overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08 серпня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування свої позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2007 року по травень 2013 року. Від спільного життя з відповідачем вона має малолітню доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. На підставі викладеного, позивачка просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON], народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 05.09.2008 року, актовий запис № 930 (а.с. 7). Малолітня дитина мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою КП «ЖЕО № 8» від 04.07.2014 року (а.с.8). На теперішній час відповідач, добровільно не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, однак має таку можливість бо є фізично здоровою особою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, у разі невиконання одним з батьків свого обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ст. 184 ч.1 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, починаючи 08 серпня 2014 року. Також, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08 серпня 2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 23 серпня 1987 року. Від спільного подружнього життя мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало сварки, які відповідач часто влаштовує. Наразі проживають окремо. Через такі відносини та із-за відсутності тривалого часу сімейних подружніх відносин, дійшла висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просила суд його розірвати. Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд вимоги задовольнити та шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 1987 року виконавчим комітетом Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом № 17. Подружжя має двох дітей, один з яких є неповнолітнім: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та може зашкодити дітям. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] 08 травня 2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 05 лютого 2010 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що вони з відповідачем не зрозуміли одне одного, між ними постійно виникають сварки та суперечки. Відповідач придирається до неї по різним причинам, що негативно впливає на її психічний стан та стан здоров'я дитини. Відтак, дійшла висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просила суд його розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 лютого 2010 року виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом № 02. Від спільного сімейного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї і вважає, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та він підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.01.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS], внаслідок їх відсутності без поважної причини понад шість місяців. В суді її представник підтримує вимоги позову. Пояснила, що позивачка є власником вказаного житлового будинку. Відповідачі з моменту купівлі нею будинку там не проживають, вони були колишніми власниками. Відповідачі в суд не з`явилися, їх виклик було опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» (а.с. 27). Тому суд розглядає справу за його відсутності, за правилами заочного провадження. Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Так, згідно договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 30.05.2011р., [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до витягу про державну реєстрації прав, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2011р. (а.с. 6). У вказаному будинку з 21.01.1978р. зареєстровано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-10). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідачі з моменту продажу будинку не проживають в ньому. За ст.163 ЖК займане житлове приміщення зберігається за наймачем в порядку передбаченому ч.1 пунктами 1 і 5 частини 3 і частиною 4 ст. 71 ЖК. Статтею 71 ч.1 ЖК передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасової відсутності наймача не більше 6 місяців. За ст.72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. То ж, суд вбачає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є власниками будинку, фактично не проживають за цією адресою з 30.05.2011р. То ж, позов є обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Про стягнення судових витрат позивач не заявляє вимог, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON], 09.01.2014 року, звернулася до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами, в позовній заяві вказала, що згідно договору купівлі - продажу № НМ -0120 від 06 вересня 2000 року, оформленого Українською Універсальною біржею, вона придбала у [PERSON] домоволодіння та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства площею 0,41 га, що знаходяться по [ADDRESS], якими вона з того часу користується як власник. В даний час позивачка має намір зареєструвати вказане нерухоме майно в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, але дізналася, що договір купівлі-продажу домоволодіння та присадибної земельної ділянки, який був оформлений Українською універсальною біржею є недійсним, посвідчити його в нотаріальному порядку в даний час вона не має можливості так як місце перебування гр. [PERSON]. їй не відоме, тому позивачка просила суд визнати договір купівлі - продажу домоволодіння та земельної ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства площею 0,41 га, що знаходяться по [ADDRESS], № НМ -0120 від 06.09.2000 року, оформлений Українською універсальною біржею між нею та [PERSON]. - дійсним, та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, звернулися до суду з заявами, в яких підтримали позовні вимоги позивачки і просили суд розглянути справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій повідомив, що позов визнає, просить суд розглянути справу без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обгрунтовані і підлягають задоволенню, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не має. На підставі ст.ст. 328, 392, 655,657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.03.2017р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.04.1987 року вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем, неповнолітніх дітей від даного шлюбу не мають. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, в звязку з чим шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливі, згоди на розірвання шлюбу через органи ДРАЦС відповідач не надає, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином судовими повістками, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 20.04.1987 року (а.с.7). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.04.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17.09.2008р. відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 58. В суд сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає, відповідач проти позову не заперечує. Тому суд розглядає справу без технічної фіксації та за правилами ст.ст.130, 174 ЦПК України - у попередньому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 17.09.2008р., який було зареєстровано відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 58, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 7). За свідоцтвом про народження, від шлюбу у них є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6), які проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою Приморської міської ради (а.с. 4). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дітей відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.04.2021 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] . Позивачка у позові зазначила, що шлюбні стосунки тривали до січня 2021 року , після чого сімейно шлюбні відносини були припинені внаслідок подружньої зради з боку чоловіка. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть . Позивачка у позові зазначила , що шлюб має формальний характер та шлюбні стосунки відновленню не підлягають. Ухвалою суду від 20.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25.05.2021 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, у визначений законом строк надав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу визнав та просив суд слухати справу за його відсутності . Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва, що міститься в матеріалах справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 12 червня 2015 року Центрально міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 404 що підтверджено свідоцтвом про шлюб, який міститься в матеріалах справи . Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження дитини. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми, вставили почуття любові один до одного. Сторони відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24\~Сімейного Кодексу\~України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.07.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.11.2005р. відділом РАЦС Приморського РУЮ Запорізької області, актовий запис № 112. В суд сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає, відповідач не заперечує проти позову. Тому суд розглядає справу за правилами ст.ст. 130,174 ЦПК України у попередньому засіданні, без технічної фіксації. Позов обґрунтовано тим, що з січня 2014р. сторони проживають окремо через непорозуміння один одного. Спору про поділ майна та проживання дітей в них немає. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 15.11.2005р., який було зареєстровано відділом РАЦС Приморського РУЮ Запорізької області, актовий запис № 112, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу у них є спільна неповнолітня дитина, син - [PERSON], [INFO] та від першого шлюбу - неповнолітня донька [PERSON], [INFO], (а.с. 3,4), яка була усиновлена відповідачем згідно рішення Приморського районного суду Запорізької області від 23.05.2006р.(а.с. 10). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дітей відсутній. Про стягнення судових витрат позивачка не заявляє, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.09.2014 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем 21 лютого 2009 року зареєстрували шлюб, на даний час з березня 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети, подружні та сімейні стосунки не підтримують. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаємопорозуміння через різні погляди на сімейне життя. Спір про розподіл майна відсутній. Питання щодо порядку виховання та утримання дитини на даний час не вирішено. Рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, підстав для примирення не має. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та надала аналогічні пояснення . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони 21 лютого 2009 року уклали шлюб, який зареєстрований Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 7 /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5/, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведеться. Спору по розподілу майна, придбаного у шлюбі, не має. Питання про утримання дитини буде вирішуватися окремо. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджено відповідною квитанцією /а.с.1/.

Outcome: approved