Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що 06 квітня 1995 року між ними та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, житлового будівництва та прилеглих будівель, розташованих за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лінника, буд. 12, посвідчений Маріупольською універсальною товарною біржою № 3516. Згідно з умовами контракту № 3516 від 06 квітня 1995 року, позивачі придбали вказане будівництво за 680000000 карбованців, передали гроші відповідачці, а остання прийняла грошові кошти та передала правовстановлюючі документи і ключі від будинку. В даний час позивачі не можуть розпорядитись своєю власністю, оскільки на момент укладення договору цей договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, як того вимагає діючий в даний час законодавство. Просили визнати договір купівлі-продажу № 3516 від 06 квітня 1995 року, укладений між ними та відповідачкою [PERSON], дійсним. Позивачі в судове засідання надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачка [PERSON] до відкритого судового засідання не зявилася, відомостей про причини неявки суду не надала, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, у зв?язку з чим суд, розглядає справу без її участі та на підставі\~статті 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06 квітня 1995 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено біржовий контракт № 3516, посвідчений Маріупольською універсальною товарною біржою, за умовами якого позивачі придбали у власність житлове будівництво та прилеглі будівлі, розташовані за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лінника, буд. 12, будинок: житловою площею 52,5 кв.м., і які складають 14/25 ідеальної частки (а.с. 5). Сторони виконали всі умови угоди в повному обсязі, позивачі передали грошові кошти, а відповідач в свою чергу передав у власність позивачів житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лінника, буд. 12. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 290591, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 03.11.2012 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON]. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 17). Згідно із реєстраційним посвідченням від 10.04.1995 року, виданим Маріупольським бюро технічної інвентаризації, 14/25 частки домоволодіння № 12 по вулиці Лінника в місті Маріуполі зареєстровані за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності на підставі біржового контракту № 3516 від 06.04.1995 року під № 1679 (а.с. 6). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 727817, [PERSON] на підставі рішення Маріупольської міської ради від 29.02.2008 року № 5/19-3461 є власником земельної діяли площею 0,0360га, кадастровий номер:1412300000:02:017:0315, яка розташована по вулиці Лінника, 12, м. Маріуполь, співвласниками земельної ділянки є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до вимог\~ст. 227 Цивільного кодексу УРСР\~в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Аналогічні положення містить чинний на теперішній час\~ЦК України, згідно ст. 657 якого, договір купівлі-продажу\~земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,житлового будинку\~(квартири) або іншого\~нерухомого майна\~укладається у письмовій формі і підлягає\~нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в\~податковій заставі. Разом з тим, згідно\~ст. 15 Закону України «Про товарні біржі»\~в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до\~ст. 47 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення угоди, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд в праві за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно зі\~ст. 128 ЦК УРСР\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, оскільки угода є чинною, всі її умови виконані, позивачі з моменту укладання угоди безперешкодно володіють та користуються придбаним майном, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved