Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником зазначеної квартири, в якій зареєстрована її онучка - [PERSON] - відповідачка по справі. Відповідачка хоча і зареєстрована у спірній квартирі, але фактично ніколи в ній не проживала, її особисті речі у квартирі відсутні, витрат, пов`язаних зі сплатою комунальних послуг вона не несе, у зв`язку з чим позивачка вимушена додатково витрачати кошти зі сплати комунальних послуг. Будь-яких перешкод у користуванні спірною квартирою вона відповідачці не чинить. Оскільки остання з дати реєстрації у спірному житлі не проживає, тобто більше одного року не користується квартирою без поважних причин, а тому це надає право вважити її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про зобов`язання відповідачку [PERSON] надати їй вільний доступ до користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] за місцем постійної реєстрації, посилаючись на те, що за зазначеною адресою вона зареєстрована з 2015 р. з дозволу відповідачки, яка є її рідною бабусею. Щодо участі у витратах на утримання житлового приміщення між ним була досягнута домовленість, що на вимогу відповідачки [PERSON] відшкодує будь-які витрати на утримання житла. Оскільки квартира обладнана лічильниками на всі комунальні послуги , то таких вимог від відповідачки за цей час не надходило. В 2015 р. вона уклала шлюб та у вересні народила дитину, що стало причиною погіршення відносин між нею та відповідачкою. За місцем постійної реєстрації вона отримує всі види соціальної допомоги на дитину та як малозабезпечена родина, оскільки шлюб з чоловіком розірвано, та він ухиляється від сплати аліментів на дитину. До користування житловим приміщенням за місцем реєстрації відповідачка фізично не допускає, відібрала ключі, та викинула речі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник свої вимоги, викладені в позові, підтримали у повному обсязі і просили задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Позов [PERSON] не визнали, пояснивши, що остання має можливість проживати як у свого батька, так і у своєї матері, які мають власні житлові приміщення. У спірній квартирі позивачка [PERSON] проживала лише протягом одного місяця, ключей від квартири відповідачка [PERSON] ніколи їй не надавала, оскільки не бажає проживати разом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] доводи зустрічної позовної заяви підтримала, позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснивши, що остання не дозволяє їй проживати у спірній квартирі. Відносини між нею та позивачкою [PERSON] погіршились після одруження відповідачки [PERSON] та народження нею дитини. Вона вимушена була проживати в орендованій квартирі, але в зв`язку з відсутністю достатніх коштів, що обумовилось розлученням та перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, проживає у квартирі своєї матері. Зазначена квартира не є власністю матері, квартира придбана в кредит, який не погашено. Свого особистого нерухомого майна не має, бажає проживати у спірній квартирі, але відповідачка [PERSON] не дозволяє. Представник третьої особи за зустрічним позовом доводи позивачки [PERSON] підтримала, посилаючись на те, що соціальні гарантії дитині надаються лише за наявності реєстрації. Але позивачка [PERSON] іншого майна не має, та у разі визнання її такою, що утратила право користування житловим приміщенням, права її дитини будуть порушені. Ухвалою суду від 20.08.2019 р. провадження у праві в частині позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] про зобов`язання центру надання адміністративних послуг Основ`янського району зареєструвати неповнолітню [PERSON] закрито. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду № 2084 від 28.03.2008 р. належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 31.08.2010 р. Відповідачка [PERSON] має малолітню дитину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.10.2015 р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. З довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 04.04.2019 р. відділом реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Червонозаводським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 21.07.2015 р., [PERSON] зареєстрована за вищезазначеною адресою. Згідно довідки МВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області від 16.05.2018 р. [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 08.09.2017 р. по 01.05.2018 р. згідно виконавчого листа № 640/6251/10 від 12.10.2017 р. на утримання [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] показали, що з позивачкою [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] проживає її внук [PERSON] , але внучка [PERSON] не проживає. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання і проживання членів їх сімей, розпоряджатися власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 3статті 47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У судовому засіданні не знайшло своє підтвердження відсутність відповідачки [PERSON] у спірній квартирі понад встановлені ст. 405 ЦК України строки без поважних причин. Відповідачка не втрачала інтересу до даної квартири, а її відсутність викликана поважними причинами, пов`язаними з конфліктною ситуацією, що виникла між сторонами. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] в тій частині, що з позивачкою [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] проживає її внук [PERSON] , але внучка [PERSON] не проживає не спростовують встановлених обставин, що відповідачка [PERSON] не проживає у спірній квартирі з поважних причин. Крім того, поважність відсутності відповідачки [PERSON] у житловому приміщенні підтверджуються поясненнями самої позивачки, згідно яких вона заперечує проти проживання [PERSON] , не надає їй ключі від квартири, що свідчить як про наявність з її боку перешкод у користуванні житловим приміщенням, так і на поважність причин відсутності [PERSON] за місцем своєї реєстрації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] не надано переконливих доказів на доведення факту відсутності відповідачки [PERSON] у спірній квартирі понад встановлені строки без поважних причин, тому у задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю у зв`язку з недоведеністю позивачкою тих обставин, на які посилалась як на підставу своїх вимог та заперечень проти зустрічного позову. У зв`язку з встановленням факту того, що відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] чинить перешкоди у вільному доступі до спірної квартири позивачці [PERSON] , що стало причиною для її проживання за іншими адресами, зустрічний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved