Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] (далі Позивач 1), [PERSON] (далі Позивач 2), [PERSON] (далі Позивач 3) та [PERSON] (далі Позивач 4) звернулися до суду із позовною заявою до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області (далі Відповідач), про визнання права власності. Позивач 1 просила визнати за нею право власності на 4/7 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул. Л. Українки, 27 в селі Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, з яких: на 2/7 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], на 1/7 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та на 1/7 як за членом колгоспного двору. Позивачі 2, 3, 4 просили визнати право власності на 1/7 частину будинковолодіння розташованого за вказаною адресою, за кожною з них, як за колишніми членами колгоспного двору. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивачі покликалися на те, що по документах архівного фонду «Новосілківська сільська рада» у по господарських книгах с. Новосілка за 1991 рік значиться господарство [PERSON] [INFO] голова двору, разом з яким проживали: [PERSON] дружина, [INFO]; [PERSON] син, [INFO]; [PERSON] дочка, [INFO]; [PERSON] зять, [INFO]; [PERSON] онука, [INFO]; та [PERSON] онука, [INFO], які були членами колгоспного двору. Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок підтверджується, що жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по вул. Л. Українки за № 43 (номер будинку замінено на №27, що стверджується довідкою виконкому Скалатської міської ради №5493 від 29 липня 2016 року) в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області дійсно належить колгоспному двору, що складається з 7 х членів, головою якого являється [PERSON]. Таким чином кожному з вказаних в архівній довідці належить по 1/7 частині житлового будинку №27 по Л. Українки, що в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області. 02 травня 2004 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/7 частини житлового будинку №27 по Л. Українки, що в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, що належало йому як члену колгоспного двору. Так як заповідального розпорядження стосовно свого майна [PERSON] не залишав, його дружина Позивач 1, спадщину прийняла та 27 грудня 2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. 20 квітня 2006 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/7 частини житлового будинку №27 по Л. Українки, що в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, що належало йому як члену колгоспного двору. Так як заповідального розпорядження стосовно свого майна [PERSON] не залишав, його батько [PERSON], спадщину прийняв та 30 листопада 2006 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. 12 лютого 2016 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 2/7 частини житлового будинку №27 по Л. Українки, що в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, що належало йому 1/7 як члену колгоспного двору та 1/7 в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] Стосовно свого майна [PERSON] залишив заповітне розпорядження в користь Позивача 1, яка спадщину прийняла та 30 серпня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. На сьогоднішній день Позивачі не оформили права власності на житловий будинок №27 по вул. Л. Українки, що в с. Новосілка Підволочиського району, тому у них виникла необхідність звернення до суду. Позивачі в судове засідання не зявилися та подали заяви, в яких просять позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, з позовом згідний. Розглянувши позовну заяву, враховуючи заяви Позивачів та представника Відповідача, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 листопада 1991 року виконкомом [PERSON] сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Новосілка по вулиці Л. Українки за №43 належить колгоспному двору, що складається з 7-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів №б/н від 26 листопада 1991 року. Згідно реєстраційного напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 7-х членів, записаний 30 листопада 1991 року в реєстрову книгу № 2 стор. № 45 за реєстром № 169. Згідно з довідкою архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 02 серпня 2016 року №520, по документах архівного фонду «Новосілківська сільська рада» у по господарських книгах с. Новосілка за 1991 рік значиться господарство [PERSON] [INFO] голова двору, разом з яким проживали: [PERSON] дружина, [INFO]; [PERSON] син, [INFO]; [PERSON] дочка, [INFO]; [PERSON] зять, [INFO]; [PERSON] онука, [INFO]; та [PERSON] онука, [INFO] Довідка видана на підставі фонду №54. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/7 частині будинковолодіння по вул. Л.Українки, 27 в с. Новосілка, Підволочиського району, Тернопільської області, як членам колгоспного двору. Згідно довідки №5493 від 29 липня 2016 року, виданої виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, вул. Л. Українки, 27 раніше була вул. Л. Українки, 43. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №213191, повторно виданого 15 вересня 2016 року Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 02 травня 2004 року помер [PERSON]. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Заповідального розпорядження стосовно свого майна [PERSON] не залишав, Позивач 1, дружина померлого (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ИД №371427, видане 28 січня 1984 року), на підставі ст. 1261 ЦК України, прийняла спадщину про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСО №172149 від 27 грудня 2005 року, зареєстроване в реєстрі за №4079, видане державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №213190, повторно виданого 15 вересня 2016 року Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 20 квітня 2006 року помер [PERSON]. Заповідального розпорядження стосовно свого майна [PERSON] не залишав, [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, прийняв спадщину про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕІ №634211 від 13 листопада 2006 року, зареєстроване в реєстрі за №5299, видане державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №200987, виданого 12 лютого 2016 року виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільській області, 12 лютого 2016 року помер [PERSON]. 04 грудня 2015 року, за реєстровим №135, секретарем виконкому Новосілківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, посвідчено заповіт [PERSON], [INFO], ІПН1541802114, уродженця та жителя [INFO], відповідно до якого останній, на випадок своєї смерті зробив наступне заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за законом він матиме право заповів в користь [PERSON], [INFO] (Позивача 1). Заповіт станом на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований. Згідно з довідкою виконкому Скалатської міської ради Підволочиського району №39, на день смерті [PERSON], разом з ним в житловому будинку №43 по вул. Л. Українки в с. Новосілка Підволочиського району були зареєстровані: [PERSON] дружина померлого; [PERSON] дочка померлого; онуки померлого: [PERSON] та [PERSON]; правнуки померлого: [PERSON] та [PERSON] Таким чином Позивач 1 спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], спадщину прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, Позивач 2 від обовязкової частки відмовилася, про що свідчить заява приватному нотаріусу Підволочиського районного нотаріального округу від 26 липня 2016 року, що міститься в матеріалах спадкової справи №87/2016. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 30 липня 2016 р., довідкою про технічний опис обєкта нерухомого майна №81 від 30 липня 2016року, виданими БТІ Підволочиського району, власником житлового будинку за адресою вул. Л. Українки, 27 в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області значиться [PERSON]. Свідоцтво про право власності видане 30 листопада 1991 року, видане [PERSON] сільською радою. З огляду на вказане, Позивач 1 є власником 4/7 частин житлового будинку за адресою вул. Л. Українки, 27, в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області: 2/7 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], на 1/7 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та 1/7 як за членом колгоспного двору. Позивачі [PERSON], [PERSON] (після укладення шлюбу згідно свідоцтва про шлюб №269/2007, виданого року 30.09.2009 Відділом [PERSON] Цивільного Стану у м. Кросно ([PERSON]) присвоєно прізвище «Сабат») та [PERSON] Ігоріна (після реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД №087347, виданого 29.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції присвоєно прізвище «Гавронська») являються власниками 1/7 частини кожна житлового будинку за адресою вул. Л. Українки, 27, в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області як члени колишнього колгоспного двору. Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області від 30 серпня 2016 року №121/01-16 Позивачу 1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер 12 лютого 2016 року, на житловий будинок №43, що знаходиться по вулиці Л. Українки в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області по причині відсутності правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищезазначене будинковолодіння. З огляду на вказане Позивач 1, яка після смерті чоловіка [PERSON] та батька [PERSON] спадщину прийняла, та Позивачі 2, 3, 4 через відсутність правовстановлюючого документу, не можуть оформити майно на себе, що свідчить про порушення їх прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved