Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона - [PERSON] та її син - [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Їх право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.03.2009р.. видане виконавчим комітент Синельниківської міської ради. Відповідач по справі, її колишній чоловік, зареєстрований в квартирі з 13 березня 2006 року, але фактично не проживає у вказаній квартирі з січня 2012 року і по теперішній час. Наше подружнє життя не склалось, через постійні сварки вони розлучились у березні 2012 р., але він зібрав речі та виселився з квартири ще до розірвання шлюбу. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належної ним з сином квартири, але він безпідставно відмовляється це зробити, не пояснюючи причин. Їх звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Факт непроживання відповідача по справі за спірною адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується документами, доданими до позовної заяви. Просить визнати [PERSON], [INFO] року народження, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивачі до початку відкритого судового засідання надали суду заяви в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. До початку відкритого судового засідання від відповідача надійшла заява про можливість розгляду справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно довідки, виданої квартальним комітетом № 12 [PERSON] проживає [ADDRESS] та має наступний склад сім'ї: син - [PERSON]. [PERSON], [INFO] зареєстрований за даною адресою, але з січня 2012 року не проживає. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майновід 17.03.2009 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по ? частці квартири по [ADDRESS], що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно копії рішення Синельниківського міськрайонного суду від 13 березня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що зазначений у позовній заяві будинок дійсно належить позивачу, однак у ньому по теперішній час зареєстрований відповідач по справі. Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно не проживає більше одного року за адресою реєстрації без поважних причин, створює перешкоди у здійсненні позивачами їх права користування та розпоряджання належною їм квартирою, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved