Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду 20 березня 2014 року із позовом, яким просили суд прийняти рішення про встановлення факту прийняття спадщини за померлим [PERSON] його дружиною [PERSON], визнати за позивачами право власності в порядку спадкування по ? частни кожному в житловому будинку під літерою «А-1» жилою площею 55,30 кв.м. із належними до нього господарськими прибудовами - літньою кухнею літ. «Б», сараями літ. «В», «б», уборною літ «Г», водопроводом та огорожею, які розташовані за адресою [ADDRESS]. Також позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування по заповіту на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що не в змозі отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування, оскільки спадкодавець не зареєстрував свої права у встановленому законом порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Згідно договору купівлі продажу від 22 вересня 1987 року [PERSON] придбав жилий будинок з належною частиною надвірних будівель за адресою [ADDRESS]. на земельній ділянці розміром 600 кв. м. На вказаній ділянці знаходиться один жилий будинок, жилою площею 28,7 кв.м., означений на плані літ. «А», літня кухня літ «Б», огорожа, сараї літ. «В», «б», уборна «Г», водо буд. Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом 22 вересня 1987 року та зареєстрований в реєстрі за № 1-1946 (арк. с. 32-33). [PERSON] помер [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 1998 року 26 червня зроблено відповідний актовий запис за № 865 (арк. с. 19). За приписами статті 529 ЦК Української РСР (в редакції 1996 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, дружина [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, але за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину та не зареєструвала право власності у встановленому законом порядку. [PERSON] померла [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 2005 року 29 вересня зроблено відповідний актовий запис № 1346 (арк. с. 20). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджує свідоцтво про народження [NUMBER] (арк. с. 16). [PERSON] (батько позивачів) успадкував після смерті матері [PERSON] ? частину вищевказаного будинку. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів своїм дітям [PERSON] та [PERSON] належну йому ? частку зазначеного будинку в рівних частках кожному Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1841 (арк. с. 13). [PERSON] помер [INFO], про що 29 травня 2013 року складено відповідний актовий запис № 614 (арк. с. 24). Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11 березня 2014 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] оскільки право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не було зареєстровано за власником відповідно до діючого законодавства (арк. с. 48). За приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 2 статті 1226 ЦК України визначено, що суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів в частині визнання права власності на частки у будинку. Щодо вимог [PERSON] судом встановлено наступні факти. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 2004 року квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/4 частина) (арк. с. 17). Рішення про право реєстрацію права власності прийнято 7 грудня 2005 року про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9193792 (арк. с. 18). Після смерті [PERSON] її частку успадкували діти, [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частки кожний. [PERSON] є дружиною [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] (арк. с. 15). [PERSON] померла [INFO] про що в книзі реєстрації смертей 2005 року 18 жовтня зроблено відповідний запис за № 1435 (арк. с. 21). Спадщину за нею, у вигляді ? частини квартири прийняв її чоловік [PERSON] (арк. с. 22). Таким чином, на час смерті [PERSON] належала 5/8 часток квартири. Вказані частки [PERSON] заповів своїм дітям - [PERSON] 3/16 частки та [PERSON] 7/16 часток (арк. с. 13). Свідоцтво про право на спадщину на 3/16 часток квартири видано [PERSON] (арк. с. 28). Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11 березня 2014 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] оскільки право власності не було зареєстровано за власником відповідно до діючого законодавства (арк. с. 48). Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, аналізуючи пояснення представника позивачів та всі досліджені докази, суд вважає, що позивачі не можуть реалізувати свої права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм спадковим майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved