Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В позові зазначила, що відповідач є її рідним батьком, що підтверджується рішенням Кузнецовського міським судом Рівненської області, від 17 лютого 2011 року по справі № 2-141/11. На підставі виконавчого листа від 01.03.2011 року, виданого на виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.02.2011 року з відповідача на користь рідної матері позивачки, [PERSON] стягувались аліменти на утримання, починаючи з 16.02.2011 року і до моменту досягнення старшою сестрою [PERSON] повноліття. На даний час позивачка навчається на 1-му курсі Навчально-наукового Інституту економіки та управління Запорізької державної інженерної академії, за спеціальністю «ПТБ-17-1д» факультету економіки та менеджменту (на денній формі навчання). Зараз вона не працює, проживає окремо від рідної матері, господарство веде самостійно. Батько працює на Рівненській атомній електростанції, отримує регулярну заробітну плату приблизно в розмірі 28\~000, 00 грн. на місяць. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання в розмірі 1/8 частини щомісячно від усіх його видів заробітку (доходу), починаючи від дня предявлення позову і до моменту досягнення 23 років. В судовому засіданні позивачка просила стягнути аліменти на утримання аліментів на навчання в розмірі 1/8 частини і до закінчення навчання. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] в своєму клопотанні позов визнає та не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини щомісячно, на період навчання доньки. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ГЮ №090600 виданого 18 травня 2000р.(а.с.6) Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2011 року з [PERSON] було стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], 05.06.2011р.н. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с. 8-9) Відповідно до рішення суду від 17 лютого 2011 року був виданий виконавчий лист. (а.с.7) Позивачка [PERSON] навчається на 1-му курсі Навчально-наукового Інституту економіки та управління Запорізької державної інженерної академії, за спеціальністю «ПТБ-17-1д» факультету економіки та менеджменту (на денній формі навчання) строк навчання з 01.09.2017р по 30.06.2021р., стипендію не отримує,що підтверджується довідкою від 25.04.2018 р. (а.с.5). Відповідно до довідки 04-19/4-1735 від 31.08.2017 р. про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована у [INFO], кім.8/5 з 31.08.2017 р. і по теперішній час. (а.с.13) Інших доказів позивачка суду не надала, та в позовній заяві не зазначила. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або ) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу розяснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України обовязок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон повязує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] не заперечував проти стягнення аліментів на період навчання доньки. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини щомісячно від усіх його видів заробітку (доходу), починаючи від дня предявлення позову, з 15.05.2018р. і до 30.06.2021 р. на період навчання. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки позивач згідно діючого законодавства звільнена від сплати судового збору, сума судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. повинна бути стягнена з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial