Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Вказана ? частина квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим П'ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 10.09.2009 року. Інші ? частини квартири належать [PERSON] Вони, позивачі, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], як донька та матір, відповідно. Інших спадкоємців не має. Заповіту [PERSON] не залишила. На день смерті [PERSON] вони постійно проживали та були зареєстровані разом з останньою у спадковій квартирі. 22.08.2014 року вони звернулись до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у видачі свідоцтва їм було відмовлено оскільки вони надали правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві без реєстрації його в компетентному органі та їм було рекомендовано звернутись до суду. [PERSON] страждала на наркотичну залежність та за життя право власності на частину квартири не зареєструвала. Після її смерті здійснити реєстрацію права власності вже неможливо. В зв'язку з цим, позивачі просили суду встановити факт, що [PERSON] на день смерті належала на праві власності ? частина квартири[ADDRESS] та визнати за ними право власності на 1/8 частину вказаної квартири за кожним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Під час попереднього судового засідання позивачка [PERSON], яка також представляла інтереси позивачки [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю, позов підтримала та просила задовольнити. В призначене на 14.11.2014 року судове засідання [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача під час попереднього розгляду справи позов не визнала. В призначене на 14.11.2014 року судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. З урахуванням наданою позивачкою [PERSON] заяви, неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, а також заяви, що надійшла від третьої особи, суд з урахуванням положень ст.ст.158,169 ЦПК України, вважає за можливе провести подальший розгляд справи у відсутності сторін. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення сторін під час попереднього судового засідання, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] є, відповідно, донькою та матір'ю [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу, доданими до позову. 10.09.2009 року державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] кожній на ? частину квартири [ADDRESS]. Інша ? частина вказаної квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2009 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 05.09.2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу №67 «Лотос» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] на момент смерті [PERSON], окрім останньої. Були зареєстровані та проживали позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, на момент смерті [PERSON] позивачі фактично прийняли спадщину після останньої. З листа державного нотаріуса П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 22.08.2014 року та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що після смерті [PERSON] позивачі звернулись до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, як спадкоємці за законом першої черги, було заведено відповідну спадкову справу після смерті [PERSON] Але, у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам було відмовлено, оскільки право власності на квартиру за спадкодавцем не було зареєстровано в компетентному органі та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За вимогами ст. 256 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно в порядку, передбаченому цим законом, є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Оскільки судом встановлено, що за життя [PERSON] набула права власності на ? частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.09.2009 року державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, заповіту не складала, позивачі є єдиними спадкоємцями за законом першої черги та фактично прийняли спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на момент смерті останнього, отримати у передбаченому законом порядку спадщину не можуть через відсутність державної реєстрації права власності на спадкову частину квартири за спадкодавцем [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню та, з урахуванням положень ч.1 ст.1267 ЦК України, слід визнати за кожним з позивачів право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO]. В частині встановлення факту належності [PERSON] на день смерті на праві власності ? спірної квартири, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 10.09.2009 року державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, ніким не оспорюється, а підставою для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії стала відсутність державної реєстрації права власності. Таким чином, підтвердження вказаного факту не потребує додаткового встановлення судом та є підставою для задоволення позовних вимог позивачів в частині визнання права власності в порядку спадкування. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial