Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Газда ЛТД», третя особа Тернопільська міська рада, про визнання права власності на нежитлове приміщення закладу громадського харчування (бару) під №26 в м. Тернополі по вул. Гетьмана Сагайдачного, будинок №6 загальною площею 214,5 кв.м., що складається з наступних нежитлових приміщень: Перший поверх: 1-1 сходова площею 7,6 кв.м., 1-2 вбиральня площею 2,0 кв.м., 1-3 приміщення бару площею 26,1 кв.м., 1-4 кабінет площею 3,8 кв.м., 1-5 приміщення бару площею 35,8 кв.м., 1-6 приміщення бару площею 41,8 кв.м; Підвальний поверх: Пд-1 сходова площею 6,9 кв.м., Пд-2 вбиральня площею 1,2 кв.м., Пд-3 коридор площею 5,1 кв.м., Пд-4 коридор площею 10,7 кв.м., Пд-5 санвузол площею 2,8 кв.м., Пд-6 приміщення площею 3,4 кв.м., Пд-7 приміщення площею 6,6 кв.м., Пд-8 кухня площею 23,3 кв.м., Пд-9 приміщення бару площею 29,2 кв.м., Пд-10 господарське приміщення площею 8,2 кв.м. В обґрунтування вимог вказують на те, що згідно договору купівлі-продажу від 21.04.2015р. відповідач продав позивачам нежитлове приміщення закладу громадського харчування (бару) під №26 в м. Тернополі по вул. Гетьмана Сагайдачного, 6. Відповідачем перед продажем було проведено реконструкцію приміщення, внаслідок чого була збільшена загальна площа приміщення. Ряд підвальних приміщень мали висоту менше 1,9 м, а тому згідно вимог ДБН не були включені до загальною площі. Після вивезення сміття та пісковини з даних підвальних приміщень їх висота стала більше 1,9 м, тому вони були включені до загальної площі. Протягом тривалого часу з моменту укладення договору відповідач зобовязувався виготовити усю необхідну документацію щодо проведеної реконструкції та про право власності на усі підвальні приміщення, виготовити інвентарну справу (технічний паспорт) та оформити усі приміщення за покупцями. В день підписання договору купівлі-продажу позивачами було сплачено весь платіж за нежитлові приміщення в розмірі 76800,00 грн., а також відбулась передача приміщення і ключів від нього від продавця до покупців. З цього часу позивачі утримують дане приміщення, провели ремонтні роботи. У звязку із невиконанням відповідачем свого обовязку оформити належним чином проведену реконструкцію, позивачі не можуть реалізувати свої права щодо повного володіння, користування і розпоряджання придбаним майном. На замовлення позивачів виготовлено проект відповідності ДБН та санітарним нормам придбаного закладу громадського харчування. На думку позивачів, відповідачем порушено їх права, як власників згаданого майна, які підлягають захисту у судовому порядку, шляхом визнання за ними права власності на придбане майно. Позивачі в судове засідання не зявились, однак подали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі. Відповідач також в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, представник відповідача подав письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Газда ЛТД», як продавцем, та [PERSON] і [PERSON], як покупцями,укладено договір купівлі-продажу (надалі - Договір), згідно якого продавець продав покупцям (в рівних частках кожному) нежитлове приміщення, що розташоване під №26 по вул. Сагайдачного, 6 в місті Тернополі, загальною площею 116,4 кв.м. Продаж вчинено за 76800,00 грн., які продавець отримав від покупців до підписання договору. Продавець продав, а покупці прийняли вищевказане нежитлове приміщення до підписання цього договору (п. 5, 6 Договору). Договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1127. Право власності на вищевказане приміщення на підставі Договору від 21.04.2015р. зареєстроване за покупцями (позивачами) по ? частині в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг із даного Реєстру від 21.04.2015р. за №36548635. Згідно технічного паспорта виготовленого 18.02.2016р. ПП [PERSON] (сертифікат серії АЕ №001808) за адресою м. Тернопіль, вул. Гетьмана Сагайдачного, 6/26 знаходиться належний позивачам на праві власності (в рівних частках по ?) заклад громадського харчування (бар)загальною площею 214,5 кв.м., що складається з наступних нежитлових приміщень: Перший поверх: 1-1 сходова площею 7,6 кв.м., 1-2 вбиральня площею 2,0 кв.м., 1-3 приміщення бару площею 26,1 кв.м., 1-4 кабінет площею 3,8 кв.м., 1-5 приміщення бару площею 35,8 кв.м., 1-6 приміщення бару площею 41,8 кв.м; Підвальний поверх: Пд-1 сходова площею 6,9 кв.м., Пд-2 вбиральня площею 1,2 кв.м., Пд-3 коридор площею 5,1 кв.м., Пд-4 коридор площею 10,7 кв.м., Пд-5 санвузол площею 2,8 кв.м., Пд-6 приміщення площею 3,4 кв.м., Пд-7 приміщення площею 6,6 кв.м., Пд-8 кухня площею 23,3 кв.м., Пд-9 приміщення бару площею 29,2 кв.м., Пд-10 господарське приміщення площею 8,2 кв.м. Всього площа підвальних приміщень 97,4 кв.м. Також у технічному паспорті зазначено, що за рахунок самочинного перепланування площа нежитлового приміщення збільшилась на 98,1 кв.м. Згідно висновку проекту відповідності державним будівельним та санітарним нормам закладу громадського харчування по вул. Г.Сагайдачного, 6/26 в м. Тернополі, виконаного архітектором [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат №002572), обстежуване приміщення гр. [PERSON] та [PERSON] знаходиться в нормальному стані, відповідає будівельним та сантехнічним нормам та по надійності несучих конструкцій дозволяє проводити експлуатацію приміщення, як закладу громадського харчування. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із вимогами статей 526, 629 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 статті 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Права власника нежитлового приміщення не врегульовані Цивільним кодексом України таким чином, як права власника квартири. Відповідно до статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). А тому, суд вважає, що за аналогією закону ч. 2 статті 383 ЦК України також слід застосувати до спірних правовідносин. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391, 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені положення закону та встановленні обставини справи, зокрема те, що сторони 21.04.2015р. уклали між собою нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, наслідком якого є перехід права власності на нежитлове приміщення від відповідача до позивачів; обстеження приміщення інженером з інвентаризації нерухомого майна, яка видала відповідний технічний паспорт на приміщення із зазначенням власників (позивачів) та площ (загальна площа 214,5 кв.м.); відповідність приміщення будівельним та сантехнічним нормам; не заперечення щодо задоволення позову як відповідачем, так і третьою особою; відсутність даних щодо порушення прав інших осіб, суд вважає, що порушені права позивачів підлягають захисту шляхом визнання за ними права власності на вищевказані приміщення.

Outcome: approved