Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до районної адміністрації до Запорізької міської ради по Олександрівському району, [PERSON] , третя особа: ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсною відмови в приватизації квартири, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло. У липні 2019 року позивачі уточнили позовні вимоги та просили визнати недійсною відмову в приватизації квартири, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло. В обґрунтування позову зазначили, що 18.03.2016 року [PERSON] видано ордер № 169 серія «М» на житлове приміщення, а саме на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення міськвиконкому № 72/8 від 29.02.2016, разом з донькою [PERSON] , 1994 року народження. У квартиру [ADDRESS] вони вселились та зареєструвались 29.03.2016 року, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. З цього часу ними сумлінно сплачуються комунальні платежі та квартирна плата за надану квартиру. 19.12.2016 року рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №778/5 надано дозвіл на перепланування квартири [ADDRESS] . Перепланування квартири було зроблено ними відповідно до вказаного рішення. Також, з урахуванням перепланувань 19.05.2017 року було виготовлено нову технічну документацію на квартиру та погашено попередній технічний паспорт. Згідно листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району техніком ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] було виконано обстеження та складено акт від 13.06.2017року. В даному акті заміри квартири співпадають із новою технічною документацією на квартиру, а саме, технічним паспортом станом на 19.05.2017 року та актом від 13.06.2017 року. Позивачами було подано заяву та документи до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району на приватизацію квартири [ADDRESS] . На цю заяву з питання приватизації квартири Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району повідомила, що під час здійснення розрахунків загальної площа квартири було виявлено невідповідність між наданою позивачами технічною документацією та даними, що містять у програмі «Приватизація житла» та у зв`язку з цим неможливо правильно розрахувати загальну площу, яка зазначається у свідоцтві про право власності на житло. Також було надано рекомендації щодо необхідності проведення у відповідність технічну документацію. В приватизації квартири позивачам було відмовлено, хоча технічна документація була надана в повному обсязі з урахуванням перепланування квартири, на яке було надано дозвіл у вигляді рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 778/5 від 19.12.2016 року. Тому, вони вважають відмову Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району незаконною, просять визнати її незаконною, визнати частково недійсною приватизацію частки у розмірі 39/100 (фактично 29/100) квартири [ADDRESS] за [PERSON] та визнати частково недійсним свідоцтво про право власності № [NUMBER] , видане 16.11.2017року, районною адміністрацією Запорізькою міською радою по Олександрівському району, а саме, зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району провести приватизацію квартири [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] з розподілом часток з урахуванням реконструкції квартири. У судове засідання позивачі не з*явилися. Надали суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності. На задоволенні позову наполягають. У судове засідання представник відповідача Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району не з*явився. 29.07.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов визнав частково, а саме, погоджується щодо наведених позивачем обставин про неможливість реалізувати своє право приватизувати житло, але зазначена ситуація склалась не з вини органу приватизації, а у зв`язку з неузгодженістю дій квартиронаймачів під час зміни технічних характеристик квартири спільного заселення на підставі рішення виконавчого комітету. Наразі частини квартири окремо мають різні технічні характеристики. Зазначене унеможливлює здійснити розрахунок загальної площі квартири спільного заселення з використанням програми «Приватизація житла» Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово викликаним до суду судовими повістками зі місцем проживання до суду жодного разу не з`явився, відзиву на позов не подав. У судове засідання представник третьої особи ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» не з*явився. Надав суду заяву з проханням прийти рішення на розсуд суду. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачі та відповідач [PERSON] проживають у квартирі спільного заселення [ADDRESS] . Приватизацію 39/100 частини квартири спільного заселення № [ADDRESS] ( [ADDRESS] було здійснено відповідачем [PERSON] згідно акту ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.01.2017 року, отриманого [PERSON] , без врахування перепланування, виконаного позивачами, тому фактичні долі у квартирі не відповідають розрахунку долей, згідно акту ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2017 року, отриманого [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло № 118 від 16.11.2017 року 39/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] ,належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] , а саме, кімната № 5площею 12,6 кв. комора № 4 площею 0,30 кв.м., у спільному користуванні мешканців квартири спільного заселення перебуває коридор № 1 площею 6,40 кв.м., комора № 2 площею 0,30 кв.м., кухня № 6 площею 5,40 кв.м., душова [ADDRESS] площею 1,20 кв.м.. туалет № 8 площею 1,00 кв.м., балкон площею 0,51 кв.м. Згідно акту ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2017 року спірна квартира [ADDRESS] являє собою трикімнатну квартиру, яка складається з коридору № 1 площею 6,4 кв.м., коридору № 2 площею 6,1 кв.м., кімнати № 3 площею 12,3 кв.м., кімнати № 4 площею 13,1 кв.м., комори № 5 площею 0,3 кв.м., кімнати № [ADDRESS] площею 12,6 кв.м. кухні № [NUMBER] площею 5,4 кв.м., душової № 8 площею 1,2 кв.м., туалету № 9 площею 1,0 кв.м., балкону площею 0,51 кв.м., загальною площею 58,91 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м. Приватизації підлягає коридор № 2 площею 6,1 кв.м., кімната № 3 площею 12,3 кв.м., кімната № 4 площею 13,1 кв.м., що складає 71/100 частину квартири [ADDRESS] № [ADDRESS] площею 1,2 кв.м., туалет № 9 площею 1,0 кв.м., балкон площею 0,51 кв.м. Листом № Б-0334 від 04.07.2018 року [PERSON] відмовлено у приватизації частини квартири [ADDRESS] , через невідповідність технічних характеристик квартири, так як з наданих актів від 25.01.2017 року та від 13.06.2017 року вбачається, що змінилася не лише площа, а й нумерація деяких приміщень у квартирі і на теперішній час дані, які містяться у свідоцтві про право власності на житло № 118 від 16.11.2017 року 39/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] , виданому відповідачу [PERSON] . Приватизація частини квартири позивачами неможлива без визнання частково недійсним зазначеного свідоцтва. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1\~статті 95 Цивільного процесуального кодексу України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до\~статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно\~статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або в оренду. Відповідно до ст. ст.\~5,\~6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суб`єктами приватизації є всі громадяни України, які мають право отримати безоплатно квартиру (будинок), яку вони займають. Передача житла у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир у приватизації житла, яке вони займають, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п. 1 та 2\~ст. 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»\~(далі по тексту - Закон №2482-Х11) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках ( житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. За приписами п. 1 та п. З ст. 8 вищезазначеного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадян. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ним житла, крім випадків, передбачених законом (п. 10 ст. 8\~Закону №2482\~-XI1). Передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (п. 16 Порядку). Відповідно до п. п.17,18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру(будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи : копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно ч. 10\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ним житла, крім випадків, передбачених п. 2\~ст. 2 цього Закону, а саме, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників;кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірне житлове приміщення не розповсюджується. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1\~ст. 345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є у комунальній власності. Статтею 19 Конституції України\~встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до вимог п. 11\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Тому, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на приватизацію 71/100 частини квартири, а саме, коридора № 2 площею 6,1 кв.м., кімнати № 3 площею 12,3 кв.м., кімнати № 4 площею 13,1 кв.м., у загальному користуванні залишається: коридор № 1 площею 6,4 кв.м., кухня № 7 площею 5,4 кв.м., душова № [ADDRESS] площею 1,2 кв.м., туалет № 9 площею 1,0 кв.м., балкон площею 0,51 кв.м, в якій вони зареєстровані і мешкають, а також слід визнати частково недійсною приватизацію відповідачем [PERSON] частки у розмірі 39/100 (фактично 29/100) квартири [ADDRESS] за [PERSON] та визнати частково недійсним свідоцтво про право власності № [NUMBER] , видане 16.11.2017 року, районною адміністрацією Запорізькою міською радою по Олександрівському району, а саме, в частині приватизації 39/100 частин квартири, а фактично 29/100 частин, що складаються з комори № 5 площею 0,30 кв.м, замість комори № 4 площею 0,30 кв.м., кімнати № 6 площею 12,6 кв.м., замість кімнати № 5 площею 12,6 кв., у загальному користуванні знаходиться: коридор № 1 площею 6,4 кв.м., кухня № 7 площею 5,4 кв.м., душова № [ADDRESS] площею 1,2 кв.м., туалет № 9 площею 1,0 кв.м., балкон площею 0,51 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: partial