Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд визначити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: м. Дніпродзержинськ, Комсомольський проспект, буд. 2 - А. кв.51, виділивши їм [PERSON] та [PERSON], в користування одну кімнату, площею 15,9 кв. м., відповідачу [PERSON] виділити кімнату, площею 10.7 кв. м., що дасть підстави для відкриття окремих особових рахунків, коридор, кухню, ванну кімнату та вбиральню залишити у спільному користуванні. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1976 року. Зареєстровано шлюб у Дніпровському відділі РАГС м. Дніпро¬дзержинська Дніпропетровської області. Відповідач по справі, [PERSON] - їх син. Сторонам на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 травня 2007 року, виданого Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської Ради, згідно з розпорядженням №5/2438-р від 22 травня 2007 року, належить нерухоме майно, а саме квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. В ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 17 вересня 2007 року в книзі: 164, за реєстраційним номером: 20310439, номер запису: 22390. Складається квартира із двох ізольованих кімнат, житловою площею 26,6 кв. м., загальною площею 51,9 кв. м. У зазначеній квартирі зареєстрованими є сторони по справі. У 2013 році відповідач створив свою родину і переїхав проживати у квартиру дружини. Деякий час після виїзду із спірної квартири, відповідач сплачував квартплату та обов'язкові комунальні платежі, але вже майже рік, він залишає позивачам грошові кошти у розмірі, недостатньому для оплати за комунальні послуги, у зв'язку з чим вони вимушені сплачувати за нього дані платежі, що у теперішній час, у зв'язку з підвищенням тарифів, ставить їх у скрутне матеріальне становище. Позивачі є пенсіонерами, [PERSON] - є інвалідом третьої групи від загального захворювання, [PERSON] - є інвалідом другої групи від загального захворювання, отримують невеликі пенсії і їм важко сплачувати за не проживаючу в квартирі особу, та вони не можуть оформити субсидію, у зв'язку з реєстрацією відповідача у зазначений квартирі і невизначеним порядком користування житловим приміщенням. Як зазначено вище, квартира [ADDRESS] в м. Дніпродзер¬жинську складається із двох ізольованих кімнат, житловою площею 26,6 кв. м., загальною площею 51,9 кв. м. Площа однієї кімнати складає 15,9 кв. м., іншої кімнати 10,7 кв. м., і порядок користування квартирою може бути визначений без порушення прав співвласників нерухомого майна та без втрати цільового призначення квартири. Розуміючи, що розподіл квартири між співвласниками в натурі є неможливим, як і неможливе виділення у користування житлових кімнат пропорційно часткам співвласників, без порушення прав осіб, які мешкають у житловому приміщенні, позивачі бажають, щоб їм була виділена у користування житлова кімната, площею 15,9 кв. м., а відповідачу виділити кімнату, площею 10,7 кв. м. Вважають, що такий порядок користування квартирою не призведе до порушення прав відповідача [PERSON] як співвласника та користувача житловим приміщенням. Коридор, кухню, ванну кімнату та вбиральню необхідно залишити в спільному користуванні. З метою встановлення часток співвласників та користувачів у загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт квартири, сплати комунальних послуг пропорційно до площі приміщень, що перебувають у спільному з відповідачем користуванні, позивачі наполягають на відкритті окремих особистих рахунків на їх імена - на кімнату, площею 15,9 та на ім'я відповідача - на кімнату, площею 10,7 кв. м., тому просили суд задовольнити їх вимоги. Позивачі в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви в яких просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без їх участі, та без застосування технічних засобів. Відповідач у судове засідання також не зявився, але надав до суду заяву в якій не заперечує проти позовних вимог, та просив розглянути справу без його участі, та без застосування технічних засобів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії САВ № 560625 від 22.05.2007 року виданого Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради вбачається, що квартира № 51 у будинку № 2 А по Комсомольському проспекту у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області дійсно належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та членам її сімї [PERSON] та [PERSON]. З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серії ССЕ № 741918 від 17.09.2007 року вбачається, що власниками квартири № 51 у будинку № 2 А по Комсомольському проспекту у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області у рівних частках є [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності Серії САВ № 560625 від 22.05.2007 року. Як вбачається з Технічного паспорту на квартиру № 51 у будинку № 2 А по Комсомольському проспекту у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області її власниками є [PERSON], [PERSON], [PERSON], та вона посімейного, спільного заселення розташована на 6 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 26,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната 10,7 кв.м., 2-а кімната 15,9 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, коридору 11,4 кв.м.,вбудованої шафи 1,2 кв.м. Квартира обладнана балконом 1,1 кв.м, загальна площа квартири 51,9 кв.м. Згідно Довідки № 000764717 виданою ТОВ «Інфо-Ком» у квартирі № 51 у будинку № 2 А по Комсомольському проспекту у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом також встановлено, що позивач, при здійсненні добудування, користувався належним його правом, що передбачено ст. 317 ЦК України, а саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а також ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинку, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, про що відповідач не заперечує. Згідно з ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно зі ст. 376 ЦК України, право власності на самочинну забудову може бути визнано за рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці за умовами надання земельної ділянці у встановленому законом порядку. Відповідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»при вирішенні спорів про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Враховуючи наведене суд вважає, що позов слід задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved