Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку , посилаючись на те, що змінився мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а постановою Козятинського районного народного суду Вінницької області від 10.11.2003року на її користь стягнуті аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходу громадян, починаючи з 30 жовтня 2003 року і до його повноліття. Відповідач відзив до суду не подав, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Постановою Козятинського районного народного суду Вінницької області від 10.11.2003року на її користь стягнуті аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходу громадян, починаючи з 30 жовтня 2003 року і до його повноліття (а.с.5). Згідно довідки Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с. 6) Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, яка діє на час розгляду справи, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів який визначається судом визначається у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що передбачено ч 1 ст 183 КК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину що може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлюється законодавством. Як зазначено в ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначених норм права дає суду підстави прийти до висновку, що саме суду віддані дискреційні повноваження при визначенні конкретного розміру аліментів. При цьому, закон визначив що саме суд повинен брати до уваги і враховувати при визначенні розміру аліментів. Такими обставинами можуть бути: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів або якісь інші обставини, які можуть мати важливе значення для визначення розміру аліментів. Визначення мінімального розміру - визначається законом. Це той мінімум, який батьки зобов'язані витрачати на дитину, не залежно від доходів, можливостей, бажання, інших дітей, незалежно від всіх цих обставин. Ззбільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. В даному випадку, у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, але це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. У разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності Законом, тобто, з 8 липня 2017 року та винесення відповідної постанови державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже, враховуючи зазначені обставини справи, співставляючи їх з нормами права суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в задоволені позову необхідно відмовити. Згідно ст. 141 ч. 7 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed