Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивачі просять усунути перешкоди у здійсненні їхнього права власності та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Вказують про те, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] , яка діяла за довіреностями від імені продавців - співвласників квартири - [PERSON] та [PERSON] , позивачі набули право власності на належну їм квартиру. На час укладання договору купівлі-продажу у вказаній квартирі були зареєстровані відповідачі. У договорі було зазначено, що продавці зобов`язуються змінити реєстрацію свого місця проживання до 26.06.2019 року, однак до цього часу цього не зробили, оскільки вже тривалий час перебувають в Російській Федерації. Своїми діями вони перешкоджають позивачам повною мірою розпоряджатися майном, порушують їх права, оскільки вони не бажають, щоб у їх квартирі були зареєстровані сторонні особи. Позивачі просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 44, 45). Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 29, 30), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами і в судове засідання не з`явились (а.с. 40-43), причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідачів участі в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками двокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві приватної спільної часткової власності по Ѕ частці на підставі договору купівлі продажу квартири від 20.06.2019р. (а.с. 17-22). Попередні власники вказаної квартири [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишаються зареєстрованими у ньому (а.с. 8-10, 12-14, 29, 30), хоча за п. 9 вищевказаного договору зобов`язувались до 26.06.2019р. змінити реєстрацію свого місця проживання. Згідно до акту обстеження від 18.06.2019р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за вказаною адресою з 2015 року, що підтверджено свідками: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved