Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить вселити її в житловий будинок [ADDRESS]. На обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що їй на праві власності в порядку спадкування належить 1/3 частина вказаного житлового будинку. З дитинства по 2000 рік вона проживала у вказаному будинку, після смерті матері її помітили в інтернат, де вона проживала до 2010 року, після чого повернулась до приналежного їй житлового будинку. В 2015 році вона не змогла попасти до свого житла, оскільки в будинок оселились дочка опікуна її тіток [PERSON] та [PERSON] Вона зверталась до міліції з приводу порушеного права на житло, але їй було запропоновано звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що їй та її тіткам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Після інтернату вона періодично відвідувала приналежний їй спірний будинок, але проживати там не змогла у зв»язку з його поганим станом, проживала в орендованій квартирі. Коли можливість оплачувати орендоване житло у неї не стало, в червні-липні 2015 року вона прийшла до вказаного будинку з метою оселитись в ньому, але з»ясувала, що замки на дверях змінено, в будинку проживає неповнолітня донька [PERSON], яка відмовилась впустити її в будинок. Після звернення до міліції, разом з дільничним інспектором вона потрапила в середину будинку, але залишитись там їй не дали. Іншого житла вона не має, тому просить вселити її у приналежний на праві власності житловий будинок. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив, що не оспорює право власності останньої на 1/3 частину спірного житлового будинку. Решта частина будинку належить на праві власності його двоюрідним сестрам [PERSON] та [PERSON], які рішенням суду визнані недієздатними та опікуном яких його визнано. Після інтернату позивачка постійно в будинку не проживала, його технічний стан не підтримувала, хоча періодично навідувалась до нього. Його підопічні та він проживають у с. Раєвка, Шевченківського району, Харківської області. Оскільки його неповнолітня донька [PERSON] навчається у Харкові та хтось повинен доглядати за будинком, він оселив свою доньку у спірному житловому будинку. Він заборонив неповнолітній доньці впускати в будинок будь-кого, у тому числі позивачку. Він заперечує проти проживання позивачки у даному будинку доки судом не буде проведений розподіл будинку та позивачці не буде виділена її частина. Позивачка не приймає участі у утриманні будинку, відновлення будинку до житлового стану було зроблено за його власні кошти, в будинку знаходяться його речі, тому вважає, що до розподілу будинку позивачка там проживати не може. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданому відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридорів, мансарди, загальною площею 51,9 кв. метрів, житловою площею 39,2 кв. метрів, на території подвір»я розташовані надвірні будівлі, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 20-23). Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачці належить: на підставі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті діда [PERSON], який помер [INFO], - 1/3 частина; на підставі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], - 5/20 часток ( а.с. 8-9). 2/3 частини будинку належать [PERSON] та [PERSON]. Право власності на вказану частку житлового будинку належним чином зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно ( а.с. 11). Відповідно до даних домової книги, позивачка проживала в спірному житловому будинку з народження, з 1992 року, 19.02.2009 року була в ньому зареєстрована ( а.с. 4-7). З червня-липня 2015 року позивачка не має можливості потрапити у спірний житловий будинок та проживати в ньому, оскільки [PERSON], який є опікуном співвласників [PERSON] та [PERSON], оселив в будинку свою неповнолітню доньку [PERSON], якій заборонив будь-кого впускати до будинку, у тому числі позивачку. Викладене підтвердив в суді і сам відповідач [PERSON], який пояснив, що заперечує проти проживання в будинку позивачки до того часу, поки судом не буде проведено розподіл будинку, в будинку, як пояснив відповідач знаходяться його речі, частка [PERSON] не відокремлена, тому він не надає позивачці проживати в будинку. Однією з причин його заперечень також є відмова позивачки надати йому грошові кошти за проведені ним відновлювальні роботи в будинку. Відповідач [PERSON] підтвердив суду, що не впускаючи [PERSON] до будинку, його неповнолітня донька [PERSON] виконувала його вимогу. [PERSON] двічі,17.08.2015 року та 13.10.2015 року, зверталась до Червонозаводського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області із заявою про порушення [PERSON] її права на користування належним їй житловим будинком по [ADDRESS], про що свідчать надані суду копії висновків ( а.с. 24-25). Згідно вказаних висновків перевіркою встановлено, що [PERSON] та її батько [PERSON] не бажають впускати [PERSON] у зазначений будинок. Не маючи доступу до будинку, з приводу розподілу домівки [PERSON] також зверталась до відділу поліції, на що 04.07.2016 року їй було надано відповідь про відсутність ознак кримінального правопорушення та було запропоновано звернутись до суджу ( а.с. 26). Відповідачем надано копію звернення його дружини [PERSON] до Харківської прокуратури № 5, з якого також вбачається, що [PERSON] раніше проживала у вказаному житловому будинку разом з своїм молодим чоловіком, в наступному просила дати їй ключ від будинку, але відповідач та його дружина [PERSON] відмовили, посилаючись на наявність в будинку їх цінних речей ( а.с.27-28 ). Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та доведеними під час судового розгляду. Право [PERSON], як власника, на користування приналежним їй житловим будинком [ADDRESS] порушено відповідачем [PERSON] Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів прав власності. Відповідно до вимог ст.. 391 цього Кодексу, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з наведеного право [PERSON] на користування будинком [ADDRESS] повинно бути поновлено шляхом вселення її в даний будинок. Позовні вимоги заявлені [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають у зв»язку з недоведеністю. В порядку ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. суд стягує з відповідача [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного й

Outcome: partial