Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на гаражі в ГБК «Прогрес», який в ході розгляду справи уточнили, вказавши, що 16.12.1996 р. відповідно до Державного акту про право колективної власності на землю № 366 у власність ГБК «Прогрес» було передано земельну ділянку для розміщення гаражів. У 2014 році їх було включено до членів гаражно-будівельного кооперативу «Прогрес» та надано в користування гаражі № 824, № 825 та № 826. Ними було сплачено пайові внески в повному обсязі, однак гаражі у встановленому законом порядку не були зареєстровані. 21 вересня 2016 року вони звернулися з заявами до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради про реєстрацію зазначених гаражів, однак державним реєстратором було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви через відсутність документу, що відповідно до закону засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Однак вказані гаражі збудовані самочинно, тому позивачі просять в порядку ст.. 376 ЦК України визнати право приватної власності на гараж № 824 та гараж № 825 за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Дніпровське шосе, ГБК «Прогрес» за [PERSON] та визнати право приватної власності на гараж № 826, розташований за тією ж адресою, за [PERSON] Позивачі в судове засідання не зявилися, представник позивачів [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його з позивачами відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Криворізької міської ради[PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги до виконкому Криворізької міської ради не визнала, щодо інших позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник відповідача виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради[PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти вимог позивачів не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Гаражно-будівельного кооперативу «Прогрес» в судове засідання не зявився, голова правління [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вважав за необхідне заявлені вимоги задовольнити. Представник третьої особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській областів судове засідання не зявився, про дату слухання повідомлялися належним чином, заперечень на позов не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, згідно наданої суду копії довідки про правовий статус земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, виданої управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 18 листопада 2010 р. № 669-кд, земельна ділянка площею 4,8536 га, кадастровий номер 1211000000:03:097:0004, розташована в м. Кривий Ріг, по вул. Дніпропетровське шосе та призначена для розміщення гаражів, перебуває в колективній власності ГБК «Прогрес» згідно Державного акту на право колективної власності на землю реєстраційний № 366 від 16.12.1996 р. виданого на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів від 13.11.1996 р. № 527 (а.с. 5). Як вбачається з копії виписки з протоколу № 1 позачергових загальних зборів ГБК «прогрес» від 01.06.2012 року, на позачергових загальних зборах членів ГБК «Прогрес» від 01.06.2012 р. одноголосно було прийнято рішення про включення до списку членів ГБК «Прогрес» [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до п. 8(а) постанови Пленуму Верховного суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівлених кооперативів» член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти щодо нього інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до наданих копій довідок голови правління ГБК «Прогрес», позивачі заборгованості перед ГБК «Прогрес» станом на 05.09.2016 р. не мають (а.с. 6-8). Згідно з п. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: право власності на нерухоме майно. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради від 27 вересня 2016 року зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо проведення державної реєстрації права приватної власності гаражу, що розташований Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, гаражно-будівельний кооператив «Прогрес», гараж № 825 у звязку з поданням документів не в повному обсязі: необхідно надати документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва обєкта (а.с. 21 копія рішення). На гаражі № 824, 825, 826 ГБК «Прогрес» виготовлено технічні паспорти (а.с. 12-20), однак вказані споруди не прийняті в експлуатацію. Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельної ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Судом залучено в якості третьої особи Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області для зясування питання щодо звернення позивачів до інспекції про прийняття об'єкта до експлуатації та можливості порушення зазначеної процедури, з метою дотримання вимог п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». Однак представник інспекції на неодноразові виклики до суду не зявлявся, тому суд розглядає вимоги на підставі наявних доказів з врахуванням відсутності заперечень проти вимог з боку Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області. Згідно наданих роз'яснень в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного органу про прийняття забудови до експлуатації, чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Враховуючи викладене на підставі наявних доказів, з врахуванням відсутності порушень будівельних норм та правил, позицій представників відповідачів, які заперечень проти заявлених вимог фактично не мають, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В звязку з тим, що вимога щодо стягнення з відповідачів судових витрат позивачами не заявлялася, судові витрати покладаються на позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved