Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що з [INFO] вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який [INFO] помер. За час шлюбу вона разом з чоловіком мешкали у житловому будинку [ADDRESS]. З 1955 року вони побудували сіні, житлову прибудову, літню кухню, гараж, сарай, вбиральню та ворота. Згідно довідки відділу містобудування та архітектури Володарського району вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами побудовані без порушення вимог ДБН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень». За життя її чоловік [PERSON] правовстановлюючий документ на зазначену нерухомість отримати не встиг. Єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка є вона та як спадкоємиця звернулась до Володарської держнотконтори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, у зв'язку з тим, що у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими спорудами, у видачі свідоцтва їй було відмовлено. Також, у визнанні права власності на нерухомість в порядку спадкування їй було відмовлено. Вона звернулась до органів місцевого самоврядування та отримала рішення № У/11-122 від 20.03.2007 року, згідно якого із земель житлової і громадської забудови населених пунктів сільради, їй було надано у власність земельну ділянку розміром 0,21 га, розташовану в [ADDRESS]. Просить визнати за нею право користування житловим будинком літ. А-1, сінями літ. а-1, житловою прибудовою літ. А1-1, літньою кухнею літ. Б, гаражем літ. В, вбиральнею літ. Д, сараєм літ. Г, воротами № 1, розташованими в [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, на його задоволенні наполягає. Крім того, просила розглянути справу у її відсутність, за участю її представників [PERSON] та [PERSON] Представники позивачки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю по підставам, викладеним у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні. Суду пояснили, що позивачка перебувала в шлюбі та проживала разом з [PERSON], який помер [INFO]. За час шлюбу позивачка разом з чоловіком мешкали у житловому будинку [ADDRESS] та з 1955 року вони побудували сіні, житлову прибудову, літню кухню, гараж, сарай, вбиральню та ворота. За життя чоловік позивачки - [PERSON] правовстановлюючий документ на зазначену нерухомість отримати не встиг. Позивачка як спадкоємиця звернулась до Володарської держнотконтори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але у зв'язку з тим, що у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими спорудами, у видачі свідоцтва було відмовлено. Крім того, рішенням Володарського райсуду у визнанні права власності на нерухомість в порядку спадкування позивачки також було відмовлено. Враховуючи що позивачка позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документ на нерухомість, просять суд визнати за нею право користування житловим будинком з господарськими спорудами, які розташовані в [ADDRESS]. Представник відповідача Касянівської сільської ради Володарського району Донецької області - Авджи К.В. у судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив справу розглянути у його відсутність. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення представників позивачки, розглянувши письмові заяви позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивачка 20.12.1951 року уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Згідно архівного витягу додатку № 1 до рішення Касянівської сільської ради Володарського району Донецької області № У/11-122 від 20.03.2007 року «Про приватизацію земельних ділянок» вирішено передати [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку, загальною площею 0,21 га із земель житлової і громадської забудови населених пунктів сільради. Відповідно до довідки Касянівської сільської ради Володарського району Донецької області № 861 від 16.09.2011 року відповідно до погосподарських книжок за 1955-1957 роки земельна ділянка в с. Кременівка площею 0,3000 га належить [PERSON], на якій був побудований житловий будинок до 1918 року. Згідно довідки Касянівської сільської ради Володарського району Донецької області № 860 від 16.09.2011 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] та має склад сім'ї: син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Володарського районного суду Донецької області від 29.10.2012 року [PERSON] було відмовлено у задоволенні її позову про визнання права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Згідно довідки ФОП [PERSON] за вих. № 7-2014 від 19.02.2014 року житловий будинок літ. А-1, сіни літ. а-1, житлова прибудова літ. А1-1, літня кухня літ. Б, гараж літ. В, вбиральня літ. Д, сарай літ. Г, ворота № 1, розташовані в [ADDRESS] не є самовільними і не потребують введення в експлуатацію, оскільки побудовані до 05.08.1992 року, а 05.08.1992 року була прийнята Постанова КМУ № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного заказу» (втратила чинність), яка зробила введення в експлуатацію обов'язковим для усіх забудовників після цієї дати. Як вбачається спірні правовідносини виникли після смерті чоловіка позивачки - [PERSON] в 1999 році, а тому суд згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набув чинності 01.01.2004 року застосовує законодавство, яке діяло на час їх виникнення, а саме ЦК Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 10 ЦК УРСР громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном. Згідно з ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 60 ЦК України передбачено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як підстави вимог та заперечень. При цьому судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях та домислах. Так, судом було встановлено, що позивачка, згідно копії паспорту, зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS], а тому вона вже має право на користування зазначеним будинком і її ніхто не позбавляє цього права користування, у зв'язку з чим дане право за нею вдруге визнано бути не може. Таким чином, враховуючи, що факт мешкання позивачки у вказаному домоволодінні та реєстрація в ньому є підтвердженням того, що за позивачкою вже визнано право користування житловим будинком, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed