Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили встановити факт відсутності заборони на відчуження будинку [ADDRESS], який їм належить на праві власності, яка була внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 06.07.2004 року за № 52588 реєстратором Ірпінською державною нотаріальною конторою на підставі архівного запису - повідомлення №11 від 19.10.1956 року Ірпінського заводоуправління кирпично-череп. виробів; зобов'язати реєстраційну службу Ірпінського міського управління юстиції Київської області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про заборону на відчуження будинку [ADDRESS], власником якого вказаний [PERSON], які були внесенні до Єдиного реєстру 06.07.2004року за №52588 реєстратором Ірпінською державною нотаріальною конторою на підставі архівного запису - повідомлення №11 від 19.10.1956 року Ірпінського заводоуправління кирпично-череп. виробів. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1253 га біля даного будинку, [PERSON] належить 59/100 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.1963 року та ухвали Києво-Святошинського районного суду від 15.05.1963 року, [PERSON] належить 41/100 частина цього будинку на підставі договору дарування від 30.10.1981 року, їх право власності було зареєстроване в Ірпінському БТІ, а тепер зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У 2014 році в них виникла необхідність в розпорядженні вказаним майном для чого звернулися до реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції із заявою про проведення державної реєстрації прав та обтяжень на будинок, однак при розгляді їх заяви державним реєстратором було виявлено в Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про заборону на відчуження вказаного будинку, власником якого вказаний [PERSON], які були внесенні до Єдиного реєстру 06.07.2004року за № 52588 реєстратором Ірпінською міською державною нотаріальною конторою на підставі архівного запису - повідомлення №11 від 19.10.1956 року Ірпінського заводоуправління кирпично-череп. виробів, в зв'язку з чим державним реєстратором винесено рішення від 16.01.2014 року про зупинення розгляду їх заяви про реєстрацію прав та обтяжень. Позивачі вважають, що заборона накладена не на їх будинок, а інший, оскільки вказаний будинок раніше мав номер 16, був придбаний [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.08.1958 року, в 1962 році за рішенням суду поділений між [PERSON] та [PERSON], ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 15.05.1963 року визначено їх частки, потім за договором купівлі продажу від 04.06.1963 року [PERSON] купила [PERSON] 1/2 частину вказаного будинку, її право власності на вказану частину будинку було зареєстровано в Ірпінському БТІ 11.06.1963 року. Реєстрацію права власності на іншу частину цього будинку, що належав їй на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду від 15.05.1963 року, [PERSON] проводила 08.07.1980 року, в реєстраційному посвідченні вже номер вказаного будинку був вказаний 18, а в дужках зазначено №16, в договорі дарування від 30.10.1981 року, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 41/100 частину належного на той час їй будинку номер вже був зазначений 18. Позивачі вказують, що зміна номеру будинку з №16 на №18 відбулась в 70-их роках, а тому заборона відчуження встановлена 19.10.1956 року не стосується належного їм будинку, особа [PERSON], який зазначений власником будинку, їм невідомий і власником належного їм на праві спільної часткової власності будинку ніколи не був, вказаний будинок [PERSON] у 1958 році придбав у іншої особи. Позивачі в судове засідання не з'явилися, представник позивачів [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача - Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - Ірпінської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, до суду надійшла зава Ірпінської міської державної нотаріальної контори про розгляд справи у відсутності представника . Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1253 га, на якій розташований цей будинок, [PERSON] належить 59/100 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.1963 року та Ухвали Києво-Святошинського районного суду від 15.05.1963 року, [PERSON] належить 41/100 частина цього будинку на підставі договору дарування від 30.10.1981 року, їх право власності було зареєстроване в Ірпінському БТІ, а тепер зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У 2014 році з метою реалізації свого права на вказану нерухомість вони звернулися до реєстраційної служби Ірпінського МУЮ із заявою про проведення державної реєстрації прав та обтяжень на будинок, однак при розгляді їх заяви державним реєстратором було виявлено в Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про заборону на відчуження вказаного будинку, власником якого вказаний [PERSON], які були внесенні до Єдиного реєстру 06.07.2004року за №52588 реєстратором Ірпінською міською державною нотаріальною конторою на підставі архівного запису - повідомлення №11 від 19.10.1956 року Ірпінського заводоуправління кирпично-череп. виробів, в зв'язку з чим державним реєстратором винесено рішення від 16.01.2014 року про зупинення розгляду їх заяви про реєстрацію прав та обтяжень. Судом також встановлено, що будинок [ADDRESS] раніше мав номер 16, був придбаний [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.08.1958 року у [PERSON], в 1962 році за рішенням суду поділений між [PERSON] та [PERSON], ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 15.05.1963 року визначено їх частки, потім за договором купівлі-продажу від 04.06.1963 року [PERSON] купила [PERSON] 1/2 частину вказаного будинку, її право власності на вказану частину будинку було зареєстровано в Ірпінському БТІ 11.06.1963 року, реєстрацію права власності на іншу частину цього будинку, що належав [PERSON] на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду від 15.05.1963 року, позивач [PERSON] проводила 08.07.1980 року, в реєстраційному посвідченні вже номер цього будинку був вказаний №18, а в дужках зазначено №16, в договорі дарування від 30.10.1981 року, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 41/100 частину належного на той час їй будинку номер вже був зазначений 18. Також встановлено, що зміна номеру будинку з №16 на №18 відбулась на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради депутатів трудящих від 31.08.1965 року, а тому заборона відчуження встановлена 19.10.1956 року не стосується належного позивачам будинку, а лише належного будинку особі [PERSON], який власником належного позивачам на праві спільної часткової власності будинку ніколи не був. Наведені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від у від 20.08.1958 року, копією ухвали Києво-Святошинського районного суду від 15.05.1963 року; копією договору купівлі-продажу від 04.06.1963 року; копією державного акта на право власності на земельну ділянку; інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; копією рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2014 року; копією архівної довідки від 07.02.2014 року №01-17-409; копією будинкової книги; довідкою архівного відділу виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 08.02.2014 року; довідкою архівного відділу виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 21.03.2014 року; копією свідоцтва про право на спадщину; копією свідоцтва про право на спадщину; копією свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 09.06.1958 року; копією свідоцтва про переміну прізвища; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: - ст. 386 ЦК України, відповідно до якої, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; - ст. 391 ЦК України, за змістом якої, власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; - ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за якою державна реєстрація припинення обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів; - ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] не можуть в повній мірі розпоряджатися належною їм на праві власності нерухомістю через наявність встановленої заборони на відчуження належного їм нерухомого майна, то за відсутності спору щодо належності нерухомого майна та іншого порядку встановлення факту відсутності заборони на відчуження належного їм на праві власності майна, а також за для захисту права позивачів вільно розпоряджатися своїм правом власності, суд вважає , що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.386, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved