Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 28 січня 2019 року позивачем [PERSON] було подано заяву про залишення її позовних вимог без розгляду. Позивачем [PERSON] було подано уточнену позовну заяву у якій він просив визнати за ним право власності на частину домоволодіння №10 за адресою площа Цегляна у м. Дніпро в порядку набувальної давності. У своєму позові позивач посилався на те, що він з 2003 року проживає у житловому будинку домоволодіння №10 за адресою площа Цегляна у м. Дніпро, у звязку з доглядом за своєю матірю [PERSON], яка є власницею 5/6 частин вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Також позивач зазначав, що на протязі усього часу він відкрито користуються всім домоволодінням та фактично несе всі витрати повязані із утриманням будинку, сплатою комунальних послуг. Окрім позивача та його матері у домоволодінні ніхто не проживає, спірною часткою нерухомого майна ніхто не цікавився та прав на неї не заявляв. Просив суд визнати за ним право власності на спірну частку обєкта нерухомого майна, який розташований за адресою: площа Цегляна, будинок №10 у м. Дніпро у порядку набувальної давності. Від відповідачів по справі та третьої особи відзиву на позовну заяву чи клопотань про розгляд справи в загальному порядку не надходило. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 5/6 частин домоволодіння №10 розташованого за адресою площа Цегляна у м. Дніпро на підставі свідоцтва про справо на спадщину. Власниками іншої частини вищезазначеного домоволодіння є відповідачі [PERSON], якому належить 1/12 частина домоволодіння та [PERSON], якому також належить 1/12 частина домоволодіння на підставі Бабушкінського районного суду від 16.04.1997 року. Позивач [PERSON] з 2003 року та на сьогоднішній день проживає у домоволодінні спільно зі своєю матірю [PERSON], натомість відповідачі у належній їм частині домоволодіння не проживають, не сплачують комунальні послуги та не дбають про свою частину будинку. З моменту свого проживання позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірною частиною домоволодіння, а саме: утримує та підтримують її в належному стані, проводять ремонтні роботи. До теперішнього часу місцезнаходження відповідачів невідоме. Згідно ч. 1\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 11, 13, 14 Постанови ПВС суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ураховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач з 2003 року проживає у житловому будинку домоволодіння № 10 розташованого за адресою площа Цегляна 10 у м. Дніпро та продовжує відкрито користуватись домоволодінням понад 10 років, то суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для задоволення даної позовної заяви в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved