Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивачі звернулись, з урахуванням уточнених позовних вимог, до відповідача з позовною заявою, в якій просили скасувати усиновлення [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2о-65/2010 від 30 вересня 2010 року; поновити первинний актовий запис про народження [PERSON] №756 від 05 липня 2007 року, зобов`язати Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни: в графі прізвище зазначити - [PERSON], в графі по батькові зазначити - [PERSON] , в графі батько внести відомості, записані за клопотанням Міського пологового будинку №2 м. Дніпропетровська; в графі мати поновити запис про матір та зазначити « [PERSON] » та видати свідоцтво про народження. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 31 травня 2008 року вони уклали шлюб, з жовтня 2008 року займались волонтерською діяльністю, а саме відвідували дитячі будинки, спілкувались з дітьми, позбавленими батьківського спілкування, займались збором та передачею іграшок, одягу, продуктів харчування та інших речей, необхідних для дітей. Під час відвідування Будинку дитини №2, що розташований за адресою: [ADDRESS] , позивачі познайомились з дитиною - [PERSON] , та під час спілкування між ними виникли близькі стосунки. Позивачі продовжували відвідувати вказаний будинок дитини та спілкуватись з дитиною, після чого вирішили забрати дитину та виховати як власну. 13 листопада 2009 року рішенням №491 виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради позивача [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою дитиною - [PERSON] . Позивачі вказують, що 26 листопада 2009 року дитину було знято з обліку Будинку дитини №2 та вони стали проживати однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2010 року вирішено усиновити громадянами України [PERSON] та [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести в актовий запис №756 від 05 липня 2007 року про народження [PERSON] , [INFO] , наступні зміни: в графі «прізвище» замість « [PERSON] » записати « [PERSON] », в графі «по батькові» замість « [PERSON] » записати « [PERSON] »; записати [PERSON] батьком та [PERSON] матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; інші відомості залишено без змін; в зв`язку з внесенням змін до актового запису, анулювати свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , видане 05 липня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та видати нове свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , відобразивши відповідні зміни. Позивачі зазначають, що вживали всіх заходів піклування та створення комфортних умов, налагоджували контакт із дитиною та прикладали усіх зусиль для того, щоб дитина була забезпечена найкращими умовами для життя та гармонійного розвитку. Зауважують, що піклувались про гармонійний розвиток та відпочинок дитини, тобто створили для дитини всі необхідні умови для гармонійного фізичного, морального та духовного розвитку. У віці 5 років [PERSON] вчинив першу крадіжку, згодом в 2014 році [PERSON] став учнем 1-Б класу середньої загальноосвітньої школи №41 Дніпропетровської міської ради та протягом навчання у школі у дитини періодично виникали прояви девіантної поведінки, дитина викрадала іграшки інших дітей, ображала інших учнів, через що позивача [PERSON] постійно викликали до школи. Навчаючись у 4-му класі, у віці 10 років, [PERSON] вчинив крадіжку грошових коштів та цукерок у свого однокласника, потім через 3 місяці після вказаної події, дитиною знову була вчинена крадіжка, але вже вдома. Позивачі вказують, що неодноразово пояснювали дитині, що брати чуже майно та грошові кошти не можна, та не зважаючи на вищезазначені події, продовжували забезпечувати дитину всім необхідним і виховувати в атмосфері поваги, гідності та любові. 09 квітня 2019 року [PERSON] приніс до середньої загальноосвітньої школи №31 Дніпропетровської міської ради травматичний пістолет та під час бесіди було з`ясовано, що він знову вчинив крадіжку, після чого позивачі перевели дитину до Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс №120» Дніпропетровської міської ради. 27 травня 2019 року [PERSON] зібрав особисті речі та переїхав проживати до бабусі та дідуся і під час літніх канікул 26 серпня 2019 року вчинив крадіжку ключів від автомобіля в сім`ї свого товариша, але через те, що авто завести не вдалось, крадькома повернув ключі на місце. Після вказаної події [PERSON] 01 вересня 2019 року повернувся проживати до позивачів та продовжив навчання у КЗО «Навчально-виховний комплекс №120» Дніпропетровської міської ради. Позивачі зрозуміли, що виховувати дитину, яка з малолітнього віку вчиняє злочини і нехтує їх проханнями та застереженнями вони не зможуть, а тому подали до комісії з питань прав дитини при виконкомі Чечелівської районної у місті Дніпрі ради заяву з проханням тимчасово влаштувати [PERSON] до відповідного закладу, на що отримали відмову у зв`язку з відсутністю підстав. 07 вересня 2019 року [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, та відповідальність за його дії понесли позивачі, оскільки [PERSON] на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність. 03 грудня 2019 року співробітниками управління-служби у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради [PERSON] було поселено до Комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей Дніпропетровської міської ради, де він і знаходиться на момент подачі позовної заяви. Позивачі вказують, що створили всі умови для гармонійного фізичного, морального та духовного розвитку дитини, виховували її як власну, однак її вчинки призвели до того, що позивач [PERSON] захворіла на невротичні розлади, систематичний головний біль, тахікардію, емоційне та фізичне перенавантаження, депресію. Лікарем психіатром було діагностовано посттравматичний стресовий розлад. Позивач [PERSON] переживає безсоння, почуття розгубленості, втрату інтересу до життя та істерики станом і на даний час. Позивачі наголошують, що максимально вживали всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займались питаннями її виховання та розвитку, однак, всупереч всім можливим заходам, між ними та усиновленою дитиною склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання і виконання ними як усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а тому вони вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області до розгляду цивільної справи. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року повернуто відповідачу органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради зустрічну позовну заяву за його позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Межівська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав. 06 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника третьої особи - виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, в якому він зазначає, що провідну роль у психічному розвитку дітей відіграють близькі дорослі, в даному випадку це позивачі. Якщо дитина на початку підліткового віку має сильні прояви девіантної поведінки, то проблема, скоріше за все, приховується у неправильному вихованні. Вказує, що більше десяти років хлопчик під впливом прийомних батьків формувався як особистість. У випадку, якщо значну роль на виховання вплинули: потік різноманітних засобів інформації чи коло спілкування, то батьки мали б їх обмежувати чи слідкувати за ними і не допускати негативного впливу на формування особистості у хлопчика. Майже все своє свідоме життя хлопчик жив та виховувався у сім`ї позивачів, які не змогли впоратися з покладеними на них батьківськими обов`язками в плані формування у дитини норм поведінки, що може мати тяжкі наслідки, як для [PERSON] , так і для оточуючих. Зараз позивачі хочуть просто відмовитись від дитини, оскільки зрозуміли, що не можуть як слід виховувати її, і що подальше перебування [PERSON] в сім`ї може мати негативні наслідки в першу чергу для них. Вважає, що позивачі не сприяли засвоєнню [PERSON] загальновизнаних норм моралі, не виявили інтересу до його внутрішнього світу, що є невиконанням ними своїх батьківських обов`язків, особливо враховуючи те, що першу крадіжку він здійснив у віці п`яти років і в подальшому це повторювалося. Отже належної уваги щодо запобігання такій поведінці в майбутньому приділено не було. Наголошує, що доцільно проводити процес не розусиновлення, а позбавляти позивачів, які більше десяти років виховували дитину, батьківських прав. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив третьої особи - виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка надійшла на адресу суду 19 травня 2020 року, представник позивачів [PERSON] зазначає, що подача третьою особою відзиву порушує ст. 178 ЦПК України, оскільки згідно даної статті, право на подачу відзиву на позовну заяву надано відповідачу, натомість ст. 181 ЦПК України передбачено право подачі третьою особою пояснення щодо позову або відзиву. Аргументи та міркування, викладені у вищезазначеному відзиві третьої особи, вважає необґрунтованими з огляду на наступне. З моменту усиновлення дитини служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не здійснювала нагляд за умовами проживання і виховання усиновленої дитини - [PERSON] , а тому в них відсутня будь-яка інформація про те, як позивачі виховували дитину. Позивачами у позовній заяві достатньо повно викладено обставини справи та підтверджено доказами те, що позивачі дбали про нормальну адаптацію дитини до соціуму, піклувались про гармонійний розвиток дитини та постійно цікавились, до чого дитина має хист, дбали про забезпечення гідних умов проживання для дитини, дбали про здоров`я дитини, про її відпочинок та освіту. Міркування, викладені у відзиві, зводяться до нічим не обґрунтованих припущень відносно того, що усиновлювачі не приділяли належної уваги дитині. Стосовно висновку виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який було додано до відзиву, зазначає, що його подання є неправомірним та таким, що порушує норми ч.5 ст.19 СК України. Служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з моменту усиновлення не здійснювала нагляд за умовами проживання та виховання [PERSON] , а тому в ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області відсутні відомості, одержані в результаті обстеження умов проживання усиновленої дитини, на підставі яких можливо було б зробити висновки про позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, представник позивачів [PERSON] просить суд ставитись критично до висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, оскільки він ґрунтується на припущеннях та не містить жодного обґрунтування у вигляді фактів порушення прав дитини та ухилення позивачами від виконання батьківських обов`язків, не зазначено причин, з яких доцільно позбавити батьківських прав. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити. Додатково зазначив, що вони з позивачем [PERSON] хотіли дати шанс дитині без батьків та робили все, що можливо. Однак нічого зробити не вдалося, [PERSON] продовжував їх обманювати та не змінював свою поведінку. Вказав, що дитина з позивачами проживати не бажає, з іншими родичами відносини також не підтримує. Вважає, що дитина їм мстить за те, що вони йому не рідні батьки. Дитина має інші інтереси та цілі, а тому вони з позивачем [PERSON] більше нічого не зможуть йому дати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Пояснила, що вони з позивачем [PERSON] намагалися гідно виховувати [PERSON] , в чому їм також допомагали родичі, займалися з психологом. Однак [PERSON] постійно їм брехав та не бажає виправлятися. Наразі позивач [PERSON] дуже втомилася, постійно хвилюється через поведінку дитини, але якось змінити ситуацію вже не має можливості. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не підтримали та просили у його задоволенні відмовити, зазначили, що скасування усиновлення лише погіршить стан дитини. Додатково повідомили, що ними вже подана заява про позбавлення позивачів батьківських прав. Представник третьої особи Соборного районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, заперечень по справі не має. Представник третьої особи виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, з позовними вимогами не погоджується. Вислухавши позивачів, представника позивачів [PERSON] , представників відповідача [PERSON] та [PERSON] , допитавши дитину [PERSON] , дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивачі з 31 травня 2008 року перебувають у шлюбі (т.1 а.с.25). Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради №491 від 13 листопада 2009 року вирішено встановити опіку та призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] ; визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання опікуна [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.26-27). Позивач [PERSON] пройшла курс підготовки потенційних опікунів, піклувальників з 22 по 25 вересня 2009 року, а також курс підготовки кандидатів у прийомні батьки та батьки-вихователі щодо виховання ВІЛ-інфікованих дітей з 27 по 29 жовтня 2009 року, що підтверджується довідками №156/2009 та №02/09 (т.1 а.с.28, 29). 30 вересня 2010 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №2о-65/2010 повністю задоволено заяву [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, про усиновлення дитини та вирішено усиновити громадянами України [PERSON] та [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести в актовий запис №756 від 05 липня 2007 року про народження [PERSON] , [INFO] , наступні відомості: в графі «прізвище» замість « [PERSON] » записати « [PERSON] », в графі «по батькові» замість « [PERSON] » записати « [PERSON] »; записати [PERSON] батьком та [PERSON] матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; інші відомості залишити без змін; в зв`язку з внесенням змін до актового запису, анулювати свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , видане 05 липня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та видати нове свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , відобразивши відповідні зміни (т.1 а.с.31-32). 03 грудня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , в якому його батьками зазначено позивачів (т.1 а.с.33). [INFO] у позивачів народився син [PERSON] , та [INFO] - донька [PERSON] (т.1 а.с.34,35). Відповідно до довідки №20830 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивачі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.71). З характеристики, наданої Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа №31» Дніпровської міської ради вбачається, що [PERSON] навчався в СШ №31 з першого по п`ятий клас та під час навчання показав середній рівень знань, зацікавленості у навчанні не проявляв, в класі друзів не мав, спілкувався з учнями старших класів та палив з ними на пришкільній території. Бесіди з [PERSON] результатів не дали. Навесні, 9 квітня, [PERSON] приніс до школи травматичний пістолет, давав його іншим учням, погрожував однокласнику. Під час бесіди з адміністрацією школи з`ясувалось, що [PERSON] в портфелі має телефон, музичні колонки, електронні кальяни, газові балони до зброї, срібний чоловічий перстень, та вказані речі батьки йому не купували. Батьки з`ясували, що дома зникли гроші та після бесіди дома з батьками, [PERSON] зізнався у крадіжці грошей. Після вказаної події батьки перевели [PERSON] до іншої школи (СШ №120) (т.1 а.с.40). З характеристики, наданої класним керівником 5-Б класу Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс №120» Дніпровської міської ради, вбачається, що [PERSON] з 16 квітня 2019 року навчається у вказаному закладі та має навчальні досягнення середнього рівня, навчається не в повну міру своїх можливостей, здатен запам`ятовувати учбовий матеріал, але на уроках неуважний, багато відволікається, виявляє логічне, образне, творче мислення, домашнє завдання виконує не завжди. [PERSON] веселий, товариський, піддається чужому впливу та прагне бути лідером, збирає навколо себе групи дітей і намагається ними керувати. У розмові з дорослими не завжди щирий, може говорити неправду. Батьки приділяють належну увагу вихованню [PERSON] , постійно підтримують зв`язок з класним керівником та ретельно реагують на вчинки, скоєні [PERSON] (т.1 а.с.41). Відповідно до інформації КЗО «НВК №120» від 05 вересня 2019 року про дитину [PERSON] , [INFO] , останній за півтора місяці навчання показав себе зовні вихованою дитиною, має середній рівень навчальних досягнень; [PERSON] повністю забезпечений необхідним шкільним приладдям, особистими речами; програмовий матеріал засвоює на середньому рівні; хлопець не бере участі у класних заходах, але активно шукає друзів серед старшокласників і дітей, що потребують посиленої педагогічної уваги, прагне бути в центрі уваги і заради цього часто говорить неправду; гуртків не відвідує, у вільний час спілкується на вулиці з сумнівними друзями; батьки приділяють хлопцеві увагу, цікавляться його справами, завжди миттєво реагують на дзвінки класного керівника, проте, вже не мають на хлопця впливу (т.1 а.с.42). У вересні 2019 року у відношенні позивача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого вона не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого останній вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України, а саме 07 вересня 2019 року близько 18 год.43 хв. вчинив крадіжку на суму 307,50 грн, однак не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність (т.1 а.с.49). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2019 року позивача [PERSON] визнано винною у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та вирішено її звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням (т.2 а.с.32-33). Згідно звіту про умови проживання та виховання усиновленої дитини - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , умови проживання дитини добрі, [PERSON] разом з братом та сестрою мають окрему кімнату, індивідуальне місце для сну, навчання, зберігання особистих речей тощо. Стосунки між дитиною та батьками дружелюбні, але починаючи з 2018 року почали виникати непорозуміння через конфлікти в школі з однокласниками, крадіжки вдома (т.1 а.с.53). У довідці про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, наданій позивачу [PERSON] , [INFO] , зазначено, що згідно результатів психологічного діагностування виявлено, що [PERSON] має наступний психоемоційний стан та індивідуально-психологічні особливості: занижена самооцінка, підвищений рівень тривожності та фрустрації, ознаки стресу та психічного виснаження, симптоми посттравматичного стресового розладу (поверхневий, неспокійний сон, почуття недовіри та почуття безвиході, відчуття відчуженості, емоційне збудження, постійна настороженість та розсіяна увага). Рівень батьківського потенціалу [PERSON] щодо усиновленої дитини - знижено, емоційний зв`язок з дитиною негативно забарвлений та немає психологічної сумісності. Вищезазначене не сприятиме позитивному розвитку відносин між жінкою та дитиною і подальше сумісне перебування може нести за собою шкідливі наслідки у майбутньому як для жінки, так і для дитини. Рекомендовано: сумісне проживання між усиновлювачем [PERSON] та усиновленої дитини [PERSON] набула негативної динаміки і є необхідність розглянути питання про розусиновлення дитини (т.1 а.с.61-62). У довідці про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, наданій позивачу [PERSON] , [INFO] , зазначено, що згідно результатів психологічного діагностування виявлено, що [PERSON] має наступний психоемоційний стан та індивідуально-психологічні особливості: підвищений рівень тривожності та фрустрації, ознаки стресу та психічного виснаження, симптоми емоційного вигорання (фізичне та емоційне виснаження, відчуття тривоги, втрата апетиту, проблеми зі здоров`ям, роздратованість, проблеми зі сном, відраза до спілкування з оточуючими, апатія). Рівень батьківського потенціалу [PERSON] щодо усиновленої дитини - знижено, емоційний зв`язок з дитиною негативно забарвлений та немає психологічної сумісності. Ресурси для виховання всиновленої дитини - мінімальні, є здатність задовольняти лише базові потреби дитини. Вищезазначене не сприятиме позитивному розвитку відносин між чоловіком та дитиною і подальше сумісне перебування може нести за собою шкідливі наслідки у майбутньому як для чоловіка, так і для дитини. Рекомендовано: сумісне проживання між усиновлювачем [PERSON] та усиновленої дитини [PERSON] набула негативної динаміки і є необхідність розглянути питання про розусиновлення дитини (т.1 а.с.63-64). 06 вересня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини при виконкомі Чечелівської районної у місті ради вирішено: відмовити у тимчасовому влаштуванні дитини, [PERSON] , [INFO] , до відповідного закладу у зв`язку з відсутністю підстав; направити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Чечелівської районної у місті Дніпрі ради для надання соціальних послуг родині; роз`яснити, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства з питання зняття батьківських прав необхідно батькам звертатися до суду (т.1 а.с.68). 02 червня 2020 року Центром соціальної і психологічної реабілітації дітей міста Дніпро надано психолого-педагогічну характеристику щодо дитини [PERSON] , відповідно до якої дитина має як позитивну, так і негативну характеристику, рекомендовано спрямувати активність у раціональне русло, контролювати сферу спілкування та дозвілля, надавати психологічну підтримку, створювати ситуацію успіху, розвивати вольові риси характеру, розвивати творчі здібності, допомогти у життєвому самовизначенні, влаштувати у сімейні форми виховання (т.2 а.с.21). 22 червня 2020 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради надано висновок щодо недоцільності скасування усиновлення дитини, відповідно до якого виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що батьки злісно ухиляються від виховання та утримання дитини, вважає за недоцільне скасування усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.251-252). Допитаний в судовому засіданні у присутності педагога [PERSON] та психолога [PERSON] малолітній [PERSON] підтвердив, що дійсно викрадав гроші, втікав з дому та не заперечував обставини, викладені у позовній заяві стосовно автомобіля. Свою поведінку пояснив тим, що хотів здаватися крутим перед друзями. Також підтвердив, що дійсно просив скасувати усиновлення через те, що думав, що так буде краще. Потім він намагався просити пробачення у батьків, однак додзвонитися до них не міг, оскільки вони його номер або заблоковували, або просто не брали слухавку. На даний час він жалкує про свою поведінку та хоче повернутися до батьків, щоб і надалі з ними проживати. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно зі ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Частинами 3-5 ст.232 СК України визначено, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що діти та батьки не повинні розлучатись всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута), яка ратифікована Законом України №3017-VI від 15 лютого 2011 року регламентовано, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Позивачі, як на правову підставу для скасування усиновлення, посилаються на п. 3 ч.1 ст. 238 СК України. Так, відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. В судовому засіданні встановлено, що визначальною причиною для скасування усиновлення позивачі вказують на зміну поведінки дитини в негативну сторону, вчинення нею крадіжок, з приводу чого виникли конфліктні відносини між ними, що призвело до ускладнень стосунків між ними та роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, що позивачі виділяють як похідну причину. Судом враховується, що ключовим питанням при вирішенні справ про скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам дитини, проте позивачі не наводять таких підстав, обмежується виключно порушенням власних прав. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачами та їх представником суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від їх волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків. Надані позивачами письмові докази щодо їхнього стану здоров`я (довідки невропатолога і психіатра) та характеризуючі дитину документи (характеристики, довідки, рапорт працівника поліції) не свідчать про доцільність скасування усиновлення через те, що між позивачами та дитиною склалися стосунки, незалежно від їх волі, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків. Так з наданих медичних довідок невропатолога щодо стану здоров`я позивачів та психіатра щодо стану здоров`я позивача [PERSON] причинно-наслідковий зв`язок погіршення стану здоров`я встановити не можливо (т.1 а.с.59-60). Щодо доказів наданих суду на підтвердження негативної поведінки дитини судом враховується практика Європейського суду з прав людини, а самерішення Європейського Суду з прав людини у справі «Курочкін проти України» № 42276/08 від 20 серпня 2010 року в п. 56 якого вказано, що скасування усиновлення як санкція, застосована до дитини за її негідну поведінку не видається доречним виправданням застосування такого заходу, який призводить до роз`єднання сформованого сімейного осередку. Довідки від 28 травня 2019 року №71 та №72 про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, видані КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» позивачам, якими рекомендовано розглянути питання про розусиновлення дитини, також не є належним та допустимим доказом того, що між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків. Такі довідки мають лише рекомендаційний характер. З огляду на викладене, враховуючи висновок органу опіки і піклування щодо недоцільності скасування усиновлення, пояснень дитини, яка бажає повернутися до позивачів та шкодує про свої вчинки, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено наявність підстав, які могли б бути причинами для скасування усиновлення, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачами судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed