Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що вони є наймачами квартири за адресою: [ADDRESS] . В квартирі крім них зареєстровані відповідачі. Останні в квартирі не мешкають, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинить. Через вказані обставини позивачі несуть зайві витрати по утриманню власності. Тому просять суд визнати [PERSON] та неповнолітню [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В процесі розгляду справи представник позивачів позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради проти позову в частині визнання втратившою право на житло [PERSON] заперечив, подав відповідний висновок. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 6 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 4 серпня 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 4 серпня 2021 року відкладено засідання до 24 вересня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 24 вересня 2021 року відкладено розгляд справи до 29 жовтня 2021 року у зв`язку з неявкою представника 3 особи. Протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 25.11.2012 року в зв`язку з наданням часу представнику 3-ї особи для складання висновку. Суд, заслухавши пояснення з`явившихся учасників справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] надавалася [PERSON] та членам його сім`ї: дружині - [PERSON] , доньці [PERSON] що підтверджується копією ордеру (а.с.6). В спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки МЄІРЦ №657/1962 року (а.с. 11). В процесі слухання справи встановлено, що відповідачі в спірній квартирі фактично не проживають: [PERSON] з 2003 року, [PERSON] була зареєстрована за місцем реєстрації матері. Перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинить, особисті речі відповідачів в квартирі відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідачі не приймають. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] . Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, на телефонні дзвінки не відповідає. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вважає, що право позивачів на вільне користування та розпорядження житлом порушується та підлягає захисту наступним чином. Відповідно до положень ст. ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратити право користування житловим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції). Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки неповнолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. [PERSON] не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт їх не проживання у спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним житлом. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітня [PERSON] набула право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано, хоча це є його процесуальним обов`язком. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 755/16152/16-ц. Представник управління «Служба в справах дітей Сумської міської ради» надав суду висновок, відповідно до якого вважає за неможливе зняття з реєстрації неповнолітньої. Доводи представника позивачів що [PERSON] досягла віку 16 років і має право самостійно обирати місце проживання, суд не приймає до уваги, оскільки вона є неповнолітньою і повинна проживати разом з батьками. Дійсно відповідно до вимог ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Але в такому випадку місце проживання дитини обов`язково визначається разом з одним з батьків, а не самостійно. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житлом, а в частині вимог щодо неповнолітньої в позові належить відмовити з вищенаведених підстав. На підставі викладеного,

Outcome: partial