Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] з 03.10.1973р. працювала на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2011р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія», на посаді старшого комірника. 28.02.2017р. вона звільнилась з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №46 від 26.12.2016р. у зв'язку із порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю. Позивачка неодноразово просила відповідача сплатити їй нараховану але не виплачену заробітну плату за період часу з 01.07.2016р. по 13.03.2017 року, однак підприємство тривалий час порушувало вимоги законодавства про працю, а саме, строки виплати заробітної плати. За період часу з 01.07.2016 року по день звернення відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у зв'язку з чим, станом на 13.03.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 20874,82 грн. Крім того, відповідач відмовився сплатити позивачці вихідну допомогу при звільненні в сумі 7278,87 грн., а також з відповідача підлягає стягненню компенсація за весь час затримки розрахунку з моменту звільнення по день розгляду справи, яка складає 10398,60 грн. До того ж, позивачка, вважає що діями відповідача заподіяна моральна шкода в розмірі 10000 грн., яку вона просить стягнути з відповідача за рішенням суду. В судовому засіданні позивачка та її представник за довіреністю - [PERSON] наполягали на задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання надала суду письмові заперечення на позов, в яких вказала, що відповідач не заперечує проти суми заборгованості, суми вихідної допомоги та компенсації за затримку виплати, однак, не визнає її позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, в цій частині позовних вимог просить відмовити позивачу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: згідно записів в трудовій книжці, позивачка з 03.10.1973 р. працювала в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» на посаді старшого комірника /а.с.6-7/. 28.02.2017 р. вона звільнилась з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №13 від 28.02.2017р. /а.с.8/. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно наданої позивачем в судовому засіданні довідки № 180 від 13.03.2017 року, підписану генеральним директором КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 13.03.2017 року складає 20874,82 грн. /а.с.8-оберт/ Відповідно до п.є та п.1 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ 8.02.1995р. N100, Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: є) виплати вихідної допомоги. Згідно п.2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Враховуючи заробітну платню за грудень 2016р. - січень 2017 р. в розмірі 4852,58 грн., відповідно довідки № 179 від 13.03.2017р. про середній заробіток позивачки [PERSON] /а.с.9/, її середньоденна заробітна плата становить - 231,08 грн. При цьому кількість робочих днів затримки з дати звільнення 01.03.2017р. по 10.05.2017р. складає 45 робочих днів, тому, середній заробіток позивача за 45 днів затримки виплати зарплати складає - 10398,60 грн. Крім того, згідно вимог ст. 44 КЗпП України, позивачу під час звільнення було відмовлено в проведенні розрахунку та виплаті вихідної допомоги в розмірі не менше 3-місячного середньомісячного заробітку в сумі 7278,87 грн., яка також підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду. Тому, відповідно до вимог ст.117 ч.1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь суми моральної шкоди в розмірі 10000 грн., заподіяної їй неправомірними діями відповідача, що спричинили їй моральні страждання як сумлінному працівнику та вплинули на стан її здоров'я, то суд при ходить до висновку, що вона повинна бути значно зменшена, та підлягає стягненню на користь позивачки в сумі 800 грн., оскільки розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає - 640 грн.

Outcome: approved