Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визначення розміру частки майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, визнання права власності, який мотивують тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON], яка перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті матері, позивачки звернулись у встановлений законом строк до державного нотаріуса. За життя померла [PERSON] придбала з чоловіком [PERSON] будинок по [ADDRESS]. Відповідно до витягу з рішення № 7 від 18.02.2009 на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Оскільки [PERSON] як співвласник будинку, померла визначити її частку у спільному майні подружжя неможливо, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав як спадкоємці першої черги. Просять визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 1/4 частки житлового будинку за вказаною адресою; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на 1/4 частки житлового будинку по [ADDRESS]. Представник позивачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягав на задоволенні позову. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове зсідання не з'явились без повідомлення причин неявки, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON], представник відповідача за договором про надання правової допомоги та довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, надавши також письмові заперечення на позов, в яких зазначили, що спірний будинок не може бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки був придбаний [PERSON] у листопаді 1981 року під час шлюбу з [PERSON], яка померла [INFO], на підставі акту про передачу у власність з одночасним наданням позики на придбання будинку, оскільки був переселенцем в радгосп «Комсомольський» Скадовського району Херсонської області. Позику сплатив повністю 03.02.1991 року. На той час оформлення права власності не передбачало державну реєстрацію цього права. У зв'язку зі змінами в законодавстві, у 2006 році право власності на будинок було зареєстровано. При цьому звернули увагу, що свідоцтво про право власності видано саме взамін акту прийому-передачі від 03.02.1991 року. Оскільки будинок придбаний [PERSON] до шлюбу з [PERSON], то право спільної сумісної власності не виникло. Державний нотаріус Скадовської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечення на позов не надав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12.05.1992 року. [PERSON] померла [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до переселенського квитка серії [NUMBER] від 26.11.1980 [PERSON] з сім'єю дійсно є переселенцем до радгоспу Комсомольський» Скадовського район Херсонської області; склад сім'ї: дружина [PERSON], 1939 р. н., син [PERSON], 1970 р. н. Згідно відповідних відміток на аркушах 6 та 7 переселенського квитка: видано одноразову допомогу; дата прийому будинку по акту - листопад 1981 року; вартість переданого будинку - 7 тис.крб.; сума позики до сплати - 2 300 крб. 03 лютого 1991 року директором радгоспу «Комсомольський», головою Красненської сільської ради та [PERSON] складено акт прийому-передачі житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. 14.10.1994 даний Акт було зареєстровано в БТІ за реєстровим № 294 в реєстровій книзі № 2; власник - [PERSON] В подальшому, 18.02.2009 року Красненською сільською радою Скадовського району Херсонської області було прийнято рішення № 7, відповідно до якого [PERSON] видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], взамін акту прийому-передачі від 03.02.1991 року. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Українсько РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вирішуючи питання по момент виникнення у [PERSON] права власності на спірний житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями, суд також враховує вимоги Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затверджену наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, за змістом п.62 якої підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На підставі погосподарських книг Красненською сільською радою Скадовського району видано довідки № 227 від 30.01.2014 та № 232 від 31.01.2014, відповідно до яких [PERSON], 1942 р. н., дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 27.08.1979 по [INFO] (знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю, актовий запис № 6 від 11.02.2013), разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON], 1939 р. н., з 11.02.1980 по 1991 рік. [PERSON], 1940 р. н., була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] (померла [INFO], актовий запис № 25), на день смерті якої разом з нею проживав [PERSON], 1942 р. н. Відповідно до відмітки в паспорті [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 06.04.1994. Оцінивши у сукупності надані сторонами докази, судом встановлено виникнення права власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], на підставі акту прийому-передачі від 03.02.1991 року, тобто до реєстрації шлюбу з [PERSON] За таких обставин будинок не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed