Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.01.2021 року (згідно відмітки про поштове відправлення) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. На підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду вона з дітьми проживає разом за адресою: [ADDRESS] . З відповідачем домовленостей щодо способу утримання дітей та розміру аліментів на їх утримання не досягнуто. Відповідач інколи переказує кошти на утримання дітей, але такі виплати мають нерегулярний характер та їх розмір не відповідає дійсним потребам дітей. Відповідач на даний час проживає та офіційно працює в Австрії, має стабільний дохід та можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі викладеного позивач звернулась з зазначеним позовом до суду. 28 січня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є (а.с. 19). 29 січня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено проведення судового засідання на 23 лютого 2021 року. 16 лютого 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Гордієнко Т.В. на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує щодо задоволення позову, посилаючись на те, що на день звернення позивачки до суду з зазначеним позовом між сторонами не існував спір з приводу аліментів на дітей, оскільки відповідач з липня 2020 року перераховує на користь позивачки погоджену сторонами суму аліментів на двох дітей в розмірі 400 Євро та надає матеріальну допомогу повнолітньому сину позивачки [PERSON] , який з 05.09.2016 року проживає з відповідачем на території Австрії. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться його непрацездатна мати [PERSON] , [INFO] . Відповідач вважає, що вказаний позов носить маніпулятивний характер. Позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати більший розмір аліментів, аніж погоджений сторонами в липні 2020 року, а діти потребують саме такої збільшеної підтримки з боку відповідача, як платника аліментів. 22 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив позивачки [PERSON] , в якій вона зазначає, що не погоджується з доводами, викладеними у відзиві, оскільки станом на 19.02.2021 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2021 року про розірвання шлюбу не набрало законної сили. На даний час між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів. Доводи відповідача про те, що він матеріально допомагає її повнолітньому сину [PERSON] не відвідають дійсності, оскільки син отримує дохід, який дозволяє йому забезпечувати свої потреби. Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває його мати [PERSON] також не відповідають дійсності, оскільки відповідач має рідну сестру [PERSON] , яка проживає поряд з мамою в м. Маріуполь та допомагає їй в побуті та матеріально. Докази надання утримання матері відповідачем не надані. Вона звернулась до суду саме з позовом, а не з заявою про видачу судового наказу, оскільки існує ризик невизнання судового наказу в іноземній державі. 23 лютого 2021 року до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що позивачка замовчує деякі обставини, наприклад те, що дружина перебувала в Австрії з 25.12.2019 року по 10.01.2020 року і одержала на утримання дітей кошти. Він не заперечує отримання від сина позивачки коштів на придбання продуктів харчування в розмірі 150 Євро, але вартість щомісячних витрат відповідача на придбання продуктів харчування та оплату за користування житлом складає 1100 Євро. Вартість витрат відповідача на утримання матері складає 250 Євро на місяць. Суду слід врахувати ці витрати відповідача, а також те, що з липня 2020 року він перерахував на користь позивачки загалом 3600 Євро аліментів. Вважає, що граничний (максимальний) розмір аліментів повинен бути встановлений судом і не перевищувати п`яти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони у справі позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2008 року (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 14), та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою. Зазначена обставина відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є батьком неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 14), та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 16), тому зобов`язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачені ст. 188 СК України, відсутні. Відповідно до чт. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Судом встановлено, що договору про сплату аліментів між сторонами не було укладено. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В зазначеному випадку позивач просить стягнути аліменти саме у частці від доходу батька. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх дітей, суд керується вимогами ст. 182 СК України, при цьому суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сторонами не оспорювалось, що стан здоров`я дітей та платника аліментів задовільний. Відповідач [PERSON] інших неповнолітніх дітей не має, має непрацездатну матір [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером за віком (а.с. 63), але доказів того, що відповідачем надаються кошти на її утримання, суду не надано. В зазначеному випадку ні позивачем, ні відповідачем доказів про розмір доходів суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню в повному обсязі, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання двох дітей повинен складати 1/3 частину всіх видів заробітку відповідача. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26 січня 2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved