Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулась до Калінінського районного суду м. Донецька із позовом до [PERSON] та [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом, мотивуючи це тим, що її чоловік - [PERSON] [INFO] помер [INFO] року. Шлюб із ним був зареєстрований у Мирненському п/с Тельманівського району, Донецької області, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу від 30.05.1983 року за [NUMBER]. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з житловою побудовою, розташований за адресою [ADDRESS], який належить на праві приватної власності: 1/2 частини [PERSON], 1/2 частини [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.02.2005 року виданого Управлінням комунального господарства Донецької міської ради. Заповіт спадкодавцем складено не було. Його спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частках позивачка та сини [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають за адресою [ADDRESS] разом із позивачкою. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При відсутності заповіту та у відповідності до ч.2 ст.1223 та ст. 1261 Цивільного кодексу України право на спадкування мають спадкоємці першої черги, тобто [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Згідно з ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні сини зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Однак сини спадкодавця - [PERSON] 1966 року народження та [PERSON] 1970 року народження, ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані, а саме: незважаючи на факт проживання разом з спадкодавцем не давали грошей на придбання ліків, харчування, не цікавились його здоров'ям, часто ображали та також не надали матеріальної допомоги на поховання батька. Враховуючи, тривале ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю позивачка була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для чоловіка; заощаджувати для себе на харчуванні, одязі. Спадкодавець окрім фізичного болю, який спричиняла йому хвороба, зазнавав душевних страждань у зв'язку з поведінкою відповідачів, постійно покладав надію, що відповідачі змінять своє ставлення до нього. У відповідності з п. 3, 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові від права на спадкування. З цих підстав, позивачка просила суд усунути від права спадкування за законом - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, в судове засідання не прибула, але надала до суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутність позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом вона підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача по наявним у справі доказам відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2, 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, але надав до суду письмову заяву, в якій пояснив, що він позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом визнає у повному обсязі, не заперечує проти усунення його від права на спадкування за законом, і просить суд розглянути справу у його відсутність, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність відповідача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2 та 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, але надав до суду письмову заяву, в якій пояснив, що він позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом визнає у повному обсязі, не заперечує проти усунення його від права на спадкування за законом, і просить суд розглянути справу у його відсутність, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність відповідача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2 та 169 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні і підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що чоловік позивачки - [PERSON] [INFO], помер [INFO] року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований у Мирненському п/с. Тельманівського району Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 30.05.1983 року [NUMBER]. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з житловою побудовою, розташований за адресою [ADDRESS], який належить на праві приватної власності: 1/2 частини [PERSON], 1/2 частини [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.02.2005 року виданого Управлінням комунального господарства Донецької міської ради. Крім того, судом встановлено, що заповіт спадкодавцем складено не було. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є в рівних частках позивачка - [PERSON] та їх сини [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], які проживають за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При відсутності заповіту та у відповідності до ч.2 ст.1223 та ст. 1261 Цивільного кодексу України право на спадкування мають спадкоємці першої черги, тобто [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Згідно із вимогами ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні сини зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відповідачі - [PERSON] 1966 року народження та [PERSON] 1970 року народження, ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані, а саме: не зважаючи на факт проживання разом з спадкодавцем вони не давали грошей на придбання ліків, харчування, не цікавились його здоров'ям, часто ображали та також не надали матеріальної допомоги на поховання батька. Враховуючи тривале ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю позивачка була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для чоловіка, заощаджувати для себе на харчуванні, одязі. Спадкодавець окрім фізичного болю, який спричиняла йому хвороба, зазнавав душевних страждань у зв'язку з поведінкою відповідачів, постійно покладав надію, що відповідачі змінять своє ставлення до нього. Відповідно до вимог ст. 1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вимогами ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 1966 року народження та [PERSON] 1970 року народження, які є синами спадкодавця - [PERSON] ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані, а саме не зважаючи на факт проживання разом із спадкодавцем вони не давали грошей на придбання ліків, харчування, не цікавились його здоров'ям, часто ображали та також не надали матеріальної допомоги на поховання батька, тому позивачка була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для чоловіка, заощаджувати для себе на харчуванні, одязі. Таким чином, сукупність наявних у справі доказів свідчать про те що, сина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] 1966 року народження та [PERSON] 1970 року народження, ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані та не надали матеріальної допомоги на поховання батька. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом, підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved