Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Дубровицьким райвідділом ЗАГС Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №75; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке мала в шлюбі - Верес; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, пов'язані із сплатою судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що відносини з відповідачем погіршилися після того, як останній почав вживати алкогольні напої та став мало приділяти увагу їй з дітьми та їхнім сімейним відносинам. Він постійно пред'являв до неї різні претензії, які були безпідставними, в зв'язку з чим між ними зникла довіра. Коли чоловік перебував у стані алкогольного сп'яніння , то на цьому ґрунті влаштовував сварки в сім'ї, ініціатором яких і являвся. Він не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного та не займався вихованням їхніх дітей, які на даний час досягли повноліття. З приводу негідної поведінки відповідача, вона неодноразово зверталася до Дубровицького відділу поліції. На даний час вона прийшла до переконання, що продовжувати спільне життя вони не зможуть, оскільки при таких взаємовідносинах сім'я не може бути збережена. До того ж, вони на протязі трьох років не спілкуються між собою та являються вже чужими людьми. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 1988 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за №75, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 449799 (а.с.3). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. У ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved