Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю. Мотивував свої вимоги тим, що починаючи з 2005 року і по день подачі позову до суду позивачі відкрито та безперервно володіють та користуюсь 1/2 частиною, кожен житловим будинком і господарськими будівлі Літ. «Б», Літ. «У», Літ. «П» та спорудами № 1-2, розташованими за адресою: [ADDRESS] Позивачі вказують, що саме з 2005 року вони сплачують всі комунальні платежі що нараховуються за будинок і відповідно несуть всі обов'язки власника і несуть тягар утримання за вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачі з посиланням на ту обставину, що вони безперешкодно користуються зазначеними частинами будинку та господарських споруд понад 11 років та з посиланням на ч. 1 ст. 344 ЦК України, просять суд ухвалити рішення, яким визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами визначеними у технічному паспорті під Літ. «Б», Літ. «У», Літ. «П» та № 1-2, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Заслухавши позивачів, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З показів свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що померлий [PERSON] володів та користувався будинком з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Починаючи з 2005 року зазначеним будинком, вільно та безперешкодно розпоряджаються та користуються позивачі. Саме [PERSON] та [PERSON] приймають участь в утриманні будинку, несуть витрати по ньому та здійснюють поточні ремонти. Позивачі в судовому засіданні пояснили, що вони понад 11 років безперешкодно користуються зазначеними частинами будинку та господарськими спорудами. Відповідно до п. 13 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З матеріалів акту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» від 04.03.2017 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають та користуються будинком з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS], починаючи з 2005 року. З матеріалів технічного паспорта на садибний(індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою розташований будинок Літ. «А-1», загальною площею 110.8 кв.м., житловою площею 68.3 кв.м. та господарські будівлі Літ. «Б», Літ. «У», Літ. «П» і споруди № 1-2. Станом на день розгляду справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація про зареєстрованих власників спірного житлового будинку. Відповідно до п. 13 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи з зазначеного роз'яснення Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд вважає, що належним відповідачем у даному спорі є Київська міська рада. Відповідно до п. 14 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, ціні папери, набувається за рішенням суду. Право власності виникає при сукупності обставин, передбачених наведеною нормою права, а саме тривалості, добросовісності, відкритості та безпосереднього володіння майном, як своїм власним. Матеріали справи не містять доказів того, що протягом строку володіння позивачами зазначеним будинком до них пред'являлися претензії, щодо такого володіння та користування. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON], [PERSON] добросовісно понад десять років володіють та користується в рівних частинах будинком Літ. «А-1», загальною площею 110.8 кв.м., житловою площею 68.3 кв.м. та господарські будівлі Літ. «Б», Літ. «У», Літ. «П» і споруди № 1-2, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а тому набули право власності на зазначений будинок, господарські споруди і будівлі за набувальною давністю. Таким чином, такі обґрунтування позовних вимог позивачів, судом визнаються законними і мотивованими та не спростованими в ході розгляду справи належними і допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Outcome: approved