Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останньої на свою користь суму боргу у розмірі 743 200 гривень, згідно угоди про розірвання Попереднього договору купівлі - продажу нерухомості від 02.09.2013 року та додаткової угоди до угоди від 21.10.2013 року про розірвання Попереднього договору купівлі - продажу нерухомості від 02.09.2013 року та судовий збір. При цьому посилається на те, що 02.09.2013 року, між нею та [PERSON], від імені та в інтересах якої на підставі довіреності від 10.08.2011 року діяв [PERSON], було укладено Попередній договір купівлі - продажу нерухомості, відповідно до умов якого сторони домовились до 18 годин 26 грудня 2013 року укласти договір купівлі - продажу квартири. В момент підписання попереднього договору позивачка в якості авансу в рахунок наступного основного договору купівлі - продажу передала представнику відповідачки - [PERSON] грошові кошти в розмірі, що становить еквівалент 250 000 дол. США за курсом НБУ. Після цього, сторони дійшли до згоди розірвати Попередній договір купівлі - продажу нерухомості від 02.09.2013 року, про що 21.10.2013 року уклали відповідну Угоду. Відповідно до п. 4 даної Угоди відповідачка зобов'язана була повернути позивачці протягом двох місяців, до 21.12.2013 року з дня підписання угоди, передані їй позивачкою в якості авансу грошові кошти в розмірі, що становить гривневий еквівалент 250 000 дол. США, за курсом НБУ на дату повернення. 20.12.2013 року представник відповідачки [PERSON] частково повернув позивачці грошові кошти отримані за попереднім договором, у сумі 170 000 гривень на підтвердження чого сторони уклали додаткову угоду до угоди від 21.10.2013 року про розірвання Попереднього договору купівлі - продажу нерухомості від 02.09.2013 року. За умовами укладеної додаткової угоди відповідачка зобов'язана була повернути позивачці в строк до 28.02.2014 року решту суми в розмірі, що становить гривневий еквівалент 80 000 дол. США за курсом НБУ на дату повернення, однак свої зобов'язання [PERSON] не виконала, грошові кошти не повернула. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідачка заперечення проти позову, а також докази, які б спростовували доводи позивачки до суду не надала, у судові засідання, будучи належним чином сповіщена, не з'являлась. Представник відповідачки надав відомості щодо місця проживання останньої за адресою: [ADDRESS]. Однак, як вбачається з матеріалів справи та ухвали апеляційного суду Одеської області від 17.07.2014 р. зазначена інформація не відповідає дійсності, орендоване нежитлове приміщення, яке нібито знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] не має конкретного номеру, а отже знайти зазначене приміщення не представляється можливим. У зв'язку з цим відповідно до приписів ЦПК України суд здійснює виклик сторони за її зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2013 року, між позивачкою, [PERSON], та відповідачкою, [PERSON], від імені та в інтересах якої на підставі довіреності від 10.08.2011 року діяв [PERSON], було укладено Попередній договір купівлі - продажу нерухомості, відповідно до умов якого сторони домовились до 18 годин 26 грудня 2013 року укласти договір купівлі - продажу квартири [NUMBER] та квартири [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до п. 1.4. Попереднього договору, позивачка на підтвердження дійсних намірів, щодо укладення Основного договору передала в якості авансу в рахунок наступного Основного договору купівлі - продажу відповідачці грошові кошти в розмірі що становить еквівалент 250 000 дол. США за курсом НБУ, які згідно довіреності отримав представник [PERSON] - [PERSON], що підтверджується розпискою від 02.09.2013 рок. (а.с. 11 - 13, 16) 21.10.2013 року, сторони дійшли до згоди розірвати Попередній договір купівлі - продажу нерухомості від 02.09.2013 року, про що уклали відповідну Угоду. Відповідно до п. 4 даної Угоди відповідачка зобов'язана була повернути позивачці протягом двох місяців, до 21.12.2013 року з дня підписання угоди, передані їй позивачкою в якості авансу грошові кошти в розмірі, що становить гривневий еквівалент 250 000 дол. США, за курсом НБУ на дату повернення. (а.с. 14) У зв'язку із поверненням представником відповідачки [PERSON] позивачці суми у розмірі 170 000 дол. США, 20.12.2013 року сторони уклали додаткову угоду до угоди від 21.10.2013 року про розірвання Попереднього договору купівлі - продажу нерухомості від 02.09.2013 року, у пункті 5 якої, сторони домовились про те, що відповідачка зобов'язана повернути позивачці в строк до 28.02.2014 року решту суми в розмірі, що становить гривневий еквівалент 80 000 дол. США за курсом НБУ на дату повернення. (а.с. 15) Однак, свої зобов'язання за додатковою угодою від 20 грудня 2013 року до угоди від 21 жовтня 2013 року про розірвання Попереднього договору купівлі - продажу нерухомості від 02.09.2013 року відповідачка не виконала, грошові кошти у розмірі 80 000 дол. США не повернула. Статтею 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, згідно частини 1 статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Крім того, ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім цього, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, укладені договори між сторонами, судом встановлено, що сума, сплачена позивачкою відповідачці [PERSON] відноситься до процесу купівлі-продажу квартир та відповідно до ст. 570 ЦК України, є авансом, який підлягає безумовному поверненню позивачці. Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно частин 1 та 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про повернення суми у розмірі 80 000 дол. США в гривні по курсу НБУ, який станом на 12 березня 2014 року становить 9, 29 грн. за 1 долар США, що відповідно становить 80 000 дол. США х 9,29 грн. за 1 дол. = 743 200 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачки на користь позивачки також підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 654, 00 гривень.

Outcome: approved