Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просять: - стягнути з відповідача на їхню користь солідарно на відшкодування завданої скоєними кримінальними правопорушення матеріальної шкоди в розмірі 329620 грн.; - стягнути з відповідача на їхню користь солідарно на відшкодування завданої скоєними кримінальними правопорушення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 500000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14 грудня 2013 року біля 20 год. 40 хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою умисного знищення чужого майна шляхом підпалу - будинку, який розташований в с.Селець по вул.Набережна,10 Дубровицького району, таємно та незаконно через вхідні двері проник до вказаного будинку, який на праві спільної приватної власності належав їм, чим порушив їхнє гарантоване Конституцією України право недоторканості житла. Перебуваючи у вказаному будинку, [PERSON] в той же вечір з умислом на знищення чужого майна, з мотивів помсти, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою запальнички підпалив в ньому їхнє майно та сам житловий будинок. Внаслідок пожежі житловий будинок став непридатним для його цільового використання та згоріло в ньому все їхнє майно, чим було завдано їм, як співвласникам будинку та майна, майнову шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 329620 грн. Вироком Дубровицького районного суду від 01.07.2014 року [PERSON] визнаний винним і засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.194 КК україни та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області вказаний вирок суду змінено в частині призначення покарання та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Крім матеріальної шкоди, відповідач повинен відшкодувати їм завдану в результаті його протиправних дій і моральну шкоду, яка полягає в неймовірних душевних стражданнях, фізичних поневіряннях та переживанні, в принижені їхньої честі та гідності. Своїми злочинними діями відповідач позбавив їх житла та майна у небезпечний для життя спосіб, у тому числі і свою малолітню дитину в зимову пору року. Все це негативно відбивається на їхній життєдіяльності та поставило їх в край тяжке матеріальне становище. А тому, вони рахують, що на відшкодування завданої їм моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань, слід стягнути з відповідача 500000 грн. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини на які посилаються у позовній заяві та просили стягнути з відповідача на їхню користь солідарно матеріальну шкоду в сумі 329620 грн. та 500000 грн. моральної шкоди. Відповідач, участь якого у судовому засіданні відбувалася в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши докази, суд позов задовольняє з наступних підстав. Згідно вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 01.07.2014 року (а.с.21-23) [PERSON] був засуджений по ч.2 ст.194, ч.1 ст.162 КК України, оскільки він вчинив незаконне проникнення до житла особи та умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу та такому, що завдало майнової шкоди у особливо великих розмірах. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15.10.2014 року (а.с.24-25) вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 01.07.2014 року відносно [PERSON] змінено в частині призначення остаточного покарання, а в решті вирок залишено без змін. Частиною 4 ст.61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З долученого списку знищених речей в результаті підпалу будинку (а.с.26-28) вбачається, що вартість знищеного житлового будинку становить 150000 грн. та 179620 грн. сума знищених речей. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1, п.п.2, 3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів та у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року від №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд приходить до висновку, що внаслідок незаконних дій відповідача, позивачі дійсно зазнали страждань і відчаю, оскільки в зимову пору року залишилися без житла та нажитого майна. Особливу увагу суд звертає на те, що після розірвання шлюбу між відповідачем та позивачкою [PERSON], остання та їхня малолітня дитина проживали у житловому будинку, який був знищений відповідачем у результаті підпалу. Здійснюючи свої неправомірні дії, відповідач не зважав на той факт, що його дитина проживає в тому будинку. Конституція України у статтях 47 та 48 кожному гарантує право на житло та достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає житло і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Зі змісту ст.16 Конвенції про права дитини, яка прийнята резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року та ратифікована постановою ВРУ від 27.02.1991 року вбачається, що жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права недоторканність житла. Відповідач, нехтуючи майновими та іншими правами позивачів та його малолітньої дитини, що захищаються Конституцією України і міжнародним правом, здійснив непоправне, а саме залишив їх без житла та речей у холодну пору року. Зі змісту ст.23 ЦК України вбачається, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Здійснюючи оцінку вказаним обставинам на засадах справедливості, суд при визначенні розміру моральної шкоди виходив із засад розумності, виваженості та справедливості та присуджує заявлену позивачами суму на відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є лише частковим відшкодуванням тих непоправних наслідків злочинних дій відповідача та переконується в тому, що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі.

Outcome: approved