Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває у цивільному шлюбі з 01.05.2016 року. Від сумісного проживання мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини- дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову до досягнення дитини повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримує заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення у вказаному розмірі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у цивільному шлюбі з 01.05.2016 року, та від сумісного проживання мають неповнолітню дитину- дочку [PERSON], [INFO] ( а. с. 2). Судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоровя дозволяє йому нести аліментні зобовязання. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606-Х1У « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Доказів стосовно наявності у відповідача аліментних зобовязань, а також його стану здоровя, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону,\~права,\~свободи чи інтереси інших осіб не порушує,\~суд вважає,\~що позов в частині,\~визнаній відповідачем, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved