Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визначити порядок спільного володіння і користування земельною ділянкою площею 0,0941 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільовим призначенням якої є будівництво, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд між її співвласниками [PERSON], [PERSON] та [PERSON] наступним чином: виділити [PERSON] у фактичне володіння і користування частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0314 га, для можливості експлуатації будівель, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами «Г», «Б», «б» та «В»; виділити [PERSON] у фактичне володіння і користування частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0313 га, для можливості експлуатації будівель, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами ««А-І» «аЗ», «З»; виділити [PERSON] у фактичне володіння і користування частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0314 га, для можливості експлуатації будівель, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами «А1-І», «а2»,«М», «Л» та «К». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі є спадкоємцями [PERSON], у 2003 році оформили своє право на спадщину за законом у встановленому законом порядку і є співвласниками в рівних частках житлового будинку, а також господарських будівель і побутових споруд за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок, є предметом спору, оскільки після здійснення декількох перебудов фактично на ній розташовані два житлових будинки, між сторонами склався певний порядок користування земельною ділянкою. Оскільки між сторонами виникли спори з різних питань (участь кожного співвласника у витратах по утриманню земельної ділянки, межі відповідальності кожного співвласника перед третіми особами, сплати податків, зборів та інших платежів, розмірів земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні тощо), відповідачеві позивачами був запропонований варіант розподілу земельної ділянки для подальшого користування, однак, останній відмовився без пояснення причин і почав вимагати у користування для себе значно більшу частину земельної ділянки, ніж ту, що йому належить. Відсутність домовленостей стала підставою для звернення до суду з позовом. Підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] просили призначити у справі земельно-технічну експертизу та поставити перед експертами питання про технічну можливість розподілу земельної ділянки (встановлення порядку користування земельною ділянкою), про варіанти її розподілу, про технічно можливі варіанти для влаштування проїзду (проходу) на земельну ділянку, а також про варіанти встановлення земельного сервітуту і технічну можливість його встановлення. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, підтримали клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, після отримання висновку заявили клопотання про виклик судового експерта для надання пояснень. Після допиту експерта заявили клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а згодом і про призначення оціночно-земельної експертизи. Представник третьої особи - ГУ Держгеокадастру у м. Києві надала письмові пояснення, які підтримала в судовому засіданні, вирішення спору залишила на розсуд суду. Представник третьої особи - Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з»явився, письмових пояснень до суду не направив. Ухвалою суду від 13.11.2015р. у справі була призначена судова земельно-технічна експертиза. На виконання вимог зазначеної ухвали 30.08.2016 року, з КНДІСЕ до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №7091/16-41 від 17.08.2016р., водночас, судом було задоволено клопотання про виклик в судове засідання судового експерта для роз'яснення висновку на підставі ст. 189 ЦПК України. У задоволенні клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи та судової оціночно-земельної експертизи ухвалою суду від 04.11.2016р. було відмовлено. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємов'язку, судом встановлено наступне. Предметом спору у даній справі є земельна ділянка, площею 0,0941 га, розташована за адресою: [ADDRESS]. Цільовим призначенням вказаної земельної ділянки є будівництво, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На земельній ділянці знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення № 818 виконкомом Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва 02.12.1988 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 31.01.1989 року за № [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями майна за законом першої черги були діти померлої - сторони у даній справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 23 грудня 2003 року вказані особи отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, за якими отримали у власність кожен по 1/3 частині спадкового майна, яке складалося з житлового будинку, зазначеного на плані під літерою «А», жилою площею 51,40 кв.м., а також господарських будівель та побутових споруд: літньої кухні під літерою «Б», сараю під літерою «Г», вбиральні під літерою «Д», гаражу з оглядовою ямою під літерою «Е», сараю з погребом під літерою «Ж», погрібу під літерою «З», споруд за № 1- 4.1, І. Право власності сторін на спадкове майно було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У 2006 році на підставі рішень Київської міської ради від 24 жовтня 2002р. № 73/233 та від 02 лютого 2006 року № 65/3156 сторонам у справі, як співвласникам, були видані державні акти про право власності кожного на 1/3 частку від 0,0941 га земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] розташованої на [ADDRESS] із цільовим призначенням будівництво у обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 22 серпня 2014 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт, згідно з яким виявлено збудовані самочинно: прибудову літ. «а3», житловий будинок переобладнаний з літньої кухні під літ. «Б», сарай під літ «К», гараж під літ. «Л» та сарай під літ. «М», а також позначено на плані будинок, господарські будівлі та споруди, право власності на які зареєстровані у встановленому законом порядку за сторонами: житловий будинок під літ. «А», «Б»; літня кухня під літ. «В», сарай під літ «Г», вбиральня під літ. «Д», погріб під літ . «З». Як встановлено в судовому засіданні і сторонами не оспорюється (відповідно до вимог ст.. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню) те, що між сторонами склався відповідний порядок користування вказаним нерухомим майном. Так, [PERSON] фактично володіє і користується будівлями, які згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами «Г», «Б», «б» та «В»; [PERSON] фактично володіє і користується будівлями, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами «А-І» «аЗ», «З»; [PERSON] фактично володіє і користується будівлями, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами «А1-І», «а2»,«М», «Л» та «К». Як пояснив відповідач в судовому засіданні, на даний час він має прохід та проїзд до належних йому будівель через ворота і по земельній ділянці вздовж будівель, позначених на плані під літ. «Г» і «Д» та між цими будівлями і будівлями під літ. «Б», «б», «В», тому хоче зберегти саме такий порядок. Позивач та представник пояснили, що такий порядок істотно порушє права позивачів через те, що по факту відповідач використовує значну частину їх земельної ділянки, порушуючи їх право власності. Відповідно до ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, визначений ст. 87 ЗК України, яка передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Право спільної власності на земельну ділянку передбачає не поділ земельної ділянки на частки, а частку у праві на земельну ділянку, тобто земельна ділянка залишається єдиним об'єктом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно висновку експерта КНДІСЕ №7091/16-41 від 17.08.2016р. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №7091/16-41 від 17.08.2016р., - варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,0941 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] розташованої на [ADDRESS] що перебуває у спільній частковій власності сторін, відповідно до частко співвласників та порядку користування будівлями та спорудами можливий виключно за умови вирішення майнових інтересів. З урахуванням саме цього запропоновані чотири варіанти розподілу земельної ділянки у володіння та користування. У судовому засіданні сторони зазначили, що найбільш прийнятним для обох сторін є варіант №4 розподілу земельної ділянки згідно висновку експертизи, однак, мирової угоди сторони не можуть дійти з тих підстав, що один з позивачів безпідставно вимагає від відповідача оплатного сервітуту, а також з огляду на те, що уздовж умовних ліній поділу земельної ділянки позивачами можуть у майбутньому бути встановлені високі паркани, тому відстань між будинками в 1 метр, позначений експертом крапкою під номером 13, порушує права відповідача. Приймаючи до уваги даний висновок експертизи, як належний і допустимий доказ, той факт, що при проведенні експертного дослідження були в повній мірі враховані дані геодезичної зйомки, яка містить усі розміщені на земельній ділянці будівлі і споруди, з самовільними забудовами включно, взявши до уваги думку обох сторін у справі щодо прийнятності четвертого варіанту згідно даного висновку, варіантів розподілу земельної ділянки, обставини щодо фактичного користування сторонами будівлями і спорудами, які сторонами не оспорюються, а також те, що 0, 0941 га не ділиться на три числа із чотирма цифрами після коми і площі часток одного з позивачів та відповідача становитимуть по 0, 0314 га, а позивачці [PERSON], 0313 га, яка проти цього не заперечує, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову і встановлення наступного порядку володіння та користування земельною ділянкою: [PERSON] виділити у фактичне володіння і користування частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0314 га, для можливості експлуатації будівель, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами «Г», «Б», «б» та «В»; [PERSON] виділити у фактичне володіння і користування частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0313 га, для можливості експлуатації будівель, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами ««А-І» «аЗ», «З»; [PERSON] виділити у фактичне володіння і користування частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0314 га, для можливості експлуатації будівель, що згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., позначені під літерами «А1-І», «а2», «Л», «М» та «К». Такий варіант поділу потребує, водночас, встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, яка виділяється у користування [PERSON], площа якої складає 0, 0083 га для проїзду та проходу [PERSON] з [ADDRESS] (землі загального користування) до належного йому гаражу, позначеного згідно технічного паспорту, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації 22.08.2014р., літ. «М». Проти встановлення такого сервітуту не заперечувала в судовому засіданні представник позивача [PERSON] і його встановлення щодо земельної ділянки не суперечить вимогам статті 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, оскільки земельний сервітут визначає обсяг прав саме щодо користування чужим майном. Отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, фактично понесені позивачами, мають бути відшкодовані відповідачем. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судовими витратами позивачів у даній справі є судовий збір та витрати на оплату судової експертизи. Належними доказами підтверджується те, що кожен з позивачів поніс витрати на оплату судового зору в сумі 677, 87 грн. та витрати на оплату судової експертизи в сумі 3456, 00 грн., а всього по 4 133, 87 грн. кожен позивач. Враховуючи викладене та

Outcome: approved