Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивачка 16.07.2021 року звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючи на те, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2021 р. на праві приватної власності належить двохкімнатна квартира, загальною площею 44,4 кв.м., [ADDRESS] . Право власності на вищевказану квартиру підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2021 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1662603453240. Згідно довідки виконавчого комітету Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області від 06.07.2021 р. за № 1195 [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто у квартирі, яка належить позивачці на праві власності. Підтвердженням реєстрації місця проживання [PERSON] є також копія записів із погосподарської книги. Однак, [PERSON] [INFO] не проживає у вказаній квартирі декілька років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні попередній власник квартири [PERSON] , [INFO] (договір купівлі-продажу квартири від 02.07.2021 р.) відповідачу не чинили. Про те, що відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2019 року засвідчує акт обстеження проживання, складений 29.06.2021 року депутатами Коломацької сільської ради Полтавського району та сусідами. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити наприклад, субсидію та ін. Про фактичне місцеперебування відповідача невідомо ні органам місцевого самоврядування, ні сусідам по квартирі, його ніхто не бачив з 2019 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту її порушених прав. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] [INFO] , втратив право користування житловим приміщенням - двохкімнатною квартирою, загальною площею 44,4 кв.м., [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому [PERSON] , як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Прохала визнати [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області 20.06.1997 р., зареєстрований за адресою [ADDRESS] , РНОКПП невідомий, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та судові витрати по справі стягнути з відповідача. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити,не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку у відсутності відповідача ( а. с. 46, 56 ). Відповідач повторно не з`явився в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації, про що маються докази у справі у вигляді повернутої на адресу суду поштової кореспонденції суду з відмітками пошти : «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.26). Щодо нього на сайті суду неодноразово опубліковано оголошення про його виклик. Від нього не надійшло відзиву на позов, будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які послалась в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 7 -18 та письмовим поясненням свідків [PERSON] (а.с.47-48) і [PERSON] ( а. с. 49-50 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, так як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивачки із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved