Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачі у листопаді 2016 р. звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони та відповідачка [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення № 223079 від 22.01.1974 р. є наймачами квартири [ADDRESS]. Далі позивачі зазначають, що у 1995 р. відповідачка зареєструвала шлюб з громадянином Ізраїлю [PERSON], у зв'язку з чим змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» та у 1996 р. переїхала проживати до Ізраїлю, де проживає по теперішній час, наміру повертатися в Україну, відповідачка не має. Позивачі зазначають, що відповідачка понад двадцять років не проживає в спірному житловому приміщенні, виїхавши з квартири в добровільному порядку, при цьому, забравши всі свої особисті речі і з того часу спірним жилим приміщенням не користується, не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, поточні ремонти не здійснює. Оскільки формальна реєстрація відповідачки впливає на нарахування комунальних послуг та квартирну плату, позивачі просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в зв'язку з непроживанням без поважних причини понад шестимісячного строку. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 41). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином за останнім відомим суду місцем проживання, реєстрації (а.с. 36, 37, 45, 52), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, який про час та місце слухання повідомлявся судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього за наявними даними матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення позивачів, їх представників, свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони: позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с. 7). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] був виданий Ордер № 223079 серії Г на жиле приміщення від 22.01.1974 р. на сім'ю з чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - позивачів та відповідачку - [PERSON] на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Встановлено, що відповідачка 07.09.1995 р. уклала шлюб з громадянином Ізраїлю [PERSON], у зв'язку з чим змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 19). Встановлено, що відповідно до актів від 29.04.2016 р., 22.07.2016 р. та 05.10.2016 р. складених ЖЕД-6, зафіксовано відсутність факту проживання відповідачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с. 9, 10, 11). Згідно ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] до житлових органів в період часу з 01.012016 р. з будь-якими заявами щодо збереження за нею права на проживання в спірному житловому приміщенні, у зв'язку з мешканням за іншою адресою не зверталася як і до управління поліції з будь-якими зверненнями щодо чинення перешкод з боку позивачів в користуванні спірним житловим приміщенням, на обліку в амбулаторії загальної практики-сімейної медицини КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району м. Києва - не перебуває (а.с. 60, 71). Також, заслуговують на увагу доводи позивачів, що відповідачка [PERSON] з 1995-1996 р.р. постійно проживає в Ізраїлі, де мешкає зі своєю сім'єю, народила четверо дітей, що підтверджується, також, листівками за 1996 р., направлених останньою на адресу позивачів. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду показали, що є сусідами позивачів в житловому будинку [ADDRESS], понад двадцять років не бачили відповідачку [PERSON] Свідок [PERSON] додатково зазначила, що батько нареченого відповідачки [PERSON], після закінчення нею навчання у вищому навчальнмоу закладі, забрав у 1995-1996 р.р. молодят до Ізраїлю, з того часу свідки відповідачку не бачили, оскільки останнім відомо, що [PERSON] постійно проживає в Ізраїлі, створила сім'ю, народила дітей.. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк, тощо. З урахуванням вищенаведеного та зібраними по справі доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність доказів поважності причин відсутності відповідачки в спірному житловому приміщення понад шість місяців - встановленого законом строку, а тому, на думку суду, остання втратила право користування ним, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved