Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачі [PERSON], [PERSON] обґрунтовують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за вищевказаною адресою, у зв'язку з тим, що перебував у шлюбі з позивачкою та вони проживали у вищевказаній квартирі однією сім'єю. Самостійно відповідач не бажає знятись з реєстрації з квартири за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що позивачка вимушена оплачувати комунальні послуги самостійно, відповідач у вказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не оплачує, [PERSON], [PERSON] як власники вищевказаної квартири вимушені звернутись до суду для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити позов повністю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте у позовній заяві він просить розглянути справу за його відсутності, у зв'язку з тим, що він перебуває на навчанні в іншому місті. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вчинення поштового відправлення (а.с.26). Через неявку відповідача у судове засідання з причин, визнаних судом неповажними, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, заслухавши доводи позивачки, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був розірваний 29 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] було укладено шлюб між [PERSON], [PERSON], після чого у позивачки прізвище «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]» (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 грудня 2001 року ТОВ «ЮрКом», зареєстрованого в БТІ м. Мелітополя 22 березня 2001 року №699, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належать на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Також відповідний факт підтверджується витягом технічним паспортом на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). 16 червня 2005 року було укладено договір дарування вищевказаної квартири, відповідно до якого, [PERSON], [PERSON], подарували свої частини квартири позивачці (а.с.11). 09 січня 2007 року було між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого відповідач продав свою частину вказаної квартири за 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок (а.с.13-14), та з того часу перестав бути власником частини вищевказаної квартири. Вказаний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №3446944 від 09 січня 2007 року (а.с.15). Відповідно до довідки з місця проживання від 25 березня 2015 року, відповідач [PERSON], 1964 року народження зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак з січня 2007 року там не проживає (а.с.20). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, внаслідок відсутності особи понад встановлені ст. 71 ЖК України строків, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 386, ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбі, та проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. З 2007 року відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, правом власності не володіє, його речей у квартирі не має, комунальні послуги не оплачує. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід задовольнити повністю.

Outcome: approved