Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до усної попередньої угоди, яка була укладена на початку квітня 2016 року між нею та відповідачкою [PERSON], остання зобов'язувалася у майбутньому продати, а вона (позивачка) придбати житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою м. Кролевець, вул. Шевченка, 12/2, і який за ствердженнями [PERSON], належить їй на праві власності. Домовившись з [PERSON] про продаж житлового будинку та земельної ділянки за ціною 14000 грн. 00 коп., 18.04.2016 р. вона (позивачка) надала [PERSON] в рахунок попередньої оплати за вказаний житловий будинок 4800 грн. 00 коп., а 21.05.2016 р. вона надала [PERSON] ще 4200 грн. 00 коп., про що є відповідні розписки. Загальна сума попередньої оплати за житлову будівлю склала 9000 грн. У вересні 2016 року [PERSON] відмовилася продавати їй житловий будинок за адресою м. Кролевець, вул. Шевченка, 12/2, у звязку з чим вона (позивачка) запропонувала відповідачці [PERSON] повернути їй надані як попередню оплату кошти у розмірі 9000 грн. 00 коп. Відповідачка повідомила про відсутність у неї коштів, у зв'язку з чим повертати гроші не збирається. Передані нею (позивачкою) відповідачці кошти у сумі 9000 грн. 00 коп. є авансом. У квітні 2017 року вона звернулася із заявою до Кролевецького ВП ГВП ГУНП в Сумській області про вчинення [PERSON] злочину, та 14.04.2017 року отримала відповідь, що в ознаках дій [PERSON] не вбачається складу злочину, а з метою поновлення порушених прав їй запропонували звернутися до суду. Станом на 17.05.2017 р. кошти у розмірі 9000 грн. 00 коп., які були надані [PERSON] як попередня оплата за будинок, не повернуті, відповідачка всіляко уникає зустрічі з нею. Вона (позивачка) змушена звернутися до суду за захистом порушених прав. Посилаючись на викладене, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 9000 грн. 00 коп. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 18). Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.16), до суду не зявилась, про причини неявки не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У квітні 2016 року [PERSON] та [PERSON] в усній формі домовилися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованого по вул. Шевченка, 12/2 у м.Кролевець, належного [PERSON], за ціною 14000 грн. За цією домовленістю [PERSON] 18 квітня 2016 року передала [PERSON] в якості попередньої оплати 4800 грн., за змістом розписки грошові кошти за ділянку по вул. Шевченка, 12/2. 21 травня 2016 року [PERSON] передала [PERSON] 4200 грн., за змістом розписки грошові кошти за ділянку по вул. Шевченка, 12/2. Судом встановлено, що між сторонами була домовленість про продаж будинку та земельної ділянки, та відповідачка отримала 9000 грн. В подальшому письмового укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з його нотаріальним посвідченням не відбулося. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Досягнута між сторонами домовленість щодо купівлі-продажу нерухомості підпадає під ознаки попереднього договору. Згідно з ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, зазначена норма закону встановлює можливість визнання судом дійсним саме такого договору, для якого достатньо лише письмової форми, якщо така вимога дотримана не була. Разом з тим, стаття 657 ЦК України для договору купівлі-продажу встановлює крім письмової форми ще й обовязковість його нотаріального посвідчення, а відповідно до ч.1 ст.635 цього ж Кодексу попередній договір має бути укладений у формі, встановленій для основного договору. Отже, попередня домовленість сторін щодо купівлі-продажу будинку та земельної ділянки мала бути оформлена як попередній договір за правилами ст.635 ЦК України з обовязковим нотаріальним посвідченням та зазначенням усіх істотних умов угоди, і за таких обставин не має юридичного значення виконання сторонами певних дій на виконання усних домовленостей. Оскільки таких вимог закону дотримано не було, виходячи з положень ст.218, ч.1 ст.220 ЦК України, дана домовленість сторін не може вважатися договором (у т.ч. попереднім), що був укладеним. Позивачкою надано копії розписок (а.с. 19), за змістом яких зазначено, що [PERSON] отримала 4800 грн. та 4200 грн. від [PERSON] за продаж ділянки по вул. Шевченка, 12/2 м.Кролевець. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в такому розмірі, в якому вони надавалися. У звязку з тим, що попереднього договору, як і договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладено не було, то передані [PERSON] грошові кошти в сумі 4800 грн. та 4200 грн. є авансом (а не завдатком). За таких обставин розписки [PERSON] не можуть свідчити, що кошти в сумі 4800 грн. та 4200 грн. є завдатком в порядку забезпечення попереднього договору чи договору купівлі-продажу, виходячи з положень закону, якими врегульовані зобовязальні правовідносини, у тому числі щодо завдатку, оскільки не можна забезпечити неукладене зобовязання. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа зобовязана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і відновлення становища, яке існувало до порушення . Суд вважає, що відповідачка діє незаконно щодо неповернення грошових коштів. Дії відповідачки [PERSON] суд розцінює як невиконання усної домовленості, яка відбулася у квітні 2016 року щодо продажу житлового будинку та земельної ділянки, за наявності всіх обєктивних можливостей, отримання коштів (а.с. 19). Виходячи з вимог ст. 16 ЦК України суд вважає за необхідне відновити становище, яке існувало до порушення. Таким чином, зважаючи, що передані [PERSON] згідно з розписками [PERSON] грошові кошти є авансом, вони підлягають поверненню власнику, виходячи з положень ст.ст.570, 1212 ЦК України, в тому розмірі, в якому вони передавалися, тобто у розмірі 9000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] фактично нею понесені та документально підтверджені (а.с. 2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 218, 220, 570, 571, 657 ЦК України,

Outcome: approved