Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Львова про зняття арешту з усього нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладеного ВДВС [PERSON] районного управління юстиції повідомленням №2-2689-02 від 24 лютого 2003 року, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 11723077; зняття арешту з усього нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладеного ВДВС [PERSON] районного управління юстиції повідомленням №2-2689-02 від 24 лютого 2003 року, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №11723051. Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року даний позов залишено без руху. На виконання ухвали суду представником позивачів [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідчених довіреностей від 12 червня 2017 року та 22 грудня 2017 року (а.с. 33, 34) подано позов в новій редакції, відповідно до якого позивачі просять суд зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладений ВДВС [PERSON] районного управління юстиції повідомленням № 2-2689-02 від 24 лютого 2003 року та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 11723077, а саме: з земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Солонка, кв.заб. Наварійська, К4, буд.діл. 204 Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер 4623686600:01:002:0408. Також просять зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладений ВДВС [PERSON] районного управління юстиції повідомленням № 2-2689-02 від 24 квітня 2003 року та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 11723312 та за № 11723051, а саме: з квартири за адресою: [ADDRESS], з земельної ділянки розташованої за адресою: с. Тухля, ур. Млачки, Сколіського району, Львівської області, кадастровий номер 4624587800:01:026:0332; з земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Солонка, Путосмитівського району, Львівсьої області, кадастровий номер 4623686600:01:003:0461. Позов мотивує тим, що позивачі 4 грудня 2017 року довідались від державного виконавця Микитів М.С. про наявність арешту всього нерухомого майна, яке перебуває у їх власності. Листами від 6 грудня 2017 року № 3147 та № 3148 [PERSON] відділ державної виконавчої служби міста Львова повідомив, що згідно даних АСВП у відділі на виконанні не перебувало та станом на 6 грудня 2017 року не перебувають виконавчі провадження, боржником по яких є [PERSON] і [PERSON] а тому вважає наявність арешту нерухомого майна позивачів незаконним. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують неправомірність наявності арешту майна. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 317, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року, після усунення недоліків позову, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання. 29 січня 2018 року представником відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова [PERSON] подано письмові пояснення на позов, відповідно до яких відповідач повідомляє, що згідно даних АСВП у відділі на виконанні не перебувало та станом на 17 січня 2018 року не перебувають виконавчі провадження, боржниками по яких виступають [PERSON] та [PERSON] Проте, згідно з даними Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна було внесено записи про обтяження № 11723077, № 11723312, № 11723051 на підставі повідомлення ВДВС [PERSON] районного управління юстиції № 2-2689-02 від 24 лютого 2003 року. Підставу ідентифікувати вказаних обтяжень неможливо, оскільки всі дані було знищено, за закінченням терміну зберігання. Розгляд справи просить проводити у відсутності представника [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова (а.с. 46, 47). 2 березня 2018 року за клопотання представника позивачів [PERSON] ухвалою суду до участі в розгляді справи було залучено співвідповідача [PERSON] львівську державну нотаріальну контору (а.с. 65). 16 березня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. 20 березня 2018 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] львівської державної нотаріальної контори датовані 7 березня 2018 року, відповідно до якого [PERSON] львівська державна нотаріальна контора вважає, що вона не є належним відповідачем у справі, оскільки під час обтяження спірного нерухомого майна виконувала лише функцію реєстратора та не порушувала прав позивача. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав в частині уточнених позовних вимог, пояснення надав аналогічні викладеним в уточненому позові, просив такий задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин, враховуючи, що відповідачами подано заперечення на позов і писмові пояснення щодо предмета спору, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності представників відповідачів та постановити рішення на підставі наявних доказів, відносно чого представник позивачів не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 [PERSON] Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частини 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 жовтня 2015 року № СТВ 235198 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 8 вересня 2006 року № 11778975 вбачається, що [PERSON] є власником квартири 30 в будинку 7а на вул. Дж. Вашингтона в м. Львові (а.с. 30, 31). Крім того, їй належить на праві власності земельна ділянка розташована за адресою: с. Тухля, ур. Млачки, Сколіського району, Львівської області, кадастровий номер 4624587800:01:026:0332, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 5 травня 2011 року (а.с. 29) та земельна ділянка, розташована за адресою: с. Солонка, Путосмитівського району, Львівської області, кадастровий номер 4623686600:01:003:0461, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 26 листопада 2008 року (а.с. 28). [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: с. Солонка, кв.заб. Наварійська, К4, буд.діл. 204 Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер 4623686600:01:002:0408, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 29 грудня 2006 року (а.с. 32). З інформаційних довідок № 106086873 та № 106091985 від 4 грудня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (щодо субєкта) вбачається, що на вказану вище квартиру та земельні ділянки, які належать [PERSON] та земельну ділянку, яка належить [PERSON] накладено арешт номери запису обтяження 11723312, 11723051 та 11723077 відповідно (а.с. 6-8). Підстава виникнення обтяження повідомлення 2-2689-02 від 24 лютого 2003 року ВДВС [PERSON] районного управління юстиції. З листів [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова від 6 грудня 2017 року № 3147 та 3148 адресованих позивачам вбачається, що згідно з даними АСВП у відділі на виконанні не перебували виконавчі провадження та станом на 6 грудня 2017 року не перебувають виконавчі провадження, боржниками по яких виступають [PERSON] і [PERSON] Підставу накладення арештів на майно неможливо ідентифікувати, оскільки всі дані були знищено за закінченням терміну зберігання (а.с. 9, 10). Оцінивши в сукупності всі зібрані у справі докази, враховуючи те, що арешт на майно позивачів накладено на підставі повідомлення 2-2689-02 від 24 лютого 2003 року ВДВС [PERSON] районного управління юстиції та станом на момент звернення до суду з позовом у [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова відсутні виконавчі провадженні в яких боржниками були б позивачі у справі, накладені арешти обмежують права позивачів як власників майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивачів як власників майна шляхом зняття арешту з нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладений ВДВС [PERSON] районного управління юстиції повідомленням № 2-2689-02 від 24 лютого 2003 року та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 11723077, а саме: з земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Солонка, кв.заб. Наварійська, К4, буд.діл. 204 Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер 4623686600:01:002:0408. Також зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладений ВДВС [PERSON] районного управління юстиції повідомленням № 2-2689-02 від 24 квітня 2003 року та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 11723312 та за № 11723051, а саме: з квартири за адресою: [ADDRESS], з земельної ділянки розташованої за адресою: с. Тухля, ур. Млачки, Сколіського району, Львівської області, кадастровий номер 4624587800:01:026:0332; з земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Солонка, Путосмитівського району, Львівсьої області, кадастровий номер 4623686600:01:003:0461. Судом не беруться до уваги заперечення відповідача [PERSON] львівської державної нотаріальної контори про те, що вона є неналежним відповідачем у справі та не порушувала прав позивача так як виступала лише реєстратором обтяження, оскільки з інформаційної довідки № 106091985 від 4 грудня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що обтяжувачем по номеру запису по обтяженню 11723312 була також і [PERSON] Львівська державна нотаріальна контора (а.с.7). При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Львова підлягають стягнення понесені позивачем [PERSON] судові витрати в розмірі 640 гривень судового збору та [PERSON] 1920 гривень судового збору, оскільки саме цей відповідач здійснив реєстрацію обтяжень в 2007 році (а.с. 6-8), не зміг довести правомірність таких. У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу [PERSON] підлягає поверненню переплачена сума судового збору в розмірі 640 гривень сплачена згідно з квитанцією № 66 від 22 грудня 2017 року (а.с. 16).

Outcome: approved