Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, який неодноразово уточнювали та в останній редакції уточненого позову просять суд встановити факт, що вони та [PERSON], за життя, набули кожен право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вони та [PERSON], за життя, проживали у квартирі [ADDRESS]. У 2006 році вони вирішили приватизувати вказану квартиру, а 08.12.2006 року їм вже було видано Свідоцтво про право власності на житло [NUMBER], яке було видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням №С-1646 від 13.11.2006 року, згідно якого їм та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності - по 1/3 частці належала квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй за життя частки вказаної квартири. Позивачі, як спадкоємці першої черги, звернулись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Є.М. із заявою про прийняття вказаної спадщини, але отримали відмову на тій підставі, що правовстановлюючий документ на спадкове майно не зареєстрований у встановленому законом порядку. Однак, вони не зареєстрували свідоцтво про право власності на житло в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», позаяк уважали, що оскільки воно було видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради, то воно вже зареєстроване, а звернувшись до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно КМУЮ із заявою про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, вони отримали відмову на тій підставі, що для державної реєстрації необхідна присутність заявників, у зв'язку з чим вони вимушені були звернутись до суду. Позивачі у судове засідання надали письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання також надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, вирішення якої поклала на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 08.12.2006 року, яке було видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням №С-1646 від 13.11.2006 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка надалі змінила прізвище на «[PERSON]», на праві приватної спільної часткової власності - по 1/3 частці кожному належала квартира [ADDRESS] (а.с.5, 7-8). [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй за життя частки зазначеної квартири. Позивачі, як спадкоємці першої черги, звернулись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Є.М. із заявою про прийняття вказаної спадщини, але отримали відмову на тій підставі, що правовстановлюючий документ на спадкове майно не зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с.19). Однак, як зазначають позивачі у своєму позові, вони не зареєстрували свідоцтво про право власності на житло в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», позаяк уважали, що оскільки воно було видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради, то воно вже зареєстроване, а звернувшись до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно КМУЮ із заявою про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, вони отримали відмову на тій підставі, що для державної реєстрації необхідна присутність заявників, у зв'язку з чим вони вимушені були звернутись до суду (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд уважає, що позивачі та, за життя, [PERSON] набули кожен право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], шляхом приватизації квартири, проти чого не заперечив відповідач, постійно проживають у зазначеній квартирі, сплачують комунальні платежі за надані комунальні послуги, а відтак добросовісно набули право власності та продовжують відкрито, безперервно володіти вказаною квартирою, у зв'язку з чим, суд доходить висновку про задоволення уточненого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved