Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ТзОВ ''Креатор-Буд Тернопіль'', який неодноразово уточняла, про поділ майна подружжя, шляхом визнання за нею права власності на ? частину квартири за [ADDRESS] В обґрунтування вимог вказує, що з 15.10.2009 року вона разом з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23.12.2013 року. Під час перебування у шлюбі вони придбали квартиру за [ADDRESS] Посилаючись на те, що вони не можуть дійти згоди щодо поділу спірної квартири, просить позов задовольнити. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо надіслали суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у їх відсутності у вирішенні питання покладаються на думку суду. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 15.10.2009 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду за №607/15839/13-ц від 23.12.2013 року. 20.07.2010 року між [PERSON], в інтересах сім'ї, було укладено з ТзОВ ''Креатор - Буд Тернопіль'' договір про організацію та проведення будівництва. Відповідно до умов договору ТзОВ ''Креатор-Буд Тернопіль'' зобов'язався від власного імені, за дорученням [PERSON] та за його кошти вчинити дії з організації та проведення будівництва одноквартирної квартири, загальною проектною площею 39,19 кв.м., на другому поверсі у першому під'їзді по [ADDRESS] Відповідно о умов п. 2.1. договору, планова вартість квартири на момент укладення договору становить 203788 грн.. У період 2010-2012 років вартість квартири була повністю сплачена, що підтверджується квитанціями про оплату та довідкою ТОВ «Креатор-Буд Тернопіль» за №07/07/01 від 07.07.2014 року. З декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Тернопільській області від 16.11.2012 року за №ТП 14312220401 вбачається, що багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] є закінчений будівництвом об'єкт та готовий до експлуатації. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомості за №26577208, виданої реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області від 09.09.2014 року встановлено, що право власності на квартиру за [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за №17457800 від 07.02.2014 року. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу за спільні кошти набули у спільну сумісну власність квартиру по [ADDRESS] Згідно свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 17.08.2010 року встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу вимог ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу Згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ України '' Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя'' за №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Таким чином, спірна квартира по [ADDRESS] є спільним майном подружжя, оскільки була придбана сторонами під час шлюбу за рахунок спільних коштів. Враховуючи встановлені судом обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що майнові права позивачки підлягають захисту, шляхом визнання за нею права власності на ? частину квартири за [ADDRESS] Згідно із вимогами ст.ст.10. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено, а судом не здобуто будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог.

Outcome: approved