Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із указаним позовом. Уточнивши свої позовні вимоги, просили ухвалити рішення, яким вселити позивачів у житловий будинок по вул. Кінцева, 12 в місті Буськ. Зобовязати відповідача не чинити перешкод в користуванні вищевказаним житловим приміщенням. Стягнути з відповідача витрати на ремонт зазначеного житлового будинку в сумі 6665,00 грн. та зобовязати повернути бензопилу вартістю 2000,00 грн., а також стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 2525,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачі покликаються на те, що відповідач [PERSON] є власником спірного житлового будинку по вул. Кінцева, 12 в м. Буськ, являючись тестем [PERSON] та дідом [PERSON] За згодою відповідача [PERSON], останній у 2010 році вселив позивачів у спірний житловий будинок, де вони були зареєстровані та певний час проживали. За час свого проживання у цьому будинку позивачі періодично здійснювали у ньому ремонт, підтримуючи благоустрій, а загальні документально підтверджені витрати позивачів на ремонтні роботи становлять 6964 грн. У жовтні 2017 року між позивачами та відповідачем виник конфлікт щодо проживання їх у спірному будинку, відповідач постійно чинив позивачам перешкоди в користуванні житловим приміщенням, після чого відповідач побив [PERSON], а тому позивачі змушені були покинути вказаний житловий будинок та переселились на тимчасове місце проживання до своїх знайомих в смт. Красне Буського району Львівської області. Відтак, позивачі звернулись із наведених підстав до суду за захистом порушених прав та інтересів. Позивач [PERSON] та представник обох позивачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали частково, зокрема покликались на те, що на даний час вони не бажають вселятись у спірний житловий будинок та не підтримують заявлених вимог у цій частині з метою запобігання повторення конфлікту з відповідачем. Просили лише стягнути кошти за ремонт спірного будинку у розмірі 6665,00 грн. та судовий збір в сумі 2525,00 грн., а також зобовязати відповідача повернути бензопилу вартістю 2000,00 грн., покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, звернули увагу на те, що позивачем [PERSON] було проведено за допомогою сусідів та зі згоди відповідача поточний ремонт спірного будинку, що підтверджують свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Для проведення вказаного ремонту позивач придбавав будівельні матеріали, вартість яких становить 6665,00 грн., що підтверджується долученими до справи товарними чеками на зазначену суму. Також позивачем була придбана бензопила жовтого кольору вартістю 2000 грн., яка зникла з господарства [PERSON] Відтак, просили суд задовольнити їх позовні вимоги, а саме: стягнути з відповідача [PERSON] витрати на ремонт спірного будинку в сумі 6665,00 грн., судовий збір в сумі 2525,00 грн., а також зобовязати відповідача повернути бензопилу вартістю 2000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, а позовні вимоги покладає на свого батька позивача [PERSON] Крім того, повноважним представником позивача [PERSON] є присутній у даному судовому засіданні її представник адвокат [PERSON] на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14.11.2017 року за № 393/3. У письмовій відповіді на відзив від 15.05.2018 року представник позивача адвокат [PERSON] зазначив, що із відзивом не погоджується, оскільки позивачем [PERSON] дійсно проводився ремонт спірного житлового будинку, на що ним були витрачені кошти на придбання будівельних матеріалів в сумі 6665 грн., що підтверджується відповідними товарними чеками, а загалом доводи письмової відповіді на відзив є аналогічними до обгрунтування заявлених позовних вимог. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю, про що ухвалити судове рішення по суті вимог. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечили повністю з підстав безпідставності заявленого позову, стверджуючи, що позивачі проживали у належному [PERSON] житловому будинку по вул. Кінцева, 12 в м. Буськ в період із березня 2012 року до осені 2017 року. Певний ремонт будинку здійснювався [PERSON], у якому частково допомагав позивач. Сам [PERSON] не проводив жодних ремонтів у належному [PERSON] житловому будинку по вул. Кінцева, 12 в м. Буськ. Більше того, відповідач не надавав позивачам ні письмової, ні усної згоди на проведення будь-яких ремонтних робіт, а у спірний період: літо-осінь 2017 року, у який нібито [PERSON] проводив ремонт будинку, останній взагалі перебував на заробітках в м. Кривий Ріг. Тобто, позивачем не доведено ні факту здійснення ремонту, ні згоди відповідача на будь-який ремонт у спірному будинку, як і не доведено того, що придбані позивачем будівельні матеріали використані саме на оздоблення такого будинку. Також позивачем не доведено та не конкретизовано коли саме проводився ремонт, у яких обємах, яка сума затрат на його проведення тощо. Вважають, що вимога позивача про повернення бензопили вартістю 2000,00 грн. є надуманою, оскільки не надано жодних доказів щодо марки, кольору та вартості такої бензопили, а свідки плутались у своїх показаннях щодо періодів ремонту, фактичних обставин щодо конкретики та обємів робіт, вартості, а також доказів того, що певна бензопила позивача знаходилась у господарстві відповідача. Просили суд у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити повністю за їх недоведеністю. У відзиві на позовну заяву від 03.05.2018 року представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги заперечила повністю, вважаючи їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення із вищенаведених мотивів та просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 07.09.2018 року було відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Заслухавши доводи позивача та його представника на підтримання заявлених позовних вимог, а також заперечення відповідача та його представника на їх спростування, дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та обєктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається із наданих сторонами доказів, відповідач [PERSON] є власником житлового будинку № 12 по вул. Кінцева в м. Буськ Львівської області в цілому, про що вбачається із реєстраційного посвідчення Львівського БТІ № 069502 від 14.01.2002 року, який відповідач набув на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 14.12.2001 року, копія якого наявна у матеріалах справи. У спірному житловому будинку зареєстровані сторони по справі, а саме позивачі [PERSON] і [PERSON], а також відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою Буської міської ради Львівської області № 1699 від 11.10.2017 року, копія якої наявна у справі. Як видно із акту, складеного працівниками Буської міської ради [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 24.05.2018 року, що під час обстеження житлового будинку по вул. Кінцева, 12 в м. Буськ встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищевказаному житловому будинку, а фактично за місцем реєстрації не проживають. Зазначений факт підтвердили сусід [PERSON] та [PERSON] З іншого аналогічного акту обстеження від 24.10.2017 року вбачається, що у спірному житловому будинку на даний час проживає [PERSON], який раніше у ньому не проживав, а на той час у будинку проживав позивач [PERSON] разом зі своєю сімєю. Статтею 41\~Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною третьою\~статті 390\~ЦК України\~передбачено,\~що добросовісний\~або недобросовісний\~набувач (володілець)\~має право\~вимагати від\~власника майна\~відшкодування необхідних\~витрат на\~утримання,\~збереження майна,\~здійснених ним\~з часу,\~з якого\~власникові належить\~право на\~повернення майна\~або передання\~доходів. За змістом статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, при зверненні до суду з вимогою про стягнення із відповідача [PERSON] витрат на ремонт спірного будинку в сумі 6665,00 грн. та зобовязання відповідача повернути бензопилу вартістю 2000,00 грн., позивачами не було надано доказів здійснення ними таких витрат та доказів щодо втрати позивачем бензопили вартістю 2000 грн. у господарстві [PERSON], а також доказів щодо заволодіння відповідачем вказаною бензопилою. Так, на підтвердження заявленої вимоги щодо зобовязання відповідача повернути бензопилу вартістю 2000,00 грн., позивачами представлено лише товарний чек від 25.07.2017 року, яким доводиться виключно факт продажу бензопили Мінськ вартістю 2000 грн. 25 липня 2017 року. Однак, із цього доказу не вбачається того, що вказаний товар був придбаний саме позивачами, а тим більше не доводить того, що така перебуває у володінні відповідача. Що стосується вимог про стягнення із відповідача [PERSON] витрат на ремонт спірного будинку в сумі 6665,00 грн. та надання на підтвердження цього факту позивачами лише товарних чеків: від 26.01.2016 на суму 3082,00 грн., від 11.02.2016 на суму 1579,50 грн., від 20.02.2016 на суму 2304,00 грн., а всього на загальну суму 6965,50 грн., суд вважає, що даними документами підтверджується виключно обставини щодо продажу будівельних матеріалів на вказану суму (шпаклівка, цемент, фарба, лак, гіпсокартон, багет, кабель та інше), однак позивачами не було надано жодних доказів щодо використання цих матеріалів для ремонту та оздоблення житлового будинку відповідача [PERSON] Більше того, позивачами не доведено того, що ними було здійснено ремонт житлового будинку по вул. Кінцева, 12 у м. Буськ, надання згоди відповідача [PERSON] на здійснення позивачами такого ремонту, оскільки вказані обставини в судовому засіданні заперечив відповідач [PERSON], а інших доказів на підтвердження даних фактів позивачами в судовому засіданні доведено не було. Разом із тим, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не змогли конкретизувати, коли саме проводився ремонт (періоди початку і закінчення ремонту), у яких обємах, яка сума затрат на його проведення тощо. Натомість, жоден із допитаних свідків не зміг вказати, яку суму грошових коштів витратив позивач [PERSON] на здійснення такого ремонту. Так, свідок [PERSON] повідомила про те, що позивачі проживали у житловому будинку [PERSON] близько десяти років, однак як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] проживали у спірному будинку близько пяти років у період із березня 2012 року до осені 2017 року. Позивачем [PERSON] близько 1-2 роки тому назад проводився ремонт у будинку [PERSON] (штукатурка стін та ремонт підлоги), однак як вбачається із представлених позивачем товарних чеків на придбання будівельних матеріалів, такі були придбані близько 3 років тому назад. Натомість, свідок [PERSON] суду повідомив про те, що є сусідом відповідача та підтверджує той факт, що [PERSON] ремонтував стару хату за свої кошти (проводив внутрішні та зовнішні роботи, замінював вікна тощо), а [PERSON] лише допомагав [PERSON] у цьому, зауваживши, що ремонт проводився близько 4-5 років тому назад. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що два роки тому назад [PERSON] здійснював ремонт у вищевказаному будинку, що полягав у штукатурці стін і стелі, заміні електрики тощо. Проте, коли закінчився вказаний ремонт, свідки повідомити не змогли. При цьому, показання допитаних свідків [PERSON], яка є дружиною позивача [PERSON] та дочкою відповідача [PERSON], а також свідка [PERSON], яка є дружиною відповідача, які надали суду взаємо суперечливі показання щодо здійснення позивачем ремонту та нездійснення жодних ремонтів [PERSON], суд не може брати до уваги з огляду на те, що зазначені свідки перебувають у неприязних відносинах та безпосередньо зацікавлені у результатах розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ЦПК). Ураховуючи те, що в силу норм процесуального закону обставини щодо доведення факту придбання товарів, проведення робіт чи надання послуг доводяться письмовими доказами, і відповідно не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, зокрема показаннями свідків, покази яких ще і грунтуються на припущеннях, а тому суд їх до уваги не приймає. Також, позивач не представив суду належних і допустимих доказів щодо вартості проведених робіт у будинку та вартості робіт і будівельних матеріалів, використаних саме для здійснення такого ремонту, намагаючись заповнити свою прогалину у доказуванні наведених вартісних обставин справи, показаннями свідків, що є процесуально недопустимим, а також описаними вище товарними чеками, які підтверджують виключно факт продажу будівельних матеріалів у 2016 році на суму 6665,00\~грн. без підтвердження обставин щодо використання цих матеріалів для ремонту та оздоблення житлового будинку відповідача [PERSON] Жодних інших належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та міркувань, позивачі суду не надали, а описаних ними у позовній заяві та своїх поясненнях фактичних обставин спору суду не довели. Як передбачено частиною першою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, оцінюючи надані сторонами та досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Що стосується первинно заявлених позивачами вимог про вселення їх у спірний житловий будинок відповідача та зобовязання останнього не чинити перешкод у користуванні житлом, які вони в процесі розгляду справи не підтримували, оскільки не бажають вселятись у спірний житловий будинок відповідача, суд вважає, що такі вимоги також до задоволення не підлягают, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений нормою статті 13 ЦПК України (Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд). У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір покладається на позивачів у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог. Ураховуючи наведене та

Outcome: dismissed