Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 25 жовтня 2013 року з [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №28, її дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Від шлюбу дітей немає. Спільно нажитого майна немає. Зазначила, що спільне життя не склалось, протягом двох місяців проживають окремо, і різних населених пунктах, їх нічого не пов'язує. Вони є абсолютно різними людьми, мають різний світогляд, сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. На її прохання розірвати шлюб в органах РАЦСу, [PERSON] категорично відмовився. Просила розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 25 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №28. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила, що з [PERSON] не помирилась, збереження сім'ї суперечить її інтересам, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачкою [PERSON], зазначив, що з позивачкою не примирилися. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], виданого 25.10.2013 року виконкомом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу дітей немає. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, судом сторонам надавався термін на примирення, однак сторони за наданий термін не примирилися, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її неможливо. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідно до ст.7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, після розірванні шлюбу позивачці [PERSON] залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. Суд також приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу у сумі 500,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме, в сумі 200,00 грн. виходячи з наступного. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано квитанцію адвоката Шваюка П.В. від 27.02.2016 року про сплату [PERSON] 500,00 грн., підстава: надання правової допомоги по підготовці позовної заяви про розірвання шлюбу. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 01.01.2012 року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Мінімальний розмір заробітної плати було визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року в сумі 1378,00 грн. Враховуючи, що витрати на правову допомогу є витратами пов'язаними з розглядом справи та відносяться до судових витрат, їх розмір необхідно стягнути з [PERSON] Враховуючи положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів, представник позивачки участі в судовому засіданні не брав, суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу в цій цивільній справі 200,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки розмір витрат на правову допомогу в сумі 200,00 грн. На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved