Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, вказавши, що 02 серпня 2005 року [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Старововчинецької сільської ради Глибоцького району, актовий запис №13. 20 липня 2015 року згідно рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області №715/1633/15 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час шлюбу у позивачки та відповідача народилася дочка [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. В період з 2015 року по даний час відповідач матеріально дочку [PERSON] не утримує, не займається її вихованням, не цікавиться її життям та успіхами. Фактично неповнолітню дочку повністю утримує мати. Відповідач на даний час перебуває за межами України у Франції, де він офіційно працевлаштований в Парижі. Як відомо позивачці він заробляє 2000 євро на місяць. Просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO] мешканця [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 4000 гривень на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позовній заяві, та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, стверджував, що дана позовна заява не обґрунтована та не підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], народилася [INFO], і її батьками є зазначені сторони у справі. Відповідно до довідки про склад сім'ї №1650 від 07 травня 2018 року до складу сім'ї [PERSON] входять: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Посилання представника відповідача про не проживання неповнолітньої дитини з позивачкою не підтвердженні належними і допустимими доказами. Більш того, періодичний виїзд позивачки за кодон на заробітки не може бути підставою для повної відмови у задоволенні позовних вимог. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, те що відповідач фізично здоровий, належних і допустимих доказів протилежного суду не було надано. Також те, що на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна матір - пенсіонерка. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в розмірі 1500 гривень на дитину щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial