Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки із спільної власності. Посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1995 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] володіли квартирою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності та відповідно кожен з співвласників фактично володів часткою у розмірі 3/15. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого заяви про прийняття спадщини подають його доньки - [PERSON] та [PERSON]. Оскільки померлий заповіту на випадок своєї смерті не залишав, спадкування його частки у розмірі 3/15 здійснюється за законом. Враховуючи, що мати померлого - [PERSON] продовжувала проживати в зазначеній квартирі та вести господарство, після смерті сина 1/15 від 3/15 належної йому частки даної квартири вона прийняла та успадкувала, а тому її частка вже складала 4/15, але свідоцтва про право на спадщину вона не отримала. [INFO] померла [PERSON] Позивачка звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 30 грудня 2007 року, згідно якого померла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповіла [PERSON] Зазначає, що для отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом необхідно пред'явити до нотаріальної контори оригінал свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1995 року, якого у неї немає. Вона звернулась до Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради із клопотанням про видачу такого дублікату, але їй було відмовлено. У зв'язку із цим, державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зазначає, що з урахуванням майнових прав на спадщину за заповітом, вона має майнові права на частку зазначеної квартири у розмірі 7/15. Просить визнати за нею, право часткової власності на 7/15 частки квартири [ADDRESS]. 07 грудня 2016 року позивачка уточнила позовні вимоги, в яких посилається на те, що після подачі нею позову до суду, їй стало відомо про винесення заочного рішення у цивільній справі № 727/1774/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до Чернівецької міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, яким позов задоволено та визнано за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: частку в розмірі 1/5 квартири [ADDRESS]. Зазначає, що [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1995 року володіє часткою квартири [ADDRESS] у розмірі 3/15 частки та має право на спадщину за заповітом на належні їй частки в спадщині, після смерті матері [PERSON] на 4/15 частки квартири [ADDRESS]. Просить визнати за [PERSON] право часткової власності на 7/15 частки спірної квартири. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 грудня 2016 року до участі в справі залучено співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 квітня 2017 року залучено до участі у даній справі співвідповідача - Чернівецьку міську раду. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він визнав позовні вимоги повністю та просив розглянути справу за його відсутності. В судовому засідання відповідачка [PERSON], яка також представляє інтереси відповідачки [PERSON], визнала позовні вимоги. Також від [PERSON] надійшла заява, в якій вона визнала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник Чернівецької міської ради позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо визнання права власності за [PERSON] на 6/15 часток спірної квартири. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Крім цього, згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1222 ч.1, 1223 ч.ч.2,3 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.12 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними ( ч.2 ст.370 ЦК України, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1995 року, виданого Представництвом Фонду державного майна України в [ADDRESS], яка знаходиться по [ADDRESS] загальною площею 63,60 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що також підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.8) та довідкою ЧКОБТІ від 02 жовтня 2015 р. № 2112 (а.с.9). Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, судом встановлено, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS], а саме: [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON] належить по 3/15 частки даної квартири. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.12). Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України про спадкове право застосовуються до спадщини, яка відкрилась після 1 січня 2004 року. На підставі пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. На підставі частини 1 та 2 ст.524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом ч.1 ст.529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно довідки № 333 від 19 серпня 2010 року КЖРЕП № 17 на день смерті з [PERSON] разом в спірній квартирі проживала [PERSON] (а.с.49). Після смерті [PERSON] його мати - [PERSON] проживала в спірній квартирі, є спадкоємцею першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після його смерті, прийняла спадщину в розмірі 1/15 частки спірної квартири, але не оформила своїх спадкових прав. Також спадщину прийняли доньки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/15 частки спірної квартири кожна. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 червня 2016 року визнано за [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: частку в розмірі 1/5 квартири [ADDRESS] (а.с.117). Дане рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 червня 2016 року, яким визнано право власності за дітьми померлого на 1/5 частку квартири, яка належала [PERSON], в тому числі і на 1/15 частку квартири, яку успадкувала його мати [PERSON], набрало законної сили. Позивачка дане рішення не оскаржила, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на спірну квартиру в розмірі 1/15 частки квартири [ADDRESS], що належала померлому [PERSON], які успадкувала [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав задоволенню не підлягають, оскільки вищевказаним рішенням суду визнано право власності на цю частку за дітьми покійного [PERSON] Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. 13 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла [PERSON], що народилась [INFO] в смт. Глибока Чернівецької області, мешкає в [ADDRESS]. що підтверджується копією заповіту (а.с.13). [PERSON] звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні [PERSON] 4/15 часток спірної квартири, в тому числі 1/15 частки, що належала померлому [PERSON], спадкоємцем якого була його мати [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування розяснив судам, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 11 липня 2016 року № 1399/02-31 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що ні вона особисто, ні її представник за довіреністю не надали державній нотаріальній конторі документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру чи її частку, та документів, які підтверджують державну реєстрацію прав власності на квартиру, частки якої нею успадковуються (а.с.10). 01 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності на спірну квартиру, але їй було відмовлено, оскільки необхідна письмова відмова у наданні оригіналу свідоцтва від того з співвласників житла, який відмовляється таке свідоцтво надати. Зазначену письмову відмову [PERSON] до нотаріальної контори не надавав (а.с.14). Із довідки Чернівецького КОБТІ від 06 липня 2016 року № 1328 вбачається, що згідно архівних даних квартира [ADDRESS], загальною площею 67,40/63,60 кв.м., в тому числі житловою - 39,50 кв.м. (три кімнати) розташована в багатоквартирному, житловому будинку по вулиці [ADDRESS] інвентаризаційна вартість квартири складає 154673 грн. При обст еженні квартири змін немає (а.с.21). Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена законом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємиця за заповітом, успадкувала майно після смерті матері [PERSON], а тому слід визнати в порядку спадкування за позивачкою [PERSON] право власності на 3/15 частки квартири [ADDRESS]. Також слід визнати за [PERSON] право власності на 3/15 частки квартири [ADDRESS], оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1995 року вона володіє часткою квартири [ADDRESS] у розмірі 3/15 частки, а тому частка [PERSON] складає 6/15 часток квартири [ADDRESS], загальною площею 67,40/63,60 кв.м., в тому числі житловою площею 39,50 кв.м., у будинку [ADDRESS] На підставі викладеного та ст. ст. 5, 16, 328,370,372, 392, 1216-1218, 1222 ч.1, 1223, 1226 ч.1, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: partial