overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивачка 17 серпня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка надіслала заяву та просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 жовтня 2011 року, актовий запис №12. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка 17 січня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивує тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді грошового внеску, що зберігається у філії Донецького облуправління ПАТ «Ощадний банк України» № 10004/0169 міста Харцизька на рахунку № [NUMBER]. Крім позивачки, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , немає. Після смерті матері позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори у зв'язку із тим, що не знала про наявність грошового внеску, оскільки ощадну книжку знайшла в документах матері після спливу передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Просить суд надати їй додатковий строк для прийняття спадщини - 3 місяці. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що 09 травня 2013 року померла мати позивачки - [PERSON], на ім'я якої у філії Донецького облуправління ПАТ «Ощадний банк України» № 10004/0169 міста Харцизька відкрито особистий рахунок № [NUMBER] на суму 4325,40 грн. З повідомлення Першої Харцизької державної нотаріальної контори слідує, що спадкова справа на майно померлої [INFO] року [PERSON] не відкривалася. Заповіт від імені померлої не посвідчувався. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування мають особи, зазначені у ст.1261-1265 ЦК України. Згідно ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом, зокрема, мають діти спадкодавця. Судом встановлено, що позивачка є донькою померлої [PERSON], інших спадкоємців, крім позивачки , після смерті [PERSON] не встановлено. Згідно ст..1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Суд встановив, що позивачка з поважної причини пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність спадщини, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивачка 17 січня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року по 23 листопада 2012 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року по 23 листопада 2012 року (а.с.3,5), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 17 січня 2017 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка 17 травня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2014 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2014 року (а.с.4), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення При цьому ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків, тобто дитину повинна утримувати не лише її мати, а й батько. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 17 травня 2017 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивачка 17 червня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 14 березня 2009 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №135. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з жовтня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 березня 2009 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис №135.(а.с.3). Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.4/ Встановлено також, що з жовтня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка, 17 червня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 07 жовтня 2006 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №941. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з серпня 2014 були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі.. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07 жовтня 2006 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №941../а.с.4/ Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. /а.с.5/ Встановлено, що з серпня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка 17 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2008 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином, письмово просила слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2008 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 17 червня 2015 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

\~\~\~\~ Позивачка 18.01.2016 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу розглянути без її участі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження І-НО № 483601, виданого 10.07.2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління у Донецькій області, актовий запис № 311, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 28.10.2013 року шлюб зареєстрований між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 13.04.2012 року за актовим записом №186, розірвано. Суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. Так, ч.1, 2 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати\~дитину\~визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи, що відповідач не заперечував проти вказаної позивачкою сумою аліментів та визнав позов, суд дійшов висновку, що сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що складає 6000 грн. щомісяця. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 18.01.2016 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 18.01.2016 р. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка 18.01.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Підставами своїх вимог вважає те, що 31.12.2014 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області 04.12.2015 року, відповідний актовий запис № 101. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], яке 04.12.2015 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаські області, батьком дитини записаний [PERSON], матір»ю - [PERSON]. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 88 від 12.01.2016 року, яка видана виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу у розмірі 860 грн., що підтверджено довідкою управління соціального захисту населення Монастирищенської районної державної адміністрації № 77 від 12.01.2016 року, інших доходів не має. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача немає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини кошти в розмірі 1/3 частина всіх видів доходів відповідача. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, справу розглянути у її відсутності, про що подала в суд заяви від 15.01.2016 року та від 08.02.2916 року . Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі, вказаному в позовній заяві, справу просить розглянути без нього, про що подав в суд письмову заяву від 01.02.2016 року. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved