Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який в процесі розгляду справи уточнила, зазгначивши, що позовні вимоги грунтуються на положенням ст. 405 ЦК України. В обгрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить квартира. що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є її рідним сином, та з 01 лютого 2013 року в квартирі не проживає, однак досі зареєстрований, комінальні послуги не оплачує, з позивачкою не спілкується. В судове засідання позивачка не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи в його відсутність не подав, тому суд за згодою позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи неявку сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши усі матеріали справи, суд визнає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] згідно копії договору купівлі-продажу від 18 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], придбала квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС у Дніпропетровській області, отриманими на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідача в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно копії акта від 01 червня 2014 року [PERSON] відсутній за адресою реєстрації [ADDRESS], з 01 лютого 2013 року, місце проживання невідоме (а.с. 14). Згідно ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлений факт відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS], без поважних причин понад один рік. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеному будинку, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратив право користування зазначеним житлом. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved