Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа ВДВС Старобільського РУЮ про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вони з відповідачем одружені з 1995р. за час шлюбу вони з відповідачем придбали автомобіль ГАЗ 33104. 2005р.в., держ№ВВ6009ВА, який є їх спільним сумісним майном. Виходячи з принципу рівності часток подружжя просила визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. На її пропозиції поділити майно чоловік повідомив, що автомобіль арештовано ВДВС Старобільського РУЮ. У звязку з чим, посилаючись на ст.ст.60,69.70 СК України, просила суд поділити між [PERSON] та нею автомобіль ГАЗ 33104. 2005р.в., держ№ВВ6009ВА, та визнати за нею та за [PERSON] право власності за кожним по 1/2 частині вказаного автомобіля. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, до початку судового засідання надала заяву, у якій повністю підтримувала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав заяву, у якій у повному обсязі визнав позовні вимоги, не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу за його відсутності. У звязку з чим на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Представник третьої особи ВДВС Старобільського РУЮ [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. У звязку з чим судом на підставі другого речення ч.4 ст.174 ЦПК України відмовлено у прийнятті визнання відповідачем даного позову. Вислухавши представника третьої особи ВДВС Старобільського РУЮ [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.10.1995р. та після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище «Григоренко» (а.с.7) Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7зворот) автомобіль ГАЗ 33104, 2005р.в., держ№ВВ6009ВА зареєстровано 09.10.2007р. на імя [PERSON]. Постановою державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ від 19.03.2015р. (а.с.8) у виконавчому провадженні №39934530 на виконання виконавчого документу вимоги Ф-482.3 виданої 06.06.2013р. УПФУ про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ боргу у сумі 9776,75грн. накладено арешт на ГАЗ 33104 держ№ВВ6009ВА що належить боржнику [PERSON] в межах стягнення 14920,91грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно. набуте подружжям за сам шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до азб.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Враховуючи, що позивачкою не надано суду доказів на підтвердження відомостей про підстави набуття спірного майна, що має істотне значення для визнання спірного майна обєктом спільної сумісної власності та його поділу, а відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, у звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного позову за недоведеністю. Суд не застосовує до обставин цієї справи положення ч.1 ст.61 СК України, оскільки представник третьої особи ВДВС Старобільського РУЮ [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти фактів, викладених у позовній заяві.

Outcome: dismissed