Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.02.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2010 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] який народився [INFO]. Зазначила, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки є працездатним, працює та отримує пенсію однак матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає через що ставить її у скрутне матеріальне становище. На підставі зазначеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу ). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала , просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутністю . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] який народився [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 17.11.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис №1318. Сторони по справі записані батьками дитини та спору з цього приводу у них не виникає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Задовольняючи позов суддя керується наступними нормами матеріального права: Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач здоровий, працює, не має інших аліментних зобов'язань та непрацездатних членів родини. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved