Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивачка 03.08.2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 20.06.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби львівського міського управління юстиції за актовим №1266. Стверджує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося. Відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, зловживав алкогольними напоями. Між ними постійно виникали сварки та сімейні скандали. З серпня місяця 2015року проживають окремо та жодних шлюбних стосунків не підтримують. Дітей у них немає. Вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне проживання вважає неможливим та недоцільним. Залишатися і надалі у такому шлюбі наміру немає, примирення з відповідачем не бажає. З огляду на наведене просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка не зявилася, проте у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 20.06.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби львівського міського управління юстиції за актовим №1266, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-СГ №288033 від 05.10.2016року. Між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги. Подружжя вже тривалий час (більше двох років) разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Дітей у сторін немає. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Відповідач не побажав прибути в судове засідання, щоб надати свої пояснення чи заперечення щодо заявленого позову. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved