Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], Селидівської міської територіальної громади про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № 445 від 25 червня 1993 року, виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] (Перемоги) в м. Селидове Донецької області. У вказаному свідоцтві прізвище , імя та по батькові [PERSON] вказані повністю, однак імя та по батькові [PERSON] та [PERSON] вказані зі скорочення - тільки ініціали, що унеможливлює в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, оскільки нотаріальні контори не приймають даний документ до розгляду. Провести виправлення у зазначеному свідоцтві позивачі не мають можливості в звязку із ліквідацією служби приватизації державного житлового фонду в/о « Селидіввугілля». 09 червня 1994 року [PERSON] помер. На час його смерті разом з ним були зареєстровані та мешкали разом його дружина [PERSON] та донька - [PERSON] Фактично позивачі вступили в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] Крім того, [PERSON] 07 травня 1994 року звернулася до Першої селидівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], та була відкрита спадкова справа. Дана справа була закрита та передана до обласного архіву в м. Донецьк. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не отримували. Відповідач [PERSON] на час смерті [PERSON] була зареєстрована та мешкала окремо , дій, направлених на прийняття спадщини, не приймала, на спадок не претендує. Інші спадкоємці відсутні. На підставі вищевикладеного позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 445 від 25 червня 1993 року, виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о « Селидіввугілля», а також на 1/6 частку зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер 09 червня 1993 року. Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 445 від 25 червня 1993 року , виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о « Селидіввугілля», а також на 1/6 частку зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер 09 червня 1993 року. Позивачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник відповідача Селидівської міської територіальної громади - в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що просить ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу І-НО № 398227, виданого 20 січня 1973 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб , після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ІІ-НО № 349067, виданого 04 квітня 1974 року відділом ЗАГС м. Селидове Донецької області. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження І-НО № 175306, виданого 09 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження V-НО № 332766, виданого 05 жовтня 1982 року відділом ЗАГС м. Селидове Донецької області. Згідно з копією свідоцтва про шлюб І-НО № 305662, виданого 05 січня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва № 445 від 25 червня 1993 року, виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о « Селидіввугілля», квартира . розташована за адресою: м. Селидове, вул.. Леніна, 81а /5, належить [PERSON] та членам його сімї - [PERSON] та [PERSON] 09 червня 1994 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-НО № 280634, виданого 10 червня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Селидове Донецької області. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з довідкою ОСББ « Славутич -1 м. Селидове» № 207 від 27 липня 2017 року, [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним за вищевказаною адресою на час смерті проживали його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON]. Крім того, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27 листопада 2017 року, 07 квітня 1995 року Першою селидівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 березня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , в звязку з тим, що документи спадкової справи разом з іншими документами передані на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, доступ до якого на теперішній час відсутній. Крім того, згідно із відповіддю Першої селидівської державної нотаріальної контори від 07 травня 2018 року № 480/01-16, спадкову справу після смерті [PERSON] було заведено 07 квітня 1995 року № 44/1995. Інформацію щодо кола осіб, що зверталися із заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину надати неможливо. Документи цієї спадкової справи разом із іншими документами передані на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, доступ до якого на теперішній час відсутній. Відповідно до ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи , що позивачі не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі з обєктивних причин, їх право підлягає захисту в судовому порядку. Крім того, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Так, як вбачається з копії свідоцтва про право власності № 445 від 25 червня 1993 року, виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля», квартира, розташована за адресою: м. Селидове, вул.. Леніна, 81а /5, належить , зокрема, [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, згідно з довідкою КП «Селидівське БТІ» № 172 від 31 жовтня 2017 року, зазначена квартира числиться за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» від 25 червня 1993 року № 445, зареєстрованому в Селидівському БТІ від 14.07.1993 року № 3215. Враховуючи, що позивачі з обєктивних причин позбавлені можливості внести виправлення в правовстановлюючі документи на належне їм на праві власності майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved