Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що їм згідно договору дарування від 13 листопада 2009 року належить кожному по 22/100 ч. житлового будинку з відповідною частиною належних до нього будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідачу [PERSON], належить 78/100 ч. вищезазначеного житлового будинку. Позивачі по справі проживають в будинку з 2009 року та займають кімнати: 1-1 площею 6,0 кв.м., 1-2 площею 8,1 кв.м., 1-3 площею 16,9 кв.м., 1-4 площею 8,5 кв.м., 1-5 площею 4,0 кв.м. Відповідач по справі займає всі ніші кімнати у будинку та за 2010 рік здійснила у будинку самовільне переобладнання. Виділити своєї частки в натурі позивачі не мають можливості. Тому позивач просили визначити порядок користування будинком [ADDRESS] Київської області, виділивши [PERSON] та [PERSON] у користування кімнати: 1-1 площею 6,0 кв.м., 1-2 площею 8,1 кв.м., 1-3 площею 16,9 кв.м., 1-4 площею 8,5 кв.м., 1-5 площею 4,0 кв.м. Позивачі направило до суду письмові заяви в яких просили розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач направила до суду заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, та письмові докази які в ній зібрані, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, відповідно до договору дарування від 13 листопада 2009 року позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками 22/100 частини житлового будинку з відповідною частиною належних до нього будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Інші 78/100 вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належать [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Враховуючи, те що між сторонами по справі не врегульований в добровільний спосіб порядок користування житловим приміщенням за згаданою вище адресою, та те що відповідач не заперечує проти задоволення позову, що дозволяє суду розділити кімнати між сторонами для користування тих частин спільного майна в натурі, які відповідають сторонам у частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved