Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивачі звернулися до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з даним позовом, в обґрунтування якого вказали, що вони [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 2000 року мешкають в домоволодінні за адресою [ADDRESS]. В дане домоволодіння вони, як одна сім'я вселилися відкрито, та з 2000 року користуються безперервно та добросовісно даним домоволодінням. Про те, що вони вселилися в дане домоволодіння знала голова квартального комітету № 30 Богдан С. П. За ці 11 років жодного разу власник даного домоволодіння не з'являвся, жодних претензій чи скарг від нього не було. Позивачі з 2000 р. почали відкрито володіти та користуватись домоволодінням як своєю власністю. Вважають будинок своєю власністю. Вони відкрито і безперервно на протязі 14 років володіють ним, сплачують комунальні платежі, здійснюють ремонт та утримують будинок в належному стані. Вважають, що вони є добросовісними володільцями майна. Власником даного домоволодіння відповідно до реєстраційних документів є [PERSON]. Позивачі вважають, що визнання за ними права власності на будинок [ADDRESS] за набувальною давністю не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позивачі просять визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] прав власності за набувальною давністю на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 54,7 кв.м, літньої кухні літ Б, сараю літ В, сарай літ Г, вбиральні літ Д, душу літ Е, погрібу літ. З, №1 водоколонки,№ІІ замощення та №1-6 огорожи. Представник позивача в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги підтримує, дала пояснення відповідно позовної заяви, зазначила, що спадкова справа після смерті [PERSON], який був власником нерухомого майна, предмету позову, відкрита ще в 1994 році, та жодного разу до позивачів ніхто не звертався та не намагався оформити своє право на домоволодіння, тому просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Представник третьої особи, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що після смерті [PERSON], власника домоволодіння за адресою [ADDRESS] заведена спадкова справа № 194/1994 року, яка не закрита до цього часу. Але оскільки позивачі вже більше 10 років проживають та користуються вказаним домоволодінням , як своїм та ніхто протягом цього часу, а саме з 2000 року не вчинив жодних дій, що свідчили б про визнання позивачами обов'язку повернути власнику це нерухоме майно, то вони мають право визнати за собою право власності за набувальною давністю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється сусідкою позивачів, та підтверджує той факт, що вони проживають в будинку за адресою [ADDRESS] з 2000 року. Позивачі родина хороша, за земельною ділянкою доглядають, будинок доглянутий, більше на будинок ніхто не претендував. Господар будинку [PERSON] помер, його дружина та син також померли. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачі проживають в будинку за адресою [ADDRESS] приблизно 13-15 років, територія будинку завжди охайна, в будинку вони зробили ремонт, все чисто та доглянуто. Господар будинку, його дружина та син померли. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачі проживають в будинку вже близько 13-16 років. Після смерті господаря будинку там було все занедбано та там ходив хто хотів. А коли в будинок заселилися позивачі, то вони все прибрали, зробили в будинку ремонт, подвір'я чисте та доглянуте. За весь час, що вони проживають в будинку ніхто на нього не претендував. Вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 2000 року мешкають в домоволодінні за адресою [ADDRESS]. (а.с. 10, 11). В дане домоволодіння вони, як одна сім'я вселилися відкрито, та з 2000 року користуються безперервно та добросовісно даним домоволодінням. Про те, що вони вселилися в дане домоволодіння знала голова квартального комітету № 30 Богдан С. П. За ці 11 років жодного разу власник даного домоволодіння не з'являвся, жодних претензій чи скарг від нього не було. Позивачі з 2000 р. почали відкрито володіти та користуватись домоволодінням як своєю власністю. Вважають будинок своєю власністю. Вони відкрито і безперервно на протязі 14 років володіють ним, сплачують комунальні платежі, здійснюють ремонт та утримують будинок в належному стані. Вважають, що вони є добросовісними володільцями майна. Власником даного домоволодіння відповідно до реєстраційних документів є [PERSON]. (а.с. 12). Позивачі вважають, що визнання за ними права власності на будинок [ADDRESS] за набувальною давністю не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З відповіді Четвертої Криворізької нотаріальної контори на запит суду вбачається, що після смерті власника домоволодіння за адресою [ADDRESS] заведена спадкова справа № 194/1994 року, яка не закрита до цього часу, заяви подані [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців не має. Разом з тим в матеріалах є відомості з Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна станом на 02.07.2015 рік власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] все ще являється [PERSON], отже спадщину ніхто не прийняв. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зі змісту ст. 344 ЦК України випливає, що у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Згідно зі статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно за набувальною давністю. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом - з 1 січня 2001 року. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року та відповідно приписи ст. 344 ЦК України поширюються лише на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, враховуючи те, що власник вищевказаного домоволодіння [PERSON] помер (а.с. свідоцтво про смерть - 104), спадкоємці дружина та син не вступили в спадщину та не оформали право власності за законом, (а.с. довідка з нотконтори -134), а з показів свідків вони померли, з огляду на те, що позивачі користуються, володіють домоволодінням з 2000 року, то зі спливом десяти років, вони набули право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, та цей позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved