Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про зобовязання [PERSON] не чинити їм разом чи окремо кожному перешкод в спілкуванні, вихованні з малолітньою [PERSON], 29.11.014 року народження, та просили встановити їм разом чи окремо кожному графік побачень з малолітньою [PERSON], 29.11.014 року народження, на нейтральній території в присутності [PERSON], а саме щовівторка та щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год., в першу і третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., в другу і четверту неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., у всі державні та релігійні свята, визначені як вихідні дні, іменини та дні народження дитини, батьків чи інших родичів за домовленістю між [PERSON] та [PERSON] В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що позивач [PERSON] та відповідач зареєстрували шлюб 24.09.2012 року, від якого народилась донька [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, малолітня [PERSON] проживає разом з матірю. Відповідачу [PERSON] розпорядженням Пустомитівської РДА Львівської області №468 від 02.08.2016 року встановлено графік побачень з малолітньою донькою на нейтральній території в присутності [PERSON], однак відповідач у добровільному порядку не виконує дане розпорядження, у неї постійно існують на її думку важливі причини для ухилення від побачень дитини з батьком. Батько дитини має право брати участь у її вихованні, зустрічатися та проводити особистий час з донькою. Крім того, дід та баба теж мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні, а тому позивачі [PERSON] та [PERSON] просять у судовому порядку встановити графік побачень з їх внучкою [PERSON] з такою ж регулярністю та тривалістю, як і графік, встановлений [PERSON] У судовому засіданні позивачі позов підтримали та дали пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду. Відповідач та її представник позов заперечили та пояснили, що перешкод у спілкуванні батькові та його батькам з малолітньою дитиною [PERSON] [PERSON] не чинить. Однак внаслідок конфліктних ситуацій таке спілкування не відбувається. Просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області вирішення позову поклав на розсуд суду та пояснив, що позивач [PERSON] звернувся з заявою про участьу вихованні його малолітної доньки та розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 02.08.2016 року №468 [PERSON] встановлено графік побачень з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]. Інші позивачі [PERSON] та [PERSON] не зверталися з приводу участі у вихованні малолітньої [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач зареєстрували шлюб 24.09.2012 року у Виконавчому комітеті Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області. Від шлюбу позивач [PERSON] та відповідач мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Як зясовано судом та не заперечується сторонами, малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає з відповідачем за адресою: смт. Щирець, вул. Черемшини, 2, Пустомитівського району Львівської області. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно витягу з розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області №468 від 02.08.2016 року «Про встановлення гр. [PERSON] способу участі у вихованні малолітньої дочки», [PERSON] встановлено графік побачень з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], на нейтральній території в присутності [PERSON], а саме: щовівторка та щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год., в першу і третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., в другу і четверту неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., у всі державні та релігійні свята, визначені як вихідні дні, іменини та дні народження дитини, батьків чи інших родичів за домовленістю між [PERSON] та [PERSON] Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов'язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст.ст. 153, 157, 159 СК України). В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на тому, що з боку відповідача - матері дитини, чиняться перешкоди у його спілкування з донькою, оскільки на даний час дитина проживає разом з матірю, відповідач має бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити час з нею, однак жодних доказів вчинення перешкод відповідачем не надав. Відповідач заперечила щодо наявності будь яких перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Позивач [PERSON] доказів невиконання відповідачем розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області №468 від 02.08.2016 року, яким встановлено графік побачень з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], суду не надав. Крім того не здобуто доказів щодо вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні дитини з дідом та бабою. Згідно зі ст. 257 СК України,- баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки\~чи інші особи. З якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення\~до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України,- спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування, вік дитини. Стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, законодавством України закріплено право позивачів [PERSON] та [PERSON] на спілкування зі своєю внучкою [PERSON], [INFO] та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлено обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина, не чинити перешкоди у здійсненні бабою та дідом своїх прав щодо виховання онуків та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення в судовому порядку. Як зазначили сторони, малолітня [PERSON] проживає разом з матірю, та внаслідок конфліктних ситуацій, які виникають між сторонами, позбавлена можливості спілкуватися з бабою та дідом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] не зверталися щодо визначення способу участі у вихованні малолітньої внучки та встановлення графіку побачень з малолітньою дитиною. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачам [PERSON] та [PERSON] слід встановити графік побачень з малолітньою [PERSON], 29.11.2014 року, в присутності [PERSON], [INFO], а саме, щомісячно у вівторок та четвер з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., першу і третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., в другу і четверту неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. Позивачами не конкретизовано таку вимогу як побачення на нейтральній території та не вказано, яка це має бути територія. Крім того, прохання включити у графік побачень всі державні та релігійні свята, визначені як вихідні дні, іменини та дні народження дитини, батьків чи інших родичів за домовленістю між [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки домовленість виключає наявність спору як такого. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial