Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про розірвання договору „Автопакет, стягнення понесених збитків та повернення у власність автомобіля. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 27 липня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним товариством комерційним банком „Надра (на сьогодні - Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „Надра) було укладено Договір „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП на придбання автотранспортного засобу КІА модель Sportage, 2007 року випуску сірого кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі VIN - Y6LJE55227L000599, KNEJE55227K411384, реєстраційний номер [NUMBER]. З часом, а саме в 2013 році, у [PERSON] виникли фінансові проблеми і вона почала сплачувати основне тіло кредиту та відсотки за користування кредитом із запізненням, що призвело до нарахування штрафів та пені і, відповідно, представник Нікопольського відділення банку „Надра [PERSON] почав постійно дзвонити [PERSON] із вимогами про негайне погашення кредитних зобовязань або натякав на те, що в разі передачі йому вищевказаного автомобіля він його продасть від імені банку та закриє кредит і банк не матиме ніяких претензій до [PERSON] В звязку з такими обставинами [PERSON] 17.08.2013 року передала [PERSON] як головному спеціалісту СДУ Дніпропетровського регіону ДПАРБ, відповідно до акту прийому - передачі автомобіля вищезазначений автомобіль КІА модель Sportage. Через деякий час [PERSON] повідомив, що у нього є клієнт на автомобіль [PERSON], і що їй необхідно видати на його імя довіреність, посвідчену нотаріально, що і було зроблено дванадцятого жовтня 2013 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] Тобто на імя [PERSON] було видано довіреність на повне розпорядження автомобілем КІА модель Sportage, 2007 року випуску сірого кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі VIN-Y6LJE55227L000599, KNEJE55227K411384, реєстраційний номер АЕЗЗООВМ, зареєстровану в реєстрі за № 4842. При цьому, довіреність видана приватною особою приватній особі, тобто [PERSON] не фігурує в цій довіреності як працівник банку „Надра. Вважає, що це зроблено свідомо, адже через деякий час, а саме в перших числах листопаду 2013 року із банку „Надра прийшла досудова вимога, де з [PERSON] банк вимагає сплатити на його користь 151 834,87 грн., що на той час складало 18 995, 99 доларів США (відповідно до розрахунків вказаних в досудовій вимозі). Після цього [PERSON] занепокоєна зателефонувала [PERSON], щоб він пояснив, що відбувається. [PERSON] повідомив, що все в порядку, просто він ще не передав інформацію до головного офісу банку „Надра, адже він продав автомобіль і [PERSON] більше нічого банку „Надра за договором „Авто пакет № 8/2007/840- МК/62АП від 27 липня 2007 року не винна. На прохання надати на адресу [PERSON] документи, які підтверджують продаж автомобіля та погашення кредиту перед банком, [PERSON] повідомив, що документи ще не готові, адже вони готуються в головному офісі в Києві і коли вони надійдуть, він повідомить [PERSON] і передасть їх їй особисто. Після цього банк „Надра перестав непокоїти [PERSON], але і документів про погашення кредиту перед банком „Надра від [PERSON] вона так і не отримала. Станом з вересня 2014 року банк „Надра знову почав непокоїти [PERSON] з приводу заборгованості за договором „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27 липня 2007 року. Їй постійно телефонують працівники банку „Надра, повідомляючи про наявну заборгованість та про необхідність її погашення. Постійно надходять смс - повідомлення про наявність боргу та про необхідність його погашення. На дзвінки [PERSON] не відповідає, пояснень, відповідно, також не надає, зустрічей уникає, документи про продаж автомобіля та про перерахування коштів на адресу банку „Надра в рахунок погашення заборгованості за договором „Автопакет № 8/2007/840- МК/62АП від 27 липня 2007 року [PERSON] від [PERSON] так і не отримала. Станом на сьогоднішній день [PERSON] втратила можливість продати вищезазначений автомобіль самостійно, і, відповідно, понесла збитки, як вона вважає, в розмірі 151 834,87 грн., адже ця сума є такою що їй предявляв до сплати банк „Надра. І як згодом їй повідомив [PERSON], коли сказав що борг перед банком закрито через продаж вищевказаного авто, вона вважає, що автомобіль КІА модель Sportage, 2007 року випуску сірого кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі VIN-Y6LJE55227L000599, KNEJE55227K411384, реєстраційний номер АЕЗЗООВМ, було продано саме за таку суму, адже до вересня 2014 року банк її не турбував. Підсумовуючи все вищевикладене, слід прийняти до уваги і умови договору „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27 липня 2007 року. Відповідно до підпунктів 3.1.5 та 3.1.6 вищевказаного договору, при порушенні позичальником умов цього договору щодо строків виконання зобовязання у банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно із чинним законодавством. 18 серпня 2013 року вищевказаний автомобіль КІА модель Sportage було передано [PERSON] працівнику ПАТ „КБ „Надра [PERSON]. Передачі автомобіля [PERSON] передувала низка подій викладена вище, зокрема той факт, що [PERSON] не є спеціалістом в області права і не розуміла усіх наслідків такої передачі, а саме, що вона мала право не передавати свій автомобіль банку „Надра та продовжувати користуватись ним до того моменту, аж поки суд не винесе відповідне рішення про передачу транспортного засобу від [PERSON] на адресу банку „Надра. Слід також прийняти до уваги, що автомобіль повинен був бути переданий банку „Надра лише за рішенням суду, адже інше не передбачено умовами договору „Автопакет № 8/2007/840- МК/62АП від 27 липня 2007 року. Також потрібно розуміти, що даний договір не посвідчено нотаріально, тому і отримати у нотаріуса відповідний припис, аби забрати у [PERSON] належний їй автомобіль КІА модель Sportage банк „Надра також не мав право, що знову ж таки повертає нас до отримання відповідного судового рішення. Крім цього, за умовами договору „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27 липня 2007 року, а саме п.3.2.5., Банк повинен був направити поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальником в цілому (або в тій чи іншій його частині), а відповідно до п.3.2.8 договору повідомлення, що направляється банком поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом чи надано особисто поручителю. Цього банком зроблено не було, тобто поручитель - [PERSON] не отримував жодного листа на свою адресу, вказану в договорі з банком, з приводу виникнення, погашення, реструктуризації боргу чи інших пропозицій, а також з приводу передачі чи реалізації майна. Також за умовами договору „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27 липня 2007 року, а саме п.3.1.7, у випадку прострочення позичальником виконання зобовязання (в тому числі і в частині) та звернення стягнення банком на предмет застави, позичальник має право виконати зобовязання повністю, до моменту реалізації предмету застави, і тому в такому випадку автомобіль, який виступав предметом застави, перестає бути обтяженим заставою. На адресу ані [PERSON], ані її чоловіка - [PERSON] таких пропозицій не надходило, ані в усному ані, тим більше, як того вимагає Договір в письмовому вигляді. Зокрема, слід звернути увагу на п.7 Договору „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27 липня 2007 року, який можна розцінювати як використання того факту, що ані [PERSON], ані її чоловік [PERSON] не є спеціалістами в області права, вони потребували коштів на придбання автомобіля, і, отримавши згоду від Банка, були в піднесеному настрої і тому не звернули уваги на той факт, що п.7. Договору позбавляє їх права звертатись до суду за місцем проживання, в разі виникнення спірної ситуації. Враховуючи це, вважає, що даний позов може бути подано, відповідно до норми ч.5 ст.110 ЦПК України, в якій сказано, що позови „Про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Відповідно до норм ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець (Банк) зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2)кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; 2)необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 Закону України „Про захист прав споживачів. Такої інформації банком ані [PERSON], ані [PERSON] не надавалось, що також є порушенням Закону України „Про захист прав споживачів. Всі викладені вище факти свідчать про те, що ПАТ „КБ „Надра неодноразово і грубо порушив укладений із [PERSON] та [PERSON] договір „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27 липня 2007 року, користуючись в першу чергу тим, що вони не мають спеціальної юридичної або фінансової освіти і не могли в повній мірі розуміти того факту, що відбувається порушення їх прав як споживачів. І як наслідок і результат неодноразових порушень вищевказаного договору стала подія відібрання транспортного засобу належного [PERSON] та продаж цього автомобіля. Куди і в якому обсязі пішли кошти невідомо. Все це змусило позивачів звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання сторони не прибули. Представник позивачів надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач неодноразово був повідомлений належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які представник отримував, про що свідчить підпис в повідомленні. Однак, про причину неявки до суду не сповістив, заперечень на позов або будь-яких заяв про відкладення слухання справи суду не надав. Справа слухалась у відсутність відповідача, відповідно до ст.169, 224 ЦПК України за наявними в справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно зы ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 27.07.2007 року між [PERSON] та АТ КБ „Надра було укладено Договір „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП на придбання автотранспортного засобу КІА модель Sportage, 2007 року випуску, сірого кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі VIN - Y6LJE55227L000599, KNEJE55227K411384, реєстраційний номер [NUMBER]. В 2013 році у позивачки [PERSON] виникли фінансові проблеми і вона почала сплачувати основне тіло кредиту та відсотки за користування кредитом із запізненням, що призвело до нарахування штрафів та пені. Представник Нікопольського відділення банку „Надра почав вимагати негайного погашення кредитних зобовязань. Через вказані обставини [PERSON] 17.08.2013 року передала представнику АТ КБ „Надра, відповідно до акту прийому - передачі автомобіля, вищезазначений автомобіль КІА модель Sportage. Через деякий час позивач [PERSON], видала на імя представника банку довіреність, посвідчену нотаріально 12.10.2013 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] для реалізації автомобіля. В перших числах листопада 2013 року з банку „Надра прийшла досудова вимога, де в позивачки [PERSON] банк вимагав сплатити на його користь 151 834,87 грн., що на той час складало 18 995, 99 доларів США. [PERSON] стала телефонувати представнику банка, з яким спілкувалась, і вимагати пояснень. Представник банку [PERSON] запевнив позивачку, що все в порядку і інформація до головного офісу банка „Надра просто не дійшла. Однак, на прохання позивачки надати їй документи, які підтверджують продаж автомобіля та погашення кредиту перед банком, [PERSON] повідомив, що документи ще не готові. Хоча банк „Надра й перестав непокоїти позивачку [PERSON], але й документів про погашення кредиту перед банком „Надра вона теж не отримала. З вересня 2014 року банк „Надра знову почав непокоїти позивачку [PERSON] з приводу заборгованості за договором „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27.07.2007 року. Їй постійно телефонують працівники банку „Надра, повідомляючи про наявну заборгованість та про необхідність її погашення. Постійно надходять смс - повідомлення про наявність боргу та про необхідність його погашення. Позивачка [PERSON] втратила можливість продати вищезазначений автомобіль самостійно, в звязку з чим понесла збитки, на її думку, в розмірі 151 834,87 грн., оскільки саме таку суму їй предявляв до сплати банк „Надра. Крім того вважає, що автомобіль КІА модель Sportage, 2007 року випуску сірого кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, номер шасі VIN-Y6LJE55227L000599, KNEJE55227K411384, реєстраційний номер АЕЗЗООВМ, був проданий саме за таку суму, адже до вересня 2014 року банк позивачку не турбував. Відповідно до підпунктів 3.1.5 та 3.1.6 вищевказаного договору, при порушенні позичальником умов цього договору щодо строків виконання зобовязання у банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється, згідно із чинним законодавством. Банк повинен був направити поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальником в цілому (або в тій чи іншій його частині), а відповідно до п.3.2.8 договору повідомлення, що направляється банком поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі, яке вважається поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом чи надано особисто поручителю. Таких дій банком зроблено не було, тобто поручитель - [PERSON] не отримував жодного листа на свою адресу, вказану в договорі з банком, з приводу виникнення, погашення, реструктуризації боргу чи інших пропозицій, а також з приводу передачі чи реалізації майна. Крім того, за умовами договору „Автопакет № 8/2007/840-МК/62АП від 27.07.2007 року, а саме п.3.1.7, у випадку прострочення позичальником виконання зобовязання (в тому числі і в частині) та звернення стягнення банком на предмет застави, позичальник має право виконати зобовязання повністю, до моменту реалізації предмету застави, і тому в такому випадку автомобіль, який виступав предметом застави, перестає бути обтяженим заставою. На адресу позивачів таких пропозицій не надходило. Відповідно до норм ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець (Банк) зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2)кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації, суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 Закону України „Про захист прав споживачів. Вищевказаної інформації банком позивачам не надавалось. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки не вбачає підстав для стягнення компенсації в заявленому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved