Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, 10Б шляхом знесення самочинно збудованої споруди, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка по вул.Б.Хмельницького, 10Б в м.Івано-Франківську. Поряд із її земельною ділянкою проживає відповідачка [PERSON], яка у 2005 році побудувала без відповідних дозволів зі сторони позивачки споруду господарського призначення (сарай). Дана споруда частково виступає на земельну ділянку позивачки, що заважає їй, як власнику, користуватись нею. На вимогу усунути вказані порушення відповідачка не реагує. Просила суд зобовязати відповідачку усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, 10Б, шляхом знесення самочинно збудованої споруди та стягненути судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги позову підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі (а.с. 124). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 122). Проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених в попередньо поданому до суду запереченні (а.с. 18). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до п.40 Витягу з Рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.07.2003 року №311, затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації і передано в приватну власність земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі [PERSON] - земельну ділянку площею 0,0420 га, що знаходиться по вул.Б.Хмельницького, 10Б. Визнано за необхідне встановлення земельного сервітуту на використання земельних ділянок і зобовязано власників земельних ділянок землекористувачів (п.п.1-44) забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянок, інженерних мереж для їх ремонту, обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні мереж, згідно вимог інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових, врахувати право проходу та проїзду транспортних засобів, встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів та інші земельні сервітути, запропоновано землекористувачам та власникам земельних ділянок в термін до 01.09.2003 року укласти договір земельного сервітуту (а.с. 57). Як вбачається з копії державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ІФ №086297 від 21.08.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №223, [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету івано-Франківської міської ради №311 від 24.07.2003 року, є власником земельної ділянки площею 0,0420 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на вул.Б.Хмельницького, 10-б в м.Івано-Франківську, кадастровий номер 2610100000080030023 (а.с. 3). Згідно копії Витягу з Державного реєстру земель Івано-Франківського міського відділу Івано-Франківської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах від 28.01.2009 року №389, [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету івано-Франківської міської ради №311 від 24.07.2003 року, є власником земельної ділянки площею 0,0420 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на вул.Б.Хмельницького, 10-б в м.Івано-Франківську, кадастровий номер 2610100000080030023; Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ІФ №086297; номер державної реєстрації №010329400223 від 21.08.2003 року, у книзі записів 1; орган державної реєстрації: Івано-Франківський міський відділ Івано-Франківської регіональної філії центру державного земельного кадастру (а.с. 60). 20.06.2013 року [PERSON] звернулась до Івано-Франківської міської ради із скаргою, в якій просить перевірити законність встановлення [PERSON] огорожі із бетонним фундаментом на території земельної ділянки по вул.Вовчинецькій, 97А в м.Івано-Франківську, що межує із її земельною ділянкою по вул.Хмельницького, 10Б. Встановлення цієї огорожі унеможливлює прохід та перешкоджає їй у вільному користуванні та доступі до її земельної ділянки (а.с. 62). Як вбачається з копії відповіді Комунального підприємства Муніципальна інспекція з благоустрою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.07.2013 року №107, розглянуто скаргу [PERSON] щодо законності встановлення огорожі [PERSON] на вул.Вовчинецька, 97А вул.Б.Хмельницького, 10Б. При виході на місце з представником департаменту містобудування та архітектури встановлено, що огорожа побудована в межах приватної земельної ділянки [PERSON] (а.с. 64). 29.07.2013 року [PERSON] звернулась до Начальника Державної Інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області з скаргою, в якій просить перевірити законність встановлення [PERSON] огорожі (паркану) із бетонним фундаментом на території земельної ділянки по вул.Вовчинецькій, 97А в м.Івано-Франківську, що межує з її земельною ділянкою по вул.Б.Хмельницького, 10Б (і фактично встановлена на її земельній ділянці); вжити відповідних заходів реагування щодо [PERSON] для усунення перешкод у користуванні ділянкою та знесення самовільно встановленої огорожі (а.с. 63). Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.01.2014 року адміністративний позов [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділ Держземагентства\~у\~м.\~Івано-Франківську Івано-Франківської\~області, треті особи на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним рішення Івано-Франківського міськвиконкому №311 від 24.07.2003 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0139 га, що розташована по вул.Вовчинецькій, 97 А в м.Івано-Франківську, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.08.2003 року, стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволено частково. Визнано недійсним рішення Івано-Франківського міськвиконкому №311 від 24.07.2003 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 5,09х13,76х5,18, що розташована по вул.Вовчинецькій, 97 А в м.Івано-Франківську. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 21.08.2003 року серії ІФ №086297 виданого на імя [PERSON] в частині приватизації земельної ділянки розміром 5,09х13,76х5,18 що розташована по вул.Вовчинецькій, 97 А в м.Івано-Франківську. В решті заявлених позовних вимог відмовлено (а.с. 73-75). Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.01.2014 року у справі №0907/2а-5/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділу Держземагентства\~у\~м.\~Івано-Франківську Івано-Франківської\~області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним рішення Івано-Франківського міськвиконкому №311 від 24.07.2003 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0139 га, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.08.2003 року, стягнення моральної та матеріальної шкоди скасовано та провадження по справі закрито. Розяснено позивачу, що даний спір належить вирішувати в порядку цивільного судочинства (а.с. 76-78). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Івано-Франківської міськради про скасування рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.07.2003 року №311 про передачу у приватну власність, визнати недійсним державний акт від 21.08.2003 року повернуто [PERSON] (а.с. 67). Як вбачається з копії Довідки з містобудівного кадастру Служби містобудівного кадастру м.Івано-Франківська від 18.10.2016 року №13044, земельна ділянка площею 420 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на вул.Б.Хмельницького, 10-б в м.Івано-Франківську, кадастровий номер 2610100000080030023, на праві приватної власності належить [PERSON] згідно державного акта на право власноті Серія ІФ №086297, зареєстровано за №223 від 21.08.2003 року (а.с. 69-72), з якої порушень прав власності суміжних землекористувачів судом не встановлено. Посилання відповідачки на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ІФ №086297 від 21.08.2003 року підроблений, є безпідставним, необгрунтованим та не підтвердженим жодними належними та допустимими доказами, а тому судом до уваги не береться. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, на даний час вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на даний час не визнаний в установленому законом порядку недійсним, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року та Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року. В попередньому судовому засіданні відповідачка [PERSON] підтвердила факт встановлення нею на території земельної ділянки, яка належить позивачці, гаражу з деревяним фундаментом, які вона не має наміру демонтувати. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно п.Г ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків. Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимогати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ зазначено, що Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Разом з цим суд зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи те, що відповідачка не заперечує те, що вона є власником самочинно збудованої споруди на земельній ділянці, яка є власністю позивачки, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0420 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на вул.Б.Хмельницького, 10-Б в м.Івано-Франківську, кадастровий номер 2610100000080030023, шляхом знесення самовільно встановленої споруди, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст. 78, 79, 90, 91, 152, 153, 189 Земельного кодексу України, ст.ст.321, 391 Цивільного кодексу України, ст.5 Закону України Про судовий збір,

Outcome: approved