Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.11.1997 року між позивачкою [PERSON], яка діяла також в інтересах позивача [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивачі придбали, а [PERSON] продав квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір був укладений та зареєстрований на Товарній біржі «Дніпродзержинська», відповідно до Закону України «Про товарну біржу» та правил біржової торгівлі, у зв'язку з чим на час його укладання нотаріальному посвідченню не підлягав. Після укладання зазначеної угоди, у встановленому законом порядку [PERSON] зареєструвала за собою та за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно в ОКП «Дніпродзержинське БТІ». В силу юридичної неосвіченості позивачі не знали про обов'язкове нотаріальне посвідчення даного правочину, але, вважаючи себе фактичними власниками придбаного нерухомого майна вважають за необхідне звернутись до суду з зазначеним позовом, так як через відсутність сторони спірного договору позивачі позбавлені можливості посвідчити вказаний договір нотаріально. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, надали суду письмові заяви, у яких зазначили, що підтримують позов, та просять суд провести розгляд справи за їх відсутності, й не заперечують провести заочний розгляд справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки в судове засідання не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за письмовою згодою позивачів, відповідно до ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товарної біржі «Дніпродзержинська», Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, що дозволило суду визнати їх неявку в судове засідання з неповажних причин та провести розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 001/330-н, укладеного 12.11.1997 року між позивачкою [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина, [PERSON], та [PERSON], останній продав, а позивачі придбали квартиру [ADDRESS], житловою площею 15,0 кв.м. Згідно п.9 зазначеного Договору, відповідно до ст.227 ЦК України, вказаний Договір підлягав реєстрації в Бюро технічної інвентаризації. Згідно п.11 зазначеного Договору, вказаний договір укладений на виконання біржової угоди, зареєстрованої на Товарній біржі «Дніпродзержинська» №330-н від 12.11.1997р. Виконавши умови п.11 зазначеного Договору, позивачка зареєструвала за собою право власності на придбане нерухоме майно, про що свідчить Реєстраційний напис, виконаний Дніпродзержинським БТІ 13.11.1997р. на спірному договорі, а також підтверджується довідкою, наданою 20.01.2014р. ТОВ «Абонент ХХІ». Являючись фактичними власниками вищезазначеного нерухомого майна, позивачі мають намір посвідчити зазначену угоду нотаріально, відповідно до норм чинного законодавства, але, через відсутність іншої сторони спірної угоди, позивачі є позбавленими можливості посвідчити вказаний договір нотаріально, що змушує їх звернутись з зазначеним позовом до суду. Згідно положення ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Проте, як вбачається зі змісту спірного Договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу», чинного на момент його укладання, вказаний договір був зареєстрований на Товарній біржі «Дніпродзержинська» та нотаріальному посвідченню не підлягав, а, відповідно до п.9 даного договору, підлягав лише реєстрації в бюро технічної інвентаризації, що, згідно реєстраційного напису ОКП «Дніпродзержинське БТІ» і було виконано позивачами. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна № 001/330-н від 12.11.1997р., договір засвідчено особисто підписами сторін даного договору, при цьому сторони домовилися щодо всіх істотних умов даного договору. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, судом встановлено, що, здійснивши на підставі спірного договору державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно, та, являючись фактичними власниками нерухомого майна - квартири [ADDRESS], позивачі є позбавленими можливості реалізувати своє право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна у зв'язку з тим, що спірний договір не посвідчений нотаріально. З урахуванням вищевикладеного, суд вимоги позивачів в частині визнання спірного договору дійсним вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачами права власності на квартиру [ADDRESS] суд вважає необхідним відмовити, так як право власності, що виникло у позивачів на підставі спірного договору, на момент розгляду даного позову зареєстровано за позивачами відповідно до вимог ст.182 ЦК України, та, на час розгляду даного позову ніким не порушується, та не оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial