Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за кожною із них право власності в порядку спадкування за законом по Ѕ частині земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,8718 га, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район на території П?ятигірської сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Вказують, що вони є спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті батька [PERSON], спадщину прийняли своєчасно, оскільки відповідно до ст. 1270 ЦК України подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку їм було відмовлено згідно Постанови нотаріуса П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 23.04.2018 року в зв?язку з тим, що позивачі не надали документи, що посвідчують право власності на спадкову земельну ділянку, внаслідок чого вони не можуть реалізувати своє право на спадщину. В судове засідання сторони не прибули, до суду надали заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, при цьому відповідач зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 23.07.2016 року (а.с.-14) та копіями свідоцтв про народження та одруження позивачів (а.с.-6-7,11-12). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яку позивачіприйняли своєчасно, оскільки відповідно до ст. 1270 ЦК України подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (копія спадкової справи №1110/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON].) Батько позивачів в установленому порядку прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею загальною площею 0,8718 га, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район на території П?ятигірської сільської ради, яка належала їй на підставі Державного акту серії [NUMBER], проте оформити право власності на спадкове майно не встиг, оскільки помер 18 травня 2016 року. Згідно Постанови нотаріуса П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 23.04.2018 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану спадкову земельну ділянку, оскільки вони не надали документи, що посвідчують право власності на спадкову земельну ділянку, так як [PERSON] згідно заповіту, посвідченого П?ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області від 03.09.2013 року реєстровий номер 32 прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], але не оформив своїх спадкових прав і помер [INFO] . (а.с.-16) Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз?яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так, із витребуваних і досліджених судом матеріалів спадкової справи №1110/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що відповідно до заповіту, посвідченого П?ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області від 03.09.2013 року реєстровий номер 32 [PERSON] прийняв спадщину на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,8718 га, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район на території П?ятигірської сільської ради, яка належала його матері [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] після її смерті, яка настала [INFO], але не оформив своїх спадкових прав і помер [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч.1 і 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що позивачі дійсно є спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті [PERSON], спадщину прийняли своєчасно, а також те, що в силу об?єктивних причин спадкодавець позивачів не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті матері, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved