Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивачі звернулись в суд із позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті дідуся [PERSON], померлого 11.09.2002 року. Позов обґрунтовано тим, що наприкінці 2001 року їх дідусь, [INFO] зник і вони були впевнені, що він розшукується до цього часу. 24.10.2014 року помер їх батько [PERSON]. На даний час їм стало відомо, що у 2013 році їх бабуся [PERSON] отримала свідоцтво про смерть дідуся, з якого вбачається, що дідусь помер 11.09.2002 року, свідоцтво про смерть дідуся видане 11.11.2013 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 22.02.2017 року вбачається, що на підставі висновку № 903/3.48 від 08.11.2013 року внесено зміни до актового запису про те, що невпізнана особа виявилася їх дідусем [PERSON], про зазначене їм нічого не було відомо, так як між ними і бабусею не існує близьких стосунків, крім того, постійні конфлікти між нею і дідусем відображалось і на їхніх стосунках. Зазначають про те, що помер їх дідусь вони дізнались тільки 22.02.2017 року о 17 годині 16 хвилині, тобто в момент коли був сформований відповідний витяг, в той час коли вони проводили особисте розслідування щодо зясування обставин смерті дідуся, дати, час, місця загибелі або пропажі, а потім і місця його поховання для вшанування його памяті. Після смерті дідуся, по лінії батька, відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку.Відповідач [PERSON] є їх рідною бабусею.Згідно витягу зі Спадкового реєстру від 25.01.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня. Посилаючись на вимоги ст. 1266 ЦК України, зазначають, що дідусь заповіту не складав, згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України, вступають в дію норми спадкування за законом, спадкоємцями за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України є вони за правом представлення. Відповідно до ч.1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У зазначені строки вони не звернулися до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину після дідуся [PERSON] через те, що лише в лютому 2017 року дізнались про те, що дідусь, який вважався безвісно відсутнім, помер 11 вересня 2002 року. Враховуючи вищезазначені обставини, норми діючого законодавства просять задовольнити позов. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Пояснили, що лише звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті батька, довідались про наявність свідоцтва про смерть дідуся, жоден із родичів, навіть сини померлого, не знали про наявність свідоцтва про смерть і про те, що в 2013 році невідому і невпізнану особу бабуся впізнала як свого чоловіка. Про смерть дідуся вона їм нічого не повідомила, як вбачається з наданих суду довідок УПФ [PERSON] отримував пенсію з 2002 по 2005 роки, місце його захоронення вони не знають. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що всім відомо про факт смерті дідуся, неприязних стосунків у їх сім»ї ніколи не було і вона повідомляла про впізнання чоловіка. Заперечує проти надання позивачам додаткового строку, так як вони будуть перешкоджати їй в поїздках до Харкова. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 11.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 11.11.2013 року, актовий запис № 2693, а 24.10.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 27.10.2014 року, актовий запис № 15162. Позивачі є дітьми [PERSON] та онуками і спадкоємцями [PERSON] за законом за правом представлення відповідно ч.1 ст.1266 ЦК України, згідно з якою внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі пропустили шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини і обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилались на те, що їм не було відомо про наявність отриманого бабусею свідоцтва про смерть відповідача. Про наявність вказаного документу вони дізнались після отримання інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 22.02.2017 року , який був ними одержаний о 17-16 год. До цього часу вважали дідуся таким, що розшукується та вважається безвісно відсутнім. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Досліджуючи обставини справи в судовому засіданні, суд встановив, що дійсно з 2001 року [PERSON] зник. Вказана обставина не заперечується і відповідачем по справі [PERSON] 26.10.2012 року Ленінським ВМ КМУ УМВС України в Кіровоградській області за заявою [PERSON], яка просила надати їй довідку про смерть чоловіка, проведено перевірку, якою встановлено, що [PERSON] в листопаді 2002 року пішов з дому та не повернувся. Дані факти зареєстровано до ЖРЗПЗ № 8589 від 26.10.2012 року, № 7571 від 26.10.2013 року. Факт неповідомлення позивачів про смерть дідуся підтвердили в судовому засіданні свідки які, зокрема, пояснили: свідок [PERSON], яка є невісткою відповідачки, зазначила, що з відповідачкою не підтримують відносин, з 2001 року вона не приїздила до Кіровограда, чоловік син покійного приїздив до матері, але вона нічого не повідомляла про отримане свідоцтво про смерть батька. [PERSON] їздили до Апостолово, Ленінське розшукували свекра. Після смерті чоловіка діти дізнались про смерть дідуся та повідомили інших рідних. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його батьком. Про наявність свідоцтва про смерть батька йому повідомила в лютому 2017 року племінниця [PERSON]. Батька пропав в 2001 році, він також шукав батька, мати зверталась в міліцію. В Леніново їздили, брат також розшукував батька, але його ніде не було. Мати сказала, що документи втрачені в міліції, батька не знайшли. Йому нічого не відомо про могилу батька. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] .П. був її свекром і про те, що він помер дізнались лише в лютому 2017 року, до цього часу знали, що він зник. Про смерть дідуся зателефонувала племінниця чоловікові з міста Харкова, вважає, що свекруха не повідомляла про наявність свідоцтва про смерть, так як будуть претензій по спадщині. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] був її батьком, який помер в 2001 році, з цього часу його шукали. На питання про наявність відомостей про смерть пояснення не надала. Позивачі не заявили про відмову від спадщини, на даний час спадщина не визнана відумерлою відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 1277 ЦК України, на даний час вона є відкритою. Пунктом 24 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. Пояснення відповідачки [PERSON] про те, що вона повідомила про факт смерті чоловіка в 2002 році спростовуються наданими поясненнями свідків. Підтвердженням факту необізнаності відповідачів у смерті дідуся [PERSON] є довідки УПФ України в Кіровоградській області про отримання пенсії [PERSON] за період з 2002 року по 2005 роки. Враховуючи вказані обставини, норми статей 1266, 1270, 1272 ЦК України, суд приходить до висновку про поважність пропуску строку позивачами для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та вважає можливим визначити позивачам строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини два місяці, що відкрились після смерті [PERSON], померлого 11.09.2002 року. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню на користь позивачів з відповідачки підлягають понесені ними та підтверджені, наданою суду квитанцією, судові витрати в сумі 640 грн.

Outcome: approved