Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Державного акта, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно до відповідача [PERSON] Посилається на те, що З 16.11.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.09.2014 року розірвано. Від шлюбу у них народився син: [PERSON]. Згідно рішення Вижницького За період перебування у шлюбі, за спільні кошти на підставі рішення виконавчого комітету Мигівської сільської ради №4 від 20.01.2005 року, дозволу на виконання будівельних робіт №236/01 від 19 грудня 2007 року, будівельного паспорту №15 від 19-го грудня 2007 року, було побудовано двохповерховий житловий будинок загальною площею 198,30м.кв., що позначений по інвентарному плану забудови під літерою «А» та прилеглі до нього надвірні господарські будівлі і споруди: гараж під літ. «Б», сараї під літерами «В», «Г», «Е», убиральня літ. «Д», колодязь літ. «К», підвал літ. «Пд», вигрібна яма літ. «В.я.»., які розташовані за адресою: с.Мигове вул.Багнянська,13 «В», Вижницького району Чернівецької області. 5.11.2012 року була здійснена технічна інвентаризація їхнього будівництва, інвентарна вартість будинку становить 650113,00 грн. На підставі Декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ЧВ 14212504776 від 14 грудня 2012 року їхній будинок здано в експлуатацію та оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №889736 від 28.01.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексним номером 162047 від 28.01.2013 року. Згідно правовстановлюючих документів право власності на дане майно зареєстровано за [PERSON] Зазначила, що за період перебування у шлюбі [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №042312 від 05 березня 2007 року на земельну ділянку на якій побудовано житловий будинок, загальною площею 0,1552га., цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровим номером 7320586000:01:001:0468. Після розірвання шлюбу з [PERSON] почали проживати окремо. Вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання спільного сина не предявляла, вважає, що має право на виділення їй в натурі зі спільно нажитого з останнім майна, більш зручні по розташуванню, обладнанню та розмірах, а саме на першому поверсі і забезпечені необхідними побутовими умовами житлові кімнати: - вітальню, кімнату, кухню, ванну кімнату з санвузлом, тощо. За попередніми домовленостями з відповідачем він погоджується на те, щоб мені в житловому будинку було виділено в натурі та передано у власність всі приміщення першого поверху, а йому у власність всі приміщення другого поверху. Однак зробити такий поділ в добровільному порядку і належно посвідчити право власності кожного з нас на поділене і виділене в натурі майно відповідач не бажає, зустрічей та спільного виготовлення документів з цього питання уникає. Просить визнати житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с.Мигове вулиця Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області, та земельну ділянку на якій вони розміщені та для їх обслуговування, загальною площею 0,1552га., кадастровим номером 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: с.Мигове вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області - спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Виділити у власність та визнати за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з відповідною 1/2 ідеальною часткою належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Мигове, вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області. Виділити у власність та визнати за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, що становить площу 0,0776га., від земельної ділянки загальною площею 0,1552 га., що розташована в с.Мигове, вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області., кадастровий номер земельної ділянки 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Виділити у власність та визнати за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з відповідною 1/2 ідеальною часткою належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Мигове, вул.Багнянська,13-В, Вижницького району Чернівецької області. Виділити у власність та визнати за [PERSON], в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, що становить площу 0,0776га., від земельної ділянки загальною площею 0,1552 га., що розташована в с.Мигове, вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області., кадастровий номер земельної ділянки 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія САЕ №889736, індексним номером 161605 від 28.01.2013 року на імя [PERSON] в частині права власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину прилеглих до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Мигове, вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області і скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №3310373205, та визнати недійсним державний акт серії ЧВ №042312 від 05 березня 2007 року виданий на імя [PERSON] на підставі рішення 4 сесії 5 скликання Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області від 27.10.2006 року, кадастровий номер 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в частині посвідчення права власності на 1/2 ідеальну частку від земельної ділянки загальною площею 0,1552 га, яка розташована в с.Мигове, Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обємі, посилались на обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] з 16.11.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.09.2014 року розірвано, що підтверджується копією рішення. Рішенням виконавчого комітету Мигівської сільської ради №4 від 20.01.2005 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд на власній приватизованій ділянці площею 0,1552 га, зобовязано виготовити будівельний паспорт на житловий будинок та господарські споруди та зобовязати [PERSON] отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурного контролю. Судом також встановлено, що на виконання рішення виконавчого комітету Мигівської сільської ради №4 від 20.01.2005 року [PERSON] отримав дозвіл на виконання будівельних робіт №236/01 від 19.12.2007 року, декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 14.12.2012 року та виготовив будівельний паспорт, що підтверджується копіями вищевказаних документів. З державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧВ №042312 виданого на імя [PERSON] вбачається, що на підставі рішення 4 сесії 5 скликання Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області від 27.10.2006 року, останній є власником земельної ділянки загальною площею 0,1552 га, яка розташована в с.Мигове, Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області кадастровий номер 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 05.11.2012 року вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по плану забудови під літ. «А» - 2006 року побудови, розташований в с.Мигове вул.Багнянська,13 «В», Вижницького району Чернівецької області, оформлений на імя [PERSON] З свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 161605 від 28.01.2013 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований в с.Мигове по вул.Багнянській, 13В, Вижницького району Чернівецької області, загальна площа 138,3 кв.м., житлова площа 90,3 кв.м., який складається: літ.Б гараж, літ.В сарай, літ.Г сарай, літ Е сарай, літ.Д убиральня, літ.К колодязь, літ.Пд підвал, літ.В.я. вигрібна яма. З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №162047 від 28.01.2013 року вбачається, що житловий будинок, розташований в с.Мигове по вул.Багнянській, 13В, Вижницького району Чернівецької області, на земельній ділянці кадастровий номер 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1552 га.. Двохповерховий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 138,3 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м. Згідно ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий поділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 370 ч.1. ч.2 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 цього Кодексу у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Відповідно до ст.89 ч.ч.2-5 ЗК України в сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до розяснень, які містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до розяснень наданих у п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. із змінами від 19.03.2010р., відповідно до положень ст.81,116 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право в розмірі частки права власності у спільному майні, будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що спільно зведений сторонами будинок з належними до нього надвірними та господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Мигове по вул.Багнянській, 13-В, Вижницького району Чернівецької області та земельна ділянка на якій вони розміщені та для їх обслуговування, загальною площею 0,1552га., кадастровим номером 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою: с.Мигове вул.Багнянська, 13-В, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а тому позовні вимоги щодо визнання житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого в с.Мигове по вул.Багнянська, 13В, Вижницького району Чернівецької області та земельної ділянки площею 0,1552 га обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] з виділенням у власність [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з відповідною 1/2 ідеальною часткою належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані в с.Мигове по вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області та виділення у власність в порядку поділу спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, що становить площу 0,0776 га, від земельної ділянки загальною площею 0,1552 га., що розташована в с.Мигове по вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області., кадастровий номер земельної ділянки 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та виділення [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з відповідною 1/2 ідеальною часткою належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Мигове, вул.Багнянська,13-В, Вижницького району Чернівецької області та виділення у власність [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, що становить площу 0,0776га., від земельної ділянки загальною площею 0,1552 га., що розташована в с.Мигове, вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області., кадастровий номер земельної ділянки 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є обґрунтованими та підлягають до задоволення. З огляду на викладене, враховуючи вимоги закону, суд вважає, що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія САЕ №889736, індексним номером 161605 від 28.01.2013 року видане на імя [PERSON] в частині права власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину прилеглих до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: с.Мигове, вул.Багнянська, 13-В, Вижницького району Чернівецької області та державний акт серії ЧВ №042312 від 05 березня 2007 року виданий на імя [PERSON] на підставі рішення 4 сесії 5 скликання Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області від 27.10.2006 року, кадастровий номер 7320585000:01:001:0468, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в частині посвідчення права власності на 1/2 ідеальну частку від земельної ділянки загальною площею 0,1552 га, яка розташована в с.Мигове, Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, та виділена в натурі згідно плану, який зазначений в цьому державному акті необхідно визнати недійсними. Що стосується вимоги позивачки [PERSON] щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №3310373205 від 28.01.2013 року на імя власника [PERSON], судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.1, 1.5, 2.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3502/5 визначено, що цей Порядок визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обовязки субєктів, що є учасниками зазначеної процедури. Документи, що подаються для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. Заявник під час подання заяви предявляє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 року №703. Відповідно до п.п.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 року №703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно вимог ст.19 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. На підставі викладеного, враховуючи вимоги закону, суд вважає, що в задоволенні вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №3310373205 від 28.01.2013 року на імя власника [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] понесені судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial