Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачі за первісним позовом, остаточно уточнивши свої вимоги мотивують їх тим, що згідно з вироком у кримінальній справі від 21.02.2011 року [PERSON] була засуджена за вчинення шахрайських дій, і позивачі є потерпілими у цій справі. Вироком суду встановлено, що потерпілим [PERSON], [PERSON] завдана злочином матеріальна шкода внаслідок шахрайських дій засудженої на суму 18 000 доларів США. Наявність цього боргу [PERSON] підтвердила, написавши 21.02.2011 року розписку, в якій вказала про намір розрахуватися з кредиторами шляхом продажу квартири за адресою [ADDRESS]. 28.02.2011 р. позивачі передали [PERSON] в борг ще 6 000 доларів США, про що вона написала розписку, а потім в цей же день - ще 5000 доларів США. Згідно з розпискою від 05.03.2011 р. позивачі передали [PERSON] гроші в сумі 14 000 доларів США. 18.04.2011 р. знов на прохання [PERSON] передали їй в борг, згідно з розпискою, ще 5 000 доларів США. Крім того, передали їй в борг за декілька разів ще 2000 доларів США. Таким чином, загальна сума боргу складає 50 000 доларів США. Розпискою від 10.05.2011 року [PERSON] підтвердила, що отримала від [PERSON], гроші в сумі 50 000 доларів США за продаж їй квартири по [ADDRESS]. Батьки [PERSON] - відповідачі [PERSON], [PERSON], згідно з розпискою від 24.09.2011 року взяли на себе зобов'язання з погашення боргу доньки [PERSON] по кримінальній справі від 21.02.2011 р. № 1.311-2011 в сумі 50 000 доларів США в строк до 01.11.2011 року. У разі непогашення боргу зобов'язалися в трьох-денний строк укласти з [PERSON] угоду купівлі-продажу належної їм квартири по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] видав своїй матері [PERSON] довіреність на право розпорядження своїм майном. В свою чергу [PERSON] видала позивачам розписку, якою гарантувала переоформлення на позивачів і частки квартири, належної сину - [PERSON] Оскільки борг позивачам не повернутий, вони просять звернути стягнення на майно відповідачів. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], і частки кожного співвласника не виділені. Крім того, наявні накладені на цю квартиру арешт та заборона відчуження. Оскільки арешт та заборона відчуження накладалася на майно, яке належить [PERSON] та [PERSON], позивачі просили виділити частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] - по ? частці за кожним та звільнити частки [PERSON], [PERSON] з-під арешту, припинивши право спільної сумісної власності на зазначену квартиру, визнати право власності на ? частку цієї квартири за позивачами. Просили також стягнути на свою користь 400 000 доларів США, і встановивши наявність боргових зобов'язань відповідачів в зазначеній сумі, звернути стягнення на ? частку цієї квартири, вартістю 185 750 грн., зменшити стягнення на цю суму, стягнувши на користь позивачів в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], 214 250 грн. Крім того, просили встановити порядок користування квартирою , виділивши позивачам в користування кімнату площею 18,9 кв. м, залишивши кухню, вбиральню, коридор, вбудовану шафу в загальному користуванні. Позивачі за зустрічним позовом, уточнивши свої вимоги, просили визнати недійсними правочини: розписки від імені [PERSON] від 20.02.2001 р. та дописки до неї від 21.02.2011 р.; розписок від 21.02.2011 р. про зобов'язання виплатити непогашений борг, розписок від 28.02.2011 р. про отримання грошей, розписки від 18.04.2011 р. про отримання грошей, розписки від 05.03.2011 р. про отримання грошей та заставу квартири, розписки від 10.05.2011 р. про отримання грошей за продаж квартири, а також розписки від 24.09.2011 р. та доповнення до цієї розписки від 27.09.2011 року від імені [PERSON] про погашення боргу та передачі [PERSON] квартири. Свої вимоги мотивують тим, що ці правочини вчинені під впливом психологічного тиску, залякування з боку позивачів, крім того, всі ці розписки про отримання грошових коштів насправді були безгрошовими, від позивачів за цими розписками будь-яких коштів не було отримано. Тобто, всі ці розписки не мали реальних юридичних наслідків, як вчинені під впливом психологічного тиску, повинні бути визнані недійсними в силу закону. Позивач [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що йому взагалі не було нічого відомо про наявність боргових зобов'язань його сестри - [PERSON] перед позивачами, а також про те, що його батьки взяли на себе зобов'язання повернути ці борги, у тому числі, за рахунок належної йому частки квартири [ADDRESS]. Раніше, тобто 26.09.2011 року він дійсно видав на ім'я своєї матері [PERSON] довіреність на управління належним йому майном, але з метою представництва його інтересів в різних установах, організаціях. Доповнення до розписки, підписане від його імені [PERSON] від 27.09.2011 р., згідно з яким [PERSON] гарантує, що [PERSON] разом із своїми батьками обов'язується взяти на себе погашення боргу своєї сестри [PERSON] по кримінальній справі в сумі 50 000 доларів США до 01.11.2011 року. В разі непогашення боргу зобов'язується в трьох-денний строк передати свою частку квартири передати [PERSON], ним не підписувалися, підпис належить не йому. Крім того, вчинення дій, зазначеній в цій розписці, не було спрямоване на настання реальних наслідків. Тому просив визнати це доповнення до розписки недійсним. В судовому засіданні позивачі за первісним позовом підтримали позовні вимоги, пояснили, що [PERSON], надаючи їм боргові розписки, весь час обіцяла повернути їм борги, які витікають як з кримінальної справи, так і взяті у них пізніше грошові кошти. Для того, щоб переконати позивачів в правдивості цих обіцянок, батьки [PERSON] надали їм розписку про взяття на себе боргових зобов'язань своєї доньки в сумі 50 000 доларів США, а в іншому разі, зобов'язалися розрахуватися за рахунок належної їм квартири. Всі розписки були написані відповідачами без будь-якого примусу та відповідали їх волі. Відповідачі позов не визнали, просили задовольнити їх зустрічні позовні вимоги, пояснили, що після розгляду кримінальної справи відносно [PERSON] позивачі весь час здійснювали на них психологічний тиск, погрожуючи, що звернуться до правоохоронних органів з новими заявами про злочин відносно [PERSON], і їй загрожуватиме ще додатковий строк ув'язнення. Представник позивача [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та не заперечував проти задоволення зустрічного позову, а вимоги первісного позову вважав безпідставними. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає, а позов [PERSON] необхідно задовольнити. При цьому суд виходить з наступного. Встановлено, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.2011 року, що набрав законної сили, [PERSON] була засуджена за ст. ст.. 190 ч. 2, 190 ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі, і позивачі є потерпілими у цій справі. Вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій [PERSON] потерпілим завдана матеріальна шкода в сумі 18 000 доларів США. Встановлено також, під час розгляду в суді кримінальної справи, потерпілі заявили суду, що не мають претензій матеріального та морального характеру до підсудної у зв'язку з вирішенням між ними питання про відшкодування шкоди. Позов потерпілих був залишений без розгляду. Ці обставини підтверджуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи. Як пояснила суду [PERSON], вона дійсно, на прохання [PERSON] та її батьків повідомила суду, який розглядав кримінальну справу, що шкода їй відшкодована, з метою пом'якшення покарання підсудній, оскільки в коридорі суду [PERSON] передала [PERSON] пакет нібито на відшкодування завданої шкоди, але пізніше позивач виявила, що замість грошей в пакеті були папірці із зображенням грошових знаків, а не грошові купюри. [PERSON] та її батьки пообіцяли з ними розрахуватися, про що [PERSON] написала розписку. Того ж дня [PERSON] повідомила, що не знала, що гроші фальшиві, пообіцяла з ними розрахуватися, про що написала розписку від 21.02.2011 р. про визнання боргу в сумі 18 000 доларів США. Ці обставини підтверджуються розписками (а.с.11-12 т. 1) та відповіддю прокуратури м. Суми про проведення перевірки за зверненням [PERSON] та скасування постанови від 02.08.2012 року про відмову в порушені кримінальної справи. (а.с.140 т. 1). Сама [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що суму матеріальної шкоди, встановленої вироком у кримінальній справі відносно неї, вона позивачам не відшкодувала, оскільки сподівалася в подальшому відпрацювати цей борг в Санкт-Петербурзі, де її обіцяла працевлаштувати [PERSON] Згідно з розпискою від 20.02.2011 р. [PERSON] принесла гроші в сумі 18 000 доларів США на погашення боргу по кримінальній справі. Згідно з допискою від імені [PERSON] від 21.02.2011 року, яке міститься нижче в цій же розписці, гроші виявилися фальшивими, але [PERSON] про це не знала.(а.с.11). З розписки, датованої 21.02.2011 р. вбачається, що [PERSON] зобов'язується виплатити непогашений борг [PERSON], [PERSON] в сумі 18 000 доларів США з відсотками, що складає а 21.02.2011 р. 30 000 доларів США. Гроші отримала під заставу квартири за адресою [ADDRESS], з послідуючим оформленням договору купівлі-продажу (а.с. 12). Відповідно до розписки від 28.02.2011 р. [PERSON] отримала від [PERSON], за згодою [PERSON], під заставу квартири за адресою [ADDRESS] в борг 6 000 доларів США, які зобов'язується повернути до 01.06.2011 р. В цій розписці є підписи [PERSON], [PERSON] (а.с.13 т. 1). З розписки від 28.02.2011 р. за підписом [PERSON] вбачається, що вона отримала в борг від [PERSON] 5000 доларів США. На цьому ж аркуші паперу є розписка [PERSON] від 18.04.2011 р. про отримання нею в борг від [PERSON] 5000 доларів США. (а.с.14 т.1). Згідно з розпискою від 05.03.2011 р. [PERSON] передала в борг [PERSON] в присутності [PERSON] та свідка [PERSON] в борг гроші в сумі 14 000 доларів США, за умови їх повернення до 01.06.2011 р. (а.с.15). В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що гроші передавалися в його присутності в квартирі [PERSON] в зазначеній сумі, про що він поставив в розписці свій підпис. Крім нього, при передачі грошей [PERSON] був присутній син [PERSON] - [PERSON] з дружиною, а також матір [PERSON] - [PERSON] Розписку написала Сама [PERSON] без будь-якого примусу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був присутній при передачі [PERSON] його матір'ю [PERSON] грошей в сумі 14 000 доларів США, були присутні також його дружина, свідок [PERSON], [PERSON] Повідомив також, що йому відомо про факт, коли замість грошей [PERSON] в суді розрахувалася з [PERSON] папірцями із зображенням грошових купюр, а пізніше вона визнала цей факт. Гроші, які неодноразово його мати [PERSON] передавала в борг [PERSON]., належали його сестрі [PERSON], яка працює в Санкт-Петербурзі та висилає гроші матері. 04.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] написали розписку про те, що беруть на себе зобов'язання з погашення боргу своєї доньки [PERSON] по кримінальній справі від 21.02.2011 р. № 1.311-2011 в сумі 50 000 доларів США в строк до 01.11.2011 року. У разі непогашення боргу зобов'язалися в трьох-денний строк укласти з [PERSON] угоду купівлі-продажу належної їм квартири по [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з доповненням до зазначеної розписки, датованим 27.09.2011 р., на підставі довіреності ВРН № 263922 від імені [PERSON], виданої на ім'я [PERSON], [PERSON] гарантує, що її син [PERSON] разом з своїми батьками зобов'язується взяти на себе погашення боргу своєї сестри [PERSON] по кримінальній справі від 21.02.2011 р. № 1.311-2011 в сумі 50 000 доларів США в строк до 01.11.2011 року. У разі непогашення боргу зобов'язалися в трьох-денний строк передати свою частку квартири по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Нижче здійснений підпис від імені [PERSON] (а.с.17). Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що [PERSON] не повернула їй борг, який обіцяла погасити перед винесенням вироку у кримінальній справі відносно неї, в сумі 18 000 доларів США, розрахувавшись перед винесенням вироку сувенірними папірцями із зображенням грошових купюр. Однак, не знаючи про цю обставину, в суді вона, як позивач по кримінальній справі, заявила, що не має претензій до [PERSON] Крім того, сама [PERSON] та її батьки [PERSON]. [PERSON] пообіцяли у разі неповернення боргу переоформити на ім'я [PERSON] належну їм квартиру, та взяли на себе зобов'язання щодо погашення боргу своєї доньки [PERSON] Таким чином, нею неодноразово надавалися в борг гроші [PERSON], що підтверджено відповідними розписками, крім суми в 2000 грн., на яку розписки відсутні, та які надавалися [PERSON] дрібними сумами. Ці гроші надавала їй її донька [PERSON], яка працює в Санкт-Петербурзі. Ці покази підтвердила в судовому засіданні [PERSON], пояснила також, що [PERSON], [PERSON] - це їхні сусіди, і вони з матір'ю вони довіряли їм. Вона спочатку не знала, що її матір [PERSON] надавала в борг [PERSON] гроші, які вона передавала з Санкт-Петербургу своїй матері, а потім дізналася, почали вимагати повернення боргу, але боржники лише постійно обіцяли розрахуватися, навіть написали розписку про те, що у разі неповернення боргу, передадуть за договором купівлі-продажу на ім'я [PERSON] свою квартиру, передавши позивачам всі документи на цю квартиру. Наведені покази свідків, позивачів повністю узгоджуються з іншими доказами, зокрема, письмовими розписками про отримання грошей в борг та борговими зобов'язаннями, матеріалами кримінальної справи, відповіддю прокуратури щодо проведення перевірки за фактом передачі [PERSON] [PERSON], папірців із зображенням грошових знаків в якості розрахунку по борговим зобов'язанням, роздруківкою телефонних дзвінків та СМС-повідомлень на номер мобільного зв'язку [PERSON], з номера [PERSON] Зокрема, як вбачається з роздруківок телефонних дзвінків та СМС-повідомлень з номера [NUMBER] ([PERSON]) на номер [NUMBER] ([PERSON].), з січня 2011 р. по вересень 2011 року, [PERSON] постійно, по декілька разів на день телефонує або направляє СМС-повідомлення, обіцяє зустрітися або передзвонити, або принести гроші. (а.с.214-222). Як вбачається з Реєстру прав власності не нерухоме майно, квартира по [ADDRESS], вона належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.19). Згідно з Єдиним реєстром заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровано обтяження на зазначену квартиру у виді арешту та заборони відчуження. (а.с.40). Ці дані підтверджуються також наданими представником ВДВС СМУЮ копіями матеріалів виконавчого провадження, з яких вбачається, що арешт накладався на все майно боржників за борговими зобов'язаннями [PERSON], [PERSON] (а.с.61-72). Згідно з довідкою з місця проживання від 06.07.2012 року в цій квартирі зареєстровані сім осіб: [PERSON]. та двоє її неповнолітній дітей - [PERSON]. [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та його син [PERSON] (а.с.96). Згідно з довіреністю від 20.06.2011 року [PERSON] уповноважила [PERSON] продати за ціну та на умовах, узгоджених заздалегідь між ними, належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS], зняти [PERSON] з реєстрації за цією адресою. (а.с.26). Довіреністю від 26.09.2011 р. [PERSON] уповноважив [PERSON] управляти і розпоряджатися всім його майном., вести від його імені справи, бути його представником. (а.с.18). Таким чином, на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку, що позивачі за первісним позовом довели факт передачі в борг грошей [PERSON] в сумі, підтвердженій документально, зокрема, доведеній вироком суду, а також письмовими розписками. В той же час, сума боргу 2000 доларів США не підтверджена документально, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, а тому борг в сумі 48 000 грн. необхідно стягнути з [PERSON],. [PERSON], в солідарному порядку, оскільки, відповідно до розписки від 04.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] беруть на себе зобов'язання з погашення боргу своєї доньки [PERSON] по кримінальній справі від 21.02.2011 р. № 1.311-2011 в сумі 50 000 доларів США в строк до 01.11.2011 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, в даному випадку грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо передачі відповідачами в заставу квартири [ADDRESS], про що вони вказують в розписках, суд вважає, що таке посилання не можна брати до уваги, оскільки договір застави нерухомого майна повинен укладатися у формі, що встановлена законом. Так, згідно з ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину зазначених в ст. 203 ЦК України вимог, згідно з ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Звернувшись із зустрічними вимогами, позивачі за зустрічним позовом не надали суду доказів на підтвердження того, що оспорювані ними договори позики (боргові розписки) були безгрошовими, тобто не бути спрямовані на реальне настання правових наслідків, були укладені під впливом психологічного насильства (ст. 231 ЦК України) та не відповідали волевиявленню сторін. Доводи позивачів за зустрічними позовами спростовуються наведеними вище та проаналізованими в судовому засіданні доказами. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову. Позовні вимоги [PERSON], на думку суду, підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що доповнення до розписки від 27.09.2011 р. написано від імені позивача [PERSON], але підписано його матір'ю [PERSON], тобто сам [PERSON] цей правочин не укладав. Крім того, даний договір не можна вважати таким, що за своєю формою і змістом відповідає вимогам закону, оскільки він не спрямований на настання реальних юридичних наслідків, крім того, будь-які угоди щодо розпорядження (відчуження, передачі в заставу, тощо) нерухомого майна повинні укладатися в нотаріальній формі. Посилання на довіреність, яку надав [PERSON] своїй матері, у даному випадку є безпідставним., оскільки відповідно до ст. 238 ч. 3 ЦК України представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочини у своїх інтересах. Як вбачається із змісту розписок від 24.09.2011 р. та доповнення до неї від 27.09.2011 року, [PERSON], [PERSON] взяли на себе зобов'язання щодо сплати боргу [PERSON] в сумі 50 000 доларів США, тобто з цього моменту ці боргові зобов'язання вважаються особистими зобов'язаннями [PERSON], [PERSON] таким чином, [PERSON] не мала законних підстав для підписання від імені сина [PERSON] доповнення д розписки від 27.09.2011 року. Суд відмовляє позивачам за первісним позовом в задоволенні їх вимог в частині передачі їм в рахунок погашення боргу [PERSON] квартири [ADDRESS], яка згідно з розпискою передана в заставу в забезпечення боргових зобов'язань [PERSON] Договір застави повинен відповідати встановленій законом формі, а саме: потребує нотаріального посвідчення. Крім того, укладаючи правочин щодо розпорядження квартирою, що є у спільній сумісній власності, [PERSON] не мала права розпоряджатися часткою, що належить її сину [PERSON] Виходячи з викладеного, безпідставними є також вимоги про звільнення частини цієї квартири з-під арешту та встановлення порядку користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: partial