Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 гривень 00 копійок з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 03 грудня 2012 року. Від даного шлюбу сторони мають одну дитину доньку [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа №514/292/13-ц від 04 квітня 2013 року, виданого Тарутинським районним судом Одеської області 21 грудня 2015 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1100 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону. Однак, внаслідок того, що воно повинна витрачати щомісячно кошти на ліки, на їжу , на одяг, взуття, відвідування логопеда та занять з підготовки до школи, зазначений розмір аліментів є недостатнім. Враховуючи вище викладене позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від представника позивачки надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, на своїх вимогах наполягає . Відповідач у судове засідання не зявився. На адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій він зазначив, що вимоги позивачки не визнає, просить у їх задоволенні відмовити та розглянути справу без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що: 01 липня 2011 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №273086, виданим 07 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с.5). 03 грудня 2012 року рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №1528/2215/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.10). На підставі виконавчого листа №514/292/13-ц від 04 квітня 2013 року, виданого Тарутинським районним судом Одеської області 21 грудня 2015 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1100 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону (а.с.3). З розрахунку заборгованості №6947 від 18 жовтня 2017 року вбачається, що станом на 01 жовтня 2017 року заборгованість [PERSON] по аліментам складає 24 748 гривень 42 копійки (а.с.6-8). Однак, з копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 грудня 2017 року вбачається, що виконавче провадження про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів закінчено у звязку з виконанням боржником виконавчого документа (а.с.30). Тож, на теперішній час [PERSON] сплатив заборгованість по аліментам. Крім того, з копії наказу №6 від 09 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] прийнято на роботу на посаду водія до фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.22). Трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 09 січня 2018 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] передбачена оплата праці працівника [PERSON] в розмірі 3723 гривні (а.с.23). Тобто, на теперішній час [PERSON] має власний регулярний дохід, що надасть йому змогу вчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак, позивачкою [PERSON] не було надано доказів, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України, в редакції яка дії з 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 30 листопада 2017 року (а.с.1). Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 року 1689 гривень. Отже, починаючи з 08 липня 2017 року законодавством визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який на на момент звернення позивачки до суду з даним позовом дорівнює 844 гривні 50 копійок для дітей віком від 6 до 18 років. Тож, розмір аліментів, які стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] повністю відповідає вимогам статті 182 СК України. Враховуючи, вимоги статтей 180, 182 СК України та те, що позивачкою не доведено наявність обставин для збільшення розміру аліментів, суд вважає за необхідне позивачці в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed