Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21 травня 2004 року помер їх батько [PERSON] і після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Сергія Тюленіна,86, та земельної ділянки розміром 0,1242 га в межах згідно з планом, розташовану на території м.Синельникове по вул.Сергія Тюленіна,86, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд площею 0,1 на, особистого підсобного господарства площею 0,0242 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Св №0961 та серії ІІІ-ДП №078937, виданого Синельниківською міською радою Дніпропетровської області 15 січня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0961 та в КП «Синельниківське МБТІ» 03 листопада 2004 року в реєстрову книгу 45 за реєстром №8151. Заповіту батько не залишив і спадщину після його смерті прийняла його жінка, мати позивачів [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка. 06 січня 2016 року мати позивачів померла і після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначене майно. Заповіту мати не залишила і позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після її смерті. 18 листопада 2016 року позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого кожному належить по ? частині спадкового житлового будинку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначіену земельну ділянку нотаріус їм відмовив у звязку з тим, що позивачі не надали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на вказану земельну ділянку. Позивачі зазначили, що за життяїх мати [PERSON] не встигла здійснити державну реєстрацію права на земельну ділянку в БТІ і на її імя не було виготовлепно державний акт на право приватної власності на землю, тому право зареєструвати земельну ділянку в органах державної реєстрації перейшло до позивачів, як до її спадкоємців за законом. Просять суд визнати за ними права та обовязки спадкодавця на оформлення права власності на земельну ділянку. Позивачі завчасно надали суду письмову заяву, якою просять суд розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі і просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але завчасно надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає і проти їх задоволення не заперечує. Таким чином,суд, вивчивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, у звязку з чим ці обставини суд вважає доведеними. Крім того, факт родинних відносин між позивачами та їх батьками підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Факт належності вищезазначеної земельної ділянки батькові позивачів [PERSON] доводиться копією державного акту на право приватної власності на землю від 15 січня 2001 року. 21 травня 2004 року батько позивачів [PERSON] помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Мати позивачів [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2005 року. 06 січня 2016 року [PERSON] померла згідно копії свідоцтва про смерть. З постанови нотаріуса від 25 листопада 2016 року вбачається, що позивачі зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст.1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, судом встановлено, що позивачі є синами померлої [PERSON] і відповідно є його спадкоємицями першої черги за законом, успадковують всі права та обовязки, які належали спадкодавцю за життя. Позивачі своєчасно звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved