Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 31.01.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від сумісного проживання у них [INFO] народилась дитина [PERSON], [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON]. Оскільки відповідач вживає спиртні напої, вчиняє сварки, з грудня 2012 року вони проживають окремо, та у неї фактично склалися шлюбні відносини з іншим чоловіком, примирення вважає неможливим, та просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно з грудня 2012 року вони з позивачкою проживають окремо по причині того, що він вживає спиртні напої. Оскільки у позивачки фактично склалися шлюбні відносини з іншим чоловіком, вважає примирення неможливим, просить розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, з»ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 31.01.2009 року сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 21.( а. с. 5). Від сумісного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а. с. 6-8). В судовому засіданні встановлено, що з грудня 2012 року сторони проживають окремо по причині вживання відповідачем спиртних напоїв, вчинення ним сварок. У позивачки фактично склалися інші шлюбні відносини. Спору про майно між сторонами на момент розгляду даної справи не існує. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved