Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради, Відділ державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] про визначення місця проживання дітей та припинення стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, що з 25.08.2001 року по 17.11.2008 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, за рішенням суду від 15.10.2012 року діти залишились проживати з батьком - відповідачем [PERSON] в [ADDRESS], тому з неї було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку. З весни цього року діти постійно проживають з нею в м.Лубнах, вона піклується про них та утримує їх. Вони бажають ходити до шкоди в м.Лубни і залишитись проживати з нею постійно. Вона стверджує, що для проживання та навчання дітей нею створені усі необхідні умови, а також її співмешканець [PERSON] не проти проживання дітей з ними. Позивачка прохає суд визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] за її місцем проживання в [ADDRESS]. Припинити стягувати з неї аліменти на утримання дітей, присуджені за рішенням Оржицького районного суду від 29.11.2011 року в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, прохали задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, вважає, що, оскільки діти бажають проживати з матір'ю, він заперечувати не буде. Представник Служби у справах дітей Виконкому Лубенської міської ради Башлій Т.В. щодо позову не заперечує. Представник ВДВС Лубенського МРУЮ Біланенко Т.П. покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов [PERSON] підтримує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони проживали разом у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 року по 17.11.2008 року, який рішенням Лубенського міськрайонного суду від 17.11.2008 року було розірвано (а.с.10). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] (а.с.11). За рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.10.2012 року місце проживання дітей визначено з батьком - відповідачем [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.18-19). Згідно рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 29.11.2011 року (а.с.17) з позивачки на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, оскільки, як встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, з жовтня 2010 року діти проживали з батьком - відповідачем по справі [PERSON] Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях, щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позивачка стверджує, що з весни 2015 року діти проживають у неї, вона піклується про них та забезпечує їх матеріально. У позивачки є усі необхідні умови для проживання дітей, що підтверджується актами будинкового комітету (а.с.12-13) та актом Служби у справах дітей виконкому Лубенської міської ради (а.с.34). При цьому суд приймає до уваги також письмові заяви дітей (а.с.32-33), згідно яких вони бажають проживати з матір'ю та навчатись у міській школі. Суд вважає, що сторони фактично досягли згоди, щодо місця проживання дітей з матір'ю. На підтвердження цього відповідач щодо позову не заперечує, вважаючи, що діти вправі вирішувати з ким з батьків їм краще. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити місце проживання дітей з матір'ю. Як вже зазначалось, з позивачки на користь відповідача за рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дітей. Беручи до уваги те, що діти будуть проживати з позивачкою, суд вважає, що стягнення аліментів з неї на користь відповідач слід припинити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Судові витрати взяла на себе позивачка і не прохає їх стягнути з відповідача, разом з тим, з відповідача слід стягнути судовий збір за присудження аліментів в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved