Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом у якому прохали суд визнати за ними право спільної часткової власності по 1/3 частині за кожною на квартиру № 2, житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 67,8 кв.м. в житловому будинку [ADDRESS]. Свої вимоги мотивували тим, що вказана квартира належить їм згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.05.1998 року органом приватизації Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, але у 2007 році позивачами без дозволу на виконання будівельних робіт була проведена реконструкція І поверху квартири [ADDRESS] та прибудовано житлову прибудову ІІ поверху літ. «А1», в наслідок чого житлова площа квартири стала 27,0 кв.м., загальна площа 67,8 кв.м. Згідно державних актів позивачам за вищевказаною адресою [ADDRESS] належить по 1/3 частки кожному земельна ділянка площею 0,0376 га, кадастровий номер 5910700000:05:013:0010, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,0022 га, кадастровий номер 5910700000:05:013:0011, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Позивачі зверталися до інспекції ДАБК у Сумській області, яка листом 7/18-3722 «Про прийняття об'єкта до експлуатації» від 17.10.2013 року відмовила у прийнятті в експлуатацію житлової квартири (реконструкція) за адресою: [ADDRESS] за відсутності правових підстав щодо прийняття в експлуатацію згідно наказу №95 від 19.03.2013р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України самовільної реконструкції квартири. Тому позивачі звернулися до суду з цивільним позовом. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], за довіреністю [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги підтримали і прохали їх задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують і прохають їх задовольнити (а.с. 44). Представник третьої особи Інспекції державного архітектурного будівельного контролю у Сумській області, будучи належним чином повідомленим до суду не з'явився. В заяві прохав розглянути справу без участі представника інспекції та вирішити справу згідно норм законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин (а.с. 57-58). Представник відповідача, за довіреністю [PERSON], позовні вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення з огляду на те, що сертифікованим спеціалістом було винесено позитивний висновок під час проведення технічного обстеження та було встановлено, що забудова здійснена позивачами з додержанням архітектурних, будівельних та інших норм. При цьому не порушуються права і інтереси інших осіб. Суд вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.05.1998 року органом приватизації Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожної, належить квартира [ADDRESS], загальною площею 36,4 кв.м. (а.с. 8). Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія СМ №093502 від 17.08.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1731, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожному, належить земельна ділянка площею 0,0376 га, кадастровий номер 5910700000:05:013:0010, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, розташована за адресою [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія СМ №093503 від 17.08.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1730, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожному, належить земельна ділянка площею 0,0022 га, кадастровий номер 5910700000:05:013:0011, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, розташована за адресою [ADDRESS] (а.с. 22). У 2007 році позивачами без дозволу на виконання будівельних робіт проведена реконструкція І поверху квартири [ADDRESS] та прибудовано житлову прибудову ІІ поверху літ. «А1», в наслідок чого житлова площа квартири стала 27,0 кв.м., загальна площа 67,8 кв.м. (а.с. 24). З метою прийняття в експлуатацію житлової квартири (реконструкція) за адресою: [ADDRESS] позивачі зверталися до Інспекції ДАБК у Сумській області, проте остання листом 7/18-3722 «Про прийняття об'єкта до експлуатації» від 17.10.2013 року відмовила їм у прийнятті в експлуатацію житлової квартири (реконструкція) за адресою: [ADDRESS] за відсутності правових підстав щодо прийняття в експлуатацію згідно наказу №95 від 19.03.2013р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України самовільної реконструкції квартири (а.с. 25). Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року у справі №818/857/14 в задоволенні адміністративного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті в експлуатацію житлової квартири (реконструкція) за адресою: [ADDRESS]; та зобов'язання зареєструвати Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - житлової квартири (реконструкція) за адресою: [ADDRESS] - відмовлено (а.с. 26). Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини в частині визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Статтею 375 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно- будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 20.03.2012 року у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Як встановлено судом, позивачам у встановленому порядку були надані земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-22). Позивачі по справі зверталися до компетентного органу - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області з приводу прийняття в експлуатацію реконструйованої квартири, але отримали відмову, яку оскаржували в адміністративному суді, що підтверджується і копією постанови Сумського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 року по якій в задоволенні адміністративного позову було відмовлено. (а.с. 26 -27). Зі звіту сертифікованого експерта [PERSON] від 05.07.2013 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта вбачається, що за результатами обстеження реконструкції квартири [ADDRESS] були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об'єкта і встановлено їх технічний стан як задовільний і такий, що відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації (а.с. 14-16). Недоліки вказані у вищевказаному звіті усунені в повному обсязі, а саме виконано замощення з бетону навколо будинку, виконано організований водостік із покрівлі, що підтверджується довідкою експерта [PERSON] від 24.12.2014 року (а.с. 114). З додатку до вищевказаного технічного звіту вбачається, що при обстеженні квартири № 2 в житловому будинку, в якому знаходяться 4-ри квартири, кожна квартира має окремий вихід в двір і на горище. Реконструкція квартири № 2 не ущемляє права інших мешканців, які проживають у будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 98). З копій нотаріально посвідчених заяв: власниці квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 97), власника квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 113) вбачається, що їх права та інтереси, пов'язані з реконструкцією першого поверху квартири [ADDRESS], належної позивачам, не порушені, проти визнання за позивачами права власності не заперечують. За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і не порушують права і інтереси інших осіб.

Outcome: approved