вважає посилання позивача на розмір заподіяної йому шкоди - 247 739, 90 грн. необгрунтованими. Враховуючи викладене, а також те, що позивачі заявляють позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, а не про стягнення суми страхового відшкодування, що розраховувалася б відповідно до вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу MITSUBISHI, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 35 318, 71 грн. (125 318, 70 грн. - 50 000 грн. страхового відшкодування та - 40 000 грн. вартості проданого транспортного засобу). Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 3 статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Судом встановлено, що ДТП сталася з вини водія [PERSON], який на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем. Зазначену обставину не заперечували у судовому засіданні представники відповідача та третьої особи. Крім того, зазначена обставина підтверджується даними наказів про прийняття [PERSON] на роботу від 06 травня 2014 року (т.1 а.с.181), закріплення за ним транспортного засобу ЧАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], (т.1 а.с. 182), акту прийому-передачі автомобіля від 11 вересня 2014 року (т.1 а.с. 183). Відповідно до ст. 61 ч.ч. 3, 4 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] встановлена постановою суду про притягнення його до адміністративної відповідальності. Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що саме [PERSON] має відшкодовувати заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду, оскільки керував автомобілем без погодження з адміністрацією підприємства. Так, ці пояснення ретельно перевірялися судом в судовому засіданні і не знайшли свого підтвердження, оскільки представником відповідача не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом, належним відповідачу, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Натомість представники відповідача у судовому засіданні пояснили, що 10 червня 2015 року [PERSON] мав пройти технічний огляд автомобіля та залишити автомобіль в автопарку підприємства. 10 червня 2015 року транспортний засіб ЧАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], пройшов технічне обстеження та планові ремонтні роботи у м. Житомир, після чого [PERSON] виїхав до м. Києва, взявши пасажирів на стихійній зупинці. Зазначені обставини також підтверджуються наказом про проведення технічного огляду в червні 2015 року (т. 1 а.с.а.с. 184-186, акту службового розслідування (т.1 а.с. 187), пояснень [PERSON] (т.1 а.с.188) Право керувати автомобілем у [PERSON] не обмежувалося часом, в день вчинення ДТП він ремонтував автомобіль та виїхав за межі підприємства для проходження технічного обстеження та планових ремонтних робіт. Пояснення представників відповідача про те, що [PERSON] в той день не виконував планових рейсів та надання ними доказів цієї обставини, не спростовують зазначених вище обставин про те, що [PERSON] правомірно керував автомобілем ЧАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Жодних заяв до правоохоронних органів з приводу неправомірності заволодіння [PERSON] транспортним засобом відповідач не подавав. Враховуючи викладене, суд вважає, що матеріальну шкоду у розмірі 35 318, 71 грн. на користь [PERSON] потрібно стягнути з відповідача. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 800 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, з наданої позивачами копії платіжного доручення від 25 червня 29015 року (т.1 а.с. 33) не вбачається, що оплату за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 800 грн. було здійснено [PERSON] Крім того, зазначене платіжне доручення не відповідає вимогам такого платіжного документа. Крім того, згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи викладене, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачам до відповідача суд вважає необгрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON], пропорційно до частини задоволених вимог потрібно стягнути 1 102, 40 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial