Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що є власниками будинку, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВМХ № 434739 виданого 27 липня 2010 року державним нотаріусом Цюрупинської районної державної нотаріальної контори. В зазначеному будинку зареєстровані вони, а саме [PERSON], [PERSON] та колишня дружина [PERSON], дочка [PERSON] та неповнолітній син [PERSON],[INFO]. З 2010 року відповідачі не проживають в їхньому будинку, не сплачують комунальні послуги, не займаються утриманням будинку та їх особисті речі відсутні. На даний час де проживають відповідачі їм не відомо, відомо, що знаходяться в іншому місті, після розлучення відповідач [PERSON] забрала дітей та виїхала в невідомо напрямку. Реєстрація відповідачів перешкоджає їм у здійсненні права користування та розпоряджання належним майном, тому вони змушені звернутись із вказаним позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Зазначений факт підтверджується актом вуличного комітету та завіреного Олешківською міською радою, в якому зазначено, що відповідачі з 2010 року не проживають в будинку, відсутні їх особисті речі. Позивачі у судове засідання не з'явилися, до суду надано заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності,а також проте, що вони не заперечують проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Олешківської міської ради в судове засідання не з'явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності та покладалась на розсуд суду. Дослідивши письмові докази у справі суд встановив. За копією свідоцтва про право на спадщину за законом ВМХ № 434739 виданого 27 липня 2010 року державним нотаріусом Цюрупинської районної державної нотаріальної контори позивачі є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. (а. с. 7) Відповідно до інформації, наданої на запит суду при підготовці справи до розгляду Виконавчий комітет Олешківської міської ради повідомляє, що зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 20, 21, 22). За актом про не проживання, підписаного головою вуличного комітету та сусідами, затвердженого Олешківською міською радою, [PERSON], [PERSON] та [PERSON],[INFO] в зазначеному вище будинку не проживають з 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, положеннями ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу, чи закладу охорони здоров'я, в якому вона перебуває. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного, реєстрація особи за місцем проживання надає їй можливість користування житлом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідачі не проживають за вищевказаною адресою більше 8 років, вважає необхідним визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved