Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Посилається на те, що проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 28.08.2009 року. За час подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO] Крім цього, вказаним рішенням суду визначено розмір аліментів що стягуються з відповідача в її користь для утримання доньки в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час визначена судом сума аліментів є занадто малою і не може забезпечити належне утримання дитини, як у звязку зі зростанням споживчих цін так і в звязку з зростанням витрат на проживання, які збільшуються з віком дитини. Вона сама також постійно хворіє і через цю обставину має обмеження у працевлаштуванні. Відповідач є молодою за віком людиною, працездатний, має мінливий дохід та можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, тому позивачка просила збільшити розмір аліментів призначених за рішеннями суду, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, її представник [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила суд справу розглядати без її участі. Позовні вимоги заявлені позивачкою скоригувала за погодженням з останньою та просила визначити розмір аліментів для стягнення з відповідача в твердій грошовій сумі по 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання також подав заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутності. В заяві просив визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь позивачки в сумі 1200 гривень, таким чином визнавши уточнені позовні вимоги позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки на час розгляду справи відповідач визнав зменшені позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28.08.2009 року з відповідача на користь позивачки визначено стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]\~ по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. На сьогоднішній день сума аліментів, яку сплачує відповідач згідно рішення суду від 28.08.2009 року є недостатньою для матеріального забезпечення неповнолітньої дитини сторін, оскільки вона в силу свого віку та встановленого державою прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, потребує більших витрат. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері і (або) батька у твердій грошовій сумі, і такий мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для її нормального утримання, забезпечення і виховання, беручи до уваги визнання відповідачем позову, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст.180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку, розмір яких встановити не можливо, суд вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, задовольнивши зменшені позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved