Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду із даним позовом, просить стягнути із відповідачки [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 4600 гривень. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 15 червня 2015 року під час спілкування з відповідачкою [PERSON], остання запропонувала їй та її чоловіку відпочинок на одному з курортів Болгарії. Для того щоб потрапити на даний курорт необхідно було зробити закордонні паспорти, оформити візу. Відповідачка запропонувала зробити все це як найшвидше, за що їй було передано кошти в сумі 1200 гривень. 25 червня 2015 року відповідачка зателефонувала їй та сказала, що на переліт до курорту Болгарії необхідно передати ще кошти в сумі 2200 гривень, які позивачка передала того ж дня. 10 липня 2015 року відповідачка під час розмови повідомила, що виготовлення документів затягується і тому для прискорення даного процесу їй необхідно надати 500 гривень, які їй були передані. Через деякий час позивачка почала підозрювати відповідачку у шахрайстві і тому почала телефонувати останній з метою з'ясування обставини виготовлення паспортів та оформлення віз. Під час даних телефонних розмов відповідачка запевняла в тому, що документи виготовляються, а також зазначила, що їй для прискорення процесу потрібні ще 700 гривень, які були передані відповідачці. В вересні 2015 року, зрозумівши, що відповідачка не виконала своїх обіцянок щодо оформлення закордонних паспортів та оформлення візи, позивачка стала телефонувати до неї та вимагати повернути кошти, на що [PERSON] погодилась. 15 вересня 2015 року при зустрічі з відповідачкою остання повідомила, що кошти вона витратила у власних цілях і тому пообіцяла повернути 4600 гривень протягом двох місяців, про що написала розписку, в якій визнала, що позичила у [PERSON] 4600 гривень. Посилаючись на положення ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав та просив стягнути з відповідачки на користь [PERSON] заборгованітсь за договором позики в сумі 4600 гривень. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася судом належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, але в судове засідання не зявилася і причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Із зворотніх повідомлень Укрпошти вбачається, що відповідачка [PERSON] отримувала повістки про виклик до суду завчасно. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Показаннями свідка [PERSON] підтверджується факт, що позивачка [PERSON] в червні 2015 року позичила [PERSON] 600 гривень, які остання вчасно не повернула. Потім 15 червня 2015 року [PERSON] пообіцяла [PERSON] відпочинок на одному із курортів Болгарії в подяку за те, що їй були позичені гроші, але при цьому отримала від [PERSON] ще 4000 гривень, які не повернула. 15 вересня 2015 року вона була присутня коли [PERSON] написала розписку [PERSON] про те, що на протязі двох місяців поверне 4600 гривень позичених коштів. Аналогічні показання дав свідок [PERSON]. Із копії розписки наданої позивачкою вбачається, що 15 вересня 2015 року [PERSON] отримала у позику від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 4600 гривень, які зобовязалась повернути в строк до двох місяців. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представником позивачки в судовому засіданні доведено, що [PERSON] передала відповідачці [PERSON] 4600 гривень. Позивачкою було дотримано укладення договору позики в письмовій формі, що підтверджується розпискою відповідачки від 15.09.2016 року, в якій зазначено зобовязання позичальника повернути борг в строк до двох місяців. Як встановлено в судовому засіданні борговий документ (договір позики) знаходиться у позивачки [PERSON], що як наслідок свідчить про те, що відповідачка не виконала свого зобовязання. Оскільки зобовязання повернути борг відповідачем не виконане, то є всі підстави для задоволення позову та стягнення суми боргу в розмірі 4600 гривень.

Outcome: approved