Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON], в особі представника позивача [PERSON], звернулися до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Юрківці в особі Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що [INFO] в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 55,80 м.кв. та житловою площею 36,10 м.кв., що розташований по [ADDRESS]. Заповіту на дане майно [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом після його смерті є дружина - [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] Донька спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини, отже спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та син - [PERSON], позивач по справі, які вчасно прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем. Вказує на те, що позивачі [PERSON] та [PERSON], маючи намір оформити свої спадкові права, звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки ними не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому вони змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши їх вищенаведеним, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача територіальної громади с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, врахувавши заяву представника позивача, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть І-МИ № 115505 від 21.01.2013 року (а.с.28). У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання [ADDRESS] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Спадкоємцями І черги за законом після його смерті є дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] і [PERSON] Донька спадкодавця [PERSON] на спадщину не претендує, натомість звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах спадкової справи №89/2017. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] та [PERSON] проживали із спадкодавцем [PERSON] і вважаються такими, що прийняли спадщину, що видно із довідки Юрковецької сільської ради №1097 від 14.06.2017 (а.с.27). Факт прийняття позивачами спадщини вбачається також і з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 48018783 (а.с. 44). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ними не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що видно з постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.06.2017 року (а.с.12-13). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON], котрий помер [INFO], що підтверджується довідкою Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1083 від 13.06.2017 (а.с.22), копією погосподарської книги Юрковецької сільської ради (а.с. 18-21). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 23-26). Згідно зведеного акту (а.с. 25 зворот) та довідки Заставнівського РБТІ № 172 від 21.07.2017 р. (а.с.11) житловий будинок та господарські споруди, розташовані по [ADDRESS], побудовані у 1979-1983 р.р., їх вартість становить 188 997 (сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved