Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 25% всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, та стягнути аліменти на її (позивачки) утримання у розмірі 20% заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною, дочкою [PERSON], трьохрічного віку, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини і не виконує свого обов'язку матеріально утримувати свою дочку. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Дитина перебуває на її утриманні, вона сама не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, а тому відповідач повинен також надавати їй матеріальну допомогу. Посилаючись на положення ст.ст. 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина сторін проживає з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області №682 від 11.12.2014 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка в своєму позові зазначила, що відповідач є працездатним і тому може надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON], що приймається судом до уваги, а тому позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України подружжя повинно матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу ( ч. 4 ст. 84 СК України). Відповідач являючись працездатною особою може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка сама доглядає їх спільну малолітню дитину і не працює. Визнання відповідачем пред'явленого позову про стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved