Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 05.11.2009 року міським відділом РАЦС Бердичівського МУЮ Житомирської області, актовий запис №671. Від шлюбу народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що поступово погіршувались відносини між ними, часто виникали непорозуміння, розходження поглядів на сім'ю, ведення спільного господарства, виховання дитини, шлюб існує формально. Сторони більше року не проживають разом, не підтримують стосунки, не ведуть спільне господарство. Намірів до примирення позивачка не має. В зв'язку з чим, підтримувати сімейні відносини неможливо, а тому позивачка просить шлюб розірвати. Спору про поділ майна немає. Відповідач офіційно не працює та добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивачка просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500,00 гривень на підставі судового рішення, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 04.11.2014 року, і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив суд повністю відмовити в їх задоволенні. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін (а.с.6), копій свідоцтва про народження дитини (а.с.7) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню. Оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини, повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси неповнолітньої дитини, можливість відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утриманні неповнолітньої дитини в розмірі 400,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 04.11.2014 року, і до повноліття дитини. Судові витрати згідно статей 79 та 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial