Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кропивницький (Кіровоград), [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що вони є власниками 51/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький (Кіровоград), [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2007 року, що підтверджується архівною довідкою № 26773 від 22.08.2016 року, виданою ОКП КООБТІ, при цьому у вказаній частині житлового будинку зареєстровані вони (позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В.), а також 30.08.2008 року було зареєстровано за вказаною адресою місце проживання відповідача [PERSON], - колишньої дружини [PERSON], що підтверджується довідкою № 809 квартального комітету № 12 від 15 грудня 2016 року. Зазначили, що в 2014 році сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] були припинені та 19.07.2014 року відповідач переїхала проживати в інше місце, забравши при цьому всі свої речі, та з того часу відповідач ніколи не намагалась вселитися до будинку, оплату комунальних послуг ніколи не здійснювала, її речей в будинку не має, в свою чергу, з їх (позивачів) сторони жодних перешкод у користуванні та проживанні в будинку їй не вчинялось. З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачі просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться в м. Кропивницький (Кіровоград), [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави, зазначені в позові, просила позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, надали суду заяви за вх. № 5594 та № 5595 від 13.03.2017 року про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом виклику до суду через оголошення у пресі-газеті „Народне слово від 06.04.2017 року № 14, стор. 15, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чино повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло повідомлень про причини неявки, на підставі наявних у справі доказів та ухвалив розглядати справу заочно. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2007 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 24.09.2007 року за номером 1222) на праві приватної спільної сумісної власності належить 51/100 частини будинку № 5 за адресою: Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Салганні піски. Відповідно до архівної довідки, виданої обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» № 26773 від 22.08.2016 року право власності на 51/100 частини житлового будинку за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Салганні піски, буд. 5 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року зареєстровано за: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 01.11.2007 року/ Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради/ реєстрова книга № 152, запис 32246. Судом також встановлено, що відповідно до довідки квартального комітету № 12 Подільського району м. Кропивницького від 15 грудня 2016 року № 809 за адресою: [ADDRESS], зареєстрований та проживає [PERSON], разом з ним за вказаною адресою зареєстровані дружина [PERSON], син [PERSON], та невістка [PERSON], яка не проживає за даною адресою з 19.07.2014 року. Факт реєстрації відповідача за зазначеною вище адресою підтверджується також інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 29.12.2016 року, згідно з якою місце проживання [PERSON], [INFO], з 30.09.2008 року зареєстровано за адресою [INFO]. Факт не проживання відповідача [PERSON], [INFO] за адресою реєстрації, а саме: м. Кропивницький, вул. Салганні піски, будинок № 5 підтверджується актами від 24.12.2015 року та від 14.12.2016 року, складених за участю сусідів [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що позивачів по справі [PERSON] та [PERSON] знає близько 15-ти років, вони товаришують, відповідач [PERSON] їх колишня невістка та дружина сина позивачів [PERSON], яка приблизно три роки тому назад вибралася з будинку, забрала всі свої речі, за адресою проживання позивачів не зявляється, наміру повертатися в будинок не має, оскільки за вказаний період вона (відповідач) жодного разу не зявлялась, її місце проживання не відоме, позивачі, в свою чергу, не чинили їй будь-яких перешкод у проживанні в будинку. Крім того, також судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02 серпня 2008 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 518. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут). Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON], яка набула права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою будинок № 5 по вул.Салганні піски у м.Кропивницькому, без поважних на те причин та за відсутності перешкоджання проживання за вказаною адресою безпосередньо зі сторони власників будинку позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], не проживає в ньому з 19.07.2014 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеним житловим приміщенням, або намагалася вселитися в нього, більш того, наміру повертатися проживати до вказаного житла відповідач не має, приймаючи також до уваги, що відповідач не вносила плату за користування житлом і за комунальні послуги, між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку № 5 по вул. Салгані піски в м. Кропивницький, при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved