Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивовано тим, що у період з 28.01.2007 року по 30.08.2019 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 30.08.2019 року у справі №299/1813/19. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти перебувають на утриманні позивачки, яка самостійно утримує дітей, піклується про створення та забезпечення належних умов для їх фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач жодної участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх потребами та інтересами не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, а також відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дітей за кордон для відпочинку під час канікул, періодичних медичних оглядів та розширення їх кругозору. У зв`язку з цим позивачка просить суд надати дозвіл для виїзд дітей за межі України до Чеської Республіки на період до 01.11.2024 року. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бора Ю.В. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Продан О.В. будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подала до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у їхню відсутність. Представник третьої особи будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання також не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що у період з 28.01.2007 року по 30.08.2019 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 30.08.2019 року у справі №299/1813/19. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.7-9). Як вказано позивачкою та не заперечено відповідачем, після розірвання шлюбу діти перебувають на утриманні позивачки. Мати самостійно утримує дітей, піклується про створення та забезпечення належних умов для їх фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач жодної участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх потребами та інтересами не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Звернення позивачки щодо вирішення питань, які стосуються дітей та потребують спільної участі обох батьків відповідач просто ігнорує, чим фактично створює перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на їх повноцінний розвиток. Діти сторін потребують системних медичних обстежень та консультацій за кордоном. Крім того, системне оздоровлення за кордоном має дуже позитивні та відчутні наслідки на стані здоров`я дітей. Періодичні поїздки до країн Європейського Союзу, сприяють розширенню кругозору дітей, позитивно позначаються на їх інтелектуальному розвитку та формуванні прогресивного світогляду, надають дітям можливість здобути практичні навички спілкування іноземною мовою. Також можливість системного виїзду за кордон дозволяє дітям приймати участь у туристичних/екскурсійних турах з однокласниками, в активній формі пізнавати світ, готуватися до самостійного життя. Духовний та моральний розвиток дітей стимулюється знайомством з іноземною культурою, відвідуванням визначних пам`яток природи, архітектури та закладів дитячого дозвілля, участю у спортивних змаганнях. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача, батька дітей з проханням надати згоду на здійснення періодичних виїздів їхніх спільних дітей за кордон. Однак відповідач вказані клопотання ігнорує. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по матеріальному утриманню і вихованню дітей та відмовляється надати позивачці дозвіл на виїзд дітей за кордон. Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 28.01.2020 року № 03-24/294, орган опіки та піклування вважає доцільним надання дозволу на виїзд за кордон малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] . У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-Х1І. Згідно зі ст. 3 вищезазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред`явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Відповідно до підпункту 2 п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд прийшов до висновку, що виїзд неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за кордон відповідає інтересам дітей. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до переконання, що вимоги позову є в обґрунтованими і такі слід задовольнити з вищенаведених міркувань. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила 768,40 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved