Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка 24.11.2016р. звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 08.04.1995 року, на земельну частку (пай), розміром 0.87 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності Селянської спілки «Сокільники» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН№444257 виданий 26.07.2016р. Пустомитівською РДА Львівської області і зареєстрований 26.07.2016р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3226. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що її батьками були [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження позивачки, видане с.Кудобинці, Зборівського району, Тернопільської області, актовий запис від 26.05.1956р. №13. Прізвище «Кшик» позивачка отримала після реєстрації шлюбу в органах РАЦС, про це вказує свідоцтво про укладення шлюбу, видане Сокільницькою сільською Радою, актовий запис від 10.11.1979р. №42. Батьки позивачки померли: мати [PERSON] померла 08.04.1995р., батько [PERSON] 19.01.2006р. Своїм майно мати позивачки за життя не розпорядилась. Майно [PERSON] складалось із земельної частки (паю), розміром 0.87 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності СС «Сокільники». Про це вказує сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий Пустомитівською РДА 26.07.2006р., зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №3226. Позивачка має намір прийняти спадкове майно після смерті матері. Довідка виконкому Сокільницької сільської ради від 19.10.2016р.№1200 вказує на ту обставину, що позивачка на день смерті матері і батька проживала разом з ними, доглядала іх, поховала і на даний час опікується їхнім спадковим майном. Спадкоємці першої черги, брати позивачки, померли : [PERSON] помер 09.11.1998року (свідоцтво про смерть видане ВРАЦС Пустомитівського РУЮ, актовий запис від 09.11.1998р. №59), брат [PERSON] помер 08.06.1999р. (свідоцтво про смерть видане ВРАЦС Пустомитівського РУЮ, актовий запис від 08.06.1999р. №28). Позивачка вважає себе єдиною спадкоємицею майна після смерті своїх батьків, вважає себе такою що прийняла спадщину оскільки фактично вступила у володіння майном та зазначає, що спадщина відкрилася і була прийнята до 01.01.2004р. а відтак застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (63р. період чинності), які вказують що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, незалежно від оформлення права на спадщину. Окрім того позивачка зазначає, що оскільки інших спадкоємців окрім неї немає то у відповідності до п.3.3 ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадкування (від права на спадщину), неприйняття ними спадщини, а також відмова від прийняття ними спадщини відповідачем по такій категорії справ за позовним провадженням є територіальна громада, тобто в даному випадку Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області. У відведений строк позивачка не отримала документу про право на спадщину, а тому не виключено, що такого спору немає, але згідно ст.386 ЦК України звертається із цим позовом до суду, так як наявність субєктивного права в неї не підтверджено. Однак згідно ч.3 ст.1296 ЦК України «Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину». Позивачка в судове засідання не явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач, представник Сокільницької с\\р, в судове засідання не зявився, одна до суду надійшла заява в якій відповідач позов визнав та просить слухати справу проводити без участі представника відповідача. Оскільки в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і що існує достатньо підстав для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, за наявними у ній доказами. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк для прийняття спадщин позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Згідно довідки виконкому Сокільницької сільської ради від 19.10.2016р.№1200 позивачка на день смерті матері і батька проживала разом з ними, доглядала іх, поховала і на даний час опікується їхнім спадковим майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачем [PERSON] Таким чином вбачається, що вона фактично прийняла спадщину за своєю матірю [PERSON] Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.5 Земельного Кодексу України право на земельну частку (па) може бути передано у спадщину в порядку і на умовах . передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкождавцю на праві особистої власності, позивач, як спадкоємець за зазкном вчинив дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved