Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, в якому вказала, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014 року. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні; сімейних стосунків сторони не підтримують. Позивач в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її користь на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно. Позивач [PERSON] та її представник до суду не зявилися, представник надав заяву в якій просив провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився надав до канцелярії суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, вказав що він є інвалідом 3 групи та має не великий дохід, просив розглянути справу у його відсутність. Просив відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина на даний час виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положеньст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності дост. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно обовязок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те,що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює,що згідно зі ст.185 СК Українитой з батьків,з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків,до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину,що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,її хворобою,каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює,що згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів,визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання сина та самої дружини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено матеріалами страти. Суд вважає визначити розмір аліментів - 1/4 частку всіх видів заробітку відповідача щомісячно на користь позивача на утримання сина, та - 1/6 частку всіх видів заробітку відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дружини. Суд вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Із врахуванням вимог ст.ст.183,184 СК України, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів на дружину у розмірі ? части від усіх доходів відповідача є необґрунтованим, а стягнення аліментів у 1/6 частці від доходів відповідача буде відповідати інтересам як стягувача, так і боржника, оскільки розмір аліментів буде змінюватись в залежності від розміру отриманих боржником доходів. Посилання відповідача на те, що він не бачить причин для сплати аліментів на дружину, він не повинен її утримувати, спростовуються письмовими матеріалами справи, та поясненнями самого відповідача про його працездатність, відсутність інших дітей і аліментних зобовязань. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial