Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивачка 15.01.2014 року звернулась з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів в разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відомостей про постійне місце роботи, доходи та наявність інших утриманців суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході та за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 2002 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбних відносин. За час перебування у шлюбних відносинах у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та батьківство відповідача щодо яких підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданим ВДРАЦС Солом'янського РУЮ У М.Києві 12.11.2005 року, та свідоцтвом про народження [PERSON], виданим ВДРАЦС Солом'янського РУЮ У М.Києві 06.01.2006 року. Однак після народження другої дитини, тобто у 2005 році фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинилися. У зв'язку зазначеним відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дітей припинив надавати, участі у їх вихованні не приймає. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням судом не встановлено. Позивачка одна несе витрати по утриманню дітей, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дітей, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи те, що відповідач відомості про дохід не надав, але як батько зобов'язаний утримувати малолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину, починаючи з 15.01.2014 року і до їх повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Outcome: approved