Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їм на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2001 року, належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані та постійно проживають позивачі по справі, а відповідач їх син [PERSON], [INFO], також зареєстрований в цій квартирі, але не проживає з лютого 2014 року, особистий речей у квартирі немає. Також відповідач не виконує обовязки члена сімї, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у звязку з чим, позивачі вимушені сплачувати комунальні послуги за відповідача. На теперішній час місцезнаходження відповідача невідомо. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2001 року, належить квартира [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається з довідки з місця мешкання по склад сімї та реєстрації КП «СЄЗ» б/н від 20.03.2015 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі [PERSON] і [PERSON], та відповідач [PERSON] (а.с.15). Згідно акту про не проживання КП «СЄЗ» б/н від 20.03.2015 року відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з лютого 2014 року (а.с.16). При таких обставинах, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved