Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29 липня 2014 року звернулася в суд із позовом про визнання частково незаконним і скасування рішення Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області № 398 від 04 січня 2013 року, яким дано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд площею 0.0533 га. в [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в с. Волиця-Гніздичівська площею 0,0823га, урочище «Проти присадиби». Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником ? частини житлового будинку по [ADDRESS] Жидачівського району Львівської області згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11.09.2008 року державним нотаріусом Жидачівської ДНК по смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. Власником другої частини цього житлового будинку(? частини) була друга її тітка [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої вона теж являється, але спадщину ще не оформлена, проте фактично володіє та користується цілим будинком. Житловий будинок по [ADDRESS] Жидачівського району Львівської області розташований на земельній ділянці площею 0,10 га. Позивачкам не заперечує відносно передачі [PERSON] земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд площею 0.0533 га. в [ADDRESS], однак передана [PERSON] земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0823га в с. Волиця-Гніздичівська, урочище «Проти присадиби» належить їй і тому просить рішення в цій частині скасувати. Крім того позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку у [ADDRESS] Жидачівського району Львівської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Вільховецької сільської ради Соколовський І.П. в судовому засіданні позов визнав. Представник 3-ої особи відділу Держземагенства у Жидачівському районі Кузишин М.В. в судовому засіданні заявив, що при прийнятті рішення було порушено вимоги закону, в зв»язку з чим позов слід задовольнити. 3-я особа [PERSON] в судовому засіданні заявила, що вона звернулася у виконком сільської ради з заявою про виділення земельної ділянки і рішенням Вільховецької сільської ради № 398 від 04 січня 2013 року їй дано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд площею 0.0533 га. в [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в с.Волиця-Гніздичівська площею 0,0823га, урочище «Проти присадиби». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову, виходячи із наступного: Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожний громадянин має право користуватись природними об'єктами права власності народу згідно з законом (ст.13 ч.2 Конституції України). До таких об'єктів відносяться земельні ділянки. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Ст. 393 ЦК України вказує, що правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, передана [PERSON] рішенням Вільховецької сільської ради № 398 від 04 січня 2013 року для ведення особистого селянського господарства площею 0,0823га, урочище «Проти присадиби» в с. Волиця-Гніздичівська, призначена для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] фактично знаходиться в користуванні позивачки, рішення про вилучення даної земельної ділянки сільською радою не приймалось, а тому вказане рішення сільської ради в цій частині є незаконним і підлягає скасуванню. Позивачка просить також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку у [ADDRESS] Жидачівського району Львівської області. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад відноситься розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до ЗК України. Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Поскільки суд не наділений повноваженнями щодо передачі у власність громадянам земельних ділянок, то в цій частині позову слід відмовити. Роз»яснити позивачці, що з цього приводу їй слід звернутися з відповідною заявою у Вільховецьку сільську раду. На підставі наведеного та

Outcome: partial