Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є членом сім`ї колишнього власника вказаного домоволодіння [PERSON] , у якого вона придбала вказане домоволодіння за договором купівлі-продажу майна від 11.02.2016 року. Реєстрація відповідача у вказаному домоволодінні заважає їй оформити субсидію та вільно реалізовувати свої права по розпорядженню та користуванню майном. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Копію ухвали надіслано сторонам, відповідачу, окрім копії ухвали, копію позовної заяви з додатками. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала заяву в якій вказала, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Представник позивачки адвокат Коваленко К.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзив не подав. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справи доказів. Заслухавши представника позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з 11.02.2016 року є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 лютого 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер 205. Право власності [PERSON] зареєстроване 11.02.2016 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №845784714217. Відповідно до копії домової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 29.08.2014 року. Таким чином, відповідач [PERSON] набув права користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , будучи членом родини колишнього власника вказаного домоволодіння [PERSON] .. За змістом ст.ст.316, 317, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Крім того, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦПК України). За ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у ч.2 ст.64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.4 ст.156 ЖК України). Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Письмовими доказами та поясненнями допитаних під час судового розгляду свідків [PERSON] , [PERSON] доведено, що відповідач [PERSON] з 2016 року, тобто з часу як позивачка стала власником домоволодіння [ADDRESS] , членом її родини не був, та у вказаному будинку не проживав. Враховуючи викладене, а саме, те, що між сторонами у справі договори найму на проживання у житловому приміщенні будинку [ADDRESS] не укладались, суд приходить до висновку, що [PERSON] , залишаючись зареєстрованим в будинку, власником якого є позивачка, є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачці належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, що порушує її права, як власника. За таких обставин, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved