overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка 14.11.2013 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини і не надає їй матеріального утримання. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, зменшила розмір позову, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно ухвали суду допитаний за місцем проживання Вінницьким міським судом Вінницької області, позов у зменшеному розмірі визнав, проти його задоволення не заперечував, просив справу розглянути в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням позиції відповідача, який не заперечував щодо задоволення позову в зменшеному розмірі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі ? (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачка 14.11.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а також прохала стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме: за період з січня 2015 року по жовтень 2016 року включно у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, заявлені вимоги прохали задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника свідчення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.11.2010 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони не можуть дійти взаємної згоди щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт ухилення відповідачем від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON]. Окрім того, відповідач визнав позов в повному обсязі. З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка 14.11.2019 звернулася до суду з даним позовом, просить суд виключити з актового запису № 33 про народження [PERSON] , що складений 04 квітня 2019 року Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відомостей про [PERSON] , [INFO] , як про батька дитини та внести зміни до вищевказаного актового запису, записавши батька дитини зі слів матері. В обґрунтування позову зазначила, що вона 29.06.2017 з відповідачем зареєстрували шлюб. Одруження з відповідачем виявилося невдалим - вони не зійшлися характерами. Невдовзі після реєстрації шлюбу її стало відомо, що у них немає спільних інтересів, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідач є для неї чужою людиною. Фактично з початку 2018 року сім`я остаточно розпалася, а шлю залишився між ними лише формальністю. [INFO] у неї народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідач був записаний у свідоцтво про народження, згідно вимог ст. 122 СК України, оскільки шлюб між ними не розірвано. Вказує, що її син народжений не від чоловіка, бо у лютому 2018 року [PERSON] виїхав за межі України, після чого будь-які зв`язки з ним було втрачено. В зв`язку з чим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивачка 14.12.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона являється власником житлового будинку по вул. Грушевського, 25 в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно договору дарування від 28.11.2006 р. Відповідач має у власності свій житловий будинок, який теж знаходиться в с. Сілець. Однак вважає, що він є власником належного їй домоволодіння та не збирається виселятися. Через приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу нею було передано заяву відповідачу, в якій пропонувалось виселитися та знятись з реєстрації до 01.12.2015 р., однак останній відмовляється звільнити домоволодіння, а будинок їй необхідний для особистого проживання. Просила виселити відповідача без надання іншого жилого приміщення та стягнути у її користь судові витрати. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що ще у грудні 2015 року він знявся з реєстрації в будинку №25 в с. Сілець, на даний час зареєстрований у будинку по вул. Панаса Мирного,5 в с. Сілець Тисменицького району. Однак живе у будинку сестри разом з перестарілим батьком, оскільки доглядає його. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що житловий будинок №25 по вул. Грушевського в с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області належить позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 28.11.2006 р. (а.с.6). В даному будинку проживає відповідач [PERSON], який являється братом позивачки, що підтверджується довідкою Сілецької сільської ради від 30.10.2015 р. №317. (а.с.12). 31.08.2015 р. позивачка звернулася із заявою(а.с.13) до відповідача через приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] про виселення та зняття з реєстрації із займаного житлового будинку до 01.12.2015 р. Як вбачається з копії паспорта відповідача, останній знявся з реєстрації у грудні 2015 року, і на даний час зареєстрований [INFO].(а.с.25-27). Однак продовжує проживати у належному позивачці будинку. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпорядження своїм майном. За таких обставин, слід виселити відповідача з домоволодіння по вул. Грушевського, 25 в с. Сілець Тисменицького району, що належить позивачці та вселити його у жиле приміщення по вул. Панаса Мирного, 5 в с. Сілець за місцем реєстрації. З відповідача також слід стягнути в користь позивачки судовий збір у сумі 487,20 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст.. ст.. 168, 169 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивачка 14.12.2015 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дітей. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила задовольнити позов, проводити розгляд справи без її участі, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 11.10.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Селидове Донецької області, сторони перебувають з 11.10.1997 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 152. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], від 31.03.1998 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 131, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], від 19.09.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Селидове Донецької області, актовий запис № 155, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 14.12.2015 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 14.12.2015 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивачка 14.12.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 29.09.2007 року розпався через не складення сімейного життя по причині систематичного зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого не забезпечував сім»ю та залишив без батьківського піклування дітей, тому примирення між ними не можливо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO] та Анну, [INFO], які проживають та залишаться проживати із нею. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та стягнути з відповідача понесені судові витрати, залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 18, 19 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони укладали шлюб 29.09.2007 року в Щербанівській сільраді Полтавського району Полтавської області ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя через негативну поведінку відповідача у шлюбі, внаслідок чого примирення між ними не можливе. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ( а. с. 5, 6 ), які проживають з позивачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивачка 14 березня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 1991 року. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2017 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 1991 року. Шлюб зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 171 (а.с.3). Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Омелич» на «Тіміну», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2017 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка, 14 вересня 2015 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що вона з 2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не займається вихованням дитини та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки має доходи від нерегулярних заробітків, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дають можливість сплачувати аліменти, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сім'ї у відповідача немає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно на дитину до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Просить справу розглядати без її участі, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, згідно чинного законодавства. На підставі ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підставний і такий, що підлягає до задоволення з підстав викладених позивачкою в позовній заяві. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], однак кошти на його утримання добровільно не надає. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 100 грн. щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є фізично здоровою особою, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки згідно ст.180 СК України, він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст.75, 81, 180, 182 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачка 14 вересня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 09 серпня 2014 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1010. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з вересня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Король» В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09 серпня 2014 року. Шлюб був зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1010./а.с.3/ Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.4/ Встановлено також, що з вересня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка 14 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2003 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2003 року (а.с.5), мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6,7/, які проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дітей до їх повноліття, починаючи з 14 квітня 2014 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дітей зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка 14 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Позов мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2006 року, проте відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати допомогу на утримання дитини, так як являється працездатним, інших утриманців не має. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстровану шлюбі з 20 грудня 2006 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] Між сторонами не досягнута домовленість щодо утримання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує матеріальне становище відповідача, який являється працездатним, фізично здоровий, інших утриманців не має, а також вік дитини , на утримання якої стягуються аліменти, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до повноліття дитини чи до зміни матеріального становища сторін. Згідно ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved