Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона з 26.08.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час перебування у шлюбі 28.03.2013 року, за кошти, що належали особисто позивачці, [PERSON] придбав у ТОВ «Фортуна-ЛТД» за договором купівлі-продажу легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT за 133550,00 гривень. Відповідач 01.10.2013 року зареєстрував зазначений автомобіль та отримав державний реєстраційний номер: АН 2844 ІК. Позивачка у 2010 році отримала у спадок майно: земельну ділянку та будинок, а також страхові виплати. Після продажу зазначеного спадкового майна [PERSON] уклала договір депозитного банківського вкладу з ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 14000,00 доларів США, а 27.03.2013 року зняла кошти з зазначеного депозитного вкладу для придбання спірного автомобіля. Тому, враховуючи, що відповідач 28.03.2013 року придбав за кошти, що належали особисто позивачці легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT, просила суд визнати зазначений легковий автомобіль особистою власністю [PERSON], стягнути з відповідача на її користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1335,50 гривень Позивачка в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив суд справу розглядати за його відсутності, вимоги позову визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №059792 від 26 серпня 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, між сторонами 26 серпня 2006 року було зареєстровано шлюб (а.с. 9). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] 01.10.2013 року зареєстрував легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT № кузову: Z94CТ41САDR216147, державний реєстраційний номер [NUMBER], власником транспортного засобу визначено [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до видаткової накладної №0000000398 від 28 вересня 2013 року, виданої ТОВ «Фортуна-ЛТД», вартість легкового автомобіля HYUNDAI ACCENT, № кузову: Z94CТ41САDR216147, складає 133550,00 гривень (а.с. 12). Згідно акту прийом-передачі автомобіля від 28.09.2013 року, автомобіль HYUNDAI ACCENT, № кузову: Z94CТ41САDR216147, передано у власність [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом серії 47Б №315659 від 31.05.2010 року та серії 47 БА №1043433 від 07.08.2012 року [PERSON] отримала у спадок: земельну ділянку кадастровий номер 60:03:044113:2, розміром 633 кв.м.; двоповерховий будинок, інвентарний номер 552, загальною площею 57,2 кв.м., з прибудовами; суми компенсаційний виплат, в тому числі на оплату ритуальних послуг, за договором особистого накопичувального страхування (а.с. 14, 15). Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2017 року задоволено заяву позивачки про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2013 року виробництва, кузов № Z94CТ41САDR216147, обємом двигуна 1396 куб.см., державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, а спірний автомобіль було придбано за особисті кошти позивачки, отримані внаслідок продажу спадкового майна, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позову [PERSON] та визнати легковий автомобіль HYUNDAI ACCENT, № кузову: Z94CТ41САDR216147, особистою приватною власністю позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved