Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області , який вподальшому уточнила та просить: встановити факт, що вказана у заповіті [PERSON] від 13 грудня 2007 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є однією і тією ж самою особою; встановити факт належності [PERSON], [INFO] правовстановлюючого документа, а саме Заповіту від імені [PERSON], складеного 13 грудня 2007 року, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №43; визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №274/А-2004 від 21 липня 2004 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно якого стала власником земельної ділянки площею 3.23 га розташованої на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 13 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] секретарем виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яким заповідала земельну ділянку площею 3.23 га, розташовану на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 01 жовтня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №235 - [PERSON], [INFO] року. [INFO] року [PERSON] померла. У зв'язку з чим позивачка звернулась до приватного нотаріуса Тарутинського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, їй було роз'яснено, що : у вказаному заповіті є деякі неточності, а саме:вказано дату народження спадкоємця «[INFO] року», замість вірного «[INFO] року»; нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначене вище стало підставою для звернення з зазначеним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від представника позивачки надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, на уточнених вимогах наполягає (а.с. 38). Представник відповідача виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області - сільський голова в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.34). Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Враховуючи зазначене, вимога позивачки щодо встановлення факту, що вказана у заповіті [PERSON] від 13 грудня 2007 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є однією і тією ж самою особою задоволенню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] секретарем виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яким заповідала земельну ділянку площею 3.23 га, розташовану на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 01 жовтня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №235 - [PERSON], [INFO] року (а.с.8). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Після смерті [PERSON] позивачка звернулась до приватного нотаріуса Тарутинського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, позивачці листом №1181/02-14 від 19 грудня 2017 року (а.с.54) було роз'яснено що : у вказаному заповіті є деякі неточності, а саме:вказано дату народження спадкоємця «[INFO] року», замість вірного «[INFO] року»; нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] (спадкоємця) серії [NUMBER] року (а.с.10) та копії його паспорта серії [NUMBER], виданого 20 серпня 1997 року Фрунзівським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.11-12) вбачається, що вона народилась саме [INFO] року . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно позивачці для реалізації свого права на спадкове майно. Позивачка не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує цей факт, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Крім того, встановлення даного факту породжує для позивача юридичні наслідки. За таких обставин, суд вважає встановленим факт належності [PERSON], [INFO] складеного 13 грудня 2007 року [PERSON] заповіту, посвідченого [PERSON] секретарем виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №43. Відповідно до ч 1. ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В силу ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, з матеріалів справи вбачається, 01 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №274/А-2004 від 21 липня 2004 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно якого стала власником земельної ділянки площею 3.23 га розташованої на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). 13 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] секретарем виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яким заповідала земельну ділянку площею 3.23 га, розташовану на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 01 жовтня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №235 - [PERSON], [INFO] року. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось зазначене вище спадкове майно. При зверненні до приватного нотаріуса Тарутинського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачці листом №1181/02-14 від 19 грудня 2017 року (а.с.54) було роз'яснено що : у вказаному заповіті є деякі неточності, а саме:вказано дату народження спадкоємця «[INFO] року», замість вірного «[INFO] року»; нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Факт належності позивачці [PERSON] зазначеного заповіту встановлено в судовому засіданні. Щодо пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка зазначила, що вказаний строк вона пропустила у зв'язку з тим, що вона присвятила своє життя служінню Богу і ще в 2004 році поїхала мешкати до Кременецького Свято-Богоявленського монастиря, де прийняла чернецтво та вирішила стати монахинею, зрештою втратила зв'язок із зовнішнім світом. Суд визнає, що зазначена позивачкою причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, тому позивачці необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За подання позову до суду позивачкою [PERSON] було сплачено судовий збір за три вимоги на загальну суму 1920 гривень, а саме: згідно квітанції №77 від 11 вересня 2017 року в розмірі 640 гривень (а.с.1); згідно квітанції №30 від 16 листопада 2017 року в розмірі 1280 гривень (а.с.43). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 960 гривень. На підставі викладеного

Outcome: partial