Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять розірвати договір оренди землі від 03.08.2006 р., який зареєстровано у Херсонській регіональній філії центру державного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 03.08.2006р. за № 040673300234. В позовній заяві позивачі вказують, що згідно договору оренди землі від 03.08.2006 р.. який зареєстровано у Херсонській регіональній філії центру державного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 03.08.2006р. за № 040673300234 вони передали у оренду належні їм земельні ділянки приватному підприємцю [PERSON], договір оренди укладено на 15 років. Протягом оренди належних позивачам земельних ділянок, які знаходяться на території Олексіївської сільської ради Каланчацького району, ПП [PERSON] порушила п. 31 договору щодо дотримання сівозмін, застосування протиерозійних систем обробітку грунту, поповнення винесених з урожаєм мікроелементів, тобто з моменту укладення договору оренди відповідачем неналежно використовується вказана земельна ділянка, що призводить до погіршення її властивостей та втрати родючості. Будь - якими добривами зазначена земельна ділянка не оброблялась. Крім того, відповідно до п. 11, 13 договору оренди землі розмір орендної плати переглядається один раз на три роки. Змінами, внесеними до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» мінімальний розмір плати за оренду сільськогосподарського призначення був збільшений до 3%. На даний момент відповідачем не приведено даний договір до вимог чинного законодавства. В зв'язку з чим просять розірвати договір оренди земельних ділянок. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] уточнив позовні вимоги, та вказав між ким було укладено договір оренди, який просить розірвати. Представник позивачів [PERSON] та позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що позивачі заявляючи позов, не посилаються на невиконання відповідачем обов'язків орендаря, які передбачені ст.. 25 ЗУ «Про оренду землі», а лише посилаються на те, що в порушення п. 13 договору відповідач тривалий час не переглядав розмір орендної плати, яку безпідставно відмовляється збільшити до 3% від проіндексованої вартості земельної ділянки відповідно до Указу Президента України від 19.08.2008 р. Проте згідно п. 13 вищевказаного договору розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами. Тобто умови договору не зобов'язують сторони вносити зміни до договору, зокрема збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, а лише зобов'язують за певних обставин переглянути умови договору. Однак доказів пред'явлення таких вимог сторонами надано не було. Також позивачі ухиляються від підтвердження того факту, що фактичний розмір отриманої ними орендної плати складає більше, ніж 1,5 % від грошової вартості переданих в оренду земельних ділянок, що підтверджується відповідними документами. Вислухавши пояснення сторін перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про праву на спадщину є власником земельної ділянки 6,12 га., яку він отримав від спадкодавця [PERSON], позивачі: [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІV - ХС № 033695 є власником земельної ділянки 6,12 га., [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІV - ХС № 033675 є власником земельної ділянки 6,12 га.; [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІV - ХС № 033670 є власником земельної ділянки 6,12 га.; [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІV - ХС № 033659 є власником земельної ділянки 5,70 га.; [PERSON] на підставі витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником земельної ділянки - 3,11 га., 1,38 га., 1,62 га.; [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю є власником земельної ділянки 6,12 га.; [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІV - ХС № 033664 є власником земельної ділянки 6,12 га., дані земельні ділянки розташовані на території Олексіївської сільської ради. 03.08.2006 року між позивачами та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, договір укладено строком на 15 років та зареєстровано у Херсонській регіональній філії центру державного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі про що вчинено запис 03.08.2006р. за № 040673300234. Згідно п. 9, 11 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1,5% вартості грошової оцінки землі, що складає 387,45 грн. кожному орендодавцю за один пай за один рік оренди землі. Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 25 листопада. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Ч. 1 ст.. 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст..ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкт оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки,а також на підставах визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. За ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент реєстрації договору) істотними умовами договору оренди землі є: · об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); · строк дії договору оренди; · орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; · умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; · умови збереження стану об'єкта оренди; · умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; · умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; · існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; · визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; · відповідальність сторін; · умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачу. З матеріалів справи вбачається, що позивачі посилаються на те, що орендар порушив п. 31 договору щодо дотримання сівозмін, застосування протиерозійних систем обробітку грунту, поповнення винесених з урожаєм мікро - і мікроелементів, тобто з моменту укладення договору оренди відповідачем неналежно використовується вказана земельна ділянка, що призводить до погіршення її властивостей та втрати родючості. Будь - якими добривами зазначена земельна ділянка не оброблялась. Позивачами в процесі розгляду справи було надано акти від 19.06.2014 року, складені комісією, що створена на підставі наказу начальника управління агропромислового розвитку № 2 від 18.03.2014р. Відповідно до акту № 9 від 19.06.014 р. на земельній ділянці [PERSON], площею 6,12 га. проведено посіви сої, посіви зріджені та в високій мірі зарощі бур'яном. На земельній ділянці [PERSON], площею 5,70 га. проведено посіви сої, посіви зріджені та в високій мірі зарощі бур'янами (акт № 8 від 19.06.2014 р.). На земельній ділянці [PERSON], площею 6,12 га., проведено посіви соняшника, посіви соняшника частково знаходяться в задовільному стані, інші значно зріджені та в високій мірі зарощі бур'яном (акт № 13 від 19.06.2014 р.). На земельній ділянці [PERSON]., площею 6,12 га. проведено посіви сої, посіви сої значно зріджені та в високій мірі зарощі бур'янами (акт № 12 від 19.06.2014 р.). На земельній ділянці [PERSON] площею 6,12 га. проведено посіви соняшника, посіви значно зріджені та в високій мірі зарощі бур'янами (акт № 5 від 19.06.2014 р.). На земельній ділянці [PERSON], площею 6,12 га. проведено посіви соняшника, посіви значно зріджені та в високій мірі забур'янені (акт № 11 від 19.06.2014 р.). На земельній ділянці [PERSON], площею 6,12 га. проведено посіви соняшника, посіви значно зріджені та в високій мірі зарощі бур'янами (акт № 4 від 19.06.2014 р.). На земельній ділянці [PERSON], площею 6,12 га. проведено посіви соняшника, посіви значно зріджені та в високій мірі зарощі бур'янами (акт № 10 від 19.06.2014 р.). При обстеженні даних земельних ділянок та складанні відповідних актів були присутні власники земельних ділянок, однак відповідач присутнім не був. Доказів про те, що його повідомляли та запрошували прийняти участь в обстеженні суду не надано. Для перевірки доводів позивачів судом було проведено виїздне судове засідання, для огляду земельних ділянок позивачів, за участю сторін та членів комісії, що складали акти обстеження 19.06.2014 року. Під час огляду було встановлено, що на всіх земельних ділянках не витримано густоту посіву та мається забур'яненість , що призведе до зниження врожайності. Акт № 5 від 19.06.2014 року, щодо обстеження земельної ділянки [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки частина земельної ділянки була засіяна ранніми зерновими культурами, що на час огляду були зібрані, на іншій частині - соняшник. Акт № 10 від 19.06.2014 року, щодо обстеження земельної ділянки [PERSON] також не відповідає дійсності. Оскільки в акті зазначено, що земельна ділянка засіяна соняшником, однак під час огляду було встановлено, що земельна ділянка насправді засіяна багаторічною рослиною - люцерною. Також спеціалістами було зазначено , що було проведено хімічну протравку земельних ділянок. Однак, жодний із членів комісії, як під час виїзного судового засідання так і в складених актах не зазначено, що забур'яненість погіршує стан земельних ділянок. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що земельні ділянки позивачів забур'янені та знаходяться в жахливому стані. Дані свідки не є спеціалістами щоб визначити стан земельних ділянок, а визначення даного факту потребує спеціальних знань, тому суд не може визнати дані докази допустимими. П. 15, 16 договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування сільськогосподарських культур сільськогосподарського виробництва. Умови збереження стану об'єкта оренди - дотримуватись вимог протиерозійної організації території. В актах від 19.06.2014 року про обстеження земельних ділянок позивачів зазначено, що на всіх земельних ділянках проведено посіви, що також встановлено і під час виїзного судового засідання. Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що відповідачем земельні ділянки, в порушення умов договору використовувалися не у відповідності з їх цільовим призначенням, що призвело до погіршення стану земельних ділянок, сама по собі наявність забур'янення, про що йдеться в актах, в яких не зазначено висновків про погіршення стану об'єкту оренди, не може бути підставою для розірвання договору. П. 21 договору оренди земельної ділянки передбачає, що у разі погіршення стану об'єкту чи його знищення власникам має бути відшкодовано збитки. Позивачі таких вимог не пред'являли до відповідача. Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивачі посилаються на те, що орендар порушив п. 13 договору, а саме відповідач тривалий час не переглядав розмір орендної плати, яку безпідставно відмовлявся збільшувати до 3% від проіндексованої вартості земельної ділянки відповідно до Указу Президента України від 19.08.2008 р. За змістом ст.. 21 ЗУ «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що указані в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству. Так, договір між сторонами укладено 03.08.2006 р. - у період дії Указу Президента України від 02.02.2002 р. № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким було встановлено мінімальний розмір орендної плати у 1,5% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Указом Президента України від 19.08.2008 р. № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних частко (паїв)» встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування, та в його тексті відсутнє посилання про поширення його дії на договори, укладені до набрання ним чинності. Оскільки зазначений Указ має рекомендаційних характер, і крім того, він набрав чинності після укладення договору оренди між сторонами, тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін. Крім того з відомостей розрахунків за договором оренд від 03.08.2006 р. вбачається, що позивачі в 2013 році отримали орендну плату значно більшу, ніж 1,5 % від грошової вартості переданих в оренду земельних ділянок. Позивачі в судовому засіданні не змогли надати пояснень, чому суму орендної плати в розмірі 4000,00 грн. вони вважають недостатньою та якою має бути на їх думку сума орендної плати. Декільком позивачам орендна плата виплачена наперед. Дані обставини були підтверджені позивачами в судовому засіданні. Відповідно до положень ст.. 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Ч. 4 ст. 60 ЦПК України закріплює норму, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, докази надані позивачами, суд не може визнати належними та допустимими. Виходячи з наведеного суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити, оскільки відповідачем умови договору виконуються, підстав для його розірвання немає.

Outcome: dismissed