Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який 13.02.2020 уточнили та обґрунтовували тим, що вони з моменту народження та до теперішнього часу зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] (надалі - Квартира). Вказана Квартира була виділена виконавчим комітетом Криворізької міської Ради депутатів трудящихся 17.09.1973 на підставі рішення місцевого комітету інституту «Кривбаспроект» для проживання сім`ї з 3-х осіб: [PERSON] , її дочки - [PERSON] та [PERSON] , яка проживала разом з сім`єю [PERSON] до самої смерті, [INFO] , оскільки була інвалідом дитинства та потребувала догляду. Договір №919 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території із житловими органами у травні 1993 року був укладений з [PERSON] 04 серпня 1993 року квартира [ADDRESS] була приватизована у сумісну приватну власність та видано свідоцтво №Ц-1070 про право власності на житло по 1/4 частці кожному, тобто на всіх повнолітніх мешканців квартири, а саме: на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який є сином [PERSON] та на ім`я [PERSON] . Згідно з технічним паспортом, квартира [ADDRESS] розташована на 4-му поверсі 4-поверхового будинку та складається з 2-х кімнат, житловою площею 31.9 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 17.0 кв.м, 2-а кімната 14.9 кв.м, кухні площею 10.1 кв.м, ванної кімнати площею 4.8 кв.м, вбиральні 1.1 кв.м, передпокою 6,6 кв.м, вбудованої шафи 7 кв.м, коридору 10.3 кв.м. Квартира обладнана балконом-2.0 кв.м; загальна площа квартири 72.5 кв.м. [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , а також баба позивача [PERSON] 21.01.1998 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку Квартири, належної померлій [PERSON] , - спадкоємцю за законом доньці [PERSON] . Таким чином, власниками квартири [ADDRESS] на той час були: [PERSON] - 1/2 частки; [PERSON] - 1/4 частки; [PERSON] - 1/4 частки. Позивачі та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю, сумісно вели господарство, сплачували комунальні платежі, доглядали за нею. В результаті нещасного випадку та смерті [INFO] [PERSON] , переоформити її 1/4 частку квартири на себе позивачі не встигли. Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] нотаріусом була заведена спадкова справа та постановою нотаріуса повідомлено, що спадкоємців згідно з законом або заповітом у померлої [PERSON] не має. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у видачі спадщини після померлої [PERSON] , рекомендовано для визнання права власності на майно померлої на набувальною давністю звертатися до суду. Позивачі весь час проживали в квартирі [ADDRESS] , добросовісно, безперервно та відкрито користувались даним нерухомим майном, у тому числі і 1/4 часткою [PERSON] , більше десяти років. Кожен рік позивачами укладалися договори з комунальними службами району на обслуговування квартири, в тому числі і на 1/4 частку, належної [PERSON] Регулярно платилися комунальні послуги за всю квартиру, а у винятку неможливості оплати із-за фінансових труднощів, укладалися договори про реструктуризацію, які потім виконувалися. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд: визнати за набувальною давністю за [PERSON] право власності на 1/8 частку квартири, за [PERSON] - на 1/8 частку квартири, із належної 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Позивачі в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача [PERSON] , які діє від свого імені та в інтересах позивача [PERSON] за довіреністю, надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли між сторонами щодо наявності або відсутності у позивача права власності на частку нерухомого майна, належного померлому, яке виникло за набувальною давністю, внаслідок чого до таких відносин слід застосувати положення Цивільного кодексу України, які регулюють питання виникнення права власності. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки, а позивач [PERSON] є власником 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло Ц-1070 від 04.08.1993 (а.с. 20), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.01.1998 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24, 25). Інша 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно зі свідоцтва про право власності на житло Ц-1070 від 04.08.1993 (а.с. 20) належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 72). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Була заведена спадкова справа № 584-2018 (а.с. 70-77). Більше з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2018 [PERSON] відмовлено у видачі спадщини після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона не входить в коло спадкоємців та рекомендовано для визнання права власності на майно звернутися до суду (а.с. 77). Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 та 4 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: - майно може бути об`єктом набувальної давності; - добросовісність володіння; - відкритість володіння; - давність володіння та його безперервність; - відсутність інших осіб, які претендують на це майно; - відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. З довідок відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної ради (а.с. 10, 12) вбачається, що позивач [PERSON] , починаючи з 13.05.1977, а позивач [PERSON] , починаючи з 14.07.1980 по теперішній час проживають у квартирі [ADDRESS] . Разом з цим, позивачі сплачували комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, про що було укладено договір № 919 (а.с. 15) про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Також, судом встановлено, що [PERSON] з 13.05.1977 по 20.04.1998 була зареєстрована та мешкала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної ради від 12.11.2018 (а.с. 11). Таким чином, судом було встановлено, що позивачі правомірно заволоділи та більше десяти років відкрито та безперервно користувались майном у вигляді 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] , тому суд вважає правомірним виникнення у позивача права власності на вказане майно за набувальною давністю, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved