Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані позивачка та її онук [PERSON] , однак останній за зазначеною адресою з 15 січня 2018 року не мешкає, а проживає разом з батьком [PERSON] . [PERSON] зверталась до [PERSON] з проханням зняти дитину [PERSON] з реєстрації у спірній квартирі, але останній відмовився. Наявність реєстрації [PERSON] змушує позивачку нести додаткові витрати, останню позбавили субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Оскільки [PERSON] без поважних причин не проживає у спірній квартирі понад один рік, позивачка просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що наявність реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , змушує позивачку нести додаткові витрати та вона була позбавлена субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на положення ч. 4 ст. 29 ЦК України та обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що фактично ні він, ні його син - [PERSON] не мешкають за адресою: [ADDRESS] . Зауважив, що зареєстрований за іншою адресою за місцем мешкання його матері, однак остання не бажає реєструвати [PERSON] за тією ж адресою. Представник третьої особа - Служби у справах дітей Вугледарської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 79). На адресу суду від Виконавчого комітету Вугледарської міської ради надійшло письмове клопотання розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Вугледарської міської ради (а.с. 67). Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 06 серпня 2010 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27079198 від 20 серпня 2010 року, виданим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Вугледар (а.с. 8, 9). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 1980 року [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 серпня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно повторно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 січня 2018 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 15). Згідно довідки №69 від 11 червня 2018 року, Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Джерельце-Вугледар», за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та її онук [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до актів №75 від 26 червня 2018 року та №13 від 20 березня 2019 року, виданих Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Джерельце-Вугледар», [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але з 15 січня 2018 року по теперішній час не мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 12). Згідно листа Виконавчого комітету Вугледарської міської ради №Х-011-1.1-02-29 від 31 січня 2019 року позивачці повідомлено, що виписати її онука [PERSON] без звернення батька дитини з відповідним пакетом документів, а також роз`яснено порядок та підстави знаття особи з реєстраційного обліку за місцем проживанням (а.с. 16-17). Згідно акту обстеження умов проживання від 17 лютого 2020 року за результатами обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , встановлено що у квартирі задовільні санітарно-гігієнічні умови проживання, у гуртожитку є централізоване водо-, енерго-, теплопостачання, в кімнаті чисто. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: одяг за сезоном, іграшки, ванночка, продукти харчування, створені належні умови для проживання дитини. За зазначеною адресою мешкають без реєстрації [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до податкового повідомлення-рішення №0032466-4910-0525 від 22 травня 2018 року та квитанції [PERSON] сплачено податкове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 18). Згідно повідомлення про призначення субсидії на житлово-комунальні послуги [PERSON] не призначено житлову субсидію з 01 травня 2019 року (а.с. 19). Відповідно до довідки про неотримання допомоги №02-2/10-5142 від 03 жовтня 2019 року, виданої Вугледарським міським управлінням соціального захисту населення, [PERSON] не перебуває на обліку у зазначеному управлінні та не отримує допомог (а.с. 20). Згідно довідки про доходи №7374 4332 5233 3310 від 03 жовтня 2019 року, виданої Волноваським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вугледарі Донецької області і отримує пенсію за віком, щомісячний розмір пенсійної виплати якої станом на вересень 2019 року складав 1689,96 гривень (а.с. 21). Відповідно до заповіту серії ННМ №013722 від 12 березня 2019 року [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 25, 26). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку загального позовного провадження, відповідачем не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у [PERSON] перешкоди для проживання у спірній квартирі, причини відсутності останнього понад встановлені строки у квартирі, а також визначити підстави для продовження пропущеного [PERSON] строку для проживання у квартирі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] без поважних причин не проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад один рік, що підтверджується актами №75 від 26 червня 2018 року та №13 від 20 березня 2019 року, виданими Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Джерельце-Вугледар». Окрім того, відповідач добровільно вибув з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним визнати неповнолітнього [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Вирішуючи питання щодо примусового зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року (далі - Правила) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Згідно п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а відповідне рішення є безпосередньою підставою для зняття останнього з реєстраційного обліку, враховуючи, що заняття з реєстраційного обліку є повноваженням іншого органу, суд приходить до висновку, що вимоги про зняття [PERSON] з реєстрації є передчасними і не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами витрат зі сплати судового збору, суд виходить з наступного. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 12 листопада 2019 року задоволено клопотання [PERSON] та звільнено останню від сплати судового збору за подання до суду даного позову (а.с. 40). З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог позову [PERSON] , а остання була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial