Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка 22 жовтня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання дитини (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 10.01.2000 року було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, а також стягнути 50% вартості навчання, що становить 2 250,00 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 10.01.2000 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 03 (а.с.5). 20 січня 2006 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.5,11). [PERSON] є студентом другого курсу Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет», навчається на контрактній основі, за денною формою навчання (а.с.10). Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191, 200 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи здобуті по справі докази з позиції їх належності, допустимості та сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 22 жовтня 2014 року і до закінчення сином навчання у Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет» чи змін у майновому становищі сторін, оскільки відповідач будучи батьком повнолітнього сина зобов'язаний його матеріально утримувати. Щодо позовних вимог про стягнення 50% від вартості навчання, суд виходить з наступного. Згідно ст.. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Суд зауважує, що участь батьків у додаткових витратах на дитину припиняється із моменту досягнення дитиною повноліття. А тому, враховуючи те, що [PERSON] досяг повноліття [INFO], вимоги до відповідача щодо стягнення додаткових витрат пов'язаних з навчанням сина є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також, суд вважає, в силу ст. 88 ЦПК України, що слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial