Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до ПП «Спеценергоком» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити певні дії, у якої просять зобов'язати відповідача здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS], квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS], квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року. Заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартир у житловому будинку [ADDRESS] та споживачами послуг, які надає ПП «Спеценергоком». Вказаний будинок обладнаний засобом обліку теплової енергії. Починаючи з жовтня 2017 року по квітень 2018 року відповідач всупереч положенню п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 невірно застосовує формулу розрахунку для нарахування витрат на опалення квартир, які не обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, а саме: є сумніви щодо того, що теплопостачальна організація віднімає сумарні витрати тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Також, при розрахунку плати за опалення їх квартир відповідач не вірно застосовує Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджену наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Ухвалою судді від 01.11.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 19.11.2018 року та 21.12.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву та заперечення, в яких заперечують проти задоволення позову в повному обсязі, вказують, що розмір плати за опалення МЗК розраховується згідно п. п. 2.1, 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджену наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (а.с.44-56). 26.11.2018 року представником позивачів подано відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження викладених у відзиві обставин (а.с.71-72). Позивачі, представник позивачів у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлено належним чином, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартир № [ADDRESS] (а.с.12-17) і є споживачами послуг, які надає ПП «Спеціальна енергетична компанія» (а.с.18-21). Вказаний будинок обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, що визнається сторонами по справі. Крім того, на 01.10.2017 року у зазначеному будинку було встановлено індивідуальні засоби обліку теплової енергії (квартирні лічильники) в 52-х квартирах. Всього в будинку 72 квартири. Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до абз. 3 п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Відповідно п. 28 Правил, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (далі - МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов'язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на місцях загального користування витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1 Методики. Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року (включно) нарахована позивачам у відповідності до п.п. 2.1, 2.1.4 Методики, про що вказано у відзиві (а.с. 44-55). З таким розрахунком суд не може погодитись виходячи з наступного. З розрахунку вбачається, що при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку по [ADDRESS] загальна опалювальна площа всіх помешкань будинку, які не мають відокремленого входу, складає 4861,9 кв.м., проте, у листі №234 від 26.10.2011 року балансоутримувача будинку - ПП «Техкомсервіс» загальна опалювальна площа квартир складає 4852,1 кв.м. (а.с.96). Ухвалами суду від 11.12.2018 року, 28.12.2018 року та 29.01.2018 року у відповідача витребувано докази на підтвердження сумарної опалювальної площі всіх помешкань будинку, які обладнані квартирними засобами обліку. Ухвалу суду відповідачем не виконано, доказів на підтвердження загальної опалювальної площі всіх помешкань будинку, які обладнані квартирними засобами обліку, яка зазначена у розрахунку - 3547,5 кв.м. не надано. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нарахування відповідачем позивачам плати за опалення місць загального користування передбачено зазначеною вище Методикою, проте розрахунки відповідача не узгоджуються з наданими документами. В порушення вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в матеріалах справи. Тому, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо нарахування позивачам витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з жовтня 2017 року по квітень 2018 року (включно) є неправомірними, а отже порушене право підлягає захисту заявленим способом. Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved