overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що 8.12.1993р. видано свідоцтво про право власності на житло ним, відповідачу та [PERSON] на квартиру, за адресою місто Одеса проспект Ленінської Іскри будинок 5 «а» квартира 55, однак у свідоцтві не вказані частки співвласників. Оскільки [PERSON] померла і визначити частки співвласників квартири у позасудовому порядку неможливо, що перешкоджає прийняттю спадщини, просили суд визначити такі частки. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, відповідач з позовом погодився. Представник третьої особи Департаменту міського господарства Одеської міської ради до суду не явився, повідомлений належним чином. \~\~\~\~ Судом встановлено, що квартира за адресою місто Одеса проспект Маршала Жукова (Ленінської Іскри) будинок 5 «а» квартира 55 згідно свідоцтва про право власності на житло від 8.12.1993р., що зареєстровано в реєстровій книзі під №19-594, належить на праві спільної часткової власності позивачам, відповідачу та померлій 12.12.2014р. [PERSON]. Однак частки кожного у спільній власності на квартиру у вказаному свідоцтві не визначені. Згідно до\~ст.368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1\~ст.357 ЦК України\~частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, та визначити що позивачам, відповідачу та [PERSON] вказана квартира належала на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1\\4 частині кожному.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним вище позовом, в якому просять визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03 лютого 2001 року укладений між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з другого боку, який посвідчений на Українській товарній біржі «Нерухомість Н» за №21, згідно якого позивачі придбали квартиру [ADDRESS] у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, дійсним, а також просять визнати за позивачами право власності у рівних частинах за кожною на [ADDRESS], житловою площею 72, 6 кв.м., загальною площею 104, 6 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що 03.02.2001 року вони з відповідачами уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого придбали у останніх [ADDRESS], житловою площею 72, 6 кв.м., загальною площею 104, 6 кв.м. Даний договір був зареєстрований на «Універсальній товарній біржі Н» 03 лютого 2001 року за №21. На даний час виконані всі умови цього договору, відповідачі передали усі права на квартиру, знялись з реєстрації за вказаною адресою, однак на цей час позивачі не мають можливості розпорядитися належною їм квартирою, та зареєструвати належне їм право на 1/2 частку квартири за кожною, у звязку з цим вимушені звернутися до суду з зазначеними вище позовними вимогами. Позивачі в судове засідання не зявились, однак надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відомостей про причини їх неявки суд не має. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Криворізького МУЮ Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відомості про причини його неявки суд не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, вказавши, що на підставі свідоцтва про право власності серії САА №249560 від 09.07.2004 року їм та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4297377 від 29.07.2004 року, виданого Каховським державним бюро технічної інвентаризації право власності зареєстроване відповідним чином. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12897890 від 15.11.2013 року на підставі договору дарування 8/15 частин вказаної квартири належить [PERSON] На даний час свідоцтво про право власності ними втрачено, а отримати дублікат свідоцтва про право власності вони не мають змоги, бо для його отримання необхідно звертатися всім співвласникам квартири, з якими в них склалася конфліктна ситуація. Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради замість видачі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно було завірено копію мокрою печаткою, яка в них залишилася. Просили суд визнати за ними право власності по 1/5 частині квартири [ADDRESS] за кожним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Позивач [PERSON] просив справу розглядати в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За згодою позивача суд розглядає справу у заочному порядку на підставі ст. 224-233 ЦПК України.. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до копії свідоцтва про право власності від 09.07.2004 року [PERSON] та [PERSON] належить по 1/5 частині квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири відповідно до договору дарування від 15.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON], належить [PERSON] З копій паспортів позивачів слідує, що вони зареєстровані в [ADDRESS]. В матеріалах інвентарної справи знаходиться оригінал свідоцтва про право власності на спірну квартиру, в якому зазначено про належність позивачам на праві спільної часткової власності (по 1/5 частині кожному) вказаної квартири. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/5 частини квартири [ADDRESS] кожний, ними було втрачено оригінал правовстановлюючого документу, про що свідчить наявність копії, завіреної представником виконкому Новокаховської міської ради, іншим шляхом неможливо отримати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру, що перешкоджає позивачам користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому у суду є підстави для задоволення позову. На підставі ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалися на те, що вони придбали у відповідача кв. [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було посвідчено товарною біржею «Центральна Одеська біржа», та зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час покупці мають намір розпорядитися належним нерухомим майном але оскільки договір не посвідчений нотаріально, укласти будь які угоди щодо майна неможливо, а відповідачка ухиляється від його нотаріального посвідчення. Від позивачів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що кв. [ADDRESS] належала продавцеві [PERSON], на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 24.06.1997 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН». [PERSON], продала, а [PERSON], [PERSON], придбали зазначену квартиру, між сторонами було укладено договір № 2803 від 27 червня 1997 року в простій письмовій формі, який посвідчений товарною біржею «Центральна Одеська біржа», та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН». Продавець і покупці в повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, встановлених цивільним законодавством. Будь яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За рішенням суду угода вважається дійсною з моменту її вчинення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON], [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 рік),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалися на те, що їм та відповідачам на праві спільної часткової власності (по 1/5 частині) належить квартира [ADDRESS]. З метою врегулювання спору між сторонами було укладено мирову угоду згідно до якої позивачі мали набути право власності на належні відповідачам частки, а відповідачі мали отримати грошову компенсацію. Разом із тим, позивачі сплатили відповідачам визначену суму коштів але відповідачі не припинили своє право спільної часткової власності на квартиру. Враховуючи те, що частка відповідачів є незначною, зазначена квартира є неподільною, спільне володіння та користування неможливе через неможливість виділення належної площі та те, що відповідачі вже отримали грошову компенсацію, позивачі просять позов задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/5 частині кожному) належить квартира [ADDRESS]. З метою врегулювання спору у справі № 2-3277/05 між сторонами 27.10.2005 року було укладено мирову угоду згідно до якої позивачі мали набути право власності на належні відповідачам частки, а відповідачі мали отримати грошову компенсацію. Разом із тим, позивачі сплатили відповідачам визначену суму коштів але відповідачі не припинили своє право спільної часткової власності на квартиру. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки частка, що належить відповідачам на праві власності є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування є неможливим, припинення права власності з виплатою компенсації не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та компенсація отримана співвласниками з їх згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 365 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалися на те, що їх батько [PERSON], який діяв в їх інтересах, придбав 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було посвідчено на Одеській універсальній біржі «Витязь», та зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час, вони мають намір розпорядитися належним їм майном але, оскільки договір не посвідчений нотаріально вчинити будь-які дії неможливо. Відповідачка вимоги позову визнала в повному обсязі про що надала письмову заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1992р., зареєстрованого в Одеському МБТІ та РОН 21.10.1992р. [PERSON], продали, а [PERSON] в інтересах на той час неповнолітніх [PERSON], [PERSON] придбав в рівних частках 1/2 частину зазначеної квартиру, між сторонами було укладено договір № 99/С-0140 від 13.11.1999 року в простій письмовій формі, який посвідчений на Одеській універсальній біржі «Витязь», та зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 17.11.1999 року. [PERSON], померла 14.09.2000 року, після її смерті спадщину прийняла її дочка [PERSON], яка є правонаступником у виниклих правовідносинах (а.с. 9). Продавець і покупець, що діяв в інтересах на той час неповнолітніх дітей, в повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, встановлених цивільним законодавством. Будь яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 рік),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому вказали, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті залишилась спадщина - квартира [ADDRESS]. Бувши спадкоємцями за законом, позивачі прийняли спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але видати свідоцтво про право власності на спадкове майно державний нотаріус відмовився, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначену квартиру. В зв'язку цим позивачі в теперішній час не можуть зареєструвати своє право власності на спадкове майно. Представник позивачка в судове засідання не з'явився, в своїй письмовій заяві просив справу розглядати у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач - представник ЖБК «Чайка» в судове засідання не з'явився, в своїй письмовій заяві просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив; ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті залишилась спадщина - квартира [ADDRESS]. Бувши спадкоємцем за законом, позивачі прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але видати свідоцтво про право власності на спадкове майно державний нотаріус відмовився, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. В зв'язку з чим позивачі в теперішній час не можуть зареєструвати своє право власності на спадкове майно. На підставі ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч.3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно довідки виданої 01.04.2014 року ЖБК «Чайка» [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу «Чайка» та одержав квартиру [ADDRESS], за яку пайовий внесок виплачено в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити, визнати за позивачками право власності на квартиру розташовану за адресою: м. Нова Каховка Херсонської області, вул. М.Букіна, 64/70. На підставі, ст.ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому посилаючись на те, що ними на праві спільної часткової власності належали земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS], однак при оформленні правочину з відчужування цих ділянок [PERSON] на користь [PERSON], з'ясувалось, що перший загубив правовстановлюючі документи на ці ділянки, зазначаючи, що вони на цей час позбавлені можливості захистити своє право власності в позасудовому порядку, просять суд визнати за ними право власності в рівних частках на вказані ділянки. До початку судового засідання від представника позивача та відповідача надійшли заяви, в яких вони просили суд розглядати справу за їх відсутності. Представник позивачів позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та свого інтересу, в тому числі в судовому порядку. Згідно вимог статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із фотокопій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЛГ № 079654, серії ЛГ № 079655, виданих 30 липня 2004 року на ім'я [PERSON], та державних актів на право власності серії ЛГ № 079656, серії ЛГ № 079657, виданих 30 липня 2004 року на ім'я [PERSON], завірених відділом Держземагенства у Станично-Луганському районі, вбачається, що позивачам дійсно на праві спільної часткової власності, по ? частки, належали земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства площами відповідно - 0,2500 га та 0,2466 га. Ці державні акти їм були видані відповідно до вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент видачі вказаних документів. Оголошенням у газеті «Время» за № 6 від 07.02.14 р. підтверджуються, що позивачі оголошували втрачені державні акти недійсними. За таких обставин, враховуючи, що відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не передбачено проведення державної реєстрації прав без надання державних актів на право власності не землю, які позивачами були втрачені, але ними при цьому не було втрачено право на це майно, суд вважає позов позивачів таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 15,16, 328, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.12.2010 року помер їх батько [PERSON] Позивачі являється спадкоємцями останнього та бажають прийняти його спадщину, але їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Даний строк позивачами пропущений у звязку з тим, що вони не знали про наявність спадкового майна та були змушені готувати нові документи для оформлення спадщини. Враховуючи викладене, позивачі просили визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини [PERSON] Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивачі в наданих заявах свої вимоги підтримали та просили справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача в заяві, адресованій суду, проти задоволення позову не заперечив, справу також просив розглянути без його участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, позовні вимоги повязані зі спорами про спадкове право і підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено наступне. 09.12.2010 року помер [PERSON] Зі смертю останнього відкрилася спадщина на майно, яке належало йому за життя. Позивачі являються дітьми [PERSON] та спадкоємцями за законом і бажають отримати дану спадщину, але їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що даний строк пропущений бо вони не знали про наявність спадкового майна, були змушені готували нові документи, а тому не мали можливості своєчасно звернутися до нотаріуса. Згідно вимог ст. 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторона відповідача не заперечує проти даного позову, суд вважає можливим визнати причину пропуску строку, на яку посилаються заявники, поважною та визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] На підставі вище наведеного,

Outcome: approved