Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє [PERSON]\~ звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON]А про визнання права власності на земельну ділянку.\~ В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що 20 лютого 2007 року, між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 4/100 по вулиці Панфілова в Лівобережному районі міста Маріуполя, який було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 392. За умовами п.1 вказаного договору продавець [PERSON] передає у власність позивачів по справі [PERSON] та [PERSON] житловий будинок № 4/100 по вулиці Панфілова в місті Маріуполі з усіма надвірними будівлями відповідно технічної документації у рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині. Зазначений будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,0510 га, на території Орджонікідзевського району міста Маріуполя по вулиці Панфілова, 4/100, мета якої обслуговування житлового будинку та яка належала [PERSON] на підставі акту на право приватної власності на землю, виданого Маріупольською міською Радою народних депутатів від 18.12.1997 року за № 326/6, реєстровий № 0527 в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. 16 грудня 2003 року, у звязку зі смертю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Четвертої Маріупольської нотаріальної контори [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку перейшло до відповідача. Відповідач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який, відповідно до вимог ст. 1296, 1297 Цивільного кодексу України, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, своєчасно звернувся до державного нотаріуса Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримав його. Вважали, що відповідно до ст. 120 ЗК України, а також вимог чинного законодавства вони набули права власності на земельну ділянку, оскільки вони є власниками будинку № 4/100 по вулиці Панфілова, який розташований на земельній ділянці, цільове призначення якої є обслуговування житлового будинку. На підставі викладеного просили задовольнити позов та визнати за ними право власності на вказану земельну ділянку по 1/2 частині за кожним. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду не зявилися, від імені яких на підставі довіреності\~ діє представник [PERSON] Представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 лютого 2007 року [PERSON], [PERSON] придбали у [PERSON] жилий будинок № 4/100 по вулиці Панфілова в місті Маріуполі з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 510 кв.м., загальною площею 55,5 кв.м., який було посвідчено 20 лютого 2007 року приватним нотаріусом Маріупольського міського округу Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 392. Відповідно до п.9 зазначеного договору, після державної реєстрації цього договору продавець зобовязався сприяти покупцям в оформленні права користування земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок на імя покупців. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2007 року, жилий будинок № 4/100, розташований по Панфілова в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя було зареєстровано в міському комунальному підприємстві „Маріупольське бюро технічної інвентаризації 21.02.2007 року за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2007 року по 1/2 частині за кожним. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого\~ 16.12.2003 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської нотаріальної контори [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0510 гектарів, розташованої на території Орджонікідзевського району міста Маріуполя на вулиці Панфілова 4/100 (межі: від А до Б землі міської ради; від Б до В домоволодіння № 98 по вулиці В.Визволителів; від В до Г домоволодіння № 6 по вулиці Панфілова;), переданої для обслуговування жилого будинку належить [PERSON]. Відповідно\~ до ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою,\~ і на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Статтею 120 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Враховуючи вищевикладені норми права, суд приходить до висновку, що до позивачів [PERSON], [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку, розташовану на вулиці Панфілова 4/100 в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, площею 0,0510 гектарів, оскільки на ній розміщений належний їм на праві власності житловий будинок № 4/100, та цільове призначення якої не змінилося, внаслідок чого задовольняє їх позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст.ст. 377 ЦК України, ст.. 120 ЗК України,\~\~

Outcome: approved