Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 вересня 2004 року по 21 червня 2006 року. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 20 грудня 2006 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 225 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2006 року і до повноліття дитини, починаючи з 30 грудня 2006 року. Позивачка зазначає, що визначений судовим рішенням розмір аліментів є недостатній для повноцінного утримання та виховання сина, тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якій вважає, що підстави для збільшення розміру аліментів визначені у ч.1 ст.192 СК України позивачка не навила. Вказав, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з якою має спільну доньку [PERSON], [INFO]. Крім того він має на утриманні свою матір, дитину війни, [PERSON], яка часто хворіє та потребує ліків. Дружина відповідача є безробітною, тому також перебуває на його утриманні. На думку відповідача [PERSON] збільшення розміру аліментів призведе лише до збільшення розміру заборгованості по аліментах та ніяким чином не покращить матеріальне утримання дітей сторін. Враховуючи наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Олгянувши позовну заяву та відзив на неї, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. 21 червня 2006 року вказаний шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. 20 грудня 2006 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 225 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2006 року і до повноліття дитини, починаючи з 30 грудня 2006 року, що підтверджується виконавчим листом у справі №2-6352/2006. 13 березня 2010 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідач від шлюбу з [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO]. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Підстави для зміни розміру аліментів визначені законодавцем у ч.1 ст.192 СК України, яка регламентує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Предметом доказування для позивача у справі про зміну розміру аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, яка дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, який вже присуджено за рішенням суду. Відповідно до ч.3,4 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Позивачка мотивує подану позовну заяву тим, що згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. В зв'язку з цим, аліменти, які присуджено до стягнення з відповідача позивачка вважає недостатнім. Суд враховує, що за змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд відхиляє доводи відповідача, що позивачка не має законних підстав порушувати питання викладені в заяві про уточнення позовних вимог.. Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позивачка правильно зазначає, що розмір аліментів на рівні 225 грн. на місяць є недостатнім для утримання їхнього сина [PERSON], тому визначення розміру аліментів у часті від заробітку (доходу) відповідача, у запропонованому нею розмірі, права відповідача не порушує, та забезпечує право дитини на утримання з боку обох батьків. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про перебування на його утримання дружини та матері, оскільки такі посилання жодним доказом не підтверджені. Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved