Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом 04.08.2014 року мотивуючи тим, що їм належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] на підставі договорів дарування по 1/2 частині будинку кожній. В зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], який 2002 року переїхав на інше місце проживання. Відповідач житловою площею будинку не цікавиться, комунальні послуг не сплачує, не проживає в ньому більше року без поважних причин, тому позивачі просять визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та провила задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Представник позивачів за договором адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], судові витрати залишити за позивачами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 9 ст.74 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, заяв та заперечень на позов до суду не надав. Суд, на підставі ст.ст.224 - 226 ЦПК України та враховуючи думку позивача та представника позивачів, ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] в рівних частинах належить на праві власності [PERSON], на підставі договору дарування від 13.09.1976 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, за реєстром № 2- 5851, та [PERSON], на підставі договору дарування від 1607.2013 року, укладеного між нею [PERSON], як представником за довіреністю [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1828 (а.с.7-10). Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.10.1973 року по 05.02.2003 рік, від шлюбу вони мають доньку [PERSON], що підтверджено матеріалами справи ( свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб - а.с.11-13) Відповідач [PERSON], зареєстрований за зазначеною адресою 07.10.1976 року як член сім'ї власника квартири та не проживає в будинку з 2002 року, що підтверджено довідкою ЖЕК № 6 від 30.07.2014 року за № 1324 ( а.с.14), актом встановлення проживання від 28.07.2014 року, складеного при обстеженні приміщення будинку за свідченнями сусідів та затвердженням депутата Білоцерківської міської ради 5 скликання по виборчому округу № 29 [PERSON] ( а.с.15) та показами свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], [INFO] з 2002 року за адресою: житловий будинок [ADDRESS] не проживає більше року без поважних причин, даним житлом не цікавиться, проживає за іншою адресою, своїми діями перешкоджає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що він відсутній за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачі сплатили при подачі позову судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1), однак просять залишити судові витрати за ними.

Outcome: approved