Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні правом власності квартирою, шляхом припинення реєстрації відповідачів, вказавши в позовній заяві, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2003р. посвідченому в нотаріальному порядку приватним нотаріусом [PERSON] р.№792, відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира [ADDRESS]. З моменту придбання квартири по теперішній час позивачі зареєстровані та мешкають в зазначеній квартирі. 16.09.2005р. позивачка [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] та він став мешкати в їх квартирі. Згодом, на його прохання, [PERSON] зареєструвала його за даною адресою. У 2008р. відповідач попросив позивачів, як власників квартири, дозвіл зареєструвати за зазначеною адресою свою доньку від першого шлюбу - [PERSON]. З їх згоди відповідачка була зареєстрована в їх квартирі. У 2011році, після народження у відповідачки дитини, вона сама зареєструвала в квартирі свого сина [PERSON], 2011р.н. Відповідачка [PERSON] разом зі своїм сином ніколи не проживали у зазначеній квартирі, були лише зареєстровані, їх місце проживання позивачам невімові. 16.11.2013р. позивачка [PERSON], розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] та він виїхав з помешкання на іншу адресу, яка їй невідома. Після розірвання шлюбу, по теперішній час, відповідач не проживає в квартирі, останнє відоме його місце проживання [INFO]. Факт не проживання відповідачів в квартирі позивачів підтверджується актом МКП «Основаніє» від 29.01.2016р. Членами сімї позивачів відповідачі не являються. Ніякого майна, що належить відповідачам, їх особистих речей за даною адресою немає. Оскільки реєстрація відповідачів в квартирі позивачів, тягне для них додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, та перешкоджає можливості розпоряджатися житловим приміщенням, з метою її відчуження, просять усунути перешкоди в користуванні їх власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації за зазначеної адресою. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідачі заперечень проти позову не надали, в судове засідання не зявилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі матеріалів. 3-тя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району їх представник в судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, визначені ст.383 ч.1 ст.405 ЦК України, та ст.150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЦК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а тому припинення права власності цієї особи на житло припиняє її право володіння і розпорядження цим житлом та право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом. Відповідачі не є членами сімї позивачів, не укладали з ними ніяких угод щодо користування жилим приміщенням. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які на час розгляду справи не є членами сімї власника. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. Реєстрація відповідачів за зазначеною адресою перешкоджає в здійсненні позивачам їх права власності в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.126 ЦПК України, позови до відповідача, місце постійного проживання якого невідоме, предявляються у томі числі за останнім відомим місцем постійного проживання чи постійного заняття відповідача. Обґрунтування позову підтверджується: договором купівлі-продажу від 15.04.2003р. посвідченому в нотаріальному порядку приватним нотаріусом [PERSON] р.№792 згідно з яким відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира [ADDRESS], витягом з реєстру права власності на нерухоме майно від 18.03.2003р., актом ЦОА від 29.01.2016р. МКП «Основаніє» про не проживання за зазначеною адресою відповідачів, довідкою МКП «Основаніє» №1106 від 09.02.2016р., технічним паспортом ОП ЗМБТІ р.№252/37075, де власниками квартири [ADDRESS] зазначені позивачі, та ін. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved