Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачі просять\~суд визнати\~недійсним державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯЛ №740436,\~виданий на\~ім»я [PERSON]\~та визнати\~за ними\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~розташовану на\~території Селецької\~сільської ради\~Народицького району,\~розміром 2,4\~га й\~вартістю 54382,55\~грн.,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії ЯЛ №740436 був виданий помилково, з порушенням чинного законодавства, на ту ж земельну ділянку з однаковим кадастровим номером, що і державний акт серії ЯГ №795665 від 22.08.2007 року, який був виданий раніше, а так як вони є спадкоємцями [PERSON], померлого 19 квітня 2016 року, спадщину оформити не можуть, оскільки в поданих нотаріусу документах є розбіжності, пов»язані з державними актами, які видані на одну і ту ж земельну ділянку, з однаковим кадастровим номером. Сторони та третя особа в судове засідання не зявились, позивачі та відповідач просять справу розглядати без їх участі, відповідач щодо задоволення позову не заперечує, третя особа будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України,право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на норми ч. 1ст. 393 ЦК України,правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно з вимогами ч. 1ст. 116 ЗК України,громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Судом встановлено, що [PERSON] згідно розпорядження голови Народицької райдержадміністрації від 04.10.2016 року №188 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв)» включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), реформованого КСП «Полісся», нині СТОВ «Полісся» Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області, площа земельної частки (паю) складає 2,40 га, вартість земельної ділянки станом на 30.08.2018 року становить 54382,55 грн. Відповідно рішення Народицького районного суду Житомирської області від 29.09.2008 року визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 2,40 га, розташовану на території СТОВ «Полісся» Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області, передану внаслідок розпаювання сільськогосподарських угідь КСП «Полісся» Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області [PERSON]. 04.10.2010 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 740436, яким підтверджено що відповідно до розпорядження голови Народицької РДА від 04.02.2010 року №21, він є власником земельної ділянки площею 2.0472 га. розміщеної на території Селецької сільської ради, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт було видано відділом Держкомзему у Народицькому районі та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011021590009. Кадастровий номер земельної ділянки відповідно до Державного акту № 1823787400:04:000:0013 (а.с.17). Також встановлено, що відповідно до розпорядження голови Народицької районної державної адміністрації від 23.01.2007 року № 13, [PERSON] теж є власником земельної ділянки площею 2.0473 га. розміщеної на території Селецької сільської ради, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 1823787400:04:000:0013. Державну реєстрацію земельної ділянки було проведено в Народицькому районному відділі земельних ресурсів, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 795665 (а.с.16). Земельна ділянка, яка була надана [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.08.2007 року серії ЯГ № 795665, площею 2,0473 га, є однією і тією ж земелькою ділянкою, яка була надана [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.10.2010 року серії ЯЛ № 740436, з одним і тим же кадастровим №1823787400:04:000:0013. Згідно ч.1ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Верховний Суд України в Постанові від 22 травня 2013 року у справі № 6 -33 цс 13 зробив правовий висновок про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Отже, Державний акт на право власності на земельну ділянку від 04.10.2010 року серії ЯЛ № 740436, виданий на ім'я [PERSON] підлягає визнанню недійсним у зв»язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий помилково з порушенням чинного законодавства (яке діяло на момент видачі Державного акту), оскільки підставою видачі такого Державного акту на право власності на земельну ділянку зазначено розпорядження голови Народицької РДА від 04.02.2010 року під № 21, яке прийнято пізніше розпорядження голови Народицької РДА від 23.01.2007 року під № 13. [PERSON] помер 19 квітня 2016 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ТП №280517 від 22 квітня 2016 року (а.с.5). Позивачі є синами померлого, про що свідчать копії свідоцтв про народження серії 1V-ЯР №268951 від 02.07.1951 року (а.с.9)\~тасерії 1V-УР №1510123 від 03.03.1962 року (а.с.8), а, отже, в силу ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачі прийняли спадщину після смерті батька [PERSON], однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку їм було відмовлено у звязку з тим, що державний акт на зазначену земельну ділянку виданий з порушенням чинного законодавства, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.06.2018 року (а.с.4). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу №444/02-14 від 12.06.2018 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №53728336 від 19.10.2018 року (а.с.13, 37). Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити й визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на землю від 04.10.2010 року серії ЯЛ № 740436, виданий на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, а також визнати за позивачами право власності на земельну ділянку (пай), площею 2,40 га, розташовану на території Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області, що належала померлому [PERSON], в ? частці кожному. Від сплати судового збору позивача звільнено згідно пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України „Про судовий збір.

Outcome: approved