Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивачка 21.11.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 625,93 грн. щомісячно починаючи з 01.09.2017 року до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем позивачка народила доньку - [PERSON], [INFO]. 14.08.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси було вирішено стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини від усіх доходів батька до повноліття дитини. Після повноліття [PERSON] виплата аліментів припинилася. На час звернення до суду [PERSON] є студенткою 1-го курсу денного відділення ІБЕІТ Інституту Одеського національного політехнічного університету, закінчення навчання планується у 2021 році. Донька, не працевлаштована та не отримує стипендію. [PERSON] добровільно не надає коштів на оплату навчання дитини. На підставі розпорядження № 347/18 від 24.01.2018 року, у зв'язку з рішенням Дисциплінарної плати від 22.11.2017 року № 3723/3дп/15-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та внесення подання Вищої Ради Правосуддя про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси справа була передана для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. Ухвалою суду від 13.02.2018 року справа прийнята до провадження та відкрите провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 01.03.2018 року справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання 10.04.2018 року сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від позивачки надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, з зазначенням, що проти винесення заочного рішення вона не заперечує. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою, та судові повістки) направлялась відповідачу за останньою відомою адресою проживання, які були повернені з відміткою про отримання відповідачем документів, будь-яких заяв з приводу неявки суду не надіслав. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності відомостей про належне сповіщення відповідача, зі згоди позивача, суд ухвалив слухати справу згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане Козинською селищною радою Обухівського району Київської області від 12.01.2000 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районну управління юстиції м. Одеси, 14.08.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис №153. Посилання позивачки про те, що вона отримувала на користь доньки аліменти до досягнення дитиною повноліття підтверджуються Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва про закінчення виконавчого провадження від 17.11.2010 року, у зв'язку з тим, що боржника було переведено до філії «Учбово-оздоровчого комплексу «Червона Рута» ДК «Укргазвидобування», тож виконавчий документ було направлено до відповідного ВДВС. Судом встановлено, що 01.09.2017 року між Одеський національний політехнічний університет та [PERSON] було укладено договір № 17226к про надання освітніх послуг на строк навчання з 01.09.2017р.по 30.06.2021р. з денною формою навчання, загальна вартість навчання становить 60090 грн., з яких за 1-й курс навчання -11190 грн.(за семестр 5595 грн.), 2 курс-14770 грн., 3- й курс-16250 грн., 4-й курс - 17880 грн. [PERSON] 28.08.2017 року за навчання [PERSON] сплатила 5595 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.836750497.1 від 28.08.2017 року.(а.с.8). Довідкою від 14.11.2017 року № 1383 підтверджується факт навчання [PERSON] на 1 курсі денного відділення ІБЕІТ інституту Одеського національного політехнічного університету. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз'яснено судам, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. На спростування цього відповідачем не надано жодного доказу. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з досягненням донькою повноліття відповідач припинив виплачувати аліменти. Враховуючи звернення матері повнолітньої дитини з позовом про стягнення аліментів, беручи до уваги продовження донькою навчання на денній формі навчання, і у зв'язку з цим вона потребує матеріальної допомоги, суд вважає можливим стягнути аліменти щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 21.11.2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У своєму позові позивачка просить стягувати аліменти щомісячно починаючи з 01.09.2017 року, проте не додає ніяких доказів на підтвердження того факту, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача до часу пред'явлення даного позову, та про те, що [PERSON] ухилявся від їх сплати. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з 01 вересня 2017 року, за їх недоведеністю. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 704,80 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню підлягають вимоги, щодо розміру аліментів, а саме 625,39 грн. до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2021 року з урахуванням індексації з часу подачі позову, проте задоволенню не підлягають вимоги, щодо стягнення аліментів за минулий час, тобто починаючи з 01.09.2017 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial