Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.10.2010 р. по 01.02.2015 р. в розмірі 40196,51 гривень на користь КП «ЖЕО-111 Голосіївського району», з яких: сума заборгованості 27932,77 гривень, інфляційні нарахування в розмірі 9736,25 гривень, 3% річних в розмірі 2527,49 гривень, а також солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2015 р. по 30.06.2018 р. на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» в розмірі 4929,93 гривень, з яких: сума заборгованості 4438,62 гривень, інфляційні нарахування в розмірі 385,48 гривень, 3% річних в розмірі 105,83 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі здійснювали надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] у період з 01.10.2010 р. по 30.06.2018 р. Відповідачі у справі є наймачами [ADDRESS] . В обґрунтування позову, посилаючись на положення ст.ст. 64,66,67 ЖК України, позивачі зазначають, що відповідачі, як наймачі квартири, належним чином не виконали свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у них виникла заборгованість за період з 01.10.2010 р. по 01.02.2015 р. в розмірі 27932,77 перед КП «ЖЕО-111 Голосіївського району» та в розмірі 4438,62 гривень перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» за період з 01.03.2015 р. по 30.06.2018 р., яку вони просять стягнути солідарно в судовому порядку. Крім того, з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України, позивачі просить стягнути з відповідачів 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення виконання зобов`язань і інфляційні втрати. 19.11.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження на підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України. Станом на момент розгляду справи відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № Г278356, який виданий відповідно до рішення Виконкому Київської міської Ради 21.04.1976 р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано право на вселення в [ADDRESS] . Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачі станом на момент розгляду справи, а також в період з 01.10.2010 р. по 30.06.2018 р. мешкали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто, що останні в спірний період були споживачами житлово-комунальних послуг за даною адресою. Відповідно до ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст.67 ЖК України). Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. КП «ЖЕО-111 Голосіївського району» створено на підставі рішення Голосіївської районної у м.Києві ради від 08.11.2007 р. № 16/099 і згідно з положеннями Статуту предметом діяльності підприємства є управління та обслуговування жилого та нежилого фонду, прибудинкових територій, виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку. При зверненні до суду КП «ЖЕО-111 Голосіївського району» просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги до яких включена плата за утримання будинку і прибудинкової території, за централізоване опалення, гаряче та холодне водопостачання за період з 01.10.2010 р. по 28.02.2015 р, посилаючись на те, що зазначені послуги надавались саме Комунальним підприємством. Однак, на підтвердження зазначених обставин позивачем надано: Статут підприємства, розрахунок заборгованості, Договір № 9 на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності від 02.01.2013 р. та додатки до нього зі строком дії до 30.04.2015 р. Відповідно до укладеного Договору на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду їх предметом є утримання, технічне та санітарне обслуговування Виконавцем житлового фонду, нежитлових приміщень, інших споруд, прибудинкової території, внутрішньо будинкових інженерних мереж, поточного ремонту та надання інших послуг. На виконання зазначених договорів КП «ЖЕО-111 Голосіївського району» зобов`язалось утримувати та обслуговувати житловий і нежитловий фонду комунальної власності, прибудинкової території з елементами благоустрою, внутрішньбудинкові інженерні мережі та обладнання в межах наявного фінансування, а також здійснювати нарахування та збір від населення плати за утримання і обслуговування житла. Однак, КП «ЖЕО-111 Голосіївського району» не надані докази які підтверджують наявність у позивача права на збір з населення плати за централізоване опалення, гаряче та холодне водопостачання і водовідведення, хоча нараховані суми за зазначені послуги пред`явлені до стягнення, не надані докази про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 р. Матеріали справи не містять доказів фактичного надання послуг, як то договори з постачальниками послуг, кошторис понесених витрат на зазначений період, а отже дані вимоги не є доведеними. Крім того, до суду звернулось КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», що створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 р. № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» з вимогами до відповідачів про солідарне стягнення з них плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2015 р. по 30.06.2018 р. Хоча, як вбачається з наданих суду письмових доказів, послугу з утримання будинку та прибудинкової території за березень-квітень 2015 р. повинно було надавати КП «ЖЕО-111 Голосіївського району м.Києва» відповідно до Договору № 9 на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності від 02.01.2013 р. На підтвердження фактичного надання послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] надано лише Статут підприємства та розрахунок заборгованості, що не є належними та достатніми доказами на підтвердження зазначених обставин. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, законодавець покладає обов`язок доказування на сторони у справі і суд позбавлений можливості у даному випадку з власної ініціативи витребовувати будь-які докази. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Позивачі до розгляду справи по суті не були позбавлені можливості надати суду належні та достатні докази на підтвердження наявності у них права на пред`явлення вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме доказів фактичного надання таких послуг, понесених на їх надання витрат, актів виконаних робіт, а також договорів з постачальниками, доказів правомірності пред`явлення таких вимог до відповідачів у справі, як осіб, які є споживачами послуг за даною адресою, однак зазначених дій не вчинили. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також відсутність достатніх доказів на підтвердження фактичного надання послуг позивачами, доказів правомірності пред`явлення вимог до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: dismissed