Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.04.2019 року звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого в них [INFO] народилася донька [PERSON]. В серпні 2015 року відповідачка зібравши речі пішла з сім'ї, залишивши дитину разом з батьком - [PERSON]. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.01.2016 року, було визначено місце проживання дитини разом з батьком - [PERSON] та з відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.01.2016 року, шлюб між [PERSON] та відповідачкою розірвано. [INFO] батько дитини - [PERSON] помер. За весь час, поки батько дитини був живий, він здійснював утримання та виховання доньки. Відповідачка утриманням дитини не займалася, наявність рішення суду щодо стягнення з неї аліментів на дитину, не вплинуло на її обов'язок матеріально утримувати свою доньку. Після смерті [PERSON], дитина проживала та знаходилася на утриманні батька померлого [PERSON] - [PERSON]. Оформити документи та забрати дитину до себе відповідачка не виявила бажання. 19.12.2018 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.01.2016 року відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №83 від 21.03.2019 року, позивачку було призначено опікуном дитини - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягувати з відповідачки на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.24). У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надала, так само як і не надала заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В матеріалах справи наявна довідка з Сектора реєстрації, відповідно до якої [PERSON]знята з реєстраційного обліку 27.06.2018 року за адресою: [ADDRESS], відомості щодо її реєстрації в м. Енергодар відсутні (а.с.20). Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Отже, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] є адреса: [ADDRESS], а тому суд вважає за можливим в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України, розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідача у м. Енергодар. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, у зв'язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки невідоме, [PERSON] сповіщалася про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.27). В порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідачка повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з'явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не надала, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою по справі - [PERSON], та рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.01.2016 року, даний шлюб було розірвано (а.с.11). [PERSON] та відповідачка по справі - [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.01.2016 року, було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком - [PERSON] та з відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки (а.с.8-10). [INFO] батько дитини - [PERSON], [INFO], [PERSON] помер (а.с.12). Після смерті [PERSON], малолітня дитина проживала та знаходилася на утриманні батька померлого [PERSON] - [PERSON]. 19.12.2018 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.01.2016 року відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.13-16). Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №83 від 21.03.2019 року, позивачку було призначено опікуном дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.17). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Хоча відповідачка позбавлена батьківських прав, проте вона, відповідно до ч.2 ст.166 СК України, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Також, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що при зверненні до суду, позивачку звільнено від сплати судового збору, у зв'язку з чим, суд враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved