Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Запорізького районного суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS]. Позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги, як донька померлого, прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, а саме, своєчасно звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом, але оформити свої спадкові права на спадкове майно в нотаріальному порядку вона не має змоги, оскільки у спадкодавця правовстановлюючий документ на спадковий будинок, а саме, договір купівлі-продажу, посвідчений секретарем Розумівської сільської ради та не зареєстрований в ЗМЮТІ, тому після отримання від нотаріуса Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачка повинна була звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідач - Територіальна громада в особі Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги вони визнають в повному обсязі, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представники третіх осіб - Запорізької районної державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані сторонами, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є діти, батьки та дружина ( чоловік) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується представленим суду свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданим Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Факт родинних відносин позивачки з померлим батьком підтверджується наданим суду свідоцтвом про народження та про одруження [PERSON], Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] відповідно Факт прийняття спадщини позивачкою та іншою спадкоємицею за законом першої черги - [PERSON], підтверджений наданою суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою копією спадкової справи №426/2013 р. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою від 02.02.2015 року [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, зареєстрованих в ЗМБТІ. Судом встановлено, що право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] належало йому на підставі Договору нотаріально посвідченого секретарем Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області договору купівлі-продажу, який зареєстрований в книзі записів нотаріальних дій за №24 від 29.06.1977 року, що відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.). На час укладення договору купівлі-продажу [PERSON], а саме, 29.06.1977 року, діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 128 ЦК 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. До передачі речей прирівнюється передача розпорядчого документу на речі. При цьому ч. 2 ст. 227 УРСР передбачала реєстрацію жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради, але не визначала, що власник набуває право власності виключно після реєстрації договору в виконавчому комітеті сільської ради. Даний договір складено згідно п. 62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УССР» від 31.10.1975 року і п. 45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконкомами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих» від 09.01.1976 року, ст. 4 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу УССР» від 31.01.1966 року. Відповідно п. 1 ст. 1 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу УССР» від 31.01.1966 року, щ діяла до 13.01.1995 року тільки в містах та селищах міського типу реєстрацію житлових будинків проводило бюро технічної інвентаризації. Згідно п. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до п. 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені,має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину спадкового житлового будинку з господарськими спорудами. На підставі викладеного,

Outcome: approved