Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 14.06.2019 року звернулися у суд з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право спільної часткової власності по Ѕ частині кожному на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1), загальною площею 70,2 кв. м., житловою площею 35,8 кв. м. з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 18.06.2019 року вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання 27.08.2019 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого засідання від 27.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, витребувано у Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області належно засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла матір позивачів [PERSON] , про що 18.11.2008 року складено відповідний актовий запис за № 21 згідно свідоцтва про смерть, виданого Сколівським РВДРАЦС 10.08.2017 року, батько [PERSON] , помер значно раніше, а саме [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно за законом, оскільки матір [PERSON] одержала дане спадкове майно після смерті своїх батьків, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований у [ADDRESS] . Жодного заповідального розпорядження на випадок своєї смерті матір не зробила. Належне матері спадкове майно, [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці першої черги фактично прийняли, оскільки постійно проживали з мамою до дня її смерті і продовжують проживати на даний час у спадковому будинку. Однак, оформити таке право на спірне домоволодіння позивачі не можуть у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачі були змушені звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилися (не забезпечили явки уповноваженого представника). Позивачем [PERSON] подано суду заяву від 27.08.2019 року, вх. № 3834, в якій він просить проводити судовий розгляд справи у цілому без його участі, на позові настоює, просить його задовольнити з підстав, що у ньому викладені. Позивачем [PERSON] подано суду заяву від 27.08.2019 року, вх. № 3838, в якій він просить проводити судовий розгляд справи у цілому без його участі, просить позов задовольнити. Відповідачем у справі про причини неявки уповноваженого представника у засідання щодо розгляду справи по суті не повідомлено. У поданому відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову та стверджує, що прийняття спадщини спадкоємцями, які звернулися з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами. Зазначає, що позивачами не надано суду відповідних доказів, які би могли свідчити про належність спірного об`єкта нерухомості спадкодавцеві, у зв`язку з чим, позовні вимоги про визнання за [PERSON] та [PERSON] права спільної часткової власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом із заявлених у позові підстав задоволенню не підлягають. Крім того, підставою для відмови Сколівською державною нотаріальною конторою у видачі позивачам свідоцтва про право стало посилання нотаріуса на ту обставину, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] до нотаріальної контори подаються документи згідно підпункту 4.22 пункту 4 глави 10 розділу ІІ, зі змінами, внесеними згідно Наказом Міністерства юстиції № 888/5 від 15.05.2013 року Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який на підставі наказу Міністерства юстиції № 235/5 від 27.01.2016 року, виключений. Усіма третіми особами у справі 17.07.2019 року подано заяви, вх. № 3187, вх. № 3189, вх. № 3188, вх. № 3186 та вх. № 3328, про проведення розгляду справи у цілому без їх участі, у котрих вини також зазначили про те, що не заперечують проти задоволення позову, вважають його підставним та обґрунтованим. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 30.09.2019 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивачів щодо спадщини, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 16.11.2008 року у с. Карнаухівка Дніпродзержинського району Дніпропетровської області у віці 66 років померла мати позивачів [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 10.08.2017 року Сколівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Вказаний день смерті [PERSON] ,у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після нього. \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідок Нижньорожанківського старостинського округу Славської селищної ради Сколівського району Львівської області вих. № № 979, 980 від 16.05.2019 року та вих. № 1052 від 22.05.2019 року, позивачі на день смерті постійно проживали разом із спадкодавцем в одному будинку у [ADDRESS] . Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала. Відтак, спадкування після її смерті повинно відбуватись за законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадщина відкрилася у день смерті спадкодавця [PERSON] у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину. Спадкоємцями прав та обов`язків за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є позивачі, як діти спадкодавця. Спадкоємців попередніх черг немає. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Детально перевіряючи права та обов`язки, які належали зазначеному спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] , котре є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з`ясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обов`язків з вказаного приводу. \~ \~ \~ \~Так судом встановлено, що вказаний будинок, позначений літерою А-1, збудований у 1948 році з терасою (літера «а»). Загальна площа такого будинку становить 70,2 кв. м., з яких житлова площа 35,8 кв. м.. У межах зазначеного домоволодіння побудовані протягом 1972 -1980 років господарські споруди два сараї (літери Д, Е), погріб (літера В), вбиральня (літера Г). Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим ФОП [PERSON] на замовлення позивачів. Цим-же документом стверджується й те, що вказаний вище житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом. \~ \~ \~ \~Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року,\~та інших\~нормативно-правових\~актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджує позивач, то орган місцевого самоврядування в особі Нижньорожанківської сільської ради Сколівського району Львівської області зобов`язаний був видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). \~ \~ \~ \~Судом також\~встановлено,\~що,\~незважаючи на\~викладене вище,\~спадкодавець [PERSON] \~своє право\~власності в\~органах БТІ\~не зареєструвала\~(не\~оформила). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ \~ \~ \~Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність належних доказів, зібраними у матеріалах справи, у тому числі матеріалами технічної інвентаризації, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення. Судом також встановлено, що позивачі, які прийняли спадщину у встановленому порядку, зверталися до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержали відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів. Після вчинення вказаних дій позивачі звернулися до суду. \~ \~ \~ \~Як уже\~йшлося вище,\~позивачі вправі\~успадкувати усі\~права спадкодавця [PERSON] , оскільки інших спадкоємців після її смерті, які б прийняли спадщину та не відмовились від неї, немає. Зазначені обставини стверджуються належно засвідченою копією спадкової справи № 113/2019 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також наявними у справі заявами третіх осіб [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини. \~ \~ \~ \~На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачами право спільної часткової власності по Ѕ частині кожному на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1) з терасою, загальною площею 70,2 кв. м., житловою площею 35,8 кв. м. з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Судові витрати у справі слід залишити за позивачами.

Outcome: approved