Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку вони прийняли, оскільки на момент смерті проживали разом із спадкодавцем. До складу спадкового майна ввійшли земельні ділянки загальною площею 2,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. В даному державному акті маються незастережні виправлення в кадастровому номері земельної ділянки, у зв'язку з чим вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому просили визнати за ними право власності по ? частки за кожним цих земельних ділянок. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Червонослобідської сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомили суд письмово листом. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік та батько позивачів [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на його майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження, копіями паспортів (а.с.4-13). До складу спадкового майна ввійшли, в тому числі, земельні ділянки: площею 1,8068 га з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,5842 з кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,4483 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Червонослобідської сільської ради, Буринського району Сумської області, що належали [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 02.06.2004 року №240 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №191, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копією державного акту, витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.14-24). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті останнього, прийняли його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] - позивачі по справі відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї (а.с.25). Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у вище зазначеному державному акті, який посвідчує право власності спадкодавця на земельні ділянки, є виправлення в одному з кадастрових номерів земельних ділянок, що вбачається з письмового роз'яснення нотаріуса №620/01-16 (а.с.34). Разом з тим, як видно з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, Державний акт серії [NUMBER] був виданий спадкодавцю на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 02.06.2004 року №240 і кадастрові номери земельних ділянок значаться: [NUMBER] - земельна ділянка площею 1,8068 га, [NUMBER] - земельна ділянка площею 0,5842 га та [NUMBER] - земельна ділянка площею 0,4483 га. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак наявність вищевказаних виправлень кадастрових номерів земельних ділянок у державному акті не у спосіб передбачений чинними на той час нормативними актами, унеможливили отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. Разом з тим, дослідженими судом доказами беззаперечно встановлено, що зазначені земельні ділянки належали спадкодавцю [PERSON], а записи кадастрових номерів у правовстановлюючих документах, що підтверджують право власності останнього на них, не можуть бути виправлені у зв'язку зі смертю останнього. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст.131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК). Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог та необхідності захисту їх права.

Outcome: approved