overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. При цьому, позивачі посилались на вимоги ст. 405 ЦК України. Позивачі вимоги позову підтримали, просили про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності позивачів, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачам, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1999 року. У вказаній квартирі також зареєстрована [PERSON] з 12.03.1999 року, яка є дружиною [PERSON] . Факт не проживання [PERSON] у вказаній вище квартирі, відсутність її речей , підтверджується актом, затвердженим ТОВ «Центральний-1». В силу ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом. при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Вказані обставини підтверджуються також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 244 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі з весни 2014 р. не мешкають у зазначеній квартирі. Представник позивачів у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності та позивачів, про що надала письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1994, виданого Лисичанським фондом міського комунального майна та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2012, виданого приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу [PERSON]М,, реєстр № 2016, позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] /а.с.8/. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Згідно довідки КП «ЛЖЕК № 1» з 2014 року [PERSON] та [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. В.Сосюри, 354/9 не мешкають /а.с.15,16/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Суд вважає надані позивачами докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі з 2008 р. за вказаною адресою не мешкають. Позивачі у судове засідання не з'явились, позов підтримали, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія свідоцтва про укладення шлюбу; копія свідоцтва про розірвання шлюбу; довідка про склад сімї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; довідка КП «ЛЖЕК №8»; копія свідоцтва про право власності на житло; копія технічного паспорту. У судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.11.1995 р. Представництвом Фонду держмайна України в м. Лисичанську, розпорядження [NUMBER] від 14.11.1995 р. Окрім позивачів, в квартирі зареєстровані відповідачі, які з 2008 р. за вказаною адресою не мешкають, за комунальні послуги не сплачуть. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Суд вважає надані позивачами докази достатніми та переконливими. З відповідачів, в рівних частках, на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати відповідачів, такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідачі більше пів року за вказаною адресою не проживають. Відповідачем надано письмову заяву в якій зазначено про визнання позову. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що рішенням виконкому міської ради м. Лисичанська № 811 від 20.11.2007 на сім`ю з 3 осіб надано 2-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані крім позивача відповідачі, які більше пів року за вказаною адресою не мешкають, проживають в Російській Федерації. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили визнати за ними право власності за кожним на 1/3 частину жилого будинку з господарськими спорудами, що розташований в с. Новолабунь по вул. Московська, 21, Полонського району, Хмельницької області. В обґрунтування позову зазначали, що вказане домоволодіння було збудоване їхніми батьками [PERSON] та [PERSON] та станом на 15.04.1991 року господарство відносилось до суспільної групи - колгоспний двір, членами якого на той час являлись батьки, а також позивач [PERSON] 19.11.1998 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння, яку успадкувала його дружина [PERSON], котра 21.04.2013 року померла. 15.10.2013 року вони обоє подали заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права на домоволодіння не має можливості через відсутність на будинок правовстановчого документа. В судовому засіданні позивач та представник позивачки позов підтримали і просили його задовольнити. Представник сільської Ради в суд не зявився. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що в 1962 році [PERSON] та [PERSON] в с. Новолабунь побудували згаданий вище жилий будинок, який відносився за діючим на той час законодавством до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом на 15.04.1991 року були подружжя [PERSON] і їхній син [PERSON], позивач по справі, а тому всі вони відповідно до ст.120 ЦК УРСР 1963 року являлись власниками домоволодіння в рівних частках, а саме кожному належала 1/3 частина. Відповідного правовстановчого документа названі особи як власники жилого будинку не оформили. 19.11.1998 року голова [PERSON] помер. Після його смерті дружина [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ст. 529, 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління спадковим майном, а саме залишались проживати та користуватись житлом, 1/3 частина якого належала спадкодавцю, а тому набула права власності в порядку спадкування на вказану частину домоволодіння. 21.04.2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на 2/3 частини згаданого жилого будинку. Позивачі як спадкоємці за законом першої черги 15.10.2013 року подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, а відтак відповідно до ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України за ними є підстави визнати право власності в порядку спадкування за кожним на 1/3 частину зазначеного домоволодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивачі у судове засідання не з'явились, позовні вимоги підтримали, справу просили розглядати за їх відсутності, про що надали відповідні письмові заяви. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву. 3-і особи у судове засідання не з'явились, справу просили розглядати за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог, про що надали відповідну письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: копія трудової книжки; довідка ЛКП «Паспортна служба»; довідка КП «ЛЖЕК №1»; довідка ЛКСП «Лисичанськводоканал»; довідка ЛУПЕГГ; довідка ТОВ «ЛЕО»; довідка Управління власності; довідка ПАТ «Лисичанськвугілля»; довідка ППО шахти ім. Д.Ф.Мельникова; відповідь Лисичанської міської ради; копії договорів з комунальними службами; довідки ЛКП «Паспортна служба». Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що з 11 листопада 1978 р. позивачі мешкають в квартирі [ADDRESS] Квартиру отримав [PERSON], працюючи на шахті ім. Д.Ф.Мельникова об'єднання «Лисичанськвугілля». Будинок перебував на балансі Управління житлово-комунального господарства Міністерства вугільної промисловості УРСР. На цей час підприємство ліквідовано. Житловий будинок, у якому мешкають позивачі не переданий у комунальну власність територіальної громади м. Лисичанська та не перебуває на балансовому обліку ПАТ «Лисичанськвугілля». Позивачі звертались до відділу по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі Лисичанської міської ради з питання приватизації квартири, однак отримали відповідь, що не можливо приватизувати квартиру, оскільки вона не перебуває у комунальній власності. Позивачі з 1978 р. добросовісно заволоділи чужим майном квартирою [ADDRESS] та протягом 36 років відкрито, безперервно володіють квартирою. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років… набуває право власності на це майно. Таким чином, суд вважає надані позивачами докази достатніми та переконливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, як за спадкоємцями за законом першої черги після померлої [INFO] року їх матері [PERSON], мотивуючи свій позов тим, що після смерті спадкодавця вони не звернулись до нотаріальної контори у встановлений законом строк для подачі зави про прийняття спадщини у зв»язку з поганим станом здоров»я, доглядом за малолітніми дітьми та необізнаністю у тому, що необхідно звертатись до нотаріальної контори у шестимісячний строк. В судове засідання позивачі не з»явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Довжицької сільської ради Чернігівського району та області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть (а.с.4), [PERSON] померла [INFO] року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 17 серпня 2013 року зроблено актовий запис за № 2160. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Чернігівського району та області. Спадкоємцями за законом першої черги є позивачі [PERSON] та [PERSON], які є рідними дочками померлої (а.с.6-7, 9-10). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради № 562 від 25.04.2016 року, [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 23.10.2010 по 15.08.2013 року. За повідомленням Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, Чернігівської районної державної нотаріальної контори та Першої Чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась.( а.с.27-33) В судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивачі пропустили встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв'язку із поганим станом здоров»я, доглядом за малолітніми дітьми та необізнаністю у тому, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини необхідно звертатись у шестимісячний строк, а також те, що спір про спадщину відсутній, суд дійшов висновку, що позивачам має бути встановлений додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/2; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину даної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] та на ? частину даної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину даної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] В обгрунтування даного позову позивачі посилалися на те, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO] [PERSON] помер і [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після нього. Проте, не зареєстрували своє право відповідно до вимог законодавства України. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті позивачі стали її спадкоємцями за заповітом, який залишила померла. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину вони не мають можливості, оскільки не можуть надати нотаріусу відповідних правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло та довідки від 19.02.2015р., виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] і свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті на 1/3 частину квартири [ADDRESS] отримали його дружина - [PERSON] та син [PERSON] Таким чином, [PERSON] та [PERSON] стали спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] по 1/6 частині спірної квартири за кожним. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] і відповідно до заповіту від 01.10.1994 року все належне їй майно, в тому числі належну їй частину квартири [ADDRESS], заповіла сину [PERSON] та доньці [PERSON] Як вбачається з відповіді Четвертої Харківської нотаріальної контори № 1547/02-14 від 21.03.2015р. [PERSON] та [PERSON] 07.10.2008 року звернулись до нотконтори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але оскільки [PERSON] своєчасно не зареєструвала своє право на спадщину після смерті [PERSON], тобто відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно вимог ст.1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили позбавити [PERSON] права користування жилим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях кожний. Відповідач є онуком позивачки та племінником позивача та був зареєстрований в зазначеній квартирі в 2003 році. Фактично з 2012 року відповідач в спірній квартирі не проживає, особистого майна в ній не має, житловою площею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку виписатись з квартири відповідач ухиляється, про фактичне місце проживання їх не повідомляє. Будучи зареєстрованим в їх квартирі відповідач порушує їх право власності на неї. За захистом своїх прав вони звернулись до суду. В судовому засідання позивачка та представник позивача - [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні ч. 5 ст. 74 ЦПК України, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представник позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.04.1997 року № 15578, виданому Радянською районною державною адміністрацією та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.05.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 10-1986. Відповідно до довідки форми № 3 від 30.12.2015 року № 351 виданої Цетром комунального сервісу № 4, в [ADDRESS], зареєстровані: співвласник квартири [PERSON] з 1989 року, онук - [PERSON] з 2003 року. Відповідно до Актів від 14.09.2014, 20.06.2015, 09.09.2015 року складеного мешканцями будинку по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], про те, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає і не з'являється в ній, його особистих речей в ній не має. Частиною 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що відповідач без поважних причин понад рік відсутній за місце реєстрації, що в судовому засіданні підтверджено також показами свідків [PERSON] та [PERSON] суд приходить до висновку, що він втратив право користування спірним приміщенням, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили усунути перешкоди в праві користування ними квартирою [ADDRESS], шляхом зняття відповідачки з реєстрації. Позивачі у судове засідання не з'явились, просили справу розглядати за їх відсутності, позов підтримали, про що надали відповідні письмові заяви. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги визнала, про наслідки визнання позову попереджена. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] У 2004 р. позивачі у своїй квартирі зареєстрували відповідачку, яка з моменту реєстрації та по теперішній час у вищевказаній квартирі не мешкає. Розпоряджатися квартирою на власний розсуд позивачі не мають змоги, оскільки там зареєстрована відповідачка. Добровільно знятися з реєстрації вона відмовляється. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування відповідно на 8/ 10 та на 1/10 частину земельної ділянки площею 3,82 га, кадастровий номер 3524682500:02:000:0780, що знаходиться на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, посилаючись на те, що 22.07.2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на зазначену земельну ділянку. Відповідно до заповіту від 29.04.2009 року спадкоємцем зазначеної земельної ділянки є [PERSON], а спадкоємцями, які мають обовязкову частку у спадщині, є [PERSON] та [PERSON] Оформити право на спадщину в нотаріальній конторі не надалося можливим через втрату правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку. У судове засідання сторони не прибули. Від позивачів надійшли заява про підтримання позову, розгляд справи за їх відсутність та відмову від відшкодування понесених судових витрат. Від Камбурліївського сільського голови та представника Онуфріївської РДА надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за відсутності представників сільської ради та РДА. Враховуючи, що визнання позову відповідачами є безумовним і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та зміст ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved