Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вимогою до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/00-02369 - квартири [ADDRESS], зареєстрований 24 березня 2000 року Регіональною універсальною біржею „Александр-Н, укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з другої сторони, посилаючись в обгрунтування своїх вимог на такі обставини. Договір купівлі-продажу оформлявся на Регіональній універсальній біржі „Александр-Н, всіх істотних умов угоди дотримано, право власності за договором купівлі-продажу позивачі зареєстрували в КП „ОМБТІ та РОН. На сьогоднішній момент позивачі проживають в спірній квартирі, сплачують комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обовязки за договором, неможливості вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, позивачі просять визнати у судовому порядку правочин дійсним. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, згідно довідки дільниці № 3 КП ЖКС „Черьомушкі від 16.08.2010 року відповідачі за адресою: [ADDRESS] не проживають, їх місцеперебування невідоме. За даними позивачів відповідачі виїхали за кордон, адреса невідома. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку позивачів, суд в порядку ст. 169 ЦПК України ухвалив слухати справу в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивачів, представлених позивачами письмових доказів. [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу № Н/00-02369 від 24 березня 2000 року, квартири [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу № Н/00-02369 від 24 березня 2000 року, укладений на Регіональній універсальній біржі „Александр-Н без наступного нотаріального посвідчення договору. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Відповідачі виселилися зі спірної частини квартири. Факт передачі покупної ціни продавцям, відповідачам по цій справі, від покупців, позивачів по цій справі, підтверджується пунктом 5 умов зазначеного договору № Н/00-02369 від 24 березня 2000 року, зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі „Александр-Н, відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужувану частину квартири до підписання цього договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцям екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна спірної частини квартири, що зареєстрований в КП „ОМБТІ та РОН 31 березня 2000 року за № 86 стр. 107 кн. 337 пр. і наданий суду, квартира продавцями передана покупцям, суд вважає, що до позивачів перейшло право власності на спірну частину квартири, що додатково підтверджується відміткою КП „ОМБТІ та РОН на оригіналі договору. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідачі вправі були здійснювати її відчуження. В цей момент позивачі мають намір розпорядитися належним їм майном, але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на Регіональній універсальній біржі „Александр-Н, позивачі не мають можливості, оскільки відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо одна зі сторін цілком чи частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди і така можливість фактично втрачена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову.

Outcome: approved