Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора, про продовження строку на прийняття спадщини. Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що її мати [PERSON] за договором купівлі-продажу від 09 червня 2009 року набула у приватну власність однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. У звязку з тяжкою хворобою [PERSON], позивачка була змушена у грудні 2014 року перевезти матір до місця свого постійного проживання, а саме до міста Норильська Красноярського краю Російської Федерації, де вона проживала. [PERSON] 05 січня 2015 року померла, про що Норильським територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану Красноярського краю від 06.11.2015 року складено актовий запис про смерть за №655 та видано свідоцтво про смерть серії ІІ-БА №837255. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі у [PERSON] державною нотаріальною конторою за № 1316, згідно якого, все майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона матиме право, в тому числі належну їй квартиру [ADDRESS], вона заповідала позивачці. Тому, оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері, позивачка звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, постановою [PERSON] державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено на підставі того, що вона звернулась до державної нотаріальної контори після закінчення шестимісячного строку, встановленого законом. Позивачка зазначає, що не мала змоги звернутись до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк, оскільки перебувала у місті Норільську на відстані майже 2,5 тисячі кілометрів від спадкового майна, і для подолання цієї відстані останній бракувало коштів і була необхідність в оформленні ряду дозволів та документів для виїзду до України, що також потребує значного проміжку часу, тому просила суд визначити їй додатковий строк в чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини, відкритої внаслідок смерті 03 листопада 2015 року [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив суд справу розглядати за його відсутності, вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника відповідача, проти вимог позову не заперечують. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду письмову заяву, в якій просили суд розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Заперечень проти вимог позову не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії VІІ-УР №0117870. На даний час у померлої [PERSON] з позивачкою [PERSON] різні прізвища, оскільки остання, 23 лютого 1985 року після укладення шлюбу з [PERSON] змінила дівоче прізвище «Барбашова» на шлюбне прізвище «Марясова», що підтверджується довідкою про укладення шлюбу №6369 від 25 жовтня 2017 року. Зазначений шлюб позивачки було розірвано 18 липня 1989 року, після розірвання шлюбу не змінювала шлюбного прізвища «Мар'ясова», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії ІІ-БА №371512 від 18 липня 1989 року (а.с. 7, 16, 33). Як вбачається з наданих суду документів та довідок останній рік життя мати заявниці [PERSON] мешкала у місті Норильську Красноярського краю Російської Федерації, де перебувала на лікуванні у медичних закладах (а.с. 18-30). Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-БА №837255 від 06 листопада 2015 року мати позивачки [PERSON] померла 03 листопада 2015 року у місті Норильськ Красноярського краю Російської Федерації (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з однокімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], яка на день смерті останньої перебувала у її власності, що підтверджується договором купівлі-продажу серії АВК №730714 від 24 червня 2000 року, Технічним паспортом на зазначену квартиру №1948 від 30.07.2000 року (а.с. 8, 9-15). Як вбачається з заповіту складеного [PERSON] 12 вересня 2000 року, остання заповідала позивачці усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, у тому числі на належну їй квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Постановою [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті 03 листопада 2015 року матері останньої [PERSON], оскільки спадкоємиця, у встановлений законодавством шестимісячний строк, спадщину не прийняла, заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подала (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1279 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Враховуючи вище викладене, суд приймає до уваги, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом за [PERSON], а також той факт, що смерть останньої сталась за постійним місцем проживання позивачки у місті Норильську Красноярського краю Російської Федерації, яке розташовано приблизно в двох з половиною тисячах кілометрів від міста Вугледара, де перебуває спадкове майно. Така відстань між зазначеними населеними пунктами та їх місцезнаходження на території різних держав, обумовлює необхідність перетину державних кордонів та значного часу на подолання зазначеної відстані. Суд враховує, що жодна особа, окрім позивачки, не зверталась з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а також слід відзначити, що як відповідач, так і третя особа не заперечують проти задоволення вимог позову. Тому, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк у 4 (чотири) місяці, як пропущений з поважних причин, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка помер03 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved