Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], кожен зокрема звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною. Вимоги позовів були обєднанні в одне провадження. [PERSON] свій позов мотивує тим, що 20.04.2015 помер її син [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними спорудами в с. Підгайці по вул. Дубнівська, 54 та на чотири земельні ділянки. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є батьки померлого позивачі [PERSON], [PERSON] та син відповідач [PERSON] Оскільки [PERSON] є особою похилого віку, то оформлення спадкових прав доручила внуку [PERSON] По приїзду до нотаріуса їй було надано документ для підпису, який як вона вважала, був документом про прийняття спадщини. Згодом виявилося, що вона підписала відмову від прийняття спадщини. Вважає, що її було введено внуком та нотаріусом в оману, наміру відмовлятися від прийняття спадщини не було. [PERSON] в своїй позовній заяві зазначив, що є спадкоємцем першої черги після смерті сина [PERSON] Оскільки, є особою похилого віку не вчиняв дій щодо оформлення спадкових прав, вважав її фактично прийнятою, бо на день смерті спадкодавця проживав з ним разом. В листопаді 2016 року стало відомо, що від його імені [PERSON] написано нотаріальну відмову від усього спадкового майна в користь [PERSON] Зазначає, що не уповноважував [PERSON] на вчинення таких дій, наміру відмовлятися від спадщини не мав. А тому, просили визнати недійсною заяву про відмову від спадщини після смерті сина [PERSON], який помер 20.04.2015, подану [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON], зареєстрованого за №18 від 21.05.2015; визнати недійсною заяву про відмову від спадщини після смерті сина [PERSON], який помер 20.04.2015, подану та підписану від імені [PERSON] [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON], зареєстрованого за №193 від 21.05.2015. Представники позивачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі, з підстав вкладених в позовних заявах. Вказували на те, що відмова від спадщини не відповідає внутрішній волі позивачів, за позивача [PERSON] відмова підписана сторонньою особою [PERSON], позивач [PERSON] прибувши до нотаріуса, документу, який підписує не читала, не розуміла, не усвідомлювала, думала, що приймає спадщину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, додатково суду пояснила, що в 2013 році подарувала синові [PERSON] будинок в с. Підгайці по вул. Дубнівська, 54, договір дарування оформляла в того ж нотаріуса [PERSON], яка є донькою її учениці. Тому, щодо оформлення спадщини також звернулася до цього нотаріуса. [PERSON] є її знайомою, яку вона сама запросила. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що підстави позову є надуманими. Його бабуся [PERSON] сама наполягала на оформленні спадщини у нотаріуса [PERSON] і його туди завела. Він не ініціював її відмови від спадщини, вона сама запропонувала. При оформленні спадщини [PERSON] усе сама перечитала і все підписала, нікому ніколи не довіряла. Як оформлялася заява за діда не бачив. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні вказувала на неправдивість пояснень сторони позивача, що позивач [PERSON] прийшла до неї з примусу внука. Після загибелі сина позивач [PERSON] неодноразово приходила до неї щодо оформлення спадщини. Спадщиною після смерті сина займалася [PERSON] Збирала всі документи. Їй було розяснено, що можна подати заяву про прийняття спадщини, а можна відмову. Позивач казала, що хоче «все на Адамчика». Відповідача нотаріус побачила вперше, коли його привела до неї позивач. Свою заяву про відмову від спадщини позивач [PERSON] підписала особисто, до того їй неодноразово було розяснено, що то відмова. Але вона так і хотіла, в користь внука. Крім того, їй було розяснено, що відмову можна відкликати і в який строк. Позивач [PERSON] сам заяву не підписував, не міг фізично, але процедура підписання заяви іншою особою передбачена Порядком вчинення нотаріальних дій. До підписання заяви [PERSON] за [PERSON] за годину до підписання нотаріус спілкувалася з [PERSON] у нього вдома, бачила його волю на підписання такої заяви, сумніву у його адекватності не виникало. [PERSON] привела [PERSON] Вони обидві вчительки. [PERSON] перепитувала, чи знає, чого прийшла до нотаріуса, вона сама все читала. Після того, як свідоцтва про спадщину були видані відповідачу, приходила [PERSON] із дочкою, яка приїхала з Києва, хотіли розірвати свідоцтва. [PERSON] розповідала, що дочка сказала, якби спадщина була батькам, то і їй, а інакше вона не буде їх доглядати. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем [PERSON] живе на одній вулиці, працювали разом 30 років в школі. Після похорону сина за 2 тижні вона їй подзвонила, що треба підписати документи на прийняття спадщини після сина. Казала, що спадщина на неї, [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] попросила підписати з [PERSON] Вона не читала, що підписувала. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є батьками, а відповідач [PERSON] є сином [PERSON], який помер 20 квітня 2015 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги після його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно з частиною 5 цієї статті кодексу відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу. З матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], який помер 20.04.2015, вбачається, що 21.05.2015 приватному нотаріусу [PERSON] районного нотаріального округу було подано дві заяви від батьків померлого [PERSON] та [PERSON] про відмову від належної їм частки спадкового майна за законом на користь [PERSON] (а.с.57, 58). Заява від імені [PERSON] підписана самою [PERSON] Заява від імені [PERSON] підписана на прохання та за його дорученням [PERSON] В контексті положень ч.1 ст.202 ЦК України, оспорювані позивачами заяви про відмову від належної частки спадкового майна є правочинами, оскільки спрямовані на зміну і припинення цивільних прав. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оспорюючи вищевказані заяви про відмову від спадкових прав, сторона позивачів покликається на ст.ст.229-233 ЦК України. Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочини, вчинені під впливом помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили волю особи. Помилка це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] багато років працювала вчителем у школі. Особисто раніше знала приватного нотаріуса [PERSON], в 2013 році оформляла у неї договори дарування. Кілька разів приходила до нотаріуса після смерті сина щодо оформлення спадщини та приносила документи. [PERSON] отримала в Підгайцівській сільській ради Довідку №990 від 18.05.2015, яку подала нотаріусу. [PERSON] особисто попросила [PERSON], з якою тривалий час разом працювала, взяти участь у підписанні заяви у нотаріуса. Тобто, будучи високоосвіченою особою, з великим педагогічним досвідом, вчиняючи інші свідомі дії щодо оформлення спадщини після смерті сина, позивач [PERSON] не могла підписати заяву не читаючи і помилятися, щодо її змісту. Обставин, які могли спотворити волю позивача [PERSON] на підписання заяви про відмову від спадкових прав в ході судового розгляду не встановлено. Відповідно до п.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 , у разі якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати правочин і заяву або інший документ підписує інша фізична особа, нотаріус установлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Той факт, що позивач [PERSON] станом на день подання заяви про відмову від прийняття спадщини 21.05.2015 внаслідок перенесеної хвороби фізично не міг підписати заяву, сторонами не оспорюється. Зі змісту заяви від 21.05.2015, підписаної від імені [PERSON] [PERSON] (а.с.58), вбачається, що у звязку з хворобою та внаслідок фізичної вади [PERSON], на його особисте прохання та за його дорученням після прочитання тексту вголос, документ в присутності нотаріуса [PERSON] підписано [PERSON] З пояснень в судовому засіданні нотаріуса [PERSON] вбачається, що волевиявлення [PERSON] на підписання такої заяви було нею встановлене при особистому спілкуванні в день підписання заяви до її підписання. Пояснення в судовому засіданні третьої особи [PERSON] про те, що вона не знала, що підписувала, суд оцінює критично, оскільки вона, як і [PERSON], будучи вчителем з багаторічним стажем не могла підписати заяву не читаючи і помилятися, щодо її змісту. Крім того, суд враховує те, що обидві відмови від прийняття спадщини були підписані позивачами в користь близької особи позивачів внука, який був офіційним опікуном діда до призову в АТО. Усі нотаріальні дії та відомості про їх учасників належним чином зафіксовані нотаріусом у відповідних журналах, в тому числі і відомості про особистий виїзд нотаріуса додому до позивача [PERSON] Оскільки відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином норми ст.230 ЦК України, якою передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, в даному випадку не застосовуються. Фактів вчинення щодо позивачів насильницьких дій чи впливів з метою примушування їх до підписання оспорюваних заяв в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, в діях [PERSON] як підписанта за [PERSON] не встановлено зловмисного умислу на вчинення правочину всупереч волі [PERSON] Доказів вчинення позивачами оспорюваних правочинів під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах стороною позивачів не подано, і наявності таких життєвих обставин, умов, загроз станом на день підписання позивачами заяв про відмову від спадщини судом не встановлена. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивачів не доведено підставність вимог позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed