overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка 14 липня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що внаслідок погіршення відносин між нею та відповідачем вони стали проживати окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, дитина проживає при ній. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом судове засідання, копія ухвали судді якою відповідачу роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 19 липня 1986 року сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського району м. Києва про одруження зроблено актовий запис № 1187, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу ( а. с. 3 ). В шлюбі сторони мають сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім. . Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ст. 27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Відповідно до ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно до ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачка та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Після розірвання шлюбу позивачці залишається прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачка, 14 листопада 2016 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач матеріально сімю не забезпечує, не займається вихованням дитини та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки має доходи від нерегулярних заробітків, стан здоровя та матеріальне становище відповідача дають можливість сплачувати аліменти, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сімї у відповідача немає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на дитину до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Просить справу розглядати без її участі, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, згідно чинного законодавства. На підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підставний і такий, що підлягає до часткового задоволення з підстав викладених позивачкою в позовній заяві. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], однак кошти на його утримання добровільно не надає. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 900 грн. щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є фізично здоровою особою, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки згідно ст.180 СК України, він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст.75, 81, 180, 182 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивачка 14 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2015 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2015 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 14 листопада 2016 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачка 14 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року по 13 січня 2014 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року по 13 січня 2014 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 14 листопада 2016 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка 14 лютого 2006 року у Гаїівській сільській раді Бродівського району Львівської області зареєструвала шлюб з [PERSON]. Актовий запис № 1. Від цього шлюбу в даній сім'ї народилося троє дітей: дочка [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що протягом останнього часу їхнє подружжя припинило свої подружні відносини, тому що відповідач зловживає спиртними напоями, наносив позивачці побої, не поважав, не дбав про сім'ю належним чином. На даний час відповідач проживає окремо від позивачки з дітьми. В даний час позивачка позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку і коштів на утримання дітей не надає, хоча є працездатною людиною і має можливість допомагати дітям матеріально. У зв'язку з цим позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання, дочки [PERSON] [INFO], дочки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], в розмірі 500 грн., кожного місяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала частково та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 330 грн., щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач подав суду письмову заяву в якій позов [PERSON], про стягнення з нього аліментів визнав в розмірі 330 грн., щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття, просить справу розглядати у його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно чинного законодавства відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи матеріальне становище дітей, які перебувають на утриманні позивачки, матеріальне становище відповідача, суд прийшов до висновку, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей дочка [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], в розмірі 330 гривень, щомісячно до досягнення ними повноліття, оскільки відповідач не працює і має нерегулярний мінливий дохід, відповідно ст. 184 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

позивачка 14 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що 10 лютого 2014 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, в якому в них народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримала з мотивів, що вказані в поданому до судлу позові. Просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій протии задоволення позову заперечив. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтв про народження [PERSON] народився [INFO] року, [PERSON] народилася [INFO] року. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дітей в повному обсязі не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2014 рік для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоров'я дітей, стан здоров'я відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в сумі по 1000 грн. на кожного щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 14 серпня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка 14 серпня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 03 квітня 2015 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №137. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з травня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 03 квітня 2015 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №137. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO] . Встановлено також, що сторони з травня 2016 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивачка 14 серпня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Сімейне життя не склалося через відсутність почуття поваги, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 березня 2008 року, актовий запис №57. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка 14 січня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1999 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2013 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1999 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області, актовий запис за № 56 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.7/, який проживає разом з позивачкою. Встановлено, що згідно свідоцтва про зміну імені, виданого 25 жовтня 2011 року Ленінським відділом державної РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий заис № 54, [PERSON] змінила ім`я на «[PERSON]» (а.с.15). Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Враховуюче вищевикладене, суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved