Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 28 квітня 2008 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається, крім іншого, з 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої в м. Носівка Чернігівської області по вул. Тюленіна, 11. Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняли, отримали свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку. Отримати свідоцтва про право на спадщину на одну 1/2 частину зазначеної земельної ділянки вони не можуть в звязку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа. [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Тюленіна, 11, по 1/4 частині за кожним, в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивачі не зявилися, їх представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі та участі позивачів. В судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, перший заступний міського голови на адресу суду направив заяву, в якій просив розгляд справи провести без їх участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи видно, що [PERSON] за життя набув право власності на 1/ частину земельної ділянки, кадастровий номер 7423810100:01:0:00, яка розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Тюленіна, 11, на яку на імя останнього був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 761758, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 0105856000149 від 29 вересня 2005 року, що підтверджується копією державного акта (а.с. 13), довідкою відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області № 29-28-0.3-714/2-15 від 8 квітня 2015 року (а.с. 14) та витягом № 204 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23 вересня 2011 року (а.с. 15). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 28 квітня 2008 року, після його смерті спадщину прийняли дочки [PERSON] та [PERSON], отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 11 по вул. Тюленіна в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 9; 11) та копіями витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 10; 13). З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, яка належала [PERSON], в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3754/02-31 від 30 червня 2015 року (а.с. 16). В судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 761758 втрачено, факт його втрати підтверджується оголошенням про втрату, яке було опубліковане у газеті «Носівські вісті» (а.с. 35). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved