Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2008 року було визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] - на 3/8 частину квартири, за [PERSON] - на 3/8 частину квартири. 30 жовтня 2012 року відповідачем була видана довіреність на ім'я [PERSON], якою вона доручила останньому продати її частину вказаної квартири. 26 жовтня 2013 року [PERSON] продав [PERSON] 3/8 частини квартири [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу. Позивачі постійно проживають у спірній квартирі, у той час як відповідач з 1995 року мешкає у м. Харкові разом зі своєю сім'єю, особистих речей в квартирі немає, комунальні платежі не сплачує. У зв'язку з цим позивачі просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивачів провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2008 року, за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] - на 3/8 частину квартири, за [PERSON] - на 3/8 частину квартири.30 жовтня 2012 року [PERSON] було видано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], на ім'я [PERSON], якою вона уповноважила останнього продати її частину квартири. 26 жовтня 2013 року між [PERSON], який діяв від імені відповідача, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, вищевказаної частини квартири. А отже, на теперішній час [PERSON] належить - ? частини спірної квартири, а [PERSON] - ? частина. Згідно довідки КЖЕП № 23 від 18.11.2014 року, відповідач по справі за вказаною адресою не проживає з 1995 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Згідно ст. 71,72 ЖК України особу може бути судом визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона понад шість місяців не проживає у спірному будинку без поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь кожного позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved