Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності, як за спадкоємцем за заповітом, на 1/5 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що належало її свекрусі [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що при зверненні в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказала, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи двір колгоспника. В ньому проживала вона та її чоловік [PERSON] , їхні діти [PERSON] та [PERSON] , а також спадкодавець [PERSON] - голова двору і являлися власниками цього домоволодіння по 1/5 частині, однак не оформили правовстановлюючих документів на майно. Позивачка у підготовче засідання не з`явилась. Від неї поступила письмова заява, в якій просить слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Скала-Подільської селищної ради в підготовче засідання не прибув, в поданій суду письмовій заяві просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Приватний нотаріус Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. 11 березня 2021 року листом №100/02-31 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , на майно яке складається з 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві особисто. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Ніврянської сільської ради Борщівського району від 22 жовтня 1993 року [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,19 га - для обслуговування житлового будинку. За даними технічного паспорта на житловий будинок виготовленого 18 травня 2020 року ПП «Земля Поділля» та довідки про вартість нерухомого майна, виготовленої 10 грудня 2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , вартість домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] станом на 10 грудня 2020 року становить 241117,00 грн. Житловий будинок побудовано в 1976 році, господарські будівлі та споруди - 1976-1989. До складу домоволодіння входить: житловий будинок (І поверх) «А»; господарська будівля «Б-1»; сарай «В-1»; гараж «Г-1»; літня кухня «Д-1»; підвал «д». Згідно довідки Скала-Подільської селищної ради від 10 липня 2020 року №117 та копій погосподарських книг по с.Нивра Борщівського району Тернопільської області за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., двір, що знаходиться в [ADDRESS] , і у якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: позивачка та її чоловік [PERSON] , їхні діти [PERSON] та [PERSON] , а також спадкодавець [PERSON] - голова двору, відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, кожному з членів бувшого колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю [PERSON] , належало право власності на 1/5 частину спірного домоволодіння. 20 лютого 2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Ниврянської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №3-62 яким заповіла позивачці житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під [ADDRESS] . Згідно довідки Скала-Подільської селищної ради від 31 серпня 2020 року №310 та рішення сесії Скала-Подільської селищної ради №646/16-2017 домоволодіння, що знаходиться під [ADDRESS] , змінено на домоволодіння, що знаходиться під [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с.Нивра Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Позивачка прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується листом приватний нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. від 11 березня 2021 року №100/02-31. Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно померлих немає. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1223, 1218, 1223, ЦК України,

Outcome: approved