Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області завдану їй моральну шкоду у розмірі 60 000 грн. та відшкодувати збитки (витрати на проведення судової експертизи) у розмірі 3234 грн. та 3 600 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач видав [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку, який порушував її права та законні інтереси, тому вона була змушена його оскаржувати у судовому порядку. Дане питання вирішувалося судами різних інстанцій протягом тривалого часу (семи років). Оскільки захист порушених прав потягнув за собою значні витрати, зокрема на проведення судових експертиз, а спір між нею та її сусідами виник через дії відповідача, тому просить позов задовольнити. Ухвалою Перечинського районного суду від 28 березня 2018 року (головуючий - суддя Ганько І.І.) позов у частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3234 грн.- залишено без розгляду. Ухвалою Перечинського районного суду від 28 березня 2018 року (головуючий - суддя Ганько І.І.) по даній справі постановлено провести процедуру врегулювання спору за участі судді у формі спільних нарад. Ухвалою Перечинського районного суду від 21 травня 2018 року\~ ( головуючий - суддя Ганько І.І.) постановлено припинити врегулювання спору, провадження у справі поновити та передати цивільну справу на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.\~ У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили такі задовольнити, при цьому проти ухвалення заочного рішення не заперечили. У судові засідання призначені на 01.06.2018 р., 15.06.2018 р. та 02.07.2018 року відповідач свого представника так і не забезпечив, хоча про час та місце проведення таких повідомлявся належним чином, про причини неявки свого представника не повідомив, а тому суд розглянув справу за його відсутності, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши думку позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що Порошківською сільською радою Перечинського району Закарпатської області було видано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №237082 від 08 листопада 2010 року. Також встановлено, що позивачка [PERSON] з метою захисту своїх прав змушена була оскаржувати даний державний акт і такий згідно рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2016 року визнано недійсним та скасовано. Разом з цим встановлено, що у звязку з порушенням прав позивачки щодо\~ користування її земельною ділянкою у неї фактично погіршився стан здоровя, вона протягом тривалого часу, а саме семи років, прикладала значних зусиль для відновлення такого свого права та витрачала для цього свій час, внаслідок чого їй було заподіяну моральну шкоду. Так, згідно п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2, ч.3 та ч.4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно п.3 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4). Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що у зв'язку з порушенням прав позивачки їй заподіяна моральна шкода, а тому суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 60 000 грн. Що стосується заявленої позивачкою вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, то суд приходить до наступного. Так, згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 та п.8 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1, п.2 ч.2,ч.3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок проведення судової експертизи в розмірі 3 600 грн. На підставі наведеного та ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-83, 258-259, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved