overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою в якій просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 2,22га., в тому числі 1,94га. (кадастровий номер [NUMBER]) - ріллі, та 0,28га. (кадастровий номер [NUMBER]) - пасовище, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 2,22га., в тому числі 1,94га. (кадастровий номер [NUMBER]) - ріллі, та 0,28га. (кадастровий номер [NUMBER]) - пасовище, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], посилаючись на те, що вона після смерті матері, вони є спадкоємцями її майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про те, щоб справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, cпадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 2,22га., в тому числі 1,94га. (кадастровий номер [NUMBER]) - ріллі, та 0,28га. (кадастровий номер [NUMBER]) - пасовище, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], земельної ділянки загальною площею 2,22га., в тому числі 1,94га. (кадастровий номер [NUMBER]) - ріллі, та 0,28га. (кадастровий номер [NUMBER]) - пасовище, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Звернувшись у Зборівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їм було відмовлено у прийнятті документів, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вони прийняли спадщину та вступили в управління спадковим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою в якій просить визнати за ними право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,84га. (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Білоголівської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,10га. (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Білоголівської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], в рівних частках, посилаючись на те, що після смерті батька, згідно заповіту, є спадкоємцями його майна. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про те, щоб справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,84га. (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Білоголівської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,10га. (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Білоголівської сільської Ради Зборівського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. 05 грудня 2015 року [PERSON] в Білоголівській сільській Раді розпорядився своїм майном і склав заповіт на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Однак, [PERSON] відмовився від своєї частки в спадковому майні в користь позивачів. Звернувшись у Зборівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їм було відмовлено у прийнятті документів, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вони вступили в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцем даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою в якій просять визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS]; земельні ділянки загальною площею 0,43га., а саме 0,02га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,41га. - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Білківці, Зборівського району, згідно Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER]. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті тітки згідно заповіту є спадкоємцями її майна. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про те, щоб справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Частина 1 статті 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що 18 листопада 2013 року померла тітка позивачів [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,43га., а саме 0,02га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,41га. - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Білківці, Зборівського району, згідно Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER]; житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS]. 12 січня 2009 року [PERSON] в Богданівській сільській Раді розпорядилася своїм майном і склала заповіт в користь позивачів. Звернувшись у Зборівську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у прийнятті документів, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вони вступили в управління спадковим майном і згідно заповіту є спадкоємцями даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову, тобто з 19.04.2017 року, щомісячно у розмірі ? частини її заробітку та всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 15 жовтня 2033 року, стверджуючи, що на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 13.04.2017 року №153/А-2017 «Про створення прийомної сімї та влаштування дитини на виховання та спільне проживання» позивачі прийняли на виховання дитину, позбавлену батьківського піклування, - [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON], матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, згідно висновку ЛКК №121 має високий ступінь втрати здоровя внаслідок тривалої хвороби. Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження дитини вказані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. В звязку з вище викладеним позивачі змушені звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, надали суду заяви, в яких свої заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі, в разі неявки в судове засідання відповідача погодилася на винесення заочного рішення суду. Відповідач до судового засідання неодноразово не зявилася, хоча про дні, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила. З письмової згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є власниками будинку за вказаною адресою. У даному будинку зареєстрований [PERSON] з 2008 року, але фактично ніколи в ньому не проживав. Вона разом з відповідачем та дітьми проживали за адресою [ADDRESS] . Останній рік вона проживає за адресою [ADDRESS] , що належить їй та її матері на праві власності. Реєстрація відповідача, який ніколи не проживав і не користувався будинком за вказаною адресою, створює їй перешкоди у праві вільного користування та розпорядження майном. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином ( а.с. 29 ). Свідок [PERSON] допитана у судовому засіданні показала, що вона проживає поряд з позивачкою по справі. Їй відомо, що колишній чоловік позивачки ніколи не проживав за зареєстрованою адресою. Про це вона підтвердила в акті під час обстеження житлового будинку, який належить позивачці та її матері. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі та [PERSON] і [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. В подальшому [PERSON] та [PERSON] подарували 2/6 частини вказаної квартири відповідачу. Відносини у позивачів та відповідача не склалися, та у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, яки на їх думку знаходяться у відповідача. Тому вони просять суд визнати за ними право власності по 1/6 частині за кожним на спірну квартиру. Представник позивачів позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача позов визнав, але зазначив що правовстановлюючих документів на квартиру у відповідача не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі та [PERSON] і [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] в спільну сумісну власність. Частки в праві власності не були визначені. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2006 року визначено частки співвласників на спірну квартиру в розмірі 1/6 за кожним. В подальшому [PERSON] та [PERSON] подарували 2/6 частини вказаної квартири відповідачу. Вказані факти підтверджено копією інвентаризаційної справи БТІ, а саме копією свідоцтва про право власності, копією рішення суду, копією договору дарування. Відповідно до ст.. 328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів, право власності у набувача майна з договором виникає з моменту передачі майна. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи з того, що позивачі втратили правовстановлюючі документи, та мають недобрі стосунки з відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позивачі обґрунтовано звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності, та за ними слід визнати право власності по 1/6 частині спірної квартири за кожним. Хоча представник відповідача і не заперечував проти позову, однак він заперечував факт того що відповідач утримує у себе правовстановлюючі документи на спірну квартиру та має з позивачами недобрі стосунки. Оскільки судом достовірно не встановлено факт того що відповідач утримує у себе правовстановлюючі документи на квартиру та його представник не заперечував проти позову, суд вважає за доцільне не стягувати з відповідача судові витрати на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 травня 1998 року чоловік та батько позивачів з відповідачами уклали договір купівлі продажу житлового будинку № 10-Д по вул.. Героїв Комсомольців в м. Одесі. Купівля продаж квартири здійснювалась та зареєстрована на Одеській Універсальній Товарній біржі. Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час позивачі мають намір отримати в спадщину вказаний будинок після смерті свого чоловіка та батька, та їм стало відомо що договір купівлі-продажу будинку не зареєстрований нотаріально та вважається недійсним, тому позивачі просять суд визнати договір купівлі продажу житлового будинку № 10-Д по вул.. Героїв Комсомольців в м. Одесі від 26 травня 1998 року дійсним. В судове засідання позивачі надали суду заяви в якій просять суд розглянути справу за їх відсутності, на позові наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, та не повідомили про причини неявки, від них не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, а тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не зявилась, відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи. Розглянувши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі продажу від 26 травня 1998 р., [PERSON] та [PERSON] яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] продали, а батько та чоловік позивачів [PERSON] купив житловий будинок № 10-Д по вул.. Героїв Комсомольців в м. Одесі. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 18.06.1998 року. Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір купівлі продажу був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на біржі та в КП «ОМБТІ та РОН», після укладення договору батько та чоловік позивачів уплатив вартість будинку відповідачам, після чого прийняв вказаний будинок, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання договору міни дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.1994 року позивачка [PERSON] яка діяла від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON] з одного буку і відповідачі з іншого боку уклали договір міни, згідно якого позивачка отримала від відповідачів квартиру № 63 в будинку № 147 корпус 2 по пр.. Добровольського в м. Одесі, а відповідачі отримали від позивачів квартиру № 12 в будинку № 143 по пр.. Добровольського в м. Одесі. Міна квартир здійснювалась та зареєстрована на Одеській товарній біржі. Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ». В теперішній час позивачам стало відомо, що вказаний договір вважається недійсним, якщо він не посвідчений нотаріально, тому позивачі просять суд визнати вказаний договір міни дійсним. Позивачі надали суду заяву в якій просять суд розглянути справу за їх відсутності, на позові наполягають. Відповідачі в судове засідання не зявилися, не повідомили про причини неявки, та від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору міни від 20.09.1994 року, позивачка [PERSON] яка діяла від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON] отримала від відповідачів квартиру № 63 в будинку № 147 корпус 2 по пр.. Добровольського в м. Одесі, а відповідачі отримали від позивачів квартиру № 12 в будинку № 143 по пр.. Добровольського в м. Одесі. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 21.10.1994 року. Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір міни був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на Одеській товарній біржі, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.10.1998 року відповідачка [PERSON] з одного буку і позивачі з іншого боку уклали договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Купівля продаж квартири здійснювалась та зареєстрована на Одеській Товарній Біржі. Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час позивачам стало відомо, що вказаний договір вважається недійсним, якщо він не посвідчений нотаріально, тому позивачі просять суд визнати договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 02.10.1998 року дійсним. Представник позивачів надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, з позовом згодна. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі продажу від 02.10.1998 року, відповідачка продала, а позивачі купили квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір купівлі продажу був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на Одеській Товарній Біржі, після укладення договору позивачі уплатили вартість квартири відповідачці, після чого прийняли вказану квартиру, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.06.1999 року відповідачка [PERSON] з одного буку і позивачі з іншого боку уклали договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Купівля - продаж квартири здійснювалась та зареєстрована на Одеській універсальній біржі «Вітязь». Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час позивачам стало відомо, що вказаний договір вважається недійсним, якщо він не посвідчений нотаріально, тому позивачі просять суд визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 23.06.1999 року дійсним. Представник позивачів надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідачка надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, з позовом згодна. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі - продажу від 23.06.1999 року, відповідачка продала, а позивачі купили квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір купівлі - продажу був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь», після укладення договору позивачі уплатили вартість квартири відповідачці, після чого прийняли вказану квартиру, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved