Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вказала, що 27.09.2004 року між нею та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з 2014 року у зв»язку з відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, з того часу проживають окремо. У зв»язку з цими причинами вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем , зареєстрований 27.09.2004 року виконкомом Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі ст. 224 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечує позивачка, а відповідач причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27.09.2004 року позивачка та відповідач [PERSON] уклали шлюб, зареєстрованому виконкомом Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4.( а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). В 2014 року припинили шлюбні відносини у зв»язку з відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, з того часу проживають окремо. Примирення між сторонами неможливо. Спору про майно між сторонами на момент розгляду даної справи не існує. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved