Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цим позовом , уточнивши позовні вимоги (а.с.58, 123-124), просить постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь 16912 грн. 67 коп. на відшкодування матеріальної шкоди , 7300 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також зобов'язати відповідачів: провести ремонт вхідної двері з боку двору, провести ремонт кафельної плитки в коридорі біля ванної кімнати площею 1 кв.м., замінити смеситель у ванній кімнаті , замінити лінолеум площею 23 кв.м., замінити армоване стекло на дверях, замінити стільці у кількості 4х штук на рівнозначні ; стягнути з відповідачів судові витрати. При цьому позивачка посилається на те, що вона є власником житлового будинку , розташованого по [ADDRESS] . 12 серпня 2013 року між нею та відповідачами було укладено договір оренди цього житлового будинку строком на один рік. При цьому між нею та відповідачами була досягнута усна домовленість про подальшу продаж будинку відповідачам. Відповідачі проживали в належному їй - позивачці будинку до серпня 2014 року , але орендну плату відповідно до умов договору сплатили лише в сумі 600 грн. за перший місяць проживання - серпень 2013 року , а також 600 грн. внесли як залогову суму за користування належним їй майном. За період проживання в будинку з вересня 2013 року по серпень 2014 року відповідачі повинні сплатити їй орендну плату в сумі 6600 грн. Крім того, відповідачі під час проживання в будинку, через недбайливе користування належним їй майном спричинили їй матеріальну шкоду . Так, відповідачі привели у непридатний стан систему опалення , пошкодили розширювальний бачок, в зв'язку з чим на ремонт системи опалення нею було витрачено 1745 грн. Також з вини відповідачів вона була вимушена зробити ремонт у котельній, на який витратила 615 грн. Опалювальний котел був забитий сажею , автоматика газового котла вийшла з ладу, на ремонт опалювального котла вона витратила 570 грн. Відповідачами була пошкоджена та демонтована газова колонка «Аміна» , яка не підлягає відновленню, в зв'язку з чим вона - позивачка була вимушена замінити газову колонку на електричний бойлер, на придбання якого вона витратила 1400 грн. Відповідачі зламали смеситель холодної води на кухні , який вона замінила та витратила на це 260 грн. Відповідачі пошкодили дзеркало та набір для ванної кімнати, тому вона була вимушена придбати нове дзеркало та набір для ванної кімнати загальною вартістю 280 грн. Відповідачі пошкодили крильце при вході в будинок , на ремонт якого нею витрачено 248 грн. Відповідачі розбили стекло на вхідних дверях, на заміну якого нею витрачено 275 грн. Відповідачі під час проведення ремонту забруднили диван та чотири стільця , на заміну оббивки дивану вона витратила 1200 грн. З вини відповідачів пошкоджені та потребують ремонту вхідні двері з боку двору. Відповідачі у зимовий період закривали вікно у спальній кімнаті поліетиленовою плівкою , віконна рама прогнила , на заміну рами вона витратила 300 грн. Відповідачі пошкодили (порвали) лінолеум площею 23 кв. м у коридорі будинку , пошкодили смеситель у ванній кімнаті (вкрився корозією), пошкодили кафель у коридорі біля ванної кімнати площею 1 кв.м. , а тому зобов'язані усунути ці порушення та пошкодження, а саме замінити смеситель, відремонтувати кафель, замінити лінолеум. Також відповідачі перевищили ліміт використання природного газу, в зв'язку з чим на теперішній час вона - позивачка вимушена оплачувати використаний природний газ за підвищеним тарифом, сума переплати за використаний у 2014 - 2015 році природний газ буде складати 2428 грн. 32 коп., що є сумою спричиненого їй збитку. Через незаконні дії відповідачів, несвоєчасне внесення плати за проживання в будинку , пошкодження належного їй - позивачці майна, вона перенесла моральні страждання та переживання , що потягло погіршення стану її здоров'я . Спричинену їй відповідачами моральну шкоду вона оцінює в 7300 грн., що складає вартість путівки до санаторію. Відповідачка [PERSON] позов не визнали та пояснили наступне. 12 серпня 2013 року між її чоловіком [PERSON] та позивачкою [PERSON] було укладено письмовий договір оренди належного позивачці житлового будинку по [ADDRESS]. Цей будинок дуже старий та потребував ремонту. Вони з чоловіком мають на утриманні трьох малолітніх дітей, проживання з дітьми в будинку в тому стані , в якому він перебував на час укладення договору оренди , без проведення ремонту було неможливо. Тому між ними - [PERSON] і [PERSON] та позивачкою була досягнута усна домовленість про те, що вони - відповідачі проведуть ремонтні роботи в будинку , вартість яких буде зарахована позивачкою як оплата за проживання в будинку. При укладенні договору оренди будинку вони - відповідачі передали позивачці 600 грн. за проживання в будинку за перший місяць та 600 грн. як залогову суму за користування належним позивачці майном. Після цього вони з чоловіком провели в будинку ремонт , на що витратили 6614 грн. і це підтверджується наявними у них квитанціями та накладним. Крім того, у липні 2014 року вони з чоловіком передали позивачці в рахунок оплати за проживання в будинку ще 1835 грн. У серпні 2014 року вони виселилися з будинку на вимогу позивачки; при цьому позивачка перешкоджає їм забрати з будинку належні їм меблі та побутову техніку , яки по теперішній час позивачка утримує без законних підстав. Вона - відповідачка [PERSON] вважає , що вони з чоловіком в повному обсязі розрахувалися з позивачкою по орендній платі за час проживання в будинку з серпня 2013 по серпень 2014 року. Посилання позивачки на те, що вони - відповідачі пошкодили систему опалення, опалювальний котел, газову колонку, забруднили диван , чотири стільця, порвали лінолеум , привели у непридатний стан приміщення котельної, пошкодили крильце, пошкодили вхідні двері, вікно, смесителі у ванній кімнаті та на кухні - є безпідставним , оскільки все це майно на час їх вселення в будинок знаходилось в такому саме стані, як і на час їх виселення з будинку. Дійсно під час їх проживання в будинку позивачки випало та розбилося армоване стекло на дверях і вони це стекло замінили на звичайне не армоване стекло. Але на час їх вселення у будинок стекло мало тріщину , тому воно випало та розбилося. Також під час проведення ремонтних робіт ними - відповідачами було знято декілька кафельних плиток у коридорі біля ванної кімнати , цей кафель вони з чоловіком згодні відремонтувати (поставити на місце кафельні плитки). Вимога позивачки про стягнення збитків за перевищення ліміту природного газу, як і вимога про стягнення моральної шкоди - є безпідставними та надуманими. Відповідач [PERSON] у першому судовому засіданні 20 листопада 2014 року позов не визнав з тих самих підстав , що і відповідачка [PERSON] У наступні судові засідання відповідач [PERSON] не з'явився через стан свого здоров'я ( є інвалідом, обмежений в пересуванні) , направив до суду заяву про подальший розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок , розташований по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу цього будинку від 02 листопада 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу [PERSON] по реєстру за № 3998 (а.с. 8) . 12 серпня 2013 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено письмовий договір оренди зазначеного житлового будинку на строк з 12 серпня 2013 по 12 липня 2014 року (п.2.1 договору) (а.с.9-10). За умовами договору [PERSON] зобов'язався щомісячно оплачувати орендну плату за користування будинком в сумі 600 грн. не пізніше 25 числа кожного місяця (п.3.1 договору). Згідно п.3.2 договору оренди [PERSON] зобов'язався окремо від орендної плати передати орендодавцю в якості забезпечення умов договору та зберігання майна залогову суму 600 грн. , яка не є орендною платою. Залогова сума повертається орендатору в момент здачі квартири з найму. Розмір залогової суми не звільняє орендаря від компенсації можливого відшкодування шкоди орендодавцю в період строку оренди, що перевищує залогову суму. Відповідно до ст.. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найма житла , крім найму житла, що є об'єктом прав держаної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.. 811 ч.1 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.. 816 ч.1, 2 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи , які проживатимуть разом з наймачем . Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. Наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами , які проживають разом з ним. Згідно ст.. 815 ч. 3 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги , якщо інше не встановлено договором найму. За змістом ст.. 820 ч.1,2,3 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. В пункті 5.10 договору оренди від 12 серпня 2013 року , укладеного між позивачкою та відповідачем [PERSON], вказано, що спільно з наймачем в будинку будуть проживати дружина наймача [PERSON] - відповідачка в справі , та їх неповнолітні діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. Судом встановлено , що відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти проживали в будинку, належному позивачці, та користувалися ним в період часу з 12 серпня 2013 року ( з моменту укладення письмового договору ) і до кінця липня 2014 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідач [PERSON] був зобов'язаний щомісячно до 25 числа кожного місяця сплачувати позивачці плату за користування житлом в сумі 600 грн. Тобто за час проживання відповідачів та їх дітей в цьому будинку вони повинні були сплатити позивачці орендну плату в загальній сумі: 600 грн. х 12 місяців = 7200 грн. Судом також встановлено , що відповідачі сплатили позивачці 600 грн. за перший місяць проживання в будинку (серпень 2013 року) та 600 грн. залогової суми, яка відповідно до п. 3.2 договору оренди підлягає поверненню наймачу. Позивачка факт отримання від відповідача грошей в сумі 1200 грн. (600 грн. плата за перший місяць + 600 грн. залогова сума) на момент укладання договору оренди не заперечує. Крім того, у липні 2014 року відповідачі сплатили позивачці в рахунок оплати за проживання в будинку 1835 грн. Позивачка факт отримання від відповідачів у липні 2014 року грошей в сумі 1835 грн. не заперечує, але при цьому пояснила , що ці гроші були передані їй відповідачами в якості оплати її проїзду з м. Донецька до м. Болграда. Таке посилання позивачки суд вважає безпідставним та недоведеним. Це посилання позивачки категорично заперечується відповідачами,яки наполягали в судовому засіданні , що зазначену суму грошей вони передали позивачці саме в рахунок оплати за користування будинком та що вони не приймали на себе ніяких зобов'язань щодо оплати проїзду позивачки. Відповідних доказів на підтвердження своїх пояснень щодо передачі їй відповідачами грошей на оплату проїзду позивачка не надала. Тому суд вважає, що сума 1835 грн. має бути зарахована як оплата за проживання в будинку. Таким чином всього відповідачами було передано позивачці в якості оплати за користування будинком 3035 грн. Стягненню з відповідачів підлягає плата за проживання в будинку в сумі: 7200 - 3035 = 4165 грн. Відповідно до ч.1 ст..64 Житлового Кодексу України повнолітні члени сім'ї наймача несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по зобов'язаннях, що випливають із зазначеного договору. Тому суд вважає, що плата за користування будинком в сумі 4165 грн. підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] і [PERSON] солідарно. Посилання відповідачів на те, що в рахунок оплати за користування будинком мають бути зараховані їх витрати на проведення ремонтних робіт в зазначеному будинку в сумі 6614 грн. є безпідставним та не може бути прийнято судом до уваги. Згідно ст.. 819 ЦК України поточний ремонт житла , переданого у найом, зобов'язаний здійснювати наймач , якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 5.7 договору оренди, укладеного між позивачкою та відповідачем [PERSON], невід'ємні поліпшення, здійснені у приміщенні орендарем , переходять до орендодавця без відшкодування витрат , якщо вони були внесені без письмової згоди орендодавця. Судом встановлено , що дійсно відповідачами у житловому будинку по [ADDRESS], який належить позивачці , після укладення договору оренди від 12 серпня 2013 року були проведені ремонтні роботи - зароблені тріщини на стінах, відремонтована стеля , відремонтована електрична проводка, виконані малярні роботи . На ці ремонтні роботи відповідачі понесли певні витрати. Цей факт підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], товарними чеками та накладними про придбання будівельних матеріалів (а.с.52-55). Не заперечує факт проведення ремонтних робіт відповідачами і сама позивачка. Разом з тим позивачка категорично заперечує той факт, що між нею та відповідачами була досягнута усна домовленість , що витрати відповідачів на ремонт в будинку підлягають зарахуванню в плату за користування ним. Позивачка пояснила , що вона здала відповідачам будинок у придатному для проживання стані , ремонтні роботи відповідачі провели на власний розсуд, оскільки через рік мали намір купити у неї цей будинок. Письмову згоду на проведення ремонтних робіт та зарахування витрат на ремонт в оплату за користування будинком позивачка не надавала. Тому суд не знаходить підстав для зарахування витрат відповідачів на ремонт до суми оплати за користування будинком за договором найму. Вимога позивачки про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі 16 912 грн. 64 грн. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.. 1166 ЦК України майнова шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.. 60 ч.1, ч.4 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених ст.. 61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Згідно опису майна , переданого наймачу, що є додатком до договору найму житла , укладеного між позивачкою та відповідачем [PERSON] 12 серпня 2013 року, відповідачу [PERSON] та членам його сім'ї позивачкою була передана нова система опалення , яка введена в експлуатацію у грудні 2009 року (а.с.9-10). Згідно припису від 05 жовтня 2014 року працівниками Болградського управління експлуатації газового господарства [PERSON] і [PERSON] була виявлена несправність опалювального котла, а саме: забити сажею основні горілки та горілка запальника, потребує заміни біометрична пластина датчика полум'я та терморегулятор (а.с.14). В судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що перевірка опалювального котла в будинку позивачки була проведена ними в зв'язку з заявкою позивачки про несправність газового котла. В ході перевірки було встановлено, що газовий котел не працював , оскільки газові горілки та горілка запальника були забиті сажею, котел не запалювався. Крім того, вийшли з ладу біометрична пластина датчика полум'я та терморегулятор. Вони почистили котел , замінили біометричну пластину датчика полум'я , за що позивачка заплатила їм готівкою 120 грн. Заміна терморегулятора не є обов'язковою та не впливає на безпечну експлуатацію котла. Тому вони терморегулятор не замінювали , оскільки це позивачка могла зробити у будь - який час за власним бажанням. Свідок [PERSON] суду пояснив , що на замовлення позивачки у вересні 2014 року він проводив ремонт системи опалення в її будинку: була розгерметизована труба за опалювальним котлом , в системі опалення було дуже мало води, розширювальний бачок протікав, витяжка була зміщена. Причиною розгерметизації опалювального котла та протікання розширювального бачка могла бути неправильна експлуатація системи опалення , в частості недостане заповнення системи опалення водою. Він запаяв трубу за котлом, встановив новий розширювальний бачок, встановив правильно витяжку , яка була зміщена, промив систему опалення та запустив її. За виконання цих робіт позивачка заплатила йому готівкою 300 грн., про що вони з позивачкою склали акт . Але автоматику та терморегулятор на опалювальному котлі він не встановлював. В акті про це зазначено помилково (а.с.17). Оскільки за договором оренди від 12 серпня 2013 року відповідачам була передана система опалення у виправному стані; відповідачі користувалися опалювальним котлом та системою опалення протягом опалювального сезону 2013 - 2014 року, суд вважає, що з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню витрати , пов'язані з ремонтом опалювального котла та системи опалення в сумі 420 грн. (120 грн. + 300 грн). , так як ці витрати позивачка понесла з вини відповідачів , яки привели систему опалення у невиправний стан. Вимога позивачки про стягнення з відповідачів 1745 грн. витрат на ремонт системи опалення задоволенню не підлягає. Посилання позивачки на те, що нею були придбані новий розширювальний бачок та інші запчастини для ремонту системи опалення , що підтверджується накладною № 35 від 05 жовтня 2014 року є безпідставним. Як встановлено судом ремонт системи опалення в будинку позивачки було проведено [PERSON] 23 вересня 2014 року , що підтверджується актом (а.с.17). Згідно зазначеної накладної розширювальний бачок , труба , кран , тройник були придбані позивачкою 05 жовтня 2014 року, тобто вже після проведення ремонту. Це є свідченням того, що ці предмети були використані позивачкою для інших цілей. Тому підстав для стягнення цих витрат на користь позивачки суд не знаходить. Інших доказів щодо витрат на суму 1745 грн. позивачка не надала. Вимога про стягнення з відповідачів витрат на ремонт котельної в сумі 615 грн. задоволенню не підлягає. Позивачка не надала доказів про те в якому стані нею було передано відповідачам приміщення котельної . За твердженням відповідачів котельна знаходилась в такому самому стані як на час їх вселення в будинок , так і на час виселення з нього. Акт приймання - передавання будинку із зазначенням стану його приміщень, що передаються у найом, між сторонами не складався. Тому суд вважає, що підстав для стягнення з відповідачів витрат на ремонт котельної немає. Показання свідка [PERSON] та акт від 15 вересня 2014 року (а.с.19) не можуть бути прийняти судом до уваги , як доказ вини відповідачів у спричиненні матеріальної шкоди , оскільки відсутні достовірні докази в якому стані приміщення котельної було передано відповідачам. Разом з тим свідки [PERSON] , [PERSON] суду показали, що на час вселення відповідачів у спірний будинок всі його приміщення знаходились у запущеному стані, потребували ремонту та приведення до ладу. З таких саме підстав не підлягає задоволенню і вимога позивачки про стягнення витрат на ремонт крильця перед входом в будинок в сумі 248 грн. Відповідачі, заперечуючи проти вимоги позивачки про стягнення з них цієї суми, пояснили , що на час їх вселення в будинок крильце вже було напівзруйноване та потребувало ремонту; на час їх виселення крильце знаходилось в тому ж стані. Свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили , що в осені 2013 року вони, знаходячись в будинку, бачили , що крильце знаходилось в напівзруйнованому стані , потребувало ремонту. Вимога позивачка про стягнення з відповідачів 1400 грн., що складають вартість електричного водонагрівача (бойлера), задоволенню не підлягає. За твердженням позивачки відповідачі пошкодили та демонтували газову колонку «Аміна» , яка не підлягає ремонту , в зв'язку з чим вона вимушена була придбати та встановити в своєму будинку електричний бойлер. Разом з ти позивачка не надала доказів про те в якому стані (виправному чи невиправному ) відповідачам була передана газова колонка, а також про те, що газова колонка була пошкоджена та не підлягає відновленню саме з вини відповідачів. Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що на час їх вселення в будинок газова колонка «Аміна» не працювала, не була підключена до газопостачання , вони цією колонкою не користувалися; потім газова колонка була демонтована працівником газового господарства , оскільки вона протікала. Відповідно до інформації , наданої Болградським управлінням газового господарства № 2 від 09 січня 2015 року - 24 листопада 2008 року в будинку позивачки була проведена заміна старої газової колонки на нову газову колонку «Аміна». При цьому газова колонка була опломбована через відсутність пуску газу через металеву трубу. При проведенні перевірки 22 січня 2013 року газова колонка також знаходилась в опломбованому стані. 18 лютого 2014 року пломба на крані на газову колонку відсутня, газова колонка не була підключена та слюсарем не обслуговувалась (а.с.105). Згідно листа Болградського УЕГГ від 03.02.2015 року № 28 підключення газової колонки (проточного водонагрівача) «Аміна» не є можливим, так як розморожено теплообмінник та в задній частині мається тріщина (а.с.125). Проналізувавши зазначену інформацію, суд доходить висновку , що не є доведеним той факт, що газова колонка була пошкоджена відповідачами. Так згідно зазначеної інформації газова колонка «Аміна» не була підключена до газопостачання та не використовувалась за призначенням з часу її встановлення, тобто з 2008 року. В якому стані - опломбованому чи неопломбованому - колонка була передана відповідачам та чи малась на ній в той період часу тріщина встановити не є можливим , оскільки на час передачі будинку у користування відповідачів у серпні 2013 року стан газової колонки не зафіксовано будь - яким документом. Пошкодження газової колонки могло мати місце в період часу з 22 січня 2013 року (день перевірки працівником УЕГГ) по 12 серпня 2013 року (день укладення договору оренди з відповідачем [PERSON]). За таких обставин суд вважає недоведеною вимогу позивачки щодо спричинення їй матеріальної шкоди пошкодженням газової колонки з вини відповідачів, а тому вважає безпідставною вимогу про стягнення з відповідачів вартості нового електричного водонагрівача. Крім того, позивачка не надала належних доказів про те, що газова колонка «Аміна» не може бути відремонтована та відновлена. Той факт що колонка була демонтована під час проживання відповідачів у будинку позивачки , сам по собі не є підставою для стягнення матеріальної шкоди , оскільки не є доведеною їх вина в пошкодженні колонки. Вимога про стягнення з відповідачів 275 грн. витрат на заміну стекла на вхідних дверях та 300 грн. на заміну вікна у спальній кімнаті також задоволенню не підлягають. Відповідачі суду пояснили, що коли вони вселилися у будинок позивачки у серпні 2013 року , армоване стекло на вхідних дверях мало тріщину. Під час користування будинком стекло випало та розбилося. Після чого вони замінили стекло у дверях на інше не армоване стекло. Вікно у спальній кімнаті дійсно прогнило та було замінено позивачкою ще під час їх - відповідачів проживання в будинку. Але це стекло потребувало заміни за давністю років , а не з їх вини . Вікно було старим , погано закривалося, пропускало холод , тому вони були вимушені закривати на зиму вікно плівкою. Відповідно до п.4.3 договору оренди від 12 серпня 20123 року, укладеного між позивачкою та відповідачем [PERSON] , орендодавець зобов'язаний відповідати та за власний рахунок усувати недоліки зданого в оренду майна, яки перешкоджають користуванню ним, навіть якщо під час укладення договору він не знав про ці недоліки. Суд вважає , що позивачкою не доведена вина відповідачів у спричиненні їй зазначеної матеріальної шкоди в загальній сумі 575 грн., а недоліки переданого у найм майна вона повинна усунути за власний рахунок. Вимоги позивачки про стягнення з відповідачів витрат на заміну смесителя на кухні в сумі 260 грн., вартості дзеркала в сумі 160 грн. та набору для ванної кімнати в сумі 120 грн. , витрат на заміну оббивки дивану в сумі 1200 грн. , а також вимоги про зобов'язання відповідачів замінити лінолеум 23 кв.м. в коридорі, замінити смеситель у ванній кімнаті, замінити 4 стільця на рівнозначні, замінити скло на міжкімнатних дверях, провести ремонт вхідних дверей задоволенню не підлягають. Відповідачі ці позовні вимоги не визнали , посилаючись на те, що смесителі у ванній кімнаті та на кухні вони не пошкоджували; дзеркало та набір для ванної кімнати вони не пошкоджували; диван та 4 стільця , належні позивачці вони не забруднювали , не пошкоджували та взагалі цими меблями не користувалися; лінолеум у коридорі будинку вони не пошкоджували; стекло на міжкімнатних дверях не розбивали; вхідні двері у будинок не пошкоджували; все це майно на час їх виселення з будинку у кінці липня 2014 року знаходилось в такому самому стані , як і на час їх вселення в будинок у серпні 2013 року. Позивачка не надала доказів про те, в якому стані вона передала відповідачам перелічене майно, акт приймання - передавання цього майна з описом його стану між сторонами у серпні 2013 року не складався, Також не надала позивачка доказів , що перелічене майно було пошкоджено відповідачами , акт приймання - передавання майна у липні 2014 року під час виселення відповідачів з будинку також не складався. Вимога позивачки про стягнення з відповідачів збитків в сумі 2428 грн. 32 коп., пов'язаних з перевищенням ліміту використаного природного газу задоволенню не підлягає. Між сторонами під час укладення договору найма житлового будинку не обговорювалось та не було досягнуто будь - якої домовленості щодо ліміту природного газу , який відповідачі мали право використати під час проживання в будинку. Про це пояснили в судовому засіданні і позивачка , і відповідачі. Тому твердження позивачки, що відповідачі перевищили ліміт використання природного газу та спричинили їй збитки - є надуманим та безпідставним. Судом встановлено , що під час проведення ремонту в будинку позивачки відповідачі пошкодили кафельну плитку в коридорі біля ванної кімнати площею приблизно 1 кв.м. Це підтверджується поясненнями в судовому засіданні позивачки , відповідачки [PERSON], свідка [PERSON] Враховуючи , що відповідачі не заперечували в судовому засіданні факт пошкодження кафелю та визнали вимогу позивачки щодо зобов'язання провести ремонт кафельної плитки площею 1 кв.м. , суд вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити. Вимога позивачки про стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 7300 грн., що складає вартість санаторного лікування, задоволенню не підлягає. Згідно ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою , яка її завдала, за наявності її вини , крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи , а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини , що мають значення для вирішення спору. Позивачка не надала доказів, що діями відповідачів їй спричинена моральна шкода , що з вини відповідачів погіршився стан її здоров'я, що вона потребує санаторного лікування та в зв'язку з чим. Надана позивачкою довідка Болградської центральної районної лікарні про стан її здоров'я свідчить лише про наявність у позивачки ряду захворювань , в зв'язку з якими вона перебуває на диспансерному обліку у лікарів ендокринолога та терапевта та потребує періодичного лікування (а.с.59). Але ця довідка не є доказом спричинення їй моральної шкоди з вини відповідачів. Суд вважає, що стягнення з відповідачів спричиненої позивачці матеріальної шкоди є достатнім для захисту її порушеного права. Підстав для стягнення на користь позивачки моральної шкоди суд не знаходить. Загальна сума , яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивачки скаладає : 4165 грн. (плата за проживання в будинку) + 420 грн. (витрати на ремонт системи опалення та газового котла) = 4585 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивачки піддлягають стягненню з відповідачів понесені нею судові витрати , а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1).

Outcome: partial