Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який був уточнений, до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спадщини, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14.10.1983 року у відділі ЗАГС Жовтневого райвиконкому вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу, 25.02.1984 року у них народився син - [PERSON]. 16 жовтня 2013 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру та грошові кошти. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON], син [PERSON], та його мати - [PERSON] Інших спадкоємців за законом немає, заповіту теж відсутній У встановлений законом шестимісячний строк, позивач, відповідач та мати спадкодавця - [PERSON] прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані разом з померлим. Відмова від спадщини ними не заявлялась, однак до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулись. 06 березня 2015 року померла [PERSON] Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є лише позивач та відповідач. Інших спадкоємців, а ні за законом, а ні за заповітом немає. Після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Відповідач - [PERSON] від своєї частки спадщини після померлої [PERSON] відмовився, на користь позивачки. З померлою [PERSON] позивачка та відповідач були зареєстровані разом в одному житлі з 10.04.2003 року. З вказаного часу вони разом проживали однією сімєю та вели спільне господарство та побут. На даний час між позивачкою та відповідачем узгоджено поділ прийнятого спадкового майна. На теперішній час позивачка отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно не має можливості, оскільки відсутні правові документи на спадкове майно, за викладених обставин позивачка змушена звернутись до суду задля визнання права власності на зазначене майно. У судове засідання позивачка не зявилася, однак надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач до суду не зявився, але на адресу суду надав письмову заяву, згідно якої проти уточненого позову не заперечує, просить суд справу розглянути за його відсутністю. Третя особа також в судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обстави, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 України обставини, визнані сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], вбачається, що він помер 16 жовтня 2013 року , актовий запис про смерть № 5726. Згідно свідоцтва про одруження виданого 14.10.1983 року відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, спільне прізвище [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження виданого на імя відповідача [PERSON], є [PERSON] та [PERSON], який народився 25.02.1984. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: квартири [ADDRESS] та грошових коштів в сумі 60 000 грн. Згідно спадкової справи відкритої після смерті [PERSON], вбачається, що позивачка, відповідач та мати померлого [PERSON] є спадкоємцями першої черги, та такими які прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані з померлим в одному житловому приміщенні. Заповіту [PERSON] не залишив. У звязку з ч. 2 ст. 1233 Ц України, якщо не було складено заповіту, тоді право на спадщину за законом одержують спадкоємця першої черги. Згідно ст. 1258 ЦК України, вказано, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину позачергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, до першої черги право на спадкування мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За вимогами ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який при йняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині всіх спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців ( ст. 1297 ЦУ України). Частиною першою статті 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину вважається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. 06 березня 2015 року [PERSON] - померла. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали разом однією сімєю не менш ніж пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем. На підставі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставі не заборонених законом. Таким чином, у позивачки є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, відповідно до їх домовленості з відповідачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] і [PERSON]

Outcome: approved