Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12.03.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? заробітку та будь-яких інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11 липня 2022 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 30 січня 2004 року між нею та відповідачем у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що у Книзі реєстрації актів про укладання шлюбу було зроблено запис № 26 та було видано свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. 14 квітня 2014 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, [PERSON] залишено дошлюбне прізвище «[PERSON]». Син [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. Відповідач ухиляється від утримання дитини та не надає матеріальну допомогу. Угоди про добровільну сплату матеріальної допомоги між нами не досягнуто. Як відомо Позивачці, стан здоров'я та матеріальне становище Відповідача є задовільними. Інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків, інших осіб у Відповідача немає. Тим самим, Відповідач в змозі сплачувати аліменти, які, однак, він сплачувати відмовляється. 11.06.2014 року Позивачка подала заяву, у якій просила стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій сумі, а саме - у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 11.06.2014 року та про розгляду справи у її відсутності. Відповідач із зазначеними вимогами погодився, про що подав 11.06.2014 р. відповідну письмову заяву, в якої також просив розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що у Книзі реєстрації актів про укладання шлюбу було зроблено запис № 26 (а.с. 3) 14 квітня 2014 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/3627/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, [PERSON] залишено дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 04.08.2004 року, актовий запис № 501 (а.с.4). Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою тобто його матір'ю та відповідно перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини та не надає матеріальну допомогу. Угоди про добровільну сплату матеріальної допомоги між нами не досягнуто. Як відомо Позивачці, стан здоров'я та матеріальне становище Відповідача є задовільними. Інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб у Відповідача немає. Тим самим, Відповідач в змозі сплачувати аліменти, які, однак, він сплачувати відмовляється. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання сина. Крім того, на його утриманні немає інших неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців, він не сплачує стягнень по виконавчим документам, а також не додано доказів того, що у нього є інші обов'язкові додаткові витрати. При цьому суд враховує заяву відповідача про визнання позову та відомості що він не має постійного заробітку. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При визнанні розміру аліментів суд, враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, враховуючи пояснення відповідача щодо визнання вимог та вимоги ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме: з 11.06.2014 року до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] року, в розмірі 800 гривень, щомісячно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved