Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка 12 листопада 2013 року звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2013 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., починаючи з 02.07.2012 року до [INFO] року. Оскільки відповідач добровільно не виконував рішення суду щодо сплати аліментів на дружину, аліменти було стягнуто в примусовому порядку. Але, належним чином свій обов'язок зі сплати аліментів не виконував, у зв'язку із чим, за ним утворилась заборгованість по аліментам, яка 01.11.2013 року складає 5 783,87 грн., та пеню за прострочення сплати аліментів за період із 02.07.2012 року по 01.11.2013 року у розмірі 15 972,83 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд стягнути із відповідача на свою користь неустойку у вигляді пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини у сумі 15 972,83 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Обставини справи визнав, але не згоден із сумою боргу (а.с.19). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], народилися у батьків: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,7) Відповідно до виконавчого листа №2/0418/2129/2012, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 09 серпня 2012 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дружини в розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 02.07.2012 року до [INFO] року (а.с.9). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2013 року розірвано шлюб між сторонами (а.с.8). Згідно довідки-розрахунку, за період з 02.07.2012 року по [INFO] року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини у сумі 5 783,87 грн. (а.с.12). Згідно ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухилявся від сплати аліментів на утримання дружини, що було визнано ним, а тому зобов'язаний сплатити неустойку за кожен день прострочення, розрахунок якої за період із 02 липня 2012 року по жовтень 2013 року слід обраховувати, виходячи з того, що розмір неустойки за кожен місяць прострочення становитиме 30% суми несплачених аліментів за місяць, який має 30 днів, або 31% за місяць, який має 31 день. При цьому, сума боргу за попередній місяць не додається до заборгованості на наступний місяць, а отже неустойка має нараховуватись за кожен місяць окремо від визначеного розміру аліментів без додавання суми нарахованих аліментів. Таким чином, оцінивши надані позивачем докази, розглянувши спір в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, у зв'язку із чим із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення сума неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 120,00 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивач звільнений від сплати судових витрат, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, тому із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial