Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із даною позовною заявою посилаючись на те, що 06 жовтня 2021 року на її домашню адресу надійшов лист із постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2021 за № 66990013, виданою приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О.. Зі змісту вказаної постанови позивачці стало відомо, що 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. видано виконавчий напис № 3053 про стягнення з неї боргу в загальній сумі 6 020,28 грн на користь відповідача - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги, якому, в свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» відступило право вимоги, якому перед цим ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №002-28155-220114 від 22.01.2014. Зазначила, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки на її адресу не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором, за яким права відступалися три рази, а також не надходило жодних повідомлень від нотаріуса про намір вчинити нотаріальні дії. Крім цього, нотаріусу не було надано первинні облікові документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та інше, тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом Остапенком Є.М. не дотримано вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Вважає, що такий напис порушує її законне право на захист законних прав та інтересів, оскільки він вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3053, вчинений 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї заборгованості у розмірі 6 020,28 грн та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. 11.10.2021 судом було постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 03.11.2021 (а.с. 15-16). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с. 22). 01.11.2021 судом отримано від позивачки заяви про розгляд справи без її участі, позов повністю підтримує та просить задовольнити (а.с. 26, 28). Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у судове засідання не з`явився; про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с. 25). 02.11.2021 судом отримано від представника відповідача заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню, з проханням провести розподіл судових витрат в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України (а.с.30). Того ж дня судом отримано від представника відповідача клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с. 29). Згоди позивача на врегулювання спору за участю судді згідно ч.1 ст. 201 ЦПК України надано не було, а тому підстави для врегулювання спору за участю судді відсутні. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. Рекомендоване поштове відправлення суду отримано [PERSON] 19.10.2021 (а.с. 24). В матеріалах справи міститься конверт з відміткою про його повернення у зв`язку з відсутністю [PERSON] за вказаною адресою, що згідно положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений судом строк не скористались. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову, а відповідача - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК). За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код: 43311346, місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204, реквізити IBAN № [NUMBER] відкритий у АТ «ОТП Банк»), якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 39508708, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Д від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 34047020, на підставі Договору факторингу № 408/К від 27 квітня 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 002-28155-220114 від 22 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , за період з 26.04.2018 по 22.01.2021 включно, суму у розмірі 6 020,28 грн, з яких: 3 433,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1 440,12 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 1 096,60 грн - заборгованість за нарахованою пенею; 50,00 грн - плата за вчинення цього виконавчого напису (а.с.8). Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 22.01.2021, і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. 05.05.2021 директором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Яворським Р.І. було подано приватному виконавцю Чучкову М.О. заяву про примусове виконання рішення, до якої було додано оригінал виконавчого напису № 3053 від 22.01.2021, що вбачається з копії заяви від 05.05.2021 за вих. № 28332(а.с.10). Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем 30.09.2021 винесено постанову ВП № 66990013 про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного виконавчого напису № 3053 від 22.01.2021 про стягнення з боржника (позивачки) на користь відповідача заборгованості в сумі 6 020,28 грн, відповідно до кредитного договору № 002-28155-220114 від 22.01.2014, укладеного між первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] .. Крім цього постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 602,03 грн (а.с.9). Про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса позивачці стало відомо 06.10.2021 - після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2021, яка надійшла на її адресу. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 08 жовтня 2021 року задоволено заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 3053, виданого 22 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 6 020 (шість тисяч двадцять) гривень 28 копійок до набрання законної сили рішенням суду у даній справі /справа ЄУН 379/951/21 2-з/379/26/21/. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. При вирішенні спору судом застосовано такі норми права За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» до переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, належить, у тому числі, вчинення виконавчих написів. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172). Вказаний Перелік № 1172 було доповнено пунктом 2 згідно Постанови КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, пункт 2 Переліку № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитний відносин». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, що були передбачені п.2 Переліку № 1172, і які були підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та слугували підставою для вчинення цього виконавчого напису. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.». Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, суд висновує, що при вчиненні 22.01.2021 виконавчого напису нотаріус Остапенко Є.М. керувався пунктом Переліку №1172, який був незаконним та нечинним, а відтак, із застосуванням положень нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивачки перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі лише тих документів, що були передбачені пунктом 2 Переліку №1172. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає у рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, - позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн за подання позовної заяви та 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 227,00 грн за подання заяви про забезпечення позову. Решта судових витрат у загальному розмірі 681,00 (454,00 грн за подання позовної заяви та 227,00 грн за подання заяви про забезпечення позову) підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача.

Outcome: approved