Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

позивачка [PERSON] 23.04.2021 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Тетяни Ярославівни про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 15207726 від 18.08.2014 року та здійснений відповідно до нього запис №6708937 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про її право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно із Свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 02.11.1996 р., квартира [ADDRESS] перебувала у спільній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/4. [INFO] помер її дід [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно - його частка (1/4) у вищевказаній квартирі. Із спадкового майна після смерті [PERSON] державним нотаріусом в порядку статті 1241 ЦК України, визначено обов`язкову частку в розмірі 1/6 частини зазначеної квартири за його дружиною [PERSON] 01.07.2011 р. відповідачу [PERSON] державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин квартири [ADDRESS] . Таким чином, із врахуванням належної частки квартири відповідачу [PERSON] та успадкованої частки, розмір її частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] сукупно становить 5/24. Однак, 18.08.2014 року відповідачем державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Тетяною Ярославівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 15207726 та зареєстровано за відповідачем [PERSON] право власності на усю вищевказану квартиру за номером запису про право власності: 6708937, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 433445346101. Також 27.08.2014 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Тетяною Ярославівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:15392352 та зареєстровано за [PERSON] право власності на 1/24 частину квартири [ADDRESS] за номером запису про право власності: 6800259, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 439829546101. В подальшому, [INFO] померла бабця [PERSON] та після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/4 частина (належна їй на праві спільної власності) та 1/24 частина (успадкована обов`язкова частка після смерті чоловіка [PERSON] ) у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що в сукупності становить 7/12 частин зазначеної квартири. 03.02.2021 р. вона звернулася у Шосту львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , однак державний нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало [PERSON] , зазначивши, що при перевірці в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено що 18.08.2014 року реєстраційний номер справи 4334453461101 державним реєстратором ЛМУЮ відкрито розділ на об`єкт за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано право власності на цілу квартиру за [PERSON] , а [INFO] , реєстраційний номер справи 439829546101, державним реєстратором ЛМУЮ відкрито розділ на об`єкт за цією ж адресою та зареєстровано право власності на 1/24 частину квартири на [PERSON] . Вказане свідчить, що померлій [PERSON] не належить частина квартири, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 16.02.2021 р. державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного відділу департаменту Львівської міської ради прийнято рішення № 56647211 про відмову у внесенні змін до запису про право власності. Із врахуванням наведеного, вважає, що через помилку державного реєстратора у вчиненні реєстраційних дій виникли суперечності щодо зареєстрованих речових прав власності на частки нерухомого майна, що унеможливлює реалізацію її права власності на частці у квартирі та порушує права, як спадкоємця після смерті бабці [PERSON] . Ухвалою від 24.05.2021 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, від її представника - адвоката Горонного О.О. 23.06.2021 р. надійшла заява, у якій останній просив розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав, просив такий задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 23.06.2021 р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У вказаній заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Т.Я. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, звернувся в суд із клопотанням про проведення судового розгляду справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав зокрема є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р., зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира [ADDRESS] перебувала у спільній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), виданим 02.11.1996 р. ДП ЖКК ТБО «Львівбуд» (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2010 року (а.с.14). Після його смерті залишилось спадкове майно - 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Із спадкового майна після смерті [PERSON] , державним нотаріусом в порядку статті 1241 ЦК України, визначено обов`язкову частку в розмірі 1/6 частини зазначеної квартири за його дружиною [PERSON] . Відповідачці [PERSON] 01.07.2011 р. державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин квартири [ADDRESS] . Тобто, з врахуванням належної відповідачці [PERSON] 1/4 частки квартири та успадкованої 5/6 частин, загальний розмір її частки у квартирі [ADDRESS] становить 5/24, однак 18.08.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Т.Я. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 15207726 та зареєстровано за відповідачкою [PERSON] право власності на всю квартиру [ADDRESS] за номером запису про право власності: 6708937, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 433445346101 (а.с. 16 - витяг). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 27.08.2014 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Т.Я. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:15392352 та зареєстровано за [PERSON] право власності на 1/24 частину квартири [ADDRESS] за номером запису про право власності: 6800259, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 439829546101 (а.с.17). Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2018 р., [PERSON] одружився із [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.10.2020 року Сихівським районним у місті Львів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.20). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме 7/12 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Оскільки позивачка [PERSON] , відповідно до заповіту від 21.03.2011 р., є спадкоємцем після смерті [PERSON] , така 03.02.2021 р. звернулася в Шосту львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.18, 21). 16.02.2021 р. державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного відділу департаменту Львівської міської ради прийнято рішення № 56647211 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 6708937 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майно з реєстраційним номером 433445346101 /спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22). Окрім цього, державний нотаріус в повідомленні заявнику № 850/02-14 від 19.03.2021 р. зазначила про неможливість на даний час видачі свідоцтва про право на спадщину на заповітом на майна, що належало [PERSON] , зазначивши, що при перевірці в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що 18.08.2014 року реєстраційний номер справи 4334453461101, державним реєстратором ЛМУЮ відкрито розділ на об`єкт за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано право власності на цілу квартиру за [PERSON] , а [INFO] , реєстраційний номер справи 439829546101, державним реєстратором ЛМУЮ відкрито розділ на об`єкт за цією ж адресою та зареєстровано право власності на 1/24 частину квартири на [PERSON] . Вказане свідчить, що померлій [PERSON] не належить частина квартири, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також у повідомленні державний нотаріус вказала про необхідність звернення про внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або в судовому порядку здійснити захист своїх порушених прав (а.с.26). Із врахуванням вищенаведеного, встановлено, що державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Т.Я. було відкрито два розділи на один об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , що суперечить вимогам статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Через помилку державного реєстратора у вчиненні реєстраційних дій виникли суперечності щодо зареєстрованих речових прав власності на частки нерухомого майна. Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 цієї ж статті Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Із аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора вбачається, що одним із його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, перевіряти вказану інформацію, а у разі необхідності, запитувати від органів, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію та вимагати в разі потреби подання додаткових документів. Законодавець поклав на відповідних посадових осіб обов`язок під час реєстрації перевіряти відсутність суперечностей зареєстрованих прав і тих, що подаються до реєстрації. Приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідна посадова особа здійснює дії по аналізу поданих документів та приймає відповідне рішення про здійснення такої реєстрації або про відмову у здійсненні такої реєстрації, яке є обов`язковим для заявника. Здійснюючи такі дії при перевірці поданих документів, співставлення зареєстрованих та заявлених до реєстрації прав запобігає порушенню прав та законних інтересів власників від порушень внаслідок реєстраційних дій. У даному випадку наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що державний реєстратор Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Байко Т.Я. таких дій з перевірки документів та наявність правових підстав для реєстрації права власності на спірну квартиру не здійснила, а саме не взяла до уваги належність відповідачці [PERSON] на праві власності 5/24 частки у квартирі, а не усієї квартири, що призвело до порушення прав позивачки [PERSON] , як співвласника нерухомого майна та спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги визнання позову відповідачкою [PERSON] , яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved