Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 07.10.2014 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2000 році вона, як цивільна дружина відповідача, разом зі своїми дітьми вселилася до житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області. 03.07.2003 року вони з відповідачем офіційно одружилися, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. 02.06.2004 року вона та її донька від попереднього шлюбу [PERSON], були зареєстровані у вищезгаданому житловому будинку, розташованого в [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області. Починаючи з 2011 року відповідач почав погано до неї ставитися, вчиняв сварки та бійки, в результаті чого вона була змушена тимчасово виїхати з житлового будинку. На даний час її фінансове становище не дозволяє їй винаймати окремо житло, а коли вона вирішила повернутися до попереднього місця проживання, то виявилося що відповідач, чинить перешкоди у користуванні житлом, а саме поміняв замки та поставив металеві рішитки на вікна і двері. Просила визнати за нею та її донькою право на користування житловим будинком [ADDRESS] та вселити їх. Позивачка 1, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила що будинок в якому вони з донькою проживали на даний час вільний та пустує, в той час як вона повинна орендувати інше помешкання і витрачати на це додатково кошти. Просила ухвалити рішення, яким визнати за нею та її донькою право на користування житловим будинком [ADDRESS] Просила провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач до суду не з'явилася. Позивачка 2, [PERSON] до судового засідання не з'явилася, направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність, у зв'язку із сімейними обставинами. Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе визнати неявку позивача 2 поважною та слухати справу у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, а отже вважається належним чином повідомлений. Суд вважає можливим, відповідно до ст. 169 п. 4 ЦПК України, визнати причину неявки відповідача неповажною і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що з жовтня 2012 року відповідач [PERSON] вигнав позивачку [PERSON] із будинку та поставив на вікна і двері металеві решітки. Позивачка разом із донькою [PERSON], зареєстровані у спірному житловому будинку до теперішнього часу, однак в ньому не проживають у зв'язку з перешкодами. Вислухавши пояснення позивача 1, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивачів 1,2 в обґрунтування позову та покази свідка, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Предметом спору є визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] право на користування житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області, шляхом їх вселення. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами діючого цивільного та житлового законодавства: ст. 47, 55 Конституції України, ст. 405 ЦК України, ч.4 ст. 9, 64, 156 Житлового кодексу РСР України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, відповідно до яких кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В суді встановлено факт належності на праві приватної власності відповідачу [PERSON] житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області. Факт перебування позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] у шлюбі з 03.07.2003 року по теперішній час (а.с. 11), але вони шлюбні відносини фактично не підтримують та проживають окремо. Відповідно до ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. За приписом ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що у спірному житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] Новотроїцького району Херсонської області, за згодою відповідача [PERSON] були вселені члени його сім'ї - дружина [PERSON] та пасербиця [PERSON]. Місце реєстрації позивачів [PERSON] та [PERSON], підтверджується відповідними відмітками в паспорті в графі місце проживання (а.с. 8,10). Відповідно до чинного законодавства, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, а отже пасербиця відповідача [PERSON], [PERSON] хоча і не має кровного споріднення з відповідачем, також відноситься до членів його сім'ї. Якщо особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди в користуванні житловим будинком позивачам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується показами свідка. Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] вселилися у вищевказаний житловий будинок і зареєстровані за адресою [ADDRESS] у встановленому законом порядку в якості членів сім'ї відповідача і бажають проживати там, хоча відповідач чинить перешкоди в цьому, то в силу вищенаведених правових положень вони мають рівні з відповідачем права та обов'язки щодо користування даним житловим будинком і фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем не позбавляє їх права користування житловим будинком. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачі довели в суді факт, що вони мають право на користування приміщенням житлового будинку, як членів сім'ї відповідача. Відповідач до судового засідання не з'явився та не надав суду доказів наявності між ним, дружиною та пасербицею будь-якої домовленості про порядок користування будинком, а факт того, що позивачі фактично перестали бути членами сім'ї відповідача, не дає йому підстави для перешкоджання їм у праві користуватися спірним житлом. Враховуючи зазначені обставини суд приходить до висновку що є підстави для задоволення позову і визнання за [PERSON] та [PERSON] права користування житловим будинком [ADDRESS] та вселення. Оскільки позов задоволено повністю, то суд відповідно до п.6 ст. 79, ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести сплачені судові витрати за рахунок відповідача і стягнути з нього судовий збір в розмірі 243,60 гривень та суму оплати оголошення у пресі в розмірі 420,00 гривень, на користь позивача [PERSON]. На підставі зазначеного ст. 405 ЦК України, ч.4 ст. 9, 64, 156 Житлового кодексу РСР України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року і

Outcome: approved