Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить визнати заповіт, вчинений на користь [PERSON] та посвідчений секретарем Йосиповицької сільської ради 07.08.2012 року за №68 - нікчемним. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка покладається на те, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина і оскільки спадкоємці першої черги відсутні, вона, як рідна сестра спадкодавця, є спадкоємцем другої черги за законом у зв'язку з чим звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Однак 21.12.2012 року Стрийською державною нотаріальною конторою їй була надана відповідь про те, що єдиним спадкоємцем за заповітом, посвідченим Йосиповицькою сільською радою 07.08.2012 року за № 68 після смерті [PERSON] є [PERSON]. Ознайомившись з вказаним заповітом, вважає, що такий заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, так зокрема текст заповіту був складений за ініціативою матері спадкоємця секретарем сільської ради у приміщенні сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютера) без прохання на те заповідача. Крім того, даний заповіт не був прочитаний вголос особисто заповідачем [PERSON], йому не було роз'яснено правові наслідки укладення такого заповіту, та було порушено таємницю заповіту, оскільки у кімнаті під час його підписання знаходились посторонні особи, зокрема спадкоємець [PERSON], його мати [PERSON], рідна сестра заповідача [PERSON] та його дружина [PERSON]. Також у тексті заповіту містяться недостовірні дані про час та місце його посвідчення, а саме вказано, що заповіт підписано у приміщені сільської ради, хоча насправді такий був підписаний заповідачем у його житловому будинку за адресою [ADDRESS]. Державне мито було сплачено матір'ю спадкоємця, а за адресою проживання заповідача [PERSON] секретар приїжджала тільки один раз із вже готовим заповітом та не зважаючи на такі фізичні вади спадкодавця, як порушення слуху - двобічний хронічний кохлеоневрит та двобічний адгезивний отит, порушення функції суглобів, внаслідок чого [PERSON] не міг пересуватися, рак правої легені, посвідчення заповіту відбулось без присутності свідків. На підставі вищенаведеного, вважає, що за таких обставин неправомірні дії секретаря сільської ради при посвідченні заповіту, не можуть об'єктивно відображати внутрішню волю спадкодавця та досягти бажаного юридичного результату, у зв'язку з чим вона і звернулась у суд з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та день слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про можливість розгляду справи у її відсутності не подавала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просить позов задоволити у повному обсязі, оскільки оспорюваний заповіт, було складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, зокрема у ньому не відображено, що такий написаний зі слів заповідача, не відображено, що заповіт до підписання уголос прочитаний заповідачем і власноручно підписаний ним, не зроблено відмітку, що заповіт посвідчувався за межами сільської ради та не названо причини цього. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Додатково пояснив, що спадкодавець [PERSON] є його вуйком, в якого він жив та доглядав за ним та його дружиною [PERSON] протягом 2012-2013 років. Йому було відомо про намір [PERSON] заповісти своє майно тому хто буде за ним доглядати. 07.08.2012 року близько 15 год до будинку [PERSON] прийшла секретар сільської ради, так як [PERSON] мав намір скласти заповіт. Секретар деякий час розмовляла з [PERSON] та пішла, після чого повернулась в 17 год. з документами та зачитала [PERSON] заповіт. Після цього цей заповіт був прочитаний особисто [PERSON] та підписаний ним. У кімнаті під час підписання заповіту були також присутні він, його мати [PERSON], сестра заповідача [PERSON] та [PERSON]. На прохання секретаря вийти всім з кімнати вуйко [PERSON] заперечив та виявив бажання щоб усі вони були присутні та чули про що йде мова. Адвокат відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] протягом тривалого періоду часу здійснював догляд за [PERSON] та його дружиною, допомагав їм по господарству та проживав у них, у зв'язку з чим волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним. Незначні технічні помилки, які були допущенні секретарем під час посвідчення заповіту [PERSON] не можуть бути підставою для зміни волі заповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що вона працює секретарем Йосиповицької сільської ради Стрийського району та на неї покладені обов'язки посвідчувати заповіти, тому 07.08.2012 року вона посвідчувала заповіт зроблений [PERSON], який проживав за адресою [ADDRESS]. Пояснила, що приходила до будинку заповідача двічі перший раз близько 15 год. для встановлення його волі та другий раз о 17 год. з готовим текстом заповіту набраним нею на прохання заповідача на компютері у сільській раді. Прочитавши заповіт вголос, вона дала його прочитати [PERSON] Після прочитання заповіту заповідачем, йому було роз'яснено зміст відповідних статей ЦК України, а також запитано чи все йому зрозуміло. Давши ствердну відповідь [PERSON] власноручно підписав заповіт. Додатково пояснила, що при встановлені волі заповідача, а також під час підписання заповіту [PERSON] перебував при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлював значення своїх дій, діяв вільно, за відсутності будь-якого насильства та примусу. На її вимогу до присутніх у кімнаті [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дружини заповідача [PERSON] вийти, заповідач [PERSON] категорично заперечив та виявив бажання що всі вони були присутні у кімнаті. Також у судовому засіданні [PERSON] зазначила, що дійсно нею була допущена помилка у змісті заповіту, де зазначено що такий підписаний [PERSON] та посвідчений нею у приміщені сільської ради, хоча насправді такий був підписаний за місцем проживання [PERSON] у [ADDRESS], що стверджується записом у реєстрі для вчинення нотаріальних дій. Однак вважає, що така формальна помилка не може бути підставою для позбавлення права на спадщину спадкоємця за заповітом та зміни волі заповідача [PERSON], у зв'язку з чим вважає, що у задоволені позову слід відмовити. Представник відповідача секретаря Йосиповицької сільської ради - Хромець О.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вважає, що посилання представника позивача на той факт, що [PERSON] хворів та був особою похилого у зв'язку з чим його волевиявлення не було вільним є безпідставними так як не підтверджені жодними доказами, зокрема висновком відповідної експертизи. Крім того той факт, що при посвідченні заповіту секретарем була допущена помилка, а саме у заповіті не вказано місце його посвідчення за межами сільської ради не є істотною підставою для визнання заповіту нікчемним, оскільки волевиявлення заповідача було вільним, а тому така помилка не може вплинути на права спадкоємця за заповітом. Також вважає, що під час складання заповіту не було порушено таємниці заповіту, оскільки перебування посторонніх осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] під час підписання заповіту було волею самого заповідача [PERSON]. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, заслухавши думку осіб які беруть участь у справі суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.11.2012 року, [INFO] помер [PERSON], який за життя склав заповіт від 07.08.2012 року, згідно якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що все своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не було, і взагалі все те що буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено секретарем Йосиповицької сільської ради Стрийського району [PERSON], та зареєстровано у реєстрі № 68, оскільки така згідно рішення виконавчого комітету Йосиповицької сільської ради від 29.07.2011 року № 33 була наділена відповідними повноваженнями по вчиненню нотаріальних дій. Як вбачається із копії вищезазначеного заповіту такий був підписаний заповідачем [PERSON] власноручно. Даний факт не оспорювався та не спростовувався сторонами у судовому засіданні. Крім того як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії журналу обліку викликів відповідального за вчинення нотаріальних дій поза приміщенням Йосиповицької сільської ради секретар виконкому Йосиповицької сільської ради [PERSON] 07.08.2012 року двічі приходила до будинку заповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS], а саме перший раз о 15:00 год. для встановлення волі та другий раз о 17:00 год. для підписання та посвідчення заповіту, про що свідчить особистий підпис [PERSON] у даному журналі. У зв'язку з вищенаведеним суд приходить до переконання, що дані записи спростовують твердження позивача у позовній заяві про те, що секретар [PERSON]. приїжджала у будинок [PERSON] лише один раз із вже готовим заповітом. Також суд вважає голослівними та такими, що не підтверджені жодними доказами посилання позивача у позовній заяві, а також представника позивача у судовому засіданні на ті факти, що заповіт був написаний у сільській раді за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютера) без прохання на те заповідача, оскаржуваний заповіт не був прочитаний особисто заповідачем та йому не було оголошено зміст заповіту а також не роз'яснено правових наслідків, а сам заповіт було посвідчено з порушенням нотаріальної таємниці. Дані посилання не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду та спростовуються показами свідків, які були допитані у судовому засіданні, а саме: показами свідка [PERSON], яка показала, що вона є матір'ю [PERSON], який жив разом з вуйком [PERSON], так як здійснював догляд за ним та його дружиною. 07.08.2012 року на прохання [PERSON] вона ходила у сільську раду та просила секретаря зайти до [PERSON] так як останній не міг пересуватись. Секретар сільської ради прийшла до будинку [PERSON] близько 15 год. та деякий час розмовляла з ним. Після цього прийшла о 17 год. та зачитала заповіт, який потім був зачитаний особисто [PERSON] та підписаний ним особисто. У кімнаті під час підписання заповіту були присутні також [PERSON], вона, сестра заповідача [PERSON] та його дружина [PERSON] так як на цьому настоював сам заповідач [PERSON]. Зазначила, що волевиявлення [PERSON] було добровільним, він перебував при своєму розумі, та завжди мав намір заповісти своє майно [PERSON] так як останній доглядав його та допомагав по господарству. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона доводиться рідною сестрою померлого [PERSON] Їй відомо що [PERSON] проживав та здійснював догляд за її братом. 07.08.2012 року вона особисто була присутня при підписанні заповіту, так як цього бажав брат. Секретар сільської ради 07.08.2012 року приходила до її брата двічі, другий раз із заповітом, який спочатку сама зачитала, а потім читав [PERSON], при цьому секретар постійно перепитувала його чи йому все зрозуміло та роз'яснювала йому. Заповіт було підписано [PERSON] особисто. Зазначила, що воля її брата була вільною та останній знаходився при добрій пам'яті та розумі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона працює соцробітником та тричі на тиждень обслуговувала [PERSON]. Відповідач [PERSON] постійно перебував у [PERSON] та допомагав по господарству. Сам [PERSON] до смерті був адекватним, чув добре, розмовляв, читав газети та отримував пенсію. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що працював разом з [PERSON] та йому було відомо, що [PERSON] допомагає йому по господарству. [PERSON] та його дружина, з їх слів, мали намір заповісти своє майно [PERSON], однак за заповіт він нічого не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є батьком відповідача [PERSON], який останнім часом постійно проживав у вуйка [PERSON] так як доглядав та допомагав йому та його дружині. Повідомив, що за життя [PERSON] обіцяв все майно записати на [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він не був присутній при складанні заповіту, однак йому відомо, що до [PERSON] приходила секретар сільської ради. Також показав, що [PERSON] постійно допомагав та жив у [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона працює у ЦРЛ та інколи заходила до [PERSON]. Зі слів вуйка [PERSON] та тьотки [PERSON] їй відомо, що вони мали намір заповісти все майно [PERSON] так як останній доглядав за ними, однак свідком складання заповіту вона не була. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що свідком підписання заповіту вона не була однак їй відомо, що такий був зроблений зі слів матері [PERSON]. На підставі вищенаведеного, зокрема проаналізувавши покази свідків [PERSON], [PERSON], суд критично оцінює твердження представника позивача про те, що заповіт не було прочитано [PERSON] та йому не було роз'яснено правові наслідки такого заповіту, а також, що було порушено таємницю заповіту, що ставить під сумнів добровільність волевиявлення заповідача [PERSON]. Натомість суд надає віри показам [PERSON], [PERSON], та поясненням відповідача [PERSON], які є послідовними та об'єктивними, та не сумнівається у їх правдивості так як такі були безпосередніми свідками та очевидцями посвідчення та підписання заповіту, яке мало місце 07.08.2012 року у будинку [PERSON]. Посилання позивача у позовні заяві на той факт, що одним із порушень допущених секретарем під час складання заповіту була те, що такий заповіт повинен був бути посвідчений у присутності двох свідків, оскільки [PERSON] мав фізичні вади - порушення слуху, порушення функції суглобів та рак правої легені є безпідставними, оскільки ці вади жодним чином не перешкоджали позивачу самому прочитати даний заповіт. Так, згідно п 1.11. Порядку про затвердження вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.12.2012 року на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Як передбачено п.2.6 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування глуха, німа або глухоніма фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, сама читає заповіт чи заяву і підписує його (її). Таким чином, суд проаналізувавши вищенаведені норми законодавства прийшов до переконання, що наявність у померлого [PERSON] такої вади як порушення слуху не позбавило можливості заповідача самому прочитати та підписати заповіт, що і було ним зроблено та знайшло своє підтвердження у ході судового засідання. Окрім цього у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що державне мито було сплачено матір'ю [PERSON], оскільки як вбачається з наявної у матеріалах справи копії квитанції про сплату державного мита така містить підпис [PERSON]. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні посилався на той факт, що заповіт від 07.08.2014 року був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а саме секретарем сільської ради при посвідчені заповіту не дотримано вимог Додатку 1 до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, зокрема не відображено, що заповіт написаний зі слів відповідача, не відображено, що заповіт до підписання у голос прочитаний заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності, не зроблено відмітку що заповіт посвідчується за межами сільської ради та не названо причини цього. Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлено законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Оскільки право на складання заповіту має особа з повною цивільною дієздатністю (ч. 1 ст. 1234 ЦК), згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК підставою для нікчемності заповіту є кваліфікація його як такого, що складений особою, яка не мала на це права. Це зокрема, заповіт, вчинений недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою, особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача. У судовому засіданні позивачем [PERSON] та її представником не ставилось питання про те, що [PERSON] був недієздатний чи обмежено дієздатним у зв'язку з чим не вправі був складати заповіт та з такими позовними вимогами остання у суд не зверталась. Також підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України, а саме: письмова форма, нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом, зазначення у заповіті місця та часу його складання, підписання заповіту заповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 1248 ЦК України передбачено, що нотаріуси може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем та підписаний ним. У зв'язку з вищенаведеним суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що у заповіті не відображено того, що заповіт написаний зі слів заповідача та не відображено, що заповіт до підписання у голос прочитаний заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності, оскільки з наданої суду копії спірного заповіту вбачається, що текст заповіту записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, а заповідач підтвердив, що текст заповіту написаний з його слів і ним вголос прочитаний, про що свідчить його власноручний підпис у заповіті, який позивач не оспорювала. Також той факт, що заповіт було прочитано особисто вголос заповідачем та ним підписано стверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Що стосується твердження представника позивача про те, що не зроблено відмітку, що заповіт посвідчується за межами сільської ради та не названо причини цього, то слід зазначити наступне. Згідно 2.1. розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування. У оспорюваному заповіті місцем посвідчення зазначено приміщення сільської ради с. Йосиповичі, Стрийського району Львівської області. Разом з тим як видно із пояснень секретаря Йосиповицької сільської ради Стрийського району [PERSON], заповіт був посвідчений поза приміщенням органу місцевого самоврядування, на прохання самого заповідача у будинку де він проживав за адресою [ADDRESS], оскільки [PERSON] був хворою людиною та не міг самостійно пересуватися., однак вона помилково вказала у заповіті, що такий підписаний у сільській раді, а не за місцем проживання [PERSON]. Те що оспорюваний заповіт був підписаний за місцем проживання [PERSON] також стверджується наявною у матеріалах справи копією журналу реєстрації нотаріальних дій у якому вказано про посвідчення заповіту вчинено за місцем проживання заповідача за адресою [ADDRESS] у зв'язку з похилим віком. Таким чином, суд приходить до переконання, що обгрунтування позовних вимог зводиться тільки до констатації незаконності дій посадової особи органу місцевого самоврядування при складанні заповіту, а саме зазначення недостовірних даних про місце його посвідчення та відсутність посилання на те, з яких причин заповіт було посвідчено за межами сільської ради. Однак дані факти не можуть служити підставою для задоволення позовних вимог, оскільки заповідач [PERSON] який звернувся до секретаря сільської ради для посвідчення заповіту, а також відповідач [PERSON] на користь якого було вчинено заповіт, не мають відношення до порядку організації роботи органу місцевого самоврядування, та не несуть відповідальність за дії чи бездіяльність посадових осіб, а тому така помилка не може вплинути на волевиявлення спадкодавця [PERSON] та права спадкоємця [PERSON], які виникають у нього на підставі даного заповіту. З даного приводу існує позиція Європейського суду з прав людини, викладена у справі «Федоренко проти України», згідно якої громадяни не несуть відповідальності за незаконні дії органів державної влади чи місцевого самоврядування та повинні бути впевнені в тому, що органи державної влади чи місцевого самоврядування при розгляді заяв громадян діятимуть в межах законодавства. Крім того, відповідно до правової позиції висловленої в ухвалі судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.12.2013 року відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним. Що стосується вільної волі заповідача, то суд приходить до висновку, що посилання представника позивача на той факт, що у силу похилого віку та хвороби волевиявлення [PERSON] не було вільним є безпідставними та надуманими, не підтвердженими жодними доказами. Крім того, суд приходить до переконання, що волевиявлення [PERSON] заповісти своє майно відповідачу по справі [PERSON] стверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі вище наведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам суд прийшов до переконливого висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що секретарем Йосиповицької сільської ради Стрийського району під час складання та посвідчення заповіту 07.08.2012 року було допущено незначну технічну помилку, а саме невірно вказано місце його посвідчення та не зроблено посилання на те, з яких причин заповіт був посвідчений за межами сільської ради, однак дана помилка не є істотною та не могла вплинути на волевиявлення заповідача [PERSON], що було підтверджено фактичними обставинами справи, зокрема наданими у судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON], а тому такі незначні порушення не можуть бути підставою для визнання заповіту нікчемним. Що стосується посилання позивача та його представника про те, що заповіт був написаний у сільській раді за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютера) без прохання на те заповідача, секретар сільської ради приходила один раз з уже готовим заповітом який не був прочитаний особисто заповідачем та йому не було оголошено зміст заповіту, а також не роз'яснено правових наслідків, а сам заповіт було посвідчено з порушенням нотаріальної таємниці, то такі, у не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Суд вважає їх голослівними та не приймає їх до уваги, оскільки такі твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема власноручним підписом [PERSON] у заповіті, який позивачем не оспорювався, а також показами свідків [PERSON], [PERSON] які ствердили, що заповіт зачитувався як секретарем так і [PERSON], а також те, що їх присутність у кімнаті під час посвідчення заповіту була волею самого [PERSON]. Таким чином, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку, що форма оспорюваного заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України. У заповіті зазначено час та місце його складання, текст прочитаний уголос, підписаний особисто заповідачем та йому роз'яснено зміст статей 1241,1254 ЦК України, а тому посилання позивача на підставність позовних вимог не відповідають фактичним обставинам справи. Незначна технічна помилка щодо місця складання та посвідчення заповіту допущена секретарем сільської ради під час посвідчення заповіту 07.08.2012 року, не може бути підставою для зміни волі заповідача [PERSON], у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed