Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цивільним позовом, в якому просить визнани протиправним та скасувати рішення квартирна експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська МОУ про відмову у приватизації квартири, зобовязати квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська МОУ, як орган приватизації, передати у власність позивачів квартири [ADDRESS], яка використовується ними на умовах найму у встановленому законом порядку (згідно ордеру) і знаходиться на території відкритого військового містечка (селища міського типу), а також зобовязати відповідача розглянути питання та передати позивачам у приватну власність зазначену квартиру. В обґрунтування позову зазначили, що вони користуються зазначеною квартирою, 02 жовтня 2014 року вони звернулись до відповідача з заявою про передачу у приватну власність цієї квартири. 29 липня 2015 року за № 3258 відповідачем прийняте рішення, яким відмовлено в оформленні передачі у приватну власність цієї квартири. Вважають таке рішення незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, а тому вимушені звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивачі не зявилися, представник позивачів надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. Судом встановлено, що позивачі проживають за адресою: квартира [INFO] Вселення позивачів у вказану квартиру, відбулося на підставі ордеру № 687 від 08 жовтня 1984 року, виданого начальником Гвардійського КЕЧ району. 02 жовтня 2014 року позивачі звернулися з заявою до Квартирно - Експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, про передачу у приватну власність квартири [ADDRESS], в якій вони проживають до теперішнього часу. Рішенням за вих.. № 3258 від 29 липня 2015 року начальник КЕВ м. Дніпропетровська [PERSON] в оформленні передачі в приватну власність квартири [ADDRESS] позивачам відмовив. Підставами для відмови у приватизації вказаної квартири явилось те, що вказане військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизначених та оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. Ст. 9 ЖК України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, питання, які повязані з приватизацією квартир, відмова провести таку приватизацію уповноваженим органом, виникають з житлових відносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства. В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Основоположні принципи здійснення право володіти своїм майном сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрало чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних силах України» військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська. 15 вересня 2011 року Наказом міністра оборони України №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» встановлений Перелік майна, що безоплатне передається у комунальну власність територіальної громади смт Черкаське та смт Гвардійське, в який включений в тому числі і житловий фонд. Рішеннями сесії Черкаської селищної ради №1 від 31 березня 2011 року; № 1-9 від 15 грудня 2011 року; №1-12 від 19 квітня 2012 року надавалася згода на прийняття у комунальну власність територіальної громади обєктів житлове комунального фонду та соціальної сфери. Потягом 2011-2012 р.р. рішеннями Черкаської і Гвардійської селищної ради були прийняти до комунальної власності низка обєктів військового майна згідно з Наказом Міністра оборони України №569. В період липень-серпень 2013 року мешканці смт Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області звернулися з заявами до КЕВ м. Дніпропетровська, як до органу приватизації в цих населених пунктах, згідно Наказу Міністра оборони України №1 від 03 січня 1993 року про прийняття рішення про приватизацію квартир. Після чого, 19 серпня 2013 року Начальником Генерального Штабу Головнокомандуючим Збройних сил України був підписаний «Перелік закритих військових містечок» № 14492/С, яким смт Черкаське та смт Гвардійське віднесені до «закритих військових містечок». Незаконність відмови у прийнятті рішення відповідачем - КЕВ м. Дніпропетровська, про приватизацію квартир у вищезазначених смт та підтвердження права мешканців житлових будинків смт Черкаське і смт Гвардійське на приватизацію підтверджені постановами Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», від 19.06.1992 р. за № 2482-Х11. Наказ міністра оборони України №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» передбачає порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом на законних підставах, з обмеженням на приватизацію, визначеним п.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно якої не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири ( будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС». Згідно Положення, затвердженого Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені. 03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України був затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22 лютого 1977 року) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку. На підтвердження відкритості військового містечка №3 (смт Черкаське) вказує Наказ Міністра оборони №569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна. Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами. З оскаржуваного рішення вбачається посилання відповідача на лист КЕУ ЗСУ № 303/22/1/850 від 05 вересня 2013 року, в якому зазначено, що містечко, в якому мешкає позивач включено до числа закритих і які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що лист КЕУ ЗСУ № 303/22/1/850 від 05 вересня 2013 року суперечить Наказу Міністра оборони України № 569 від 15.09.2011 р. «Про безоплатну передачу військового майна у комунальну власність територіальних громад», який має вищу юридичну силу і на даний час він є чинним. Судом встановлено, що в законодавстві України відсутнє визначення «закрите військову містечко», тому при вирішенні даного спору слід виходить із конституційних принципів, загальних засад права. Відповідно до повноважень Міністром оборони України прийнятий вищезазначений Наказ Міністра оборони України №569 від 15.09.2011 р. «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», яким зобовязане Головне КЕУ Збройних сил України організувати безоплатне вилучення з балансу Гвардійської КЕЧ району військового майна та його безоплатну передачу в комунальну власність територіальних громад. Так, згідно з додатком №1 до Наказу Міністра оборони України № 569 від 15.09.2011 р. затверджено Перелік військового майна, що безоплатне передається в комунальну власність територіальної громади с. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. До переліку входять: житлові будинки, будинкоуправління, котельні, каналізаційна насосна станція, дитячі садки, школа, мережі водопостачання, мережі каналізації, мережі теплопостачання та інші. Як наслідок прийняття зазначеного Наказу та з метою його виконання частину обєктів передано в комунальну власність, однак передача житлових будинків не відбулася через відсутність інвентаризаційних справ, які начебто втрачено Гвардійською КЕЧ району. Таким чином, суд прийшов до висновку, що смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області має статус відкритого військового містечка. Ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Згідно п.5 ст.5 вищевказаного Закону України кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Таким чином, підставою для відмови в приватизації може бути лише те, що громадянин вже скористався своїм правом на приватизацію житла. Позивачі участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується даними довідок будинкоуправління №2, з яких вбачається, що позивачі дійсно мешкають у квартирі [ADDRESS], яку вони займають на підставі ордеру №687 від 08 жовтня 1984 року, і мають право на приватизацію даного житла. Квартира складається із 3-х кімнат, жилою площею 37,37 кв.м., загальною площею 61,9 кв.м., що не перевищує норму, передбачену ст. 3 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» орган приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Таким чином, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства власних нормативно-правових актів наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. затверджено «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке містить процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. Оцінюючі зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення за №3258 від 29 липня 2015 року Квартирного експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська щодо відмови позивачам у передачі в приватну власність квартири [ADDRESS] - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачів щодо зобовязання відповідача передати позивачам в приватну власність вищезазначеної квартири, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки питання про передачу квартир у приватну власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. вирішується уповноваженим на це органом, в даному випадку - відповідачем. Оскільки судом вирішене питання про скасування рішення відповідача про відмову у передачі в приватну власність позивачів вищезазначеної квартири, то це є підставою для вирішення відповідачем питання, порушеного позивачами щодо приватизації квартири яку вони займають. А тому в іншій частині позовних вимог позивачів необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial