Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом до Шумлянської сільської ради Підгаєцького району , просить суд визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями , що в с. Шумляни вул.. Л.Українки,20 Підгаєцького району, посилаючись на те, що вказане нерухоме майно є спадковим, яке залишилось їй після смерті її батьків. Житловий будинок з надвірними будівлями , розташований в с. Шумляни вул.. Л.Українки,20 Підгаєцького району належав її батькам. 29 жовтня 1991 року помер її батько [PERSON], після смерті якого спадкове майно прийняла дружина померлого та мати позивачки [PERSON], продовжуючи проживати в будинку та користуватись всім майном. 02 квітня 2004 року спадкодавець [PERSON] померла, яка за життя не оформила право власності на будинок та не отримала правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця як спадкоємець першої черги по закону, вступивши в управління та володіння цим спадковим майном , що підтверджується довідкою Шумлянської сільської ради. При зверненні до Підгаєцької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання документів про право власності на спадкове майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Вважає,\~що вона,\~як спадкоємець по закону після померлих батьків.,\~має право на спадкове майно,але позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, в порядку спадкування,\~в зв'язку з чим змушена звернутися з даним позовом до суду. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню за таких підстав. 29 жовтня 1991 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть . [PERSON] перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1963 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно свідоцтва про народження серія V УР № 0838635 від 29 травня 1963 року [PERSON]., народилася 06.01.1948 року, де вказано що її батько є [PERSON] та мати [PERSON], Позивач у звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її одруження. Встановлено, будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Шумляни вул. Л.Українки,20 Підгаєцького району, був побудований подружжям [PERSON] однак рахується за [PERSON], який у ньому\~\~ проживав\~та був зареєстрований до смерті, здійснюючи своє право власності. В даному будинку разом з власником проживала його дружина [PERSON], яка після смерті чоловіка продовжила проживати в ньому та користуватись спадковим майном померлого, що засвідчує факт прийняття неюспадщини шляхом вступу в управління, володіння та користування спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON] Вказані обставини, підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] в порядку ст.. 548,549 ЦК України в редакції 1963 р., тобто на час виникнення правовідносин та її право власності на 1/2 частину спадкового майна, житлового будинку з надвірними будівлями за адресою с. Шумлячи вул.. Л.Українки, 20 ніким не було оспорено.Вказаний факт не заперечується сторонами при судовому розгляді. [PERSON] померла 02 квітня 2004 року. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить належний житловий будинок з господарськими спорудами за вищевказаною адресою. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції від 16.01.2003 року з наступними змінами), цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи потрібно застосовувати норми Цивільного кодексу України, в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами. Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України (в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами), предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 551 Цивільного кодексу України (в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами), якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (ст. 549 ЦК), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців. Відповідно до ст. 554 ЦК України (в редакції від 18.07.1963 року з наступними змінами) в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкувавання його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних долях. Таким чином, суд проаналізувавши в судовому засіданні надані позивачем докази по справі і співставивши їх відповідно до вимог законодавства, приходить до висновку про те, що після смерті спадкодавця - батьків позивача : [PERSON] та [PERSON] відповідно вона - позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за законом, фактично прийняла та вступила в володіння спадковим майном свого батька, а потім матері до якого належить житловий будинок за адресою : с. Шумляни вул.. Л.Українки,20 Підгаєцького району Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За даними технічного паспорта на житловий будинок, у господарстві спадкодавця є житловий будинок 1955 року забудови та господарські будівлі та споруди: літня кухня 19320 року забудови. Стайня стодола 1973 року забудови. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. \~ \~ \~ \~Оскільки судом встановлено, що спадкодавці набули права власності на спірний житловий будинок, на законних підставах а також спадкодавець [PERSON] набула права власності в порядку спадкування, однак юридично не оформила документи на спадкове майно, \~\~тому до позивача [PERSON] перейшло таке право в порядку спадкування по закону,як спадкоємцем першої черги.\~\~ \~ \~ Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті [PERSON], по заповіту останньої, під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище та аналізуючи чинне законодавство, суд вважає даний позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved