Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з нею. В обгрунтування позову позивачка вказала, що 22 грудня 2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано і з цього часу відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має, перебуває на військовій службі по контракту, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 33 відсотки від його доходу, однак, не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачка пояснила, що займається підприємницькою діяльністю, однак, отриманого доходу не вистачає на забезпечення усіх потреб дітей. Відповідач є фізично здоровим, на даний час знаходиться на військовій службі по контракту та отримує стабільну заробітну плату, і тому має фінансову можливість надавати допомогу на утримання дітей, однак, добровільно цього робити не бажає. Відповідач, будучи належно повідомленим, в судове засідання не з'явився повторно, не повідомивши суд про причини неявки, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти чого позивачка не заперечувала. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2015 року між ними було розірвано. Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-БК № 031159) та дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД № 162193), які проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою Борщівської міської ради №154 від 11.08.2017 року. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів повинні враховуватися стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інше. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] проживає з дітьми та здійснює витрати по їх утриманню. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, даних про отримувані ним доходи не надав, заперечень проти позову не дав . Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги, а відповідач, як батько зобов'язаний утримувати їх, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити і розмір аліментів визначити в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, однак, не менше на кожну дитину, як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини захистить права дітей. Згідно ЗУ Про судовий збір позивачка звільнена від сплати судового збору, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України та

Outcome: partial