Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] у своєму позові зазначила, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2003 року вона придбала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. Її син - відповідач [PERSON] [INFO] у квітні 2011 року був зареєстрований у вказаній квартирі як за основним місцем проживання. З листопада 2013 відповідач в справі добровільно виїхав в інше місто, отже перестав проживати в вищевказаній квартирі. Особистих речей відповідача в справі за вищевказаною адресою немає. Вона неодноразово просила відповідача, в усній формі, знятися з реєстраційного обліку в вищевказаній квартирі і зареєструватися за новим місцем постійного проживання, адреса якої їй невідома. Однак відповідач в справі не бажає цього робити без пояснень будь-яких осудних причин. З серпня 2014 вона взагалі не може зв'язатись з відповідачем в справі. Зобов'язання по оплаті за житло та комунальні послуги відповідач в справі не виконує. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду у якому просить винести рішення в якому визнати [PERSON] 1979 року народження таким що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та без фіксування технічного засобу, у якій вона свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON], був сповіщений про розгляд справи належним чином, але він до суду не з'явився, та не повідомив суд про причини своєї неявки. Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, суд доходить до висновку, що дана позовна заява повинна бути задоволена у повному обсязі з наступних підстав; Відповідно ч. 1,2 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доводи позивачки викладені вище, підтверджені належним чином долученими до справи доказами, а саме: копією договору купівлі-продажу квартири ВАМ № 308679, копією акту складеного за участі мешканців будинку [ADDRESS], із якого видно що, відповідач в справі дійсно не проживає у вищевказаній квартирі, копією довідки про склад сім'ї, паспортом позивачки в справі. Оскільки позивачка в справі просить суд визнати відповідача в справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти відповідача в справі з реєстраційного обліку вищезазначеної квартири в одній позовній заяві, відповідач в справі згідно Постанови № 10 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17 жовтня 2014 року, повинен сплатити судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок за одну вимогу, оскільки друга вимога сплачена позивачкою в справі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved