Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього позивача [PERSON], його мати - [PERSON] - померла [INFO]. [PERSON] проживає разом із своєю бабою [PERSON], яка його виховує та матеріально забезпечує. Умови проживання виховання та розвитку дитини сприятливі. Відповідач [PERSON] вихованням сина не займається. Аліменти не сплачує, ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. За час проживання сина у [PERSON] [PERSON] жодного разу його не провідував, не цікавився його станом здоров'я, успіхами в навчанні, не приймав участі у вихованні сина. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини необхідно вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Тому позивачі просять суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на користь сина аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., встановити піклування над неповнолітнім [PERSON] У судовому засіданні позивачі та представник позивача позов підтримали і просили задовольнити, поскільки відповідач [PERSON] вихованням свого сина не займається, не приділяє йому належної уваги, матеріально не забезпечує, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. З часу смерті матері позивача він не сплачує аліменти на утримання сина. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав частково. Дійсно, він проживає у Київській області, має іншу сім'ю, у нього там росте дочка. Після смерті матері [PERSON] він пропонував йому поїхати з ним, але син відмовився, сказав, що він буде жити з бабусею, так як звик уже з нею, буде ходити тут у школу. Але по мірі можливості він надає сину посильну допомогу, відвідує, коли приїжджає додому. Тому він не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав відносно сина, так як це буде в інтересах дитини. Платити заявлену до стягнення суму аліментів він не має можливості, поскільки хворіє, лікується, і є інвалідом третьої групи. Крім пенсії ніяких доходів більше не має, в зв'язку з цим він не проти платити аліменти на утримання сина, але меншу суму. Представник третьої особи - служби у справа дітей Талалаївської РДА Клименко Н.В. - в судовому засіданні позов визнала і просила задовольнити, поскільки для надання дитині соціального статусу необхідно позбавити батька батьківських прав, поскільки батько вихованням дитини не займається, не приділяє йому належної уваги. При спілкуванні з дитиною вияснилось, що він не хоче їхати до батька, хоче жити дома з бабусею. Бабуся [PERSON] виявила бажання бути піклувальником свого внука, вона відповідає необхідним критеріям, і тому в інтересах неповнолітньої дитини буде позбавлення батька батьківських прав і призначенні бабусі піклувальником над дитиною. Представник третьої особи - виконавчого комітету Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, тому розгляд справи було проведено без участі представника третьої особи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO]. В графі «Батько» зазначено [PERSON], в графі «Мати» - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.2002 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть (повторного) серії [NUMBER] від 30.03.2016 року [PERSON] померла [INFO] у віці 35 років (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1981 року [PERSON] народилась [INFO], в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.07.2001 року [PERSON] та [PERSON] одружились 21 липня 2001 року, прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а.с.7). Згідно виписки з рішення Талалаївського районного суду від 26 серпня 2003 року, яке набрало законної сили. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради від 12 вересня 2016 року № 46 було вирішено підняти клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.12). Своє рішення виконавчий комітет мотивував тим, що батько тривалий час постійно проживає в м. Київ, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно актів обстеження житлово - побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 11.08.2016 року та 21.10.2016 року було встановлено, що разом із [PERSON] проживають ще її дочка [PERSON], 1987 року народження, та внуки [PERSON] 2016 року народження, [PERSON] 2013 року народження та [PERSON] 2001 року народження. Сім'я проживає у квартирі, яка складається з 3-х житлових кімнат, вітальні, кухні, двох коридорів. Квартира опалюється газом, підведена вода. Кімнати повністю умебльовані, є в наявності побутова техніка, стан приміщення задовільний, є надвірні будівлі, сім'я тримає господарство та обробляє земельну ділянку 0,19 га. (а.с.33-34). Рішенням комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини від 05 жовтня 2016 року вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO] (а.с.15). Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він проживає по сусідству з [PERSON] З самого народження [PERSON] проживає у неї, вона займається його вихованням, забезпечує в усьому. Батька - [PERSON] - за весь час він бачив всього декілька разів. Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням сина не займається, на даний час має іншу сім'ю, проживає у Київській області, не цікавиться його духовним та матеріальним станом. Крім того, сам позивач [PERSON] в судовому засіданні просив суд, щоб його батька позбавили батьківських прав. Суд також бере до уваги роз'яснення Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме в п.16 якого зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] протягом тривалого періоду ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню свого неповнолітнього сина [PERSON], не піклується про фізичний і духовний розвиток хлопчика, стан його здоров'я, матеріально не забезпечує, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно сина. Вирішуючи позовну вимогу про призначення піклувальника, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцять років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повноліття дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не може бути опікуном, піклувальником дитини особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, особа, позбавлена батьківських прав, а також, інтереси якої суперечать інтересам дитини. Частинами 3 і 4 ст. 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Встановлення опіки та піклування судом законодавчо врегульовано ст. 60 ЦК України, яка передбачає, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітньому [PERSON] на момент ухвалення рішення, виповнилося п'ятнадцять років. Згідно матеріалів справи його бабуся [PERSON] займається вихованням та навчанням свого онука, здійснює за ним належний догляд, забезпечує матеріально. Умови проживання родини відповідають потребам дитини. [PERSON] здорова, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не має хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дитини. За станом здоров'я може бути піклувальником (а.с.16-18). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає у квартирі, яка належить їй на праві власності, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов, довідкою з місця проживання про склад сім'ї, копією паспорта родини та реєстрацію, копією свідоцтва про право власності на житло. (а.с. 6, 11, 14). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона бажає стати піклувальником свого онука [PERSON], дане бажання мотивує тим, що між нею та дитиною склалися теплі, дружні стосунки, з великою відповідальністю ставиться до проблеми опіки, уже фактично після смерті дочки прийняла на себе всю відповідальність за долю онука. Тобто в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про доцільність встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] та призначення його піклувальником [PERSON] Вирішуючи питання щодо вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як було встановлено судом відповідач [PERSON] з березня 2016 року не сплачує аліменти на утримання сина, поскільки стягнення по виконавчому листу закінчене в зв'язку із смертю стягувача [PERSON], добровільно кошти на утримання сина він не надає, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Щодо пред'явленої до стягнення суми аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., суд виходить з наступного. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи встановлену під час судового розгляду обставину, що відповідач [PERSON] являється інвалідом, перебуває на обліку в УПФУ, отримує пенсію по інвалідності, проходить періодичне лікування, тому підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з вимог ст.181 СК України, якою передбачено стягнення аліментів в частці від доходу. Суд також виходить з положення ч.1 ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів», які передбачають перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, до яких відносяться стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, судом враховується передбачений законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлений ч.2 ст. 182 СК України, і який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.ст. 180-184 СК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь призначеного судом піклувальника аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% встановленого державою прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У відповідності до положення ст. 88 ЦПК України, регулюючої розподіл судових витрат між сторонами, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial