Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання права власності на спадщину. Свій позов мотивують тим, що станом на 01.07.1990 року членами колгоспного двору в [ADDRESS] були позивачі та [PERSON], яка була головою двору. Кожен із членів колгоспного двору отримав у власність по 1/3 частині цього домоволодіння. Інвентаризація домоволодіння не проводилася і правовстановлюючі документи не отримувалися . Після смерті матері [INFO] року [PERSON] прийняв спадщину і 03.02.2004 року отримав свідоцтво про право на спадщину на земельний пай. Гадяцьким відділом Держгеокадастру підтверджено факт приватизації присадибної земельної ділянки та видачу державного акту на право приватної власності на землю, але сам акт відсутній. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домогосподарство, а тому вони змушені звернутися до суду. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяви, в яких просять справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позовних вимог не заперечують. Представник Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 20.02.2018 року №250 будинковолодіння в [ADDRESS], згідно погосподарської книги №1/4 особовий рахунок [NUMBER] відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 20.02.2018 року №253 за будинковолодінням, яке розташоване в [ADDRESS] закріплена приватизована земельна ділянка площею 0,64 га : для ведення особистого селянського господарства - 0,55 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,09 га. Видано державний акт на право власності. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/3 кожному. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 24.09.2002 року зроблено запис за №48, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] померла у 2002 році, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області №252 [PERSON], [INFO] була зареєстрована та проживала станом на [INFO] року за адресою [ADDRESS]. На день смерті разом з нею були зареєстровані: [PERSON] - син; [PERSON] - невістка. За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] проживаючи на день смерті з спадкодавцем, прийняв спадщину після її смерті. Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори № 76 від 29.03.2018 р після померлої [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа №47/2004 року заведена на підставі фактичного прийняття. 03.02.2004 року на ім'я [PERSON] видавалось свідоцтво про право на спадщину на пайову земельну ділянку. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Інвентаризаційна оцінка домоволодіння в цілому була проведена 23.02.2018 року, про що свідчить копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], проведеної ФОП [PERSON] Відповідно до ксерокопії державного акту на право власності на землю серія [NUMBER] від 30.12.1996 р., що знаходиться в матеріалах справи, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Веприцької сільської ради [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,49 га у межах згідно з планом, яка розташована с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування жилого будинку - 0,09 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,40 га. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 02.03.2018 р №478/0/193-18 на ім'я [PERSON] (померла [INFO] року) дійсно отримано державний акт на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства серії [NUMBER], який видавався на підставі рішення виконавчого комітету Веприцької сільської ради від 25.12.1996 р. Державний акт зареєстрований в Книзі видачі державних актів на право власності на землю за №98 від 30.12.1996 року по Веприцькій сільській раді. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, судом встановлено, що зазначена земельна ділянка, що знаходиться на території Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, також входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] З урахуванням зазначеного, враховуючи той факт, що судом не встановлено інших спадкоємців, то суд приходить до висновку, що [PERSON] успадкував право власності на вищезазначену земельну ділянку. Згідно постанови Державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори Жук Т.П. від 28.02.2018 р після померлої [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] До складу спадкового майна, входить житловий будинок у [ADDRESS] Гадяцького району Полтавської області та приватизована земельна ділянка, передана для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, на які відсутні правовстановлюючі документи. Видати свідоцтво про право на спадщину неможливо в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/05 від 22.02.2012, не передбачено оформлення спадкових прав за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. та набув право власності на 1/3 зазначеного домоволодіння та на земельну ділянку, що належали померлій на праві власності, та з врахуванням того, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння та земельну ділянку, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved