Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вони були членами колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» Генічеського району Херсонської області, яке в подальшому було реорганізовано в приватне сільськогосподарське підприємство «Родина» з місцезнаходженням с. Павлівка, Генічеськгго району, Херсонської області. При реформуванні підприємства «Родина» позивачам були видані свідоцтва про право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства. Позивачі продовжують користуватися давною власністю до цього часу, їхнє право на це майно ніким не оспорюється, але позивачі не можуть здійснити державну реєстрацію свого права, оскільки при здійсненні розпаювання майна, видані їм майнові сертифікати належним чином не оформлені, що є перешкодою реєстрації права власності в Державній реєстраційній службі. Просять визнати за ними право власності, відповідно до вищевказаних сертифікатів. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити. Представник Павлівської сільської ради до судового засідання не зявився, але надав заяву, в якій вимоги позову визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій вимоги позову визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає що позов задоволенню не підлягає, встановив наступні обставини по справі. Судом встановлено, що при реформуванні сільськогосподарського підприємства «Родина», його майно було розпайоване членами ПСП «Родина», 01.06.2001р. [PERSON], 31.05.2001р. [PERSON], 06.06.2001р. [PERSON], 24.05.2001р. [PERSON]М, 19.05.2001р. [PERSON] видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Згідно цих сертифікатів кожен з них став співвласником майна пайового фонду цього підприємства. Відповідно до вказаних свідоцтв, частка майна у грошовому виразі у [PERSON] складає 9 708,00 грн., у [PERSON] - 3 725.00 грн. у [PERSON] - 8 376.00 грн., у [PERSON] -15 247.00 грн. Згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. У відповідності до ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація права власності здійснюється на підставі правовстановлюючих документів. Зібраними по справі доказами законність вимог представника позивачів не підтверджується. Так позивачі не надали доказів того, що вони звертались із заявою про реєстрацію права власності до відповідних державних органів, в результаті чого їм було відмовлено. Відповідно до п. 6.1. Наказу Міністерства юстиції України №7/5 від 7.02.2002 р. «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна. Посилання представника позивача на ст. 392 ЦК України як правове обгрунтування позовних вимог є безпідставним, бо вказана норма закону стосується можливості власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати документу, який посвідчує його право власності, або у разі невизнання або оспорювання права власності іншою особою. В даному випадку права власності ніким не оспорюється, правовстановлюючий документ не втрачено.

Outcome: dismissed