Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,30 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO], мотивуючі вимоги тим, що рішенням Плесецької сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської області від 21.03.1997 року спадкодавцеві [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 0,30 га в [ADDRESS] , спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер № [NUMBER] але у зв'язку зі смертю, останній не зміг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку, в зв'язку з чим позивачам було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити, додатково зазначила, що просить в рішенні не зазначити площу земельної ділянки оскільки в рішенні про надання земельної ділянки у власність та в технічній документації площа земельної ділянки не співпадає, а отже зазначення площі земельної ділянки ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їx сукупності, суд вважає, що приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 391/2012 заведеної Васильківською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємцями за законом після померлого [INFO] [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 54), але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,30 га, кадастровий номер № [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2015 року було відмовлено оскільки право власності на земельну ділянку у спадкодавця не виникло. (а.с. 7). Згідно рішення Плесецької сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської області від 21 березня 1997 року вирішено передати [PERSON] безплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га в [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства з подальшею видачею державного акта на право власності на землю (а.с.10) Згідно листа Управління Держземагенства у Васильківському районі від 18.09.2013 року на запит Васильківської районної державної нотаріальної контори надано інформацію, що згідно кадастрової карти, на ім'я [PERSON] виявлено земельну ділянку з кадастровим номером № [NUMBER] (а.с.11) За життя [PERSON] розпочав приватизацію земельної ділянки площею 0,2174 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку померлий не встиг отримати, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] (а.с. 69-72)\\ Згідно ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 1 ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п. 3.5 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 1.03.2013р. зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 1129 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1розділу X «Перехідні положення» ЗК. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 13 9-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-УІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не оформив, документ, який підтверджує зареєстроване право власності (державний акт на право власності на земельну ділянку) не отримав, позов про визнання права власності на спірну земельну ділянку задоволенню не підлягає На підставі вищевикладеного та ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1219, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed