Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 26.12.2014 року померла їхня мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яке вона заповіла їм. До складу спадкового майна ввійшли дві земельні ділянки площею 3,325 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які було посвідчено державними актами серії Р2 №668952 та №668965, оригінали яких були втрачені спадкодавцем при житті. За вказаних обставин вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим просили визнати за кожним право власності на одну із земельних ділянок за їх визначенням. В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що спадщину після смерті матері вони прийняли. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема судом встановлено, що 26 грудня 2014 року померла мати позивачів [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, свідоцтвами про народження позивачів та рішенням Буринського районного суду від 28.03.2016 року, яке набрало законної сили (а.с.18,20-23). До складу спадкового майна ввійшли дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 3,3252 га, кадастровий номер 5920986000:05:002:0282, згідно державного акта на право власності на землю серії Р2 №668952 та площею 3,3251 га, кадастровий номер 5920986000:05:002:0283, згідно державного акта на право власності на землю серії Р2 №668965, розташовані на території Слобідської сільської ради, Буринського району Сумської області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, копіями державних актів, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, архівної довідки (а.с.6-17,26,31-32). 31 жовтня 2012 року [PERSON] в Слобідській сільській раді Буринського району Сумської області був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за №384, відповідно до якого земельну ділянку зазначену в державному акті серії Р2 №668965 вона заповіла [PERSON], а зазначену в державному акті серії Р2 №668952 [PERSON] (а.с.19). Останні спадщину прийняли відповідно до вимог ч.3 ст.1268 та ст.1269 ЦК України, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, довідки Слобідської сільської ради, та копії заяви про прийняття спадщини (а.с.24,25,27). Разом з тим, судом встановлено, що спадкодавцем за життя оригінали державних актів на право приватної власності на землю за невідомих обставин було втрачено, а дублікат отримати позивачі не спроможні, у звязку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»), що також підтверджується газетною публікацією про втрату державного акту та листом відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області (а.с.28,33). Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність оригіналу вищевказаного правовстановлюючого документу унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, що вбачається також з нотаріального листа (а.с.29,30). Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved