Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги наступним. З 1970 року по сьогоднішній день він відкрито, добросовісно, безперешкодно та безперервно користуюся житловим будинком побудованим у 1969 році з господарськими будівлями та спорудами, що складається згідно технічного паспорту БТІ з: літ. «А» житловий будинок загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м.; літ. «а» прибудова; літ. «Ж» літня кухня; літ. «ж» прибудова; літ. «ж 1» ґанок з навісом; літ. «З» літня кухня; літ. «з» ґанок з навісом; літ. «К» сарай; літ. «Л» сарай; літ. «М» душ\\вбиральня; № 1, 2 огорожа, № 4 водопровід, № 5 басейн для збору води, № І вимощення. Вказане майно розташоване за адресою: вул. Маяковського, 10а, в смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області. Давність користування вказаним будинком підтверджується домовою книгою та актом обстеження, складеним депутатом селищної ради. Але більш ніяких документів (рішень, договорів та ін.) на цей час не збереглося. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Згідно із п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення пункту 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Позивач просить суд визнати за [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO] право власності на: літ. «А» житловий будинок загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м.; літ. «а» прибудова; літ. «Ж» літня кухня; літ. «ж» прибудова; літ. «ж 1» ґанок з навісом; літ. «З» літня кухня; літ. «з» ґанок з навісом; літ. «К» сарай; літ. «Л» сарай; літ. «М» душ\\вбиральня; № 1, 2 огорожа, № 4 водопровід, № 5 басейн для збору води, № І вимощення, розташовані за адресою: вул. Маяковського, 10а, в смт, [PERSON], Великолепетиського району Херсонської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просить розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просить розглядати справу у відсутність представника селищної ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач починаючи з 1970 року по теперішній час позивач використовує вищевказаний житловий будинок, розташований за адресою: вул. Маяковського, 10а, в смт. Велика Лепетиха, Великолепетиського району Херсонської області. Давність користування вказаним будинком підтверджується домовою книгою та актом обстеження від 19.12.2016 року, складеним депутатом селищної ради. Але більше ніяких документів на цей час не збереглося. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності на вказаний об'єкт нерухомості у позасудовому порядку. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперешкодно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Пунктом 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом встановлено, що добросовісне володіння позивачем вищевказаним житловим будинком відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ст. 344 ЦК України розпочалося з 1 січня 2001 року і триває до теперішнього часу. Увесь цей час жоден суб'єкт господарювання, органи державної влади та інші можливі власники не порушували перед позивачем, судовими та правоохоронними інстанціями питання про незаконне використання житлового будинку за адресою: вул. Маяковського, 10а, в смт. Велика Лепетиха, Великолепетиського району Херсонської області. Факт відсутності будь-яких заперечень адресованих позивачу щодо протиправного володіння цими будівлями, дає підстави стверджувати, що упродовж 16 років володіння було правомірним та добросовісним. Позивач володіє вищезазначеним нерухомим майном відкрито, своєчасно здійснює оплату земельного податку, оплачує водоспоживання та споживання електричної енергії. Вищевказані доводи та обставини справи підтверджують факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості володіння позивачем житловим будинком. Враховуючи, що позивач добросовісно заволодів вказаним майном і продовжує відкрито, безперервно і тривало володіти нерухомим майном на протязі 16 років, що також визнано представником відповідача, то суд відповідно до ст.ст. 328, 344 ЦК України вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок за набувальною давністю, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 344, 397 ЦК України,

Outcome: approved