Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилося наступне спадкове майно : 1/3 частинажитлового будинку по [ADDRESS]. Зазначає, що [PERSON] заповіту не складала. Відповідно до виписки Кам»яногірської сільської ради № 288 від 19.05.2017 р., вбачається, що будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року належить до колгоспного типу двору. Членами двору станом на 30.06.1990 року були - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім цього зазначає, що коли звернувся до нотаріальної контори то нотаріус видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом лише на середню земельну частку пай. Вказує, що батько відмовився від спадщини після смерті дружини. Позивачі та їх батько зверталися до державного реєстратора з речових прав на нерухоме майна з приводу реєстрації належної їм частки у майні колишнього колгоспного двору, однак їм було відмовлено. Тому вони змушені звернутися за захистом свого права до суду, щодо визнання права власності на 2\\3 частини [PERSON] (в тому числі 1/3 частка в колгоспному дворі та 1/3 частина в порядку спадкування після смерті [PERSON] ), на 1/3 частину за [PERSON]. Просять задоволити позов. Позивачі в судове засідання не з»явились, однак подали на адресу суду заяви у яких просять розглядати дану справу у їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі, просять задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак Магерівською селищною радою надіслано лист в якому вказано, що селищна рада не заперечує проти позовних вимог позивачів. Окрім цього в даному листі вказано, що селищна рада просить розглядати дану справу у відсутності її представника. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак зав. Жовківської ДНК надіслано лист в якому вказано, що не Жовківська ДНК не заперечує проти позовних вимог позивачів. Окрім цього в даному листі вказано, що Жовківська ДНК просить розглядати дану справу у відсутності її представника. Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON], померла [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2017 року, вбачається, що спадкоємцем майна гр. [PERSON], померлої [INFO] є її син [PERSON], який проживає в с. Камяна Гора, Жовківського району, Львівської області. Спадкове майно на яке видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 1.4803 га., що знаходиться на території Кам'яногірської сільської ради, Жовківського району, Львівської області, надана для ведення товарного сільсьогосподарського виробництва і належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого виконкомом Кам'яногірської сільської ради, Жовківського району, Львівської області 25 січня 2002 року за [NUMBER], зареєстрованого в книгу реєстрацій державних актів за № 110. Відповідно до копії виписки Кам»яногірської сільської ради № 288 від 19.05.2017 р., вбачається, що будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року належить до колгоспного типу двору. Членами двору станом на 30.06.1990 року були - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Відповідно п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке ' належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до 4.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином суд дійшов до висновку, що позивачі, як члени бувшого колгоспного типу двору мають право на частку в майні двору, а тому їх позовні вимоги про визнання права власності на частку кожної в майні двору слід задоволити. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON].

Outcome: approved