Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що на підставі рішення № 126 виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22 січня 1998 року [PERSON] була здійснена приватизація земельної ділянки площею 723 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Межі земельної ділянки відображені в Державному акті на право приватної власності на землю, виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів 24 лютого 1998 року. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 008669. Згодом даній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 1210100000:03:170:0009. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Позивачі та їх мати [PERSON] після смерті [PERSON] прийняли спадщину за законом кожний по 1/3 частки земельної ділянки площею 723 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-1401, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-1399, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-1400. З метою проведення робіт з виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 723 кв. м., що заходиться за адресою: [ADDRESS], позивачі та [PERSON] звернулися до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» та уклали Договір на обслуговування №12-50-02-8095(361/21) від 19.12.2011 року. Але за життя [PERSON] Державний акт про право власності на земельну ділянку не встигла отримати. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом однак постановою державного нотаріуса від 28 травня 2014 року їм було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому позивачі просять суд визнати за ними право власності по ? частини на 1/3 частку у спадщині, а саме земельну ділянку площею 723 кв.м., кадастровий номер 1210100000:03:170:0009, що знаходиться за адресою [ADDRESS] яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-1400. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представники управління Дерземагентства у м. Дніпропетровську та Першої дніпропетровська державної нотаріальної контора в судове засідання не з*явилися про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що в що на підставі рішення № 126 виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22 січня 1998 року [PERSON] була здійснена приватизація земельної ділянки площею 723 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Межі земельної ділянки відображені в Державному акті на право приватної власності на землю, виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів 24 лютого 1998 року. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 008669. Згодом даній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 1210100000:03:170:0009 /а.с. 12/. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.13/. Позивачі та їх мати [PERSON] після смерті [PERSON] прийняли спадщину за законом кожний по 1/3 частки земельної ділянки площею 723 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-1401, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-1399, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 листопада 2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 3-1400 /а.с.14-16/. З метою проведення робіт з виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 723 кв. м., що заходиться за адресою: [ADDRESS], позивачі та [PERSON] звернулися до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» та уклали Договір на обслуговування №12-50-02-8095(361/21) від 19.12.2011 року. Але за життя [PERSON] Державний акт про право власності на земельну ділянку не встигла отримати /а.с.17/. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом однак постановою державного нотаріуса від 28 травня 2014 року їм було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів /а.с.21,24, 76, 76 оборот/.

Outcome: dismissed