Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє Устименко Б.М., звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив визнати недостовірною та такою. що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, розповсюджену [INFO] року Генеральною прокуратурою України шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України інформацію, а саме наступну фразу: «Розпочато процедуру заочного засудження/…/ стосовно /…/ [PERSON].»; Визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, розповсюджену [INFO] року Генеральною прокуратурою України шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України інформацію про те, що стосовно [PERSON] розпочато процедуру заочного засудження у зв,язку з причетністю до протидії протестним акціям і злочинної діяльності режиму [PERSON]; З метою спростування недостовірної інформації зобов,язати Генеральну прокуратуру України повідомити на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України про ухвалене у справі за позовом [PERSON] до Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації рішення суду протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили. Надалі представником позивача подана заява про уточнення позовних вимог, де він просив визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], розповсюджену [INFO] року Генеральною прокуратурою України шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України інформацію, а саме наступну фразу: «Розпочато процедуру заочного засудження/…/ стосовно /…/ [PERSON].»; Визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, розповсюджену [INFO] року Генеральною прокурат урою України шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України інформацію про те, що стосовно [PERSON] розпочато процедуру заочного засудження у зв,язку з причетністю до протидії протестним акціям і злочинної діяльності режиму [PERSON]; З метою спростування недостовірної інформації зобов,язати Генеральну прокуратуру України повідомити на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України про ухвалене у справі за позовом [PERSON] до Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації рішення суду шляхом публікації його повного тексту протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили. Позивач посилався на таке: [INFO] року на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України http://www.gp.gov.ua/ опубліковано інформаційне повідомлення під назвою «[INFO]». В інформаційному повідомленні міститься графічний матеріал під назвою «[INFO].».У згаданому графічному матеріалі міститься фраза: «Розпочато процедуру заочного засудження/…/ стосовно /…/ [PERSON].» Позивач вважає, що поширена інформація є такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача. У ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте, сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Конституція визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності, гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Інформаційне повідомлення під назвою «[INFO]» стосується особи позивача, поширено в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті відповідача і стало доступним необмеженому колу осіб. В позовній заяві зазначено, що чинне законодавство України, зокрема, КПК України не встановлює можливості проведення процедури під назвою «Заочне засудження», а також не містить терміну «заочне засудження». На час поширення відповідачем недостовірної інформації, у кримінальному провадженні номер 42014000000000625 від 15 липня 2014 року за підозрою колишнього заступника міністра доходів і зборів України [PERSON] у зловживанні владою, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України здійснювалась зовсім інша процедура, передбачена КПК України, а саме: «досудове розслідування». Відповідно до позиції відповідача у згаданому кримінальному провадженні, позивач, обіймаючи посаду заступника міністра доходів і зборів України, прийняв нібито незаконні рішення про скасування податкових повідомлень-рішень про визначення сум грошових зобов'язань платника податків Аграрного фонду, які були вручені цьому платнику податків контролюючим органом. Він вважає, що необхідно додати, що платник податків - Аграрний фонд, на прохання якого позивач прийняв в межах своєї компетенції рішення про скасування податкових зобов'язань, є державною установою, яка створена на підставі рішення Уряду України, належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України на утримується за рахунок коштів державного бюджету України, а також виконує від імені держави вкрай важливі функції в агропромисловому секторі економіки країни і по теперішній час. Крім того, зазначає, що лише [INFO] року, тобто через 7 днів після поширення відповідачем недостовірної інформації слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва надав дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно позивача. Отже вищезазначена інформація є недостовірною. Також згадування про позивача як про особу, стосовно якої розпочато процедуру «заочного засудження» в матеріалах під назвою «[INFO].» дає підстави стверджувати про наявність зв'язку особи позивача з цими злочинами, порушення ним норм чинного законодавства. Фактично відповідач повідомив про причетність позивача до «протидії протестним акціям та злочинної діяльності режиму [PERSON].», чим створив у громадськості негативне уявлення про позивача як злочинця, якого заочно засуджують у зв'язку із вчиненням злочинів щодо протидії протестним акціям та злочинної діяльності режиму [PERSON] та порушив принцип презумпції невинуватості. Вина має бути доведена у суді, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Наводить практику Європейського суду. Позивач зазначає, що при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи. Крім того, поширена відповідачем інформація становить предмет загального суспільного інтересу, є резонансною та такою, що впливає на громадську думку. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та звернувся з запереченнями, в яких посилався на таке: позивач зазначає, що [INFO] року на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України опубліковано інформаційне повідомлення під назвою «[INFO]». В інформаційному повідомленні міститься графічний матеріал під назвою «[INFO].», який у свою чергу містить посилання на те, що розпочато процедуру заочного засудження у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] Зазначена інформація на думку [PERSON] є такою, що не відповідає дійсності, порушує його права, свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію. Позивач звертає увагу на відсутність у чинному законодавстві терміну «заочне засудження». Вказує на надання судом дозволу щодо здійснення спеціального досудового розслідування через сім днів після зазначеної вище публікації [INFO] року, що на його думку свідчить про її недостовірність. Також на думку [PERSON], Генеральна прокуратура України порушила щодо нього принцип презумпції невинуватості. Позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про прокуратуру» інформація про діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих засобах масової інформації і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури. Суспільно важлива інформація - це будь-яка інформація, що стосується індивідуальних проявів питань, котрі прямо чи опосередковано впливають на життєдіяльність суспільства в цілому і викликають суспільний інтерес. Ст.29 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Саме такою є інформація про кримінальні провадження, які розслідуються органами досудового розслідування. У справі «Аллене Де Рібемон проти Франції» Європейський суд з прав людини встановив, що п.2 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не може бути перешкодою для влади щодо інформування громадськості про розслідування, які ведуться, але вона зобов'язує, щоб влада робила це стримано та делікатно, як того вимагає принцип презумпції невинуватості. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено обов'язок суддів України при розгляді справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Аналогічні норми міститься у постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року номер 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та від 18 грудня 2009 року номер 14 «Про судове рішення у цивільній справі». Діяльність органів прокуратури спрямована на захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Генеральна прокуратура України не порушила сутність і зміст однієї з найважливіших гарантій та основоположних свобод: «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Європейський суд з прав людини чітко дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку, коли судове рішення або твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є невинуватою. В інформаційному повідомленні Генеральної прокуратури України про винуватість [PERSON] не зазначалось. Повідомлення, розміщене [INFO] року на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України повністю відповідає фактичним обставинам справи. Під час розслідування кримінального провадженні встановлено, що, оскільки [PERSON] переховується від органів досудового розслідування та оголошений в міжнародний розшук, відповідно до ч.5 ст. 139 КПК України це є підставою для здійснення стосовно нього спеціального досудового розслідування. У зв'язку з цим розпочато підготовку матеріалів кримінального провадження для звернення до суду з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування відповідно до вимог ст. 297-2 КПК України. 19 червня 2015 року Управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління звернулося до Печерського районного суду міста Києва з відповідним клопотанням, яке [INFO] року слідчим суддею задоволено та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно [PERSON] Безпідставними є і доводи позивача про відсутність у чинному законодавстві України терміну «заочне засудження», використаному в графічному матеріалі під назвою «[INFO].». Так, Законом України «Про внесення змін до КК України та КПК України щодо невідворотності покарання за окремі злочини проти основ національної безпеки, громадської безпеки та корупційні злочини» номер 1689-УП від 07 жовтня 2014 року, КПК України 2012 року доповнено розділом 24-1, який передбачає здійснення спеціального досудового розслідування /in absentia або заочного/. Саме необхідністю запровадження процедури заочного ухвалення вироків національними судами автори зазначеного вище закону обґрунтували необхідність його прийняття у пояснювальній записці до законопроекту. З посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року номер 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідач вважає, що в діях Генеральної прокуратури України з інформування про діяльність органів прокуратури, зокрема про початок процедури заочного спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатого щодо [PERSON] не міститься юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення такого позову. У судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію, викладену у запереченнях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав: як вбачається з матеріалів справи, суть обґрунтованої підозри [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.364 КК України полягає в незаконних діях останнього як колишнього заступника Міністра доходів і зборів України, які полягали у скасуванні податкових повідомлень-рішень по зменшенню бюджетного відшкодування та податкового кредиту ДСБУ Аграрному фонду, нанесенні збитків інтересам Держави у вигляді ненадходження до державного бюджету коштів на загальну суму 224 189 980, 25 гривень. 09 вересня 2014 року [PERSON] [INFO] оголошений в міжнародний розшук. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від [INFO] року у справі номер 757/21472/15-к задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС управління з розслідування ОВС ГСУ ГПУ [PERSON], погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України [PERSON]. та надано довіз на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні номер 42014000000000625 від 15 липня 2015 року стосовно [PERSON], підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.364 КК України Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення факт переховування [PERSON] від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності підтвердила певними обставинами, які прийняті до уваги при розгляді вказаного клопотання. [INFO] року на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України http://www.gp.gov.ua/ опубліковано інформаційне повідомлення під назвою «[INFO]». В інформаційному повідомленні міститься графічний матеріал під назвою «[INFO].».У згаданому графічному матеріалі міститься фраза: «Розпочато процедуру заочного засудження/…/ стосовно /…/ [PERSON].». У відповідності до ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування /in absentia/ здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави. Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених певними статтями КК України, в тому числі і ст.364 КК України стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, якщо він перебуває поза межами України. Як встановлено у судовому засіданні, «in absentia» означає «заочне». Але викладена інформація у вигляді повідомлення, яка міститься у графічному матеріалі під назвою «[INFO].», а саме фраза: «Розпочато процедуру заочного засудження/…/ стосовно /…/ [PERSON].» не відповідає дійсності, є недостовірною, оскільки процедуру засудження на час розміщення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України не розпочато, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від [INFO] року, яка подана до суду 19 червня 2015 року лише надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування /in absentia/ у кримінальному провадженні.Суд вважає позовні вимоги в цій частині підлягаючими задоволенню за таких підстав: у відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У відповідності до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї або членів її сім,ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових обов,язків вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла /видала/ юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України номер 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення такого позову є сукупність таких обставин: -поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особу у будь-який спосіб; -поширення інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи; -поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; -поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відсутність хоча б однієї складової не містить складу юридичного правопорушення. У відповідності до ст. 29 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідно значимою. Оскільки саме такий порядок передбачений нормами КПК України та лише судом при розгляді кримінального провадження має бути встановлено вину особи у вчиненні кримінального правопорушення, як вбачається з матеріалів справи, на час поширення вказаної інформації кримінальне провадження з обвинувальним актом до суду не направлялось, вирок відсутній, тому суд вважає, що є присутніми всі обставини, які є складовою юридичного правопорушення та підставою для задоволення позовних вимог в цій частині. При цьому суд приймає до уваги, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності /неповні або перекручені/. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України номер 1 від 27 лютого 2009 року негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства вчинення будь-яких дій /наприклад, порушення принципів моралі, загально визнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо/ і яка , на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі і ділової репутації. У відповідності до ст.ст. 3,28 Конституції України, якими визначено, що честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю, а також проголошено право кожного на повагу до його гідності. Повідомлення вказаної інформації, як зазначає позивач, створило у громадськості негативне уявлення про позивача як злочинця, якого заочно засуджують у зв'язку з вчиненням злочинів. Суд також приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що в інформаційному повідомленні Генеральної прокуратури України про винуватість [PERSON] не зазначалось. Але висновок представника відповідача у запереченнях спростовує саме ту інформацію, неправдивість якої оскаржує позивач у позові, а саме: «… у діях Генеральної прокуратури з інформування про діяльність органів прокуратури, зокрема про початок процедури заочного /in absentia/ спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатого щодо [PERSON], не міститься юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення такого позову», оскільки в інформації, яку оскаржує позивач, викладено словосполучення «заочне засудження», а не «процедури заочного спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні», як зазначено у висновку наданих суду заперечень та передбачає Кримінально-процесуальній Кодекс України. Стосовно інших позовних вимог позивача щодо вимог визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, розповсюджену [INFO] року Генеральною прокуратурою України шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України інформацію про те, що стосовно [PERSON] розпочато процедуру заочного засудження у зв'язку з причетністю до протидії протестним акціям і злочинної діяльності режиму [PERSON]; суд прийшов до наступного: позивачем вказану фразу «вирвано» Із контексту інформаційного повідомлення, оскільки вказана інформація містить в собі загальні повідомлення про певні кримінальні правопорушення за певний період часу, в тому числі: загалом повідомлено про підозру 149 особам…; за вчинення злочинів з метою придушення акцій протесту… ; - за вчинення колишніми високо посадовцями розкрадання та заволодіння державними коштами… тощо. Є наявна інформація і щодо арешту майна в Україні та за кордоном, а також статистичні данні щодо розпочатих та направлених до суду кримінальних проваджень за певний період роботи Генеральних прокурорів України. Позивачем не надано будь-яких спростувань щодо недостовірності вказаної інформації, а зазначені ним в позовній заяви відомості є перекрученими та такими, що протирічать інформації, викладеній на веб-сайті Генеральної прокуратури України. У судовому засіданні встановлено, що позивачеві пред'явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду України від 24 липня 20915 року стосовно позивача розпочато процедуру здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні. До цього часу особа є підозрюваною з часу вручення їй повідомлення про підозру. Суд вважає, що позивачем не доведено факту порушення честі, гідності та його ділової репутації, а тому позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 94, 201, 277, 297, 299 ЦК України, Закону України «Про інформацію», від 02 жовтня 1992 року,

Outcome: partial