Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій вказали, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 грудня 2002 р., зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 37, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 9,32 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області. В 2007 р. між відповідачем та позивачем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки. Проте, з моменту укладення договору оренди та станом по день подання позову відповідачем не надано позивачу [PERSON] відповідний примірник договору оренди землі. На неодноразові звернення позивача [PERSON] з приводу надання примірника договору оренди землі, відповідач взагалі не реагує. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 грудня 2002 р., зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 36, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,45 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області. У відповідності до договору оренди землі №14 від 10 січня 2006 р. зареєстрованим у Борівському районному відділі реєстрації ХРФ ДП ЦДЗК при Держкомземі України 22 листопада 2007 р. за № 040768700066, земельна ділянка передана позивачем [PERSON] в оренду відповідачу Фізичній особі - підприємцю [PERSON]. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 грудня 2002 р., зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 35, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,53 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області. У відповідності до договору оренди землі №15 від 10 січня 2006 р. зареєстрованим у Борівському районному відділі реєстрації ХРФ ДП ЦДЗК при Держкомземі України 22 листопада 2007 р. за № 040768700065, земельна ділянка передана позивачем [PERSON] в оренду відповідачу Фізичній особі - підприємцю [PERSON]. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 грудня 2002 р., зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 101, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,17 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області. У відповідності до договору оренди землі №8 від 10 січня 2006 р. зареєстрованим у Борівському районному відділі реєстрації ХРФ ДП ЦДЗК при Держкомземі України 22 листопада 2007 р. за № 040768700060, земельна ділянка передана позивачем [PERSON] в оренду відповідачу Фізичній особі - підприємцю [PERSON]. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20 грудня 2002р., зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,44 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області. В 2010 р. між відповідачем та позивачем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки. Проте, з моменту укладення договору оренди та станом по день подання позову відповідачем не надано позивачу [PERSON] відповідний примірник договору оренди землі. На неодноразові звернення позивача [PERSON] з приводу надання примірника договору оренди землі, відповідач взагалі не реагує. Позивачі вказують, що в зв'язку з систематичним невиконанням відповідачем зобов'язань по вищезазначеним договорам оренди, зазначені договори оренди землі підлягають розірванню, з наступних підстав. Згідно п. 10 зазначених договорів оренди обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Проте, відповідач в супереч зазначеного положення договору, не здійснював індексацію орендної плати, в зв'язку з чим на день подання позову за відповідачем числиться заборгованість по виплаті орендної плати. У відповідності до п.17 договорів оренди землі, умовами збереження стану земельної ділянки є внесення мінеральних добрив не менше 200кг. на 1 га щорічно та дотримання сівозміни та технологій вирощування с/г культур. Проте, відповідач в супереч зазначеним положенням укладених договорів оренди землі не вносив необхідну кількість мінеральних добрив. Крім того, відповідач також не виконав свого обов'язку, щодо дотримання сівозміни та технологій вирощування с/г культур, оскільки недотримувався сівозміни та технологій вирощування с/г культур. Позивачі вказують, що одним із обов'язкових заходів із забезпечення збереження родючості ґрунтів, які має здійснити землекористувач, є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого - економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, оскільки вказаний обов'язок, встановлений п. 17 договорів оренди землі. В той же час передбачений зазначеними положеннями договорів оренди землі обов'язок відповідач не виконав і проект землеустрою, що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки не розроблений до цього часу. Поряд з вищевикладеним, відповідач також порушив п.31 договору оренди землі, положеннями визначено, що орендар зобов'язаний зберігати геодезичні знаки, які відповідач прийняв на збереження на час дії договірних відносин. На думку позивачів, порушення відповідачем свого встановленого положеннями договору обов'язку щодо розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель, знищення межових знаків, систематична не виплата орендної плати, є істотним порушенням договору, адже наслідком такої бездіяльності буде різке зниження родючості ґрунтів орендованої земельної ділянки. Враховуючи те, що протиправна бездіяльність відповідача загрожує збереженню стану орендованої земельної ділянки, позивачі вважають, що договори оренди землі мають бути розірвані. В зв'язку з вищезазначеними обставинами позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів та просять розірвати договори оренди землі укладені з відповідачем Фізичною особою - підприємцем [PERSON]. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів - [PERSON] пояснили, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання в частині виплати орендної плати, умисно надав до суду документи про виплату орендної плати в розмірі 3% тільки за 2016 рік, а за попередні роки не надав взагалі, нормативна грошова оцінка з якої виплачував орендну плату відповідач не співпадає з нормативною грошовою оцінкою, наданою відділом у Борівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за 2014, 2015, 2016 роки, а тому за відповідачем існує заборгованість по виплаті орендної плати. Виплата орендної плати сільськогосподарською продукцією повинна здійснюватися відповідачем за актами здачі - приймання за собівартістю сільськогосподарської продукції, а відповідач видає орендну плату сількогосподарською продукцією та надає послуги не по собівартості, а по завищеним цінам. Крім того, при укладенні договорів оренди землі відповідач обіцяв допомагати орендодавцям у скрутних ситуаціях, але на теперішній час допомоги не надає, а тому позивачі не отримують від відповідача те, на що вони розраховували при укладанні договору. Крім того, надані відповідачем довідки про внесення мінеральних добрив та дотримання норм сівозмін лише за 2016-2017 роки, що свідчить про те, що раніше відповідач не вносив мінеральні добрива в землю. Зазначені довідки не можна вважати належним доказом оскільки, такого роду висновки може робити тільки орган виконавчої влади. Просили суд розірвати договори оренди землі укладені з відповідачем та стягнути на їх користь сплачений судовий збір. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що позивачами не вмотивовано порушення їх прав з боку відповідача, який правомірно користується спірними земельними ділянками, належно сплачуючи орендну плату, заборгованості по сплаті орендної плати не має, належним чином обробляє землю та вносить мінеральні добрива та додержується норм сівозміни. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормами статті 319 Цивільного кодексу України передбачано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За правилами ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. За правилами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Указом Президента №725/2008 від 01.08.2008 р. внесено зміни до указу Президента №92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Як вбачається з платіжно - розрахункових відомостей орендної плати за 2016 рік, наданих відповідачем, виплата орендної плати в розмірі 3% річних від нормативної грошової оцінки проводилася лише в 2016 році, нормативно грошова - оцінка 1 паю становить 307612,80 грн. (а.с.85-86). Але згідно довідки наданої Відділом у Борівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області грошова оцінка земельної ділянки (паю) реформованого КСП «Правда», розташованої на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області у 2016 році складала 307639 грн. (а.с.94). Надані представником відповідача податкові звіти не є доказом виплати орендної плати з урахуванням інфляції, а підтверджують відсутність заборгованості по сплаті відповідачем податків, що не є суттю позовних вимог (а.с.95-97). Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди тощо. Посилання відповідача на те, що він використовує землі за цільовим призначенням може бути встановлено тільки актом центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду в агропромисловому комплексі, а довідки відповідача про обробку сільськогосподарських угідь, що орендуються мінеральними добривами не менше ніж по 200 кг на 1 га та про додержання норм сівозмін при вирощуванні сільськогосподарських культур на орендованих землях не можуть спростувати доводи позивачів про недотримання відповідачем сівозмін, та не є належним доказом (а.с.84,85). Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з матеріалів справи у договорах оренди зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 1,5% від вартості паю. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Розмір орендної плати переглядається кожного року у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, тощо (а.с. 98-119). Таким чином, відповідач порушує істотні умови договору, а саме: не індексує і не переглядає розмір орендної плати; порушує умови використання земельної ділянки, яка передається в оренду та умови збереження стану об'єкта оренди. Згідно ч. 6 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved