Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Будьоннівського районного суду м. Донецька з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку зроблено актовий запис № 531. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року фактично шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] були припиненні. Спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з несумістністю характерами. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Подальше збереження шлюбу є не можливим. Ухвалою Будьоннівського районного суду м. Донецька від 05 березня 2014 року сторонам був наданий строк для примирення. Однак примирення між сторонами не відбулось. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після розрівання шлюбу просила залишити призвіще «[PERSON]» Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справу за його відсутності, вкавши, що проти позову заперечує. Перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 вересня 2007 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку зроблено актовий запис № 531, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінено прізвище на [PERSON]. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 грудня 2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Дослідивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що між подружжям, внаслідок розладу виникли погані стосунки, позивачка не бажає надалі підтримувати шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що спільне проживання подружжя не можливе. Беручи до уваги сформовані взаємини між подружжям, причини розладу, небажання позивачки надалі підтримувати сімейні стосунки, що суперечитиме інтересам кожного з них, суд вважає, що збереження їхньої родини стало не можливим. Позивачем документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, у встановленому законом розмірі 229 грн. 40 коп., які у відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд покладає на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved