Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовною заявою до Шосткинської міської державної нотаріальної контори, [PERSON] про зняття заборони на відчуження нерухомого майна. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що вони являються співвласниками на праві спільної часткової власності кожний по 1/4 частині квартири [ADDRESS] відповідно Свідоцтва про право власності на житло від 02.07.2002 року, виданого органом приватизації - Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним управлінням. 26.06.2014 року була проведена державна реєстрація права власності за позивачами на квартиру [ADDRESS], що підтверджується Витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень 23496655 від 26.06.2014 року. Під час здійснення державної реєстрації права власності від державного реєстратора [PERSON] їм стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження - заборону на її відчуження. Підстава виникнення обтяження: повідомлення № б/н, видане 17.02.1995 року Нотаріальною конторою Шостка. Особа, майнові права якої обтяжуються (власник): [PERSON]. Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстраційний номер: 7065229, 21.04.2008, 16:47:12, реєстратор: Шосткинська міська державна нотаріальна контора. Але причини та підстави накладення заборони на відчуження квартири позивачам не відомі. Позивачі звернувшись із запитом до Шосткинської міської державної нотаріальної контори, отримали відповідь, що всі документи, датовані 1995 роком, передані до нотаріального архіву Сумської області, тому нотаріус не має можливості зняти арешт. В липні 2014 року позивачі звернулись із письмовим запитом до нотаріального архіву Сумської області про надання їм інформації про причину та підстави накладення заборони відчуження квартири [ADDRESS]. Але до часу звернення в суд не отримали відповіді. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але звернулась з заявою про розгляд справи без її участі, вказавши на підтримку заявлених вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, вказавши на підтримку заявлених вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та висловилась про необхідність їх задоволення. Причини, через які накладено заборону на відчуження квартири їй не відомі. Представник Шосткинської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Ніяких клопотань не заявив. Суд, вислухавши пояснення позивачів, відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню. В ході дослідження доказів по справі, судом було встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.7) квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.11-14) підтверджує наявність заборони на відчуження квартири [ADDRESS]. Згідно довідки № 15236 від 23.10.2014 р. виданої відділом Державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції станом на 23.10.2014 року штрафних санкції за [PERSON], [INFO] не зареєстровано (а.с.30). Відповідно статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та у відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бут застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. П.3.ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Судом беззаперечно встановлено, що позивачі по справі не мали та не мають боргових зобов'язань перед іншими особами, а відповідно позбавлені можливості розпоряджатися належним їм на праві власності майном шляхом встановлення заборони на відчуження квартири, що є порушенням прав, гарантованих Конституцією України та законодавчими актами України. Також, судом встановлено, що до 01.01.2013 нотаріус при одержані одного з документів, перелічених у ст. 74 Закону України «Про нотаріат» та в пп. 5.1 п. 5 гл. 15 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», вчиняв нотаріальну дію (тобто діяв як нотаріус) та відповідно до «Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна» (втратив чинність), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5) вносив до Реєстру заборон відомості про зняття заборони на об'єкти нерухомого майна (тобто діяв як реєстратор). Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріуса визнано спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться нотаріусом у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва. Статтею 46-1 Закону України «Про нотаріат» визначено повноваження нотаріусів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора. Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію. Тобто нотаріус має доступ та користується державним реєстром речових прав на нерухоме майно виключно при вчиненні нотаріальної дії або в результаті вчинення відповідної нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва. Порядок доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 02.08.2011 № 1936а/5, встановлює, коли нотаріус має право користуватися даними Державного реєстру речових прав: «7. Користування інформацією про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна, що міститься у Державному реєстрі прав, здійснюється користувачем виключно під час вчинення нотаріальних дій щодо цього об'єкта нерухомого майна». Що стосується вилучення обтяження (зняття заборони) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, нотаріусу має виходити зі змісту ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, зняття заборони на відчуження нерухомого майна здійснюється Державною реєстраційною службою відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Крім того, оскільки позивач висловився про можливість віднесення судових витрат на його рахунок, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачів, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved