Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що 11 липня 2009 року біля 23 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись ним у м.Дрогобичі Львівської області по вул..Трускавецькій, при проїзді ділянки дороги в районі будинку № 91 порушила вимоги правил дорожнього руху, що призвело до наїзду на пішохода [PERSON]. Внаслідок наїзду [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла в Дрогобицькій центральній міській лікарні № 1. Вину [PERSON] у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди досудовим слідством доведено повністю і їй пред»явлено звинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135 та ч.2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч.5 ст. 49 КПК України у справах про злочини, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, передбачені цією статтею мають його близькі родичі. [PERSON] та [PERSON] є батьками загиблої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рідними дочками, тобто вони є особами, які мають право на отримання відшкодування у зв»язку із її смертю. Вчиненим злочином [PERSON] заподіяла матеріальну шкоду: 829,01 грн. витрати на лікування згідно представлених фіскальних чеків; 1671,05 грн. витрати на поминальний обід згідно представленої накладної; 1195,00 грн. витрати на саркофаг, подушку, покривало, хрест; 398,95 грн. витрати на обслуговування похорону згідно примірного договору-замовлення на організацію та проведення поховання; 1500 грн. витрати на поминальний обряд 9 днів; 2000 грн. витрати на поминальний обряд 40 днів; 43109,95 грн. витрати необхідні на пам»ятник та огорожу згідно представленого рахунку. Крім матеріальної шкоди їм завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, викликаних втратою рідної людини, моральну шкоду оцінюють у розмірі 100 000 грн. кожен. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримали повністю, просять постановити рішення, в якому позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, зокрема, що стосується відшкодування матеріальної шкоди то в цій частині позову просять відмовити в повному обсязі оскільки ці вимоги вже вирішено у цивільній справі № 442/438/14-ц, а що стосується розміру відшкодування моральної шкоди то в цій частині покладаються на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. З вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2013 року вбачається, що [PERSON] визнано винною за ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України і засуджено до 4-ох років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, а також з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; стягнено 3216 грн. в користь Дрогобицької міської лікарні № 1 витрати за стаціонарне лікування [PERSON]; стягнено на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 34650 грн.; стягнено на користь [PERSON], [PERSON] моральну шкоду в розмірі по 20000 грн. кожній. (а.с.4-12) [PERSON] засуджено за те, що вона 11 липня 2009 року керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись ним близько 23 год. ЗО хв. у м. Дрогобичі Львівської області по вулиці Трускавецькій у напрямку до центральної частини м.Дрогобича при проїзді ділянки дороги поряд з дитячим санаторієм «Зелений гай» який розташований по вулиці Трускавецькій, 91, порушила вимоги Розділу 1 п. 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б); Розділу 12 п. 12.3; Розділу 12 п.12.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що вона, керуючи транспортним засобом із швидкістю 70 км/год., що є перевищенням встановленої у населених пунктах швидкості, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді появи в полі її зору на даному відрізку дороги пішохода [PERSON], яка завершувала перехід проїзної частини дороги, не вжила своєчасних заходів для зменшення швидкості керованого нею автомобіля аж до повної зупинки, не дала їй дорогу, такими своїми діями створила небезпеку для руху, що призвело до наїзду на неї. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав технічні ушкодження, а пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких померла 15 липня 2009 року, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у Дрогобицькій міській лікарні № 1. Крім цього [PERSON], 11 липня 2009 року близько 23 год. 30 хв., керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись ним у м.Дрогобичі Львівської області вулиці Трускавецькій у напрямку до центральної частини м.Дрогобича при проїзді ділянки дороги поблизу дитячого санаторію «Зелений гай», який розташований по вулиці Трускавецькій, 91, здійснила наїзд на пішохода [PERSON].\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Внаслідок наїзду пішохід отримала тяжкі тілесні ушкодження та втративши свідомість залишилась лежати поряд з місцем ДТП. Водій [PERSON], будучи причетною до травмування пішохода [PERSON], не зупиняючи керований нею автомобіль, завідомо залишила останню без допомоги, і в порушення вимог Розділу 2 пункту Правил дорожнього руху України покинула місце події, чим позбавила потерпілу [PERSON] можливості вжиття заходів для самозбереження. Однак, не погодившись з таким вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області прокурор та потерпілі подали апеляційні скарги на даний вирок. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 03.12.2013 року вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2013 року щодо [PERSON] в частині цивільного позову скасовано, а справу скеровано до Дрогобицького міськрайонного суду Льівської області на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, що вбачається з копії даної ухвали долученої до матеріалів цивільної справи. (а.с. 13-17) Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'яз кові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, з огляду на це позивачі правомірно звернулися з позовом до [PERSON] Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено в судовому засіданні, Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2014 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке набрало законної сили, вирішено позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди [PERSON] та [PERSON], а тому позов в цій частині безпідставний та задоволенню не підлягає. (а.с. 19-20). Щодо стягнення з відповідача в користь [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. кожному, то така підлягає до стягнення частково у зв»язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди у відповідності з ст. 23 Цивільного кодексу України визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши при цьому характер скоєного злочину, матеріальне становище відповідача - яка має на утриманні неповнолітню дитину, те, що позивачам [PERSON] та [PERSON] вже частково відшкодовано моральну шкоду, а саме в розмірі по 10000 грн. кожній, вважає, що позов про стягнення моральної (немайнової) шкоди з відповідача необхідно задоволити частково. Згідно п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved