Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS], встановлення факту родинних зв'язків та встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування позову вказали, що померлому [PERSON] належала 1/3 частина будинку [ADDRESS]. Інша 1/3 частина належала [PERSON]. Власником ще 1/3 частини будинку була [PERSON]. 06.08.1973 року на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради депутатів трудящих м. Києва №1678 частка [PERSON] була виділена в окремий об'єкт нерухомості, а [PERSON] та [PERSON] було зобов'язано звернутися до БТІ для перерахунку ідеальних часток Будинковолодіння та заміни правовстановлюючих документів. За життя спадкодавці до БТІ не звернулися і перерахунок часток не здійснили. Тому Позивачі не можуть оформити належним чином спадкові права на будинок в тих частках, які мали б належати спадкодавцям на час відкриття спадщини, а саме по ? будинку, а не по 1/3. Окрім того просили визначити, що на час смерті (на момент відкриття спадщини) Спадкодавцям мало б належати по ? частини Будинковолодіння. У зв'язку з відсутністю документів на підтвердження того, що [PERSON] є рідною сестрою бабусі [PERSON] просили додатково встановити факт родинних зв'язків. Під час судового розгляду позивачами в порядку ст. 31 ЦПК України було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з отриманням документального підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], якою Позивачі відмовилися від вимоги про встановлення факту, що [PERSON] [INFO] є рідною сестрою [PERSON] [INFO]. Також 24.07.2017 року через канцелярію суду Позивачами було подано заяву про збільшення позовних вимог, якою просили встановити факт того, що на час смерті (на момент відкриття спадщини) [PERSON] та [PERSON] їх частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] становили по ? (одна друга). В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а 13.02.2017 року направив на адресу суду пояснення (а.с. 146-147), в яких просив справу слухати за відсутності свого представника та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. На підставі свідоцтва про право власності від 29.10.1952 року №919 (а.с. 10) [PERSON] належала 1/3 частини Будинковолодіння [ADDRESS]. Ще 1/3 частина зазначеного Будинковолодіння належала [PERSON] на підставі договору дарування від 04.07.1953 року №404-Д (а.с. 12). Окрім того рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 05.07.1955 року №857 «Про перейменування вулиць м. Києва» було змінено назву вулиці з [ADDRESS], а рішенням від 15.07.1958 року №1249 змінено номер з [ADDRESS], про що зроблено відповідну відмітку на правовстановлюючих документах. Інша 1/3 частини будинку була зареєстрована за [PERSON]. На підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради депутатів трудящих м. Києва 06.08.1973 року №1678 (а.с. 13) частина [PERSON] була виділена в окремий об'єкт нерухомості, якому присвоєно новий номер [ADDRESS]. Цим же рішенням [PERSON] та [PERSON] було зобов'язано звернутися до БТІ з метою перерахунку ідеальних часток Будинковолодіння та заміни правовстановлюючих документів. За життя [PERSON] та [PERSON] перерахунку часток та заміни документів не здійснили. Як вбачається з інформаційної довідки КП «КМБТІ» від 06.09.2016 року №1701 (а.с. 9) станом на час розгляду справи за спадкодавцями зареєстровано по 1/3 частини Будинковолодіння. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 19), [PERSON] помер [INFO] року. Згідно з довідок від 15.08.2007 року №385 та від 15.08.2007 року №387 (а.с. 21-22) і як вбачається з будинкової книги (а.с. 34-41), на час відкриття спадщини разом з ним проживав і був зареєстрований [PERSON], який відповідно до витягу з ДРАЦС від 26.08.2016 року №00017035184 (а.с. 18) є його сином і вступив в управління та володіння спадковим майном. Таким чином в силу статті 549 ЦК УРСР після смерті [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив його син - [PERSON]. 27.01.1995 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 20). До майна померлого Другою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу від 25.07.1995 року №335 (а.с. 90). Спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяв нотаріусу прийняли його донька - [PERSON] (а.с. 91) та його дружина - [PERSON] (а.с. 92), які і є спадкоємцями (власниками) належного [PERSON] спадкового майна. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 27), [INFO] року померла [PERSON]. Як вбачається з будинкової книги, на час відкриття спадщини разом з нею проживала і була зареєстрована [PERSON]. Згідно посвідки про народження [NUMBER] (а.с. 26) [PERSON] є донькою [PERSON] Таким чином в силу статті 549 ЦК УРСР після смерті [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила її донька - [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 62). До майна померлої П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа від 08.12.2011 року №1870/2011 (а.с. 59). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] (а.с. 61). Як вбачається зі свідоцтва про народження від 09.03.1964 року [NUMBER] (а.с. 32) матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] від 24.07.1963 року (а.с. 31) дівоче прізвище матері позивача було змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно посвідки про народження матері Позивача [NUMBER] (а.с. 30) матір'ю [PERSON] є [PERSON] яка доводиться Позивачу бабусею. Згідно архівних довідок від 13.10.2016 року №М-2410 (а.с. 140) та №М-2411 (а.с. 141) батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON]. Таким чином бабуся Позивача є рідною сестрою [PERSON]. Оскільки [PERSON] одноособово прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка успадкувала спірний будинок, то вважається єдиним спадкоємцем п'ятої черги за законом на Будинок, так як є внучатим племінником [PERSON] і ступінь споріднення зі Спадкодавцем дорівнює чотирьом народженням. Відповідно до пунктів 4.15 та 4.20 Глави 10 Наказу Мін'юсту від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації (в тому числі і на земельну), проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Отже необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину є наявність оригіналу правильно оформленого правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, що діяла на час виникнення правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння майном може бути запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1265 ЦК України У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» до складу спадщини включається квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до п.4.10 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Розділу №3 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 №55 «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна». розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. Аналізуючи матеріали справи, суд бере до уваги неможливість здійснення перерахунку часток спадкодавців після виділення [PERSON] її частки та реєстрацію права власності за померлими особами. Оскільки частки [PERSON] та [PERSON] на момент виділу та на момент відкриття спадщини були рівними, то для збереження одиниці в сумі права власності на будинок, їх частки у праві власності на будинковолодіння [ADDRESS] мають становити по ? (одна друга). З огляду на це [PERSON] як спадкоємець частки [PERSON] успадкував ? частини будинковолодіння [ADDRESS], а [PERSON] як спадкоємець частки [PERSON] успадкувала половину від ? частки або ? будинковолодіння. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: approved