Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовують тим, що 02.11.1991 року помер їх батько- Гурин [PERSON] , який постійно та на день смерті проживав за адресою: [INFO]. За життя він заповіту не складав. Після батька залишилась спадщина, яку фактично прийняла їх мати [PERSON] , так як на день смерті, протягом шести місяців з дня смерті постійно проживала та була прописана разом з ним. Факт прийняття спадщини також виразилось в організації похорон, догляді за спадковим майном, сплатою всіх страхових платежів. 01.09.2009 року вона також померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами- житловою площею 23,5 кв. м., загальною площею 47,7 кв. м., що розташований за адресою: с. Свидовець , Бобровицького району, Чернігівської області, вул. Польовика ,16. За життя їх мати склала заповіт, у якому все своє майно заповіла їм, позивачам, у рівних долях. Як спадкоємці за заповітом, вони прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, володіють спадковим майном. Але в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які-б посвідчували право власності спадкодавця на вищевказане майно, та первинної реєстрації в бюро технічної інвентаризації, вони не можуть належним чином переоформити житловий будинок на себе, тому вони просять в судовому порядку визнати за ними право власності за заповітом, по ? частині в рівних долях кожній, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що залишився їм після смерті матері. Позивачі до суду не з'явилися, в поданій заяві просять справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримують ( а. с.35 ). Відповідач до суду також не з'явився, в поданій заяві просить справу розглянути у відсутність представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення ( а. с.36 ). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого: Згідно свідоцтв про народження позивачів ( а. с. 11,12 ), їх батьками були [PERSON], що помер 02.11.1991 року, та [PERSON], що померла 01.09.2009 року. Факт їх смерті підтверджується свідоцтвами про смерть ( а. с. 8,9 ). Як вбачається із довідки Свидовецької сільської ради, [PERSON] на день смерті постійно проживав та був прописаний ( зареєстрований ) в с. Свидовець , Бобровицького району, Чернігівської області по вул. Польовика ,16. Разом з ним на день смерті, протягом шести місяців з дня смерті за вказаною адресою була прописана ( зареєстрована ) [PERSON] ( а. с. 20 ). До спадкового майна належить: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою, право власності на який станом на 31.12.2012 року не зареєстроване, що підтверджується довідкою Ніжинського МБТІ (а. с. 22 ). Даний будинок належав померлим на праві спільної власності (а.с.16,19). Згідно постанови нотаріуса Бобровицької державної нотаріальної контори, із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] , де була відкрита спадкова справа № 3/2010 (а. с. 18 ). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлюваний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника / спадкоємця/ вирішується в судовому порядку. Враховуючи те, що спадкодавиця [PERSON] померла, її житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами не зареєстрований в Ніжинському МБТІ, єдиними спадкоємцями являються позивачі, які фактично прийняли спадщину, звернувшись з заявою до Бобровицької державної нотаріальної контори, інші спадкоємиці відсуті, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved