Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що у них у спільній сумісній власності знаходиться квартира [ADDRESS]. Дана приватизована квартира знаходиться у будинку садибного типу відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 341 від 07.07.2009 року. Крім позивачів в квартирі [NUMBER] даного будинку проживає відповідачка [PERSON], яка володіє квартирою на праві приватної власності. Будинок, розташований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Суми. В квартирі № 2 володіють: П - тамбур, пл. 1,9 кв.м.; 2-1 - кухня, пл. 7,3 кв.м.; 2-2 - житлова кімната, пл. 19,5 кв.м.; 2-3 - житлова кімната, пл. 9,1 кв.м.; 2-4 - кухня, пл. 9,7 кв.м.; 2-5 - санвузол, пл. 3,9 кв. м., 2-6 - коридор, пл. 2,6 кв.м., разом 54,0 кв.м. Крім того, того фактично належать господарські споруди: сарай «В», вбиральня «Д», сарай «Е», навіс «С», огорожа 1-9 (1/2). Просять визнати за ними право власності на 42/100 частин житлового будинку під літерою А-1, позначеного на додатку № 2 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 7/8 від 15.01.2014 року як приміщення співвласників № 2, № 3 виділені синім кольором та частину надвірних споруд, які позначені на додатку № 2 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 7/8 від 15.01.2014 року як приміщення співвласників № 2, 3, виділені синім кольором з його реєстрацією як окремого об'єкту нерухомого майна. Виділити в користування земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 623 кв.м, що складає 51% загальної площі земельної ділянки і прилягає до частки у будинку та в додатку № 3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 7/8 від 15.01.2014 року позначена синім кольором як співвласників № 2, № 3. В судовому засіданні позивачі з зазначених підстав позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник Сумської міської ради Овсієнко Д.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оскільки квартири позивачів та відповідача [PERSON] не переведені в будинок садибного типу. З приводу виділення [PERSON], [PERSON] в користування земельної ділянки заперечувала, вважаючи, що для надання такого права позивачі не зверталися, а тому право власності, користування та розпорядження земельною ділянкою може надати тільки власник, яким є Сумська міська рада. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов визнала та просила його задовольнити. Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.02.2005 року [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 26). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2005 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с.28). Згідно технічного паспорту на житловий будинок в [ADDRESS] позивачі займають наступні приміщення житлового будинку: ІІ- тамбур, пл. 1,9 кв.м.; 1 - кухня, пл. 7,3 кв.м.; 2 - житлова кімната, пл. 19,5 кв.м.; 3 - житлова кімната, пл. 9,1 кв.м.; 4 - кухня, пл. 9,7 кв.м.; 5 - санвузол, пл. 3,9 кв. м., 6 - коридор, пл. 2,6 кв.м., разом 54,0 кв.м. Крім того користуються господарськими будівлями та спорудами: сарай «В», вбиральня «Д», сарай «Е», навіс «С», огорожа 1-9 (1/2). Відповідно відповідачка [PERSON] займає наступні приміщення житлового будинку: 1 - тамбур, пл. 3,9 кв.м.; 1-1 - коридор, пл. 2,8 кв.м.; 1-2 - санвузол, пл. 3,1 кв.м.; 1-3 - житлова кімната, пл. 9,4 кв.м.; 1-4 - житлова кімната, пл. 9,4 кв.м.; 1-5 - житлова кімната, пл.19,8 кв. м., 1-6 - кухня, пл. 6,9 кв.м. Крім того користується господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», вбиральня «Г», гараж «З», бесідка «Т», навіс «К», сарай «Л», літній душ «Н», навіс «О», теплиця «П», вольєр «Р», огорожа №? 1-9 (а.с. 23-25). На підставі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради № 341 від 07.07.2009 року [PERSON], [PERSON] надано дозвіл на переведення житлових будинків за адресою: [ADDRESS] у будинок садибного типу їх власникам згідно з додатком (а.с.27) Згідно з ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідності до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживанні. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Таким чином, [PERSON], [PERSON], отримавши дозвіл на переведення будинку в будинок садибного типу, таким правом не скористалися, а відтак підстав для захисту їх прав не вбачається, оскільки їх право власності на квартиру не порушено. Відповідно до ч.2 ст. 42 ЗК України у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі та відповідачка [PERSON] фактично є власниками всього будинку. Отже, суд приходить до висновку, що власники вправі у визначеному законом порядку звернутися до відповідного органу щодо виділення і розмежування зазначеного нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про виділ частки нерухомого майна у власність та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed