Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням №13а по пров. Таганрозькому у м. Дніпропетровську. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2014 року, реєстровий №3-1991, на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння №13а по пров. Таганрозькому у м. Дніпропетровську; [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2014 року, реєстровий №3-1993, на праві власності належить інша 1/2 частина вказаного домоволодіння. При укладені вказаних договорів купівлі-продажу продавець [PERSON] повідомила позивачів про те, що у вказаному будинку є зареєстрованою відповідачка [PERSON], яка у будинку не проживає з 1997 році, та обіцяла сприяти зняття її з реєстрації. Позивачі зазначають, що з моменту укладення договорів купівлі-продажу пройшло півроку, але відповідачка продовжує бути зареєстрованою за адресою: [INFO], що порушує їх право на вільне володіння, розпорядження та користування як власників нерухомого майна. Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] з 1997 року у будинку не проживає, її речі в будинку відсутні, на теперішній час вони є власниками домоволодіння, відповідачка не є членом їх сім'ї та згоди на її реєстрацію вони не давали, тому просили суд усунути перешкоди у користуванні власністю домоволодінням №13а по пров. Таганрозькому у м. Дніпропетровську, та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. Позивачі у судове засіданні не з'явились, надали суду письмові заяві, якими підтримали позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечували. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлялась належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №34 від 30.04.2015 року, заперечень на позовну заяву не надала, тому зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Амур-Нижньодніпровського РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутності, рішення постановити на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2014 року, реєстровий №3-1991, на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння №13а по пров. Таганрозькому у м. Дніпропетровську; [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2014 року, реєстровий №3-1993, на праві власності належить інша 1/2 частина вказаного домоволодіння. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У зазначеному будинку продовжує бути зареєстрованою відповідачка по справі [PERSON], що підтверджується даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 07.04.2015 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Виходячи з буквального тлумачення ч. 1 ст. 405 ЦК України, право членів сімї власника житла на користування цим житлом виникає за наявності водночас таких умов: 1) особа повинна бути членом сімї власника житла; 2) член сімї власника житла повинен проживати разом із ним. Щодо останньої умови, то очевидно, що особа повинна проживати разом із власником житла постійно. Як встановлено судом та підтверджується розписками свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про непроживання від 13.03.2015 року (а.с 13, 14 15) відповідачка не проживає у домоволодінні №13а по пров. Таганрозькому у м. Дніпропетровську з 1997 року, не є членом сім'ї позивачів, згоду наїї реєстрацію у даному домоволодінні вони не давали, будь-яких домовленостей між ними не укладалось. Оскільки відповідачка не проживає в квартирі більше одного року, її реєстрація за вказаною адресою не дозволяє позивачам розпорядитися своєю власністю, крім того, вони змушені нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - домоволодінням №13а по пров. Таганрозькому у м. Дніпропетровську. Також суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved