Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] у серпні 2016 року звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласницями квартири [ADDRESS]. 21.05.2016 року [PERSON] зателефонували сусіди та повідомили, що їх квартиру заливає водою з технічного поверху, куди стікають з даху наслідки дощу, приїхавши до якої вона відразу зателефонувала до довідкової м. Харкова та повідомила про аварійну ситуацію, проте їй повідомили, що всі зайняті та приїхати не можуть. Також приїздив наряд поліції, який зафіксував факт залиття. Після 12 год. дня приїхала аварійна бригада, яка на горищі будинку №18 по вулиці Новгородській у місті Харкові замінили два метри пошкодженої стічної труби, та склала акт за №23742 від 21.05.2016 року, в якому вказана причина виклику та результати виконання заявки, але даний акт мешканцям квартири №81 не був наданий. Як зясувалося, 20.05.2016 року бригада працівників проводила ремонтні роботи щодо зміни захисної покрівлі з руберойду на даху даного будинку, неохайно зриваючи старий руберойд навколо стічної труби будівельне сміття потрапили у стічну трубу та забили її, працівники почали стукати по стічній трубі, щоб її очистити та пошкодили її, а 21.05.2016 року, коли почався дощ, вода через пошкодження потекла прямо до квартири позивачів №81, яка розташована на останньому девятому поверсі. Однак, після всіх зазначених дій, у позивачам жодного документу, а саме акту огляду місця аварії чи іншого зафіксованого та документально завіреного підтвердження факту затоплення їх квартири з викладом причин затоплення та переліком зіпсованого майна надано не було, а тому позивач змушена була вдруге викликати наряд поліції, яким було зафіксовано факт відмови КП «Харківводоканал» від складання документу, щодо причини аварії, та факт відмови КП «Жилкомсервіс» від складання акту обстеження місця аварії відразу після аварії. 23.05.2016 року квартира позивачів вдруге постраждала від залиття по причині протікання трубопроводу зливної каналізації, та в результаті стала непридатним місцем для перебування та проживання. 24.05.2016 року [PERSON] було подано ряд заяв на імя керівника дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] щодо ліквідації умов, за яких квартира щоразу потерпає від затоплення. Лише 26.05.2016 року вона отримала два акти обстеження №11 від 23.05.2016 року та №12 від 25.05.2016 року, відповідно до яких комісія у складі інженера дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], майстра дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] та майстра комплексу «Харківводоканал» [PERSON], які провели обстеження квартири та встановили причини заливання та зробили висновки, які не відповідають дійсності, не співмірні з фактичним розміром завданих збитків. Позивач вважає, що Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» зобовязане відшкодувати збитки матеріального характеру для проведення ремонтно-відновлювальних робіт квартири, яка була затоплена 21.05.2016 року та 23.05.2016 року, оскільки КП «Жилкомсервіс» та його підрядними організаціями, з якими відповідач уклав договори на виконання певного виду робіт, щодо утримання та забезпечення належного стану будинку №18 по вул. Новгородській у місті Харкові, було грубо порушені вимоги, визначені п. 3.1.2, п. 3.2.1, п. 3.2.2, п. 3.2.4, п. 3.2.6, п. 4.4.13, п. 4.4.20, п. 4.5.1, п. 4.5.4, п. 4.5.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76. Також, не були належним чином, відповідної якості, як визначено ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надані послуги, якісно проведені роботи з утримання будинку №18 по вул. Новгородській у місті Харкові, визначені п. 1.1.8.5, п. 1.2.6.5, п. 1.2.6.12, п. 1.2.6.25, п. 2.5.12 Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, який затверджений Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року №150. Отже, загальні збитки завдані затопленням квартири позивач [PERSON] оцінює в розмірі 100000 грн. Крім відшкодування збитків матеріального характеру відповідач зобовязаний відшкодувати моральну шкоду, завдану позивачу [PERSON], яка зареєстрована та постійно проживала до затоплення 21.05.2016 року у квартирі. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна та приниження честі та гідності, тому моральна шкода оцінена у 30000 грн, що є співмірним з її душевними стражданнями та приниженням честі та гідності, які зазнала людина похилого віку з рядом хронічних захворювань. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача Комунального підприємства «Жилкомсервіс»в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представники третіх осіб Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської радив судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як встановлено матеріалами справи, позивачі [PERSON], [PERSON] є співласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту виданого 04.10.2010 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 105). 21.05.2016 року, 23.05.2016 року 31.05.2016 року та 06.06.2016 року відбулися залиття квартири [ADDRESS]. 24.05.2016 року [PERSON] звернулася з заявою до начальника КП «Жилкомсервіс» дільниця № 7 [PERSON] в якій просила утворити комісію для встановлення причини нанесення матеріальної шкоди в результаті залиття 21.05.2016 року стічними водами квартири [ADDRESS], розташованої на девятому поверсі девятиповерхового будинку, просила розяснити причини проведення ремонтних робіт крівлі на даху. Зазначила, що в результаті зняття частини рубероїду навколо стічної труби будівельне сміття потрапило у стічну трубу та забило її, коли почався дощ, вода через пошкодження потекла на технічний поверх, а відтіль прямо до квартири позивачів. Тим самим, квартирі була нанесена матеріальна шкода, а саме: пошкоджена стеля, стіни, паркетна підлога, електропроводка, освітлювальні прибори (а. с. 30). 24.05.2016 року [PERSON] було подано заяву до КП «Жилкомсервіс» з повідомленням, що 23.05.2016 року після опадів у вигляді дощу знову відбулося затоплення квартири, просить встановити причини залиття та провести заходи по її ліквідації, а також знайти винних (а. с. 24). Крім того, 24.05.2016 року [PERSON] подала до начальника КП «Жилкомсервіс» дільниця №7 [PERSON] заяву про надання інформації про організацію, яка є виконавцем по ремонту крівлі даху за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, буд. 18, 3 під. та причину ремонтних робіт над квартирою №81 (а. с. 15). 26.05.2016 року [PERSON] повторно звернулася до КП «Жилкомсервіс» із вимогами про надання акту про залиття квартири 21 та 23 травня 2016 року із зазначенням причини залиття та спричиненої шкоди (а. с. 25). Відповідно до акту обстеження №11 від 23.05.2016 року комісія в складі інженера дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], майстра дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] та майстра Комплексу «Харківводовідвід» [PERSON], провела обстеження квартири №81, розташованої на 9 поверсі 9 поверхового будинку №18 по вул. Новгородській з приводу питання залиття та встановили, що 21.05.2016 року після атмосферних опадів відбулося залиття квартири №81, та зроблені наступні висновки: залиття квартири виникло в результаті прориву трубопроводу зливової каналізації на технічному поверсі над зазначеною квартирою. 23.05.2016 року підрядною організацією КП «Харківводоканал Комплекс «Харківводовідведення» були виконані роботи по заміні аварійної ділянки трубопроводу каналізації на технічному поверсі. (а. с. 26-27). Відповідно до акту обстеження №12 від 25.05.2016 року комісія в складі: інженера дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], майстра дільниці № 7 КП «Жилкомсервіс» [PERSON] та майстра Комплексу «Харківводовідвід» [PERSON], провела обстеження квартири №81, розташованої на 9 поверсі 9 поверхового будинку №18 по вул. Новгородській з приводу питання залиття та встановила, що 23.05.2016 року після атмосферних опадів виникло залиття квартири №81. При обстеженні трубопроводу зливової каналізації та центрального опалення на технічному поверсі в підїзді №3, встановлено, що мається течь на трубопроводі зливової каналізації. Трубопровід центрального опалення знаходиться в задовільному стані та зроблені наступні висновки: 25.04.2016 року підрядною організацією КП «Харківводоканал» Комплекс «Харківводовідведення» додатково були виконані роботи по заміні аварійної дільниці трубопроводу зливової каналізації на технічному поверсі №3. Підрядною організацією ТОВ «Регіон Сервіс» були виконані роботи з очистки технічного поверху 25.05.2016 року. Підрядною організацією КП «ХРСП» ведуться роботи по ремонту мякої крівлі підїзду №3. На момент обстеження течі крівлі не виявлено (а. с. 28-29). Факт залиття квартири позивачів 21.05.2016 року також вбачається із висновку Шевченківського відділення поліції Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області від 06.06.2016 року (а. с. 13). З акту на виконання робіт від 26.05.2016 року вбачається, що 26.05.2016 року в буд. №18, підїзд №3 по вул. Новгородській в м. Харкові виконані ремонтні роботи по заміні ділянки трубопроводу на технічному поверсі (а. с. 22). Факт залиття квартири позивачів 31.05.2016 року та 06.06.2016 року підтверджується актом обстеження №16 від 21.06.2016 року, та актом обстеження №138 від 21.06.2016 року (а. с. 19-21). [PERSON] відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2017 року було призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу для встановлення чіткого переліку зіпсованих затопленням квартири будівельних матеріалів та ступінь їх пошкодження;встановлення чіткого переліку речей, що знаходились на момент затоплення у квартирі та ступінь пошкодження, у тому числі, чи можливо затоплену річ використовувати у подальшому за цільовим призначенням та чи можливе відновлення затопленої речі;встановлення розміру збитків матеріального характеру, необхідних для відновлення стану квартири до затоплення 21.05.2016 року відповідно до середньостатистичних цін станом на день відновлення;встановлення розміру збитків матеріального характеру, необхідних для відновлення стану затоплених речей у разі, якщо таке відновлення можливе відповідно до середньостатистичних цін станом на день відновлення;та встановлення вартості відновлювального ремонту, повязаного із залиттям квартири №81, яка розташована у будинку №18 по вулиці Новгородській у місті Харкові. Висновком судової будівельно-технічної експертизи №2610/15865, складеного 30.08.2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] встановлені технічні ушкодження від залиття квартири № 81 водою, а саме: приміщень коридору «1», кухні «4», санвузлу «5», житлових кімнат «3», «8», «9». Також висновком судової будівельно-технічної експертизи №2610/15865 встановлено, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої у звязку із залиттям квартири №81, розташованої по вул. Новгородській, № 18 в м. Харкові, з урахуванням фізичного зносу опоряджувальних матеріалів, розрахованих у зведеному кошторисному розрахунку №2 і станом на серпень 2017 року складає 76318 грн. вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття у квартирі, розрахована у зведеному кошторисному розрахунку №1 і станом на серпень 2017 року складає 82392 грн. (а.с. 68-104). Утримувачем будинку, в якому знаходиться квартира позивачів, є Комунальне підприємство «Жилкомсервіс». Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів згідно встановлених нормативів і правил; забезпечити відповідну експлуатацію і утримування майна, яке знаходиться на його балансі. Відповідно до положень статуту Комунального підприємства «Жилкомсервіс» підприємство створено з метою: здійснення функцій утримання на балансі переданих йому власником житлових будинків, споруд та іншого майна; забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов для проживання; забезпечення схоронності і підвищення рівня благоустрою житлового фонду, який знаходиться на балансі підприємства; забезпечення підготовки житлового фонду до експлуатації в весняно-літній та осінньо-зимовий періоди та інше. Предметом діяльності підприємства, зокрема, є виконання функцій Замовника та Виконавця житлово-комунальних послуг, укладення договорів на обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконанням умов договорів, забезпечення експлуатації житлових будинків і споруд та обєктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами, здійснення технічного контролю за станом житлового фонду та інженерного забезпечення, забезпеченням безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків шляхом проведення профілактичного обслуговування, виконання планово-попереджувальних поточних ремонтів, своєчасного усунення наслідків аварійних ситуацій. Одним з основних обовязків Комунального підприємства «Жилкомсервіс», відповідно до його статуту є утримання на балансі житлового фонду та іншого майна, визначеного договором з власником (співвласниками). Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п.п. 2, 5, 7, 10 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на експлуатуючій організації, як на виконавцеві послуг, лежить обов'язок здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пункт 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобовязаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що передані на його баланс. Підпунктом 8 пункту 2 статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обовязок управителя забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів. Правовідносини щодо утримання жилих будинків регулюються Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Згідно з пунктом 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд». Зазначеним Наказом передбачено, зокрема, надання таких послуг, як поточний ремонт даху та покрівлі. Підпунктом 2.4.1. пункту 2.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 передбачено поточний ремонт жилих будинків виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій. Таким чином, положення законодавства та власного Статуту встановлюють обовязок Комунального підприємтсвіа «Жилкомсервіс», як балансоутримувача будинку та виконавця послуг, забезпечувати умови для проведення поточного капітального ремонту даху та крівлі, та недопущення виникнення будь-яких аварійних ситуацій. Підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової та (або) моральної шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Вказані складові цивільно-правової відповідальності, крім вини, доводить позивач, оскільки у цивільному законодавстві встановлено презумпцію вини (стаття 1166 Цивільного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відтак, вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь суми завданого в результаті залиття матеріального збитку підлягають частковому задоволенню, зокрема в межах визначеного експертизою розміру вартості ремонтно-відновлюваних робіт по усуненню наслідків залиття у квартирі №81, розташованої по вул. Новгородській №18 у м. Харкові, а саме у розмірі 82392, 00 грн. З приводу відшкодування моральної шкоди [PERSON] суд зазначає наступне. Так, позивач [PERSON] оцінює моральну шкоду, спричинену їй, у розмірі 30000 грн., мотивуючи тим, що вона хворіє рядом хронічних захворювань, повернувшись до квартири після затоплення та побачивши стан квартири, в якій вона проживала, була шокована, відразу через сильне хвилювання у неї підвищився тиск, запаморочилось у голові, зявились хвилювання з приводу відновлення стану квартири, пошуку коштів на меблі на інші речі, що стало наслідком суттєвих збитків матеріального характеру та душевних страждань щодо втрати як майна, так і спогадів життя. Після затоплення [PERSON], яка самостійно проживала у даній квартирі, переїхала жити і проживає станом на даний час у квартирі доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], тобто, в неї докорінно змінився звичайний уклад життя, вона, будучи людиною похилого віку, вимушена підлаштовуватись під новий режим життя, що створило значні незручності та додаткове хвилювання. На підтвердження свого стану [PERSON] надала копії виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2124, виписку із медичної карти стаціонарного хворого №5509, копії фіскальних чеків на оплату ліків та інші довідки, які знаходяться в матеріалах справи. У відповідності із частиною 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 статті 1167 Цивільного кодексу України. Як розяснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому у відповідності до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Приймаючи до уваги тривалість та кількість фактів залиття квартири, неможливість усунення причини залиття після першого такого ж факту, які підтверджуються належними доказами (актами), суд приходить до висновку про систематичність нанесення моральних страждань [PERSON], а тому за таких обставин, враховуючи характер завданої шкоди, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача [PERSON] С, наявність та тривалість вимушених змін у її життєвому укладі з врахуванням тих зусиль, які вона приклала для організації свого життя, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди достатнім і необхідним буде стягнення з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобовязані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, оскільки позивачі на виконання свого процесуального обовязку надали належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо залиття їхньої квартири №81, розташованої по вул. Новгородській в м. Харкові, підтвердили вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття квартири, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1 % від ціни позову, тобто 1000 грн. 00 коп., позивач [PERSON] сплатила 1378 грн., хоча повинна була сплатити 551 грн. 20 коп., адже 1 % від ціни її позовних вимог (1% від 30000 грн.) становив 300, 00 грн., а тому вірною була сплата 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати, як того вимагав Закон України «Про судовий збір» у редакції 2016 року (станом на момент подання позову), а тому самі ці витрати по сплаті судового збору суд вважає за необхідним стягнути з відповідача. Надмірно сплачений судовий збір позивачем [PERSON] у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 вищенаведеного Закону буде їй повернутий за наявності внесення відповідного клопотання про його повернення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: Департамент житлового господарства Харківської міської ради, Департамент комунального господарства Харківської міської ради, Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved