Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять зняти арешт з майна, а саме: квартири за адресою [ADDRESS] , який був накладений постановами державної державного виконавця: № 647-10 від 10.10.2006 року, №651-10 від 10.10.2006 року, №649-10 від 10.10.2006 року. На обґрунтування позову послалися на те, що їм на праві спільної часткової власності належить вказана квартира. Під час вчинення нотаріальних дій стало відомо, що на вказану квартиру державним виконавцем накладено арешт. Звернувшись до Червоноградського міського ВДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) для отримання інформації щодо підстав обтяження майна, повідомлено, що у відповідності до порядку роботи з документами органів державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження зберігаються у відділі державної виконавчої служби протягом трьох років, архів виконавчих проваджень, що не підлягають зберіганню у відділі державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції, за 2006 рік знищено. Неможливо надати інформацію щодо виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у 2006 році так, як на момент винесення постанов система ЄДРВП та АСВП не діяла. Державному виконавцю було пред`явлено копію постанови №647-10 про зняття арешту з майна боржника від 10.11.2006 року про те, що погашено заборгованість у сумі 96,72 грн., та держмито в сумі 17 гр. Також у постанові зазначено щодо припинення арешту та заборони на його відчуження, що був накладений постановою №647-10. Накладений арешт та заборона на відчуження вказаної квартири перешкоджає вільно розпоряджатися майном. 01.07.2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що архів виконавчих проваджень, що не підлягають зберіганню у Червоноградському міському ВДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) за 2006 рік знищено.Відсутні підстави для зняття арешту, оскільки відсутня підтверджуюча інформація про відсутність заборгованості у сумі 96, 72 грн. на користь КП «Червонограджитлокомунсервіс», система ЄДРВП почала діяти з 2007 року. Відповідно не можливо з`ясувати щодо перебування та погашення боргу по виконавчому документу. 15.06.2020 року позовну заяву залишено без руху. 18.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Позивачам на праві спільної часткової власності, у рівних частках кожному, належить квартира, що за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на квартиру від 10.01.2000 року. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 649-10 від 10.10.2006 року, виданою державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби у м.Червонограді, Львівської області при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5719, виданого 24.10.2005 року Червоноградським міським судом про стягнення із [PERSON] на користь КП «ЧЖКС» заборгованості у розмірі 96, 72 грн. та на користь держави 17 грн., накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: 1/4 частку квартири, що за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 09.06.2020 року №15 у [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.06.2020 року заборгованість відсутня. Відповідно до копій постанов державного виконавця №647-10 від 10.11.2006 року, № 649-10 від 10.11.2006 року, №651-10 від 10.11.2006 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5719, виданого 24.10.2005 року Червоноградським міським судом про стягнення із [PERSON] на користь КП «ЧЖКС» заборгованості у розмірі 96, 72 грн. та на користь держави 17 грн., припинено чинність арешту, що був накладений постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №647-10, №649-10, №651-10. Заборгованість у розмірі 96, 72 грн. та держмито у розмірі 17 грн. сплачено. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно із ч.1, 2 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.1 ст.59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки арешти, накладені оспорюваними постановами державного виконавця, припинили свою чинність згідно з постановами державного виконавця №647-10 від 10.11.2006 року, № 649-10 від 10.11.2006 року, №651-10 від 10.11.2006 року, підстави для зняття арешту судом відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмови.

Outcome: dismissed