Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON], яка діє від свого імені та від імені малолітніх [PERSON], [PERSON], 3-ті особи: житлово-експлуатаційна контора №506 Оболонського району м. Києва, Оболонський районний відділ Головного Управління державної міграційної служби України у м. Києві про зобов'язання укласти договір найму жилого приміщення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та про зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 28.10.2015 року позовні вимоги [PERSON] до Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про зміну договору найму жилого приміщення залишено без розгляду. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що двокімнатна квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади Оболонського району м. Києва, тобто відноситься до державного житлового фонду. Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.08.1971 року. 23 січня 1976 року виконавчим комітетом Оболонської районної ради народних депутатів м. Києва було видано ордер №266197 серії «Г» на право зайняття нею, [PERSON] та їх дітьми вищевказаної квартири жилою площею 33,3 кв. м. 04 грудня 2001 року [PERSON] у вищевказаній квартирі зареєстрував дружину їхнього сина (невістку) - [PERSON], а згодом і їхніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2008 року їх син - [PERSON] в спірній квартирі не проживає разом зі своєю сім'єю, оскільки його дружина - [PERSON] 08 березня 2008 року в добровільному порядку забрала всі свої речі та речі дітей та переїхали на інше постійне місце проживання в [ADDRESS] де і мешкають по теперішній час. На даний час в квартирі зареєстровані: позивачка - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON], онук - [PERSON], онука - [PERSON], донька - [PERSON], онука - [PERSON]. Відповідачка з дітьми залишила спірну квартиру, однак з реєстраційного обліку до теперішнього часу не знялась. З цього часу спірною квартирою відповідачка не користується, не цікавиться, не несе витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги. Посилаючись на вимоги ст.ст. 71, 72 ЖК України позивачка просила визнати відповідачку та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася надала заяву, якою позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачка, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Представник третьої особи - Оболонського районного відділу Головного Управління державної міграційної служби України у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, оскільки він про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади Оболонського району м. Києва, тобто відноситься до державного житлового фонду. Спірна квартира [ADDRESS] згідно ордеру серії Г №266197 від 23.01.1976 року виданого виконавчим комітетом Оболонської районної ради народних депутатів м. Києва була отримана позивачкою та її чоловіком [PERSON] на сім'ю з чотирьох чоловік: позивачки її чоловіка [PERSON], та двох дітей [PERSON] 1983 року народження та сина - [PERSON], 1975 року народження. 04 грудня 2001 року у спірній квартирі було зареєстровано дружину сина (невістку) [PERSON], 1978 року народження, а згодом і їх діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки форми - 3 вбачається, що на даний час в квартирі зареєстровані: позивачка [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON], онук - [PERSON], онука - [PERSON], донька - [PERSON], онука - [PERSON] (а.с.6). Спірна квартира [ADDRESS] державна, складається з 2-х кімнат, жилою площею 33,3 кв. м. З 2008 року їх син - [PERSON] в спірній квартирі не проживає разом зі своєю сім'єю, оскільки його дружина [PERSON] 08 березня 2008 року в добровільному порядку забрала свої речі та речі дітей та переїхали на інше постійне місце проживання в [ADDRESS] де і мешкають по теперішній час. З цього часу спірною квартирою відповідачка не користується, не цікавиться, не несе витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги. Речей відповідача в спірній квартирі немає. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач з дітьми не проживає в спірній квартирі без поважних причин протягом 6 років, перешкод в проживанні відповідачу ні хто не створював, квартирою відповідач не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідачки та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Суд не знаходить підстав для задоволення позову у частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, з огляду на те, що відповідно до п. 3.1. «Порядку реєстрації проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077 зняття з реєстрації місце проживання особи здійснюється уповноваженими на це органами Державної міграційної служби України на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, в тому числі про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. З огляду на прийняття судового рішення про визнання відповідачки та її малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття їх з реєстраційного обліку має відбутись після набрання законної сили рішення суду відповідним органом Державної міграційної служби України, та додаткового судового захисту не потребує. На підставі ст.ст. 71, 72, ЖК України та

Outcome: partial