Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

\~\~ Позивачі звернулися до суду з названим позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивують тим, що 01 лютого 2004 року помер батько позивачів [PERSON]. Спадщину після смерті спадкодавця позивачі прийняли, звернувшись в шестимісячний термін з дня її відкриття до Вишгородської районної державної нотаріальної контори. 16 вересня 2013 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя позивачів було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] по частині кожному на спадкове майно: земельну ділянку, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованому за адресою: с. Гута Межигірська, вул. Нагірна, №1 Вишгородського району Київської області; земельну ділянку, площею 0,1726 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Гута Межигірська Вишгородського району Київської області; земельну ділянку, площею 0,0531 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Гута Межигірська Вишгородського району Київської області. 17 квітня 2014 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя позивачів було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] по частині кожному на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: с. Гута Межигірська, вул. Нагірна №1, Вишгородського району Київської області. В той же час, у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивачам відмовлено. На підставі викладеного, змушені звернутись до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав. Представник позивачів у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги повністю підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає\~\~задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що 01 лютого 2004 року помер батько позивачів [PERSON], про що Виконком Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області видано Свідоцтво про смерть серії І-БК № 484526. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщину після смерті спадкодавця позивачі прийняли, звернувшись в шестимісячний термін з дня її відкриття до Вишгородської районної державної нотаріальної контори, на підставі чого було заведено спадкову справу № 549/2004. 16 вересня 2013 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя позивачів було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] по частині кожному на спадкове майно: земельну ділянку, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованому за адресою: с. Гута Межигірська, вул. Нагірна, №1 Вишгородського району Київської області; земельну ділянку, площею 0,1726 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Гута Межигірська Вишгородського району Київської області; земельну ділянку, площею 0,0531 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Гута Межигірська Вишгородського району Київської області. 17 квітня 2014 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя позивачів було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] по частині кожному на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: с. Гута Межигірська, вул. Нагірна №1, Вишгородського району Київської області. В той же час, у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивачам відмовлено. Батько позивачів [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» в селі Синяк Вишгородського району Київської області. На підставі рішення Вишгородської районної державної адміністрації від 27.07.2000 року №347 йому належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах. У звязку з чим, [PERSON] було отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай) РН№326204 від 09.10.2000 року. Відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів №14 від 26.02.2001 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,5988 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради, на підставі чого на його імя було виготовлено Державний акт на право власності на землю ІІ-КВ №072203, який було зареєстровано 28.07.2004 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №403. [PERSON] Додатку до рішення виконкому сільської ради від 26.02.2001 року №14 затверджено Список власників земельних часток (паїв), яким передаються ділянки в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах [PERSON] сільської ради. [PERSON] (№214 у списку) передано 3,2586 га ріллі, 0,0396 га сіножаті, 0,1097 га пасовища, 0,1909 га багаторічні насадження, всього 3,5988 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-КВ №072203, виданий на імя спадкодавця старого зразка, плани зовнішніх меж земельних ділянок, зазначених в акті виготовлялися ще за допомогою старих засобів вимірювання земельних ділянок, кадастрові номери земельних ділянках відсутні. Під час проведення нового вимірювання земельних ділянок у звязку з складанням Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для внесення відомостей до АС ДЗК, було виявлено розбіжності у площах земельних ділянок та угідь, при цьому загальна площа земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідала 3,5988 га, яку було передано спадкодавцю у власність. Начальником Відділу земельних ресурсів у Вишгородському районі [PERSON] була допущена помилка зроблено виправлення однієї із площ земельних ділянок у державному акті, чим порушено пункт 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43. Оскільки, відповідно до п. 2.9 вищевказаної інструкції виправлення в державних актах не допускаються, і відповідно, у звязку з чим, Державний акт на право власності на землю ІІ-КВ №072203, виданий на імя спадкодавця не відповідає вимогам вищевказаної інструкції, державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування. На підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для внесення відомостей до АС ДЗК, було уточнено площі спадкових земельних ділянок, загальна площа яких відповідає акту спадкодавця та присвоєно кадастрові номера земельним ділянкам. [PERSON] з Державного земельного кадастру НВ-3209286642017 від 26.06.2017 року, земельній ділянці площею 0,1909 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є [PERSON], згідно до Державного акту ІІ-КВ №072203 від 28.07.2004 року, присвоєно кадастровий номер 3221887500:06:127:0210. [PERSON] з Державного земельного кадастру НВ-3209286622017 від 26.06.2017 року, земельній ділянці площею 3,2586 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є [PERSON], згідно до Державного акту ІІ-КВ №072203 від 28.07.2004 року, присвоєно кадастровий номер 3221887500:05:132:0152. [PERSON] з Державного земельного кадастру НВ-3209286622017 від 26.06.2017 року, земельній ділянці площею 0,0396 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є [PERSON], згідно до Державного акту ІІ-КВ №072203 від 28.07.2004 року, присвоєно кадастровий номер 3221887500:05:050:0521. [PERSON] з Державного земельного кадастру НВ-3209286622017 від 26.06.2017 року, земельній ділянці площею 0,1097 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є [PERSON], згідно до Державного акту ІІ-КВ №072203 від 28.07.2004 року, присвоєно кадастровий номер 3221887500:04:011:0506. [PERSON] зі\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~ [PERSON]\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] зі ст. ст.\~1296,\~1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, враховуючи, що померлий [PERSON] за час свого життя був власником вказаного нерухомого майна, то воно є спадковим майном, яке входить до складу спадщини після його смерті, а позивачі використали всі можливості позасудового врегулювання даного питання, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved