Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.10.1994 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з 12.12.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбу від якого мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] . З лютого 2016 року шлюбні відносини припинені , дитина перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини що ставить [PERSON] в скрутне матеріальне становище. Зазначила, що відповідач працює, інших аліментних зобов'язань не має і тому має можливість надавати кошти на утримання дитини. На підставі зазначеного просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутністю , просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, тобто визнав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Під час розгляду справи судом встановлено, що з 12.12.2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області . Під час шлюбу у сторін народилася спільна дитина - син [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER], виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, ( актовий запис № 1087 ) у якому сторони записані батьками дитини і спору із цього приводу не виникає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи позов суддя керується наступними нормами матеріального права: Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач здоровий, працює, не має інших аліментних зобов'язань та непрацездатних членів родини. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved