Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивачка 07.06.2016р. звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача збільшеного розміру шкоди, завданої їй злочином, в сумі 14990 грн. 25 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2004р. [PERSON] визнано винним та засуджено по ст.185 ч.2 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі та стягнуто з [PERSON] на її користь 1450 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Вирок суду надбав законної сили і на підставі такого їй було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача вказаних коштів. 18.05.2016р. Залізничним районним судом м.Львова винесено постанову по справі №1-518/04 про видачу дубліката вказаного виконавчого листа від 02.12.2004р., оскільки такий було втрачено при проведенні виконавчих дій. Дублікат виконавчого листа, виданий 27.05.2016р. Залізничним районним судом м.Львова, було направлено у Радехівський районний ВДВС ГТУЮ для виконання. Однак, на даний час присуджені їй згідно вироку суду кошти відповідачем не сплачені. З моменту винесення судом вироку, вартість життя в Україні значно підвищилась і за період з 01.12.2004р. до 30.04.2016р. індекс споживчих цін (індекс інфляції) в країні становить 434,5 %, що підтверджується листом з додатком Головного управління статистики у Львівській області №13-071674 від 24.05.2016р. В такому випадку розмір відшкодування шкоди підлягає індексації, що здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». В судовому засіданні позивачка позов підтримала, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати в сумі 14990 грн. 25 коп. Вважає, що [PERSON] не виконав перед нею грошове зобовязання, що виникло на підставі вироку Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2004р., яким стягнуто з [PERSON] на її користь 1450 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а всього 3450 грн., що є підставою для стягнення з нього, в порядку ст.625 ЦПК України, 14990 грн. 25 коп. інфляційних втрат. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2004р. визнано винним та засуджено [PERSON] по ст.185 ч.2 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 17.06.2004р., остаточно обрано [PERSON] покарання 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права займати посади повязані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей терміном на 2 роки. Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1450 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди /а.с.4-5/. Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням. Згідно із ч.2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На виконання вказаного вироку суду, Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №1-518/04 від 02.12.2004р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1450 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а всього 3450 грн. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2016р. видано дублікат виконавчого листа від 02.12.2004р., виданого Залізничним районним судом м.Львова про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 1450 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а разом 3450 грн., оскільки такий було втрачено при поштовому відправленні з ВДВС Радехівського РУЮ на адресу стягувача. 02.06.2016р. старшим державним виконавцем Радехівського районного ВДВС ГТУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП № 51303470 за виконавчим листом №1-518/04 від 02.12.2004р., виданим 27.05.2016р. Залізничним районним судом м.Львова про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 1450 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а разом 3450 грн., та боржнику встановлено строк до 09.06.2016 року для добровільного виконання /а.с.8/. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] не виконав вирок суду від 12.11.2004р. в частині стягнення з нього на користь позивачки грошових сум. Стаття 625 ЦК України\~не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З огляду на те, що на підставі вироку суду у відповідача [PERSON] виникло грошове зобов'язання, яке він належним чином до травня 2016 року не виконав, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачки суми інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, розмір яких обчислений на підставі наявного в матеріалах справи розрахунку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, згідно якої ч.5\~ст.11 ЦК України\~прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов'язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч.2\~ст.625 ЦК України. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15. З наданого позивачкою розрахунку інфляційних втрат за період прострочення виконання вироку суду /а.с.11/ вбачається, що індекс споживчих цін (індекс інфляції) в Україні за період з 01.12.2004р. по 30.04.2016р. становить 434,5 % /а.с.9/, а тому інфляційні втрати становлять 14990 грн. 25 коп. /3450 грн. х 434,5 % : 100 %/. За наведеного, враховуючи, що відповідач за період з 01.12.2004р. по 30.04.2016р. прострочив виконання грошового зобовязання, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати у сумі 14990 грн. 25 коп.

Outcome: approved