Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме: За [PERSON] на: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Зелена №4 с.Садове Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 99,7 кв.м., житловою 63,2 кв.м. під літерою «А», Літня кухня «Б», Комора «В», Курник «Г», сарай «Д», Сарай «Е», Криниця «К», Огорожа №1, Ворота №2; - 1/2 земельної ділянки площею 0,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - 1/2 земельної ділянки площею 1,21 га. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - земельну ділянку площею 0,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674002); - земельну ділянку площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674002); За [PERSON] на: - 1/2 земельну ділянку площею 0,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташоване на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - 1/2 земельну ділянку площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001). В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що 23.09.2004 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Зелена №4 с.Садове Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 99,7 кв.м., житловою 63,2 кв.м. під літерою «А», Літня кухня «Б», Комора «В», Курник «Г», сарай «Д», Сарай «Е», Криниця «К», Огорожа №1, Ворота №2; - земельної ділянки площею 0,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - земельної ділянки площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001). На вказане майно [PERSON] склав заповіт згідно якого належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, все майно, яке знаходиться у ньому заповів синові дружини [PERSON] та дочці [PERSON], земельний пай сертифікат серії ТР №0099337 заповів синові [PERSON] та дочці [PERSON] порівну. 20.01.2007 року помер їх рідний брат [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого входить: - 1/2 земельної ділянки площею 0,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - 1/2 земельної ділянки площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001), які він прийняв після смерті [PERSON] Вказану спадщину прийняла [PERSON] мати [PERSON] 22.06.2010 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить: - 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Зелена №4 с.Садове Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 99,7 кв.м., житловою 63,2 кв.м. під літерою «А», Літня кухня «Б», Комора «В», Курник «Г», сарай «Д», Сарай «Е», Криниця «К», Огорожа №1, Ворота №2; - 1/2 земельної ділянки площею 0,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - 1/2 земельної ділянки площею 1,21 га. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - земельна ділянка площею 0,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674002); - земельна ділянка площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674002). Позивач [PERSON] вважає, що саме він повинен успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги та проживав на час смерті з померлою. Позивачі після смерті спадкодавців звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що заповіт складено [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями без зазначення точної адреси та заповіт складено на земельний пай, а на даний час вже видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Також нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON] було видано [PERSON] Свідоцтво про право власності від 16.12.2005 року на 1/2 частки житлового будинку №4 по вул.Зелена в с.Садове. Окрім того оригінали Державних актів на право власності на земельні ділянки та правовстановлюючі документи на будинковолодіння були втрачені. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилась, від представника позивачів через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивачів та представника позивачів. Відповідач - представник Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Часом відкриття спадщини відповідно до ст. 1220 ЦПК України є день смерті особи. Судом встановлено, що 23.09.2004 року у віці 63 років в с.Садове Монастириського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №183003 виданого 24.09.2004 року, актовий запис №10. Ще за життя померлому на праві особистої власності належав: житловий будинок з належними до нього будівлями, які розміщені по вул.Зелена №4 с.Садове Монастириського району Тернопільської області, згідно Свідоцтва про право власності за реєстраційним написом на правовстановлюючому документі записаним в реєстрову книгу №1 за реєстровим №27. Окрім зазначеного, померлому [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,38 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради (на даний час Коропецька селищна рада Територіальної громади Рішення №173 від 14.07.2015 року 6 скликання 37 сесії Вербківської сільської ради, Рішення №952 від 29.07.2015 року 57 сесії 6 скликання Коропецької селищної ради, Рішення №9 від 10.12.2015 року 7 скликання першої сесії Коропецької селищної ради), згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №674001 від 27.12.2002 року, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1774/2-15 від 25.09.2015 року. Ще за життя [PERSON] був складений заповіт від 22.02.2002 року, зареєстрований в реєстрі за №17, згідно якого останній заповів: - належні йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, з предметами домашнього вжитку, все майно, яке знаходиться в с.Садове синові дружини - [PERSON] та дочці [PERSON] порівну; - земельний пай сертифікат серії ТР №0099337 і нараховані девіденти де б вони не знаходилися і з чого б вони не складалися синові [PERSON] та дочці [PERSON] порівну; - земельну ділянку (город) синові дружини [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді 1/2 частки в спільному сумісному майні, придбаному подружжям за час шлюбу, житлового будинку №4, що розташований по вул.Зелена с.Садове Монастириського району Тернопільської області, прийняла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 16.12.2005 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 2759917 виданого 16.12.2005 року. Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії VІІІ-УР №601391 виданого 04.12.1969 року, згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище з «Кривко» на «Войтків» і є дружиною померлого [PERSON] 20.01.2007 року в с.Садове Монастириського району Тернопільської області в віці 35 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №024991 від 23.01.2007 року, актовий запис №1. Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] підтверджується заповітом, складеним [PERSON] та довідкою №316 від 02.10.2015 року, виданою виконкомом Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області де зазначено, що [PERSON] є сином [PERSON] Як вбачається з заповіту, складеного [PERSON], останній заповів своєму синові [PERSON] право на половину земельного паю згідно Сертифікату серії ТР №0099337, проте як слідує з інформації, наданої Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області на запит адвоката [PERSON], взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0099337 [PERSON] був виданий в порядку спадкування Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674001. Відповідно до положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-ІУ, право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку ( пай ) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так, за життя спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії ТР №0099337, отримавши Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674001. Як передбачено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спад\-щини (день смерті або день оголошення померлим). За Земельним кодексом України сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом під час реалізації громадянином права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видавання їм державних актів на право власності на землю. Оскільки після виділен\-ня в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) зникає, воно не може буди успадковане. Тому після отримання державного акту власнику зе\-мельної ділянки [PERSON] необхідно було скористатися встановленим ст. 1254 ЦК України правом на внесення змін до заповіту, що ним не було здійснено, а тому спадкування земель\-ної ділянки мало бути здійснено за законом. [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді: - 1/2 земельної ділянки площею 0,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - 1/2 земельної ділянки площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001), так як проживав на день смерті разом із спадкодавцем і являється спадкоємцем першої черги (ст. 1261 ЦК України), проте за життя не встиг оформити належним чином право власності на дані земельні ділянки. Відповідно до ст. 1276 ЦПК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). 22.06.2010 року в с.Садове Монастириського району Тернопільської області в віці 73 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №106054 від 24.06.2010 року, актовий запис №6. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: - 1/2 частки житлового будинку №4, що розташований по вул.Зелена с.Садове Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 16.12.2005 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 2759917 виданого 16.12.2005 року; -земельна ділянка загальною площею 1,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674002, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-1912-0.61-1774/2-15 від 25.09.2015 року, з якої: - земельна ділянка площею 0,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674002); -земельна ділянка площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674002). Як вбачається з заповіту, складеного [PERSON], останній заповів своїй дочці [PERSON] право на половину земельного паю згідно Сертифікату серії ТР №0099337, проте як слідує з інформації, наданої Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області на запит адвоката [PERSON], взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0099337 [PERSON] був виданий в порядку спадкування Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674001. Оскільки після виділен\-ня в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) зникає, як було розяснено вище, воно не може бути успадковане, а тому спадкування земель\-ної ділянки мало бути здійснено за законом. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується даними, вказаними позивачами в позовній заяві, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді: - 1/2 земельної ділянки площею 0,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001); - 1/2 земельної ділянки площею 1,21 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку (серії Р1 №674001), так як проживала на день смерті разом із спадкодавцем і являється спадкоємцем першої черги, як дружина спадкодавця (ст. 1261 ЦК України), проте, як слідує з матеріалів справи за життя не встигла оформити належним чином право власності на дані земельні ділянки, а тому в відповідності до ст. 1276 ЦК України право на прийняття належної їй частки спадщини, після її смерті, переходить до її спадкоємців (спадкова трансмісія). Так, спадкоємцями після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є [PERSON], родинні відносини якого з померлою [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-ИД №230156 виданого повторно 16.12.2015 року та свідоцтвом про одруження серії VІІІ-УР №601391 виданого 04.12.1969 року а також спадкоємцем є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №374127 виданого 17.07.1976 року, батьками якої, згідно даного свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] і яка після одруження змінила своє дошлюбне прізвище «Войтків» на «Хомин», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №091471 виданого повторно 09.06.2004 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно заповіту, складеного 22.02.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №17 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповів половину належного йому житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Садове [PERSON] В звязку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, а саме, на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Зелена №4 с.Садове Монастириського району Тернопільської області, що залишилась після смерті [PERSON] який помер 23.09.2004 року, як спадкоємець за заповітом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Беручи до уваги вищевказане та виходячи з позовних вимог позивачів суд приходить до переконання, що: - [PERSON] має право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме, на земельну ділянку загальною площею 1,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674002 та на 1/2 земельної ділянки загальною площею 1,38 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674001, як спадкоємець за законом першої черги; - [PERSON] має право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], а саме, на 1/2 земельної ділянки загальною площею 1,38 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Садівської сільської ради, згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 №674001, як спадкоємець за законом другої черги в відповідності до ст. 1262 ЦК України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли так як на час відкриття спадщини проживали разом з спадкодавцями, що підтверджується довідкою №316 від 02.10.2015 року, виданою виконкомом Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину, тому є підстави визнати за ними право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачами на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved