Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять: встановити факт смерті [PERSON] у 1973 році; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку, разом з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору, та на 1/4 частку, як за спадкоємцем за законом першої черги після померлої [INFO] [PERSON] ; за [PERSON] та [PERSON] визнати право власності по 1/4 частці зазначеного будинку, як за колишніми членами колгоспного двору. Ухвалою від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 21 вересня 2020 року. 21 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 17 грудня 2020 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, уточнивши, що [PERSON] померла [INFO] у смт. Лосинівка Ніжинського району. Представник позивачів адвокат Семенок В.І. у судовому засіданні пояснив, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року зареєстрований за колгоспним двором, головою якого вказано [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , проте, як з`ясувалось, свідоцтво про смерть ніхто не отримував і актовий запис про її смерть не робився з невідомих причин. На даний час для оформлення за позивачами права власності на зазначений житловий будинок, необхідно встановити факт смерті [PERSON] . Оскільки відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на день смерті [PERSON] , спадщина у випадку смерті члена колгоспного двору не відкривалась, то станом на 15.04.1991 року співвласниками колишнього колгоспного двору ставали тільки ті особи, які на цей день постійно проживали та були зареєстровані. Станом на 15.04.1991 року в будинку по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а отже кожен з них мав право на 1/4 частку вказаного домоволодіння. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне майно, в тому числі і на 1/4 частку вищевказаного домоволодіння. Заповіту за життя вона не складала. Спадщину фактично прийняла дочка померлої - [PERSON] , оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Проте звернувшись у серпні 2020 року до нотаріуса за видачею свідоцтва про прийняття спадщини за законом на частку у зазначеному будинку, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно на ім`я [PERSON] . У зв`язку з цим, просив задовольнити позовні вимоги позивачів. Представник відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівької області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що є сусідом позивачів і добре знав померлу [PERSON] . Вона була матір`ю [PERSON] і бабусею позивачки [PERSON] і постійно проживала з ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачів. За життя добре знала [PERSON] , яка померла [INFO] і була похована на кладовищі в смт. Лосинівка Ніжинського району. Дату смерті [PERSON] запам`ятала тому, що 09 березня це день народження її дочки. Заслухавши\~ пояснення\~ позивачки, представника позивачів та свідків, дослідивши\~ матеріали\~ справи,\~ суд\~ приходить до\~ наступних висновків. Відповідно до\~ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~державна реєстрація\~смерті органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі рішення\~суду про\~встановлення факту\~смерті особи\~в певний\~час або\~про оголошення\~її померлою. Державна\~реєстрація смерті\~проводиться за\~місцем проживання\~заявника у\~разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно з\~п.\~8\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України, суд\~розглядає справи\~про встановлення\~факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Довідкою КП «Ніжинське МБТІ» від 19.03.2020 року № 00983 та довідкою ФОП [PERSON] від 03.04.2020р. № 189 про технічний стан нерухомого майна підтверджується, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований в цілому на праві особистої власності за колгоспним двором, голова якого [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане Лосинівською селищною Радою 20.08.1960р. на підставі рішення від 18.08.1960р. № 14 (а.с. 21-22). З довідки Лосинівської селищної ради Ніжинського району від 16.06.2020 р. № 159 вбачається, що станом на 1973 рік у домоволодінні [ADDRESS] проживали та були зареєстровані : [PERSON] власник, [PERSON] дочка власника, [PERSON] внука власника (а.с. 17). У копії домової книги на домоволодіння [ADDRESS] , міститься відмітка від 20.07.1974 року про те, що [PERSON] виписана у зв`язку зі смертю (а.с. 20). Довідкою Ніжинського міськрайонного відділу ДРАЦС підтверджується, що перевіркою по актовим записам 1971 -1977 року, актовий запис про смерть [PERSON] по смт. Лосинівка відсутній (а.с. 12) Таким чином, зібрані по\~справі докази\~та показання\~свідків, підтверджують факт смерті [PERSON] [INFO] в смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області. Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року,\~ майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови\~\~Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність». Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.\~\~\~ Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на день смерті [PERSON] , спадщина у випадку смерті члена колгоспного двору не відкривалась, тому станом на 15.04.1991 року співвласниками колишнього колгоспного двору ставали тільки ті особи, які на цей день постійно проживали та були зареєстровані. Довідкою Лосинівської селищної ради Ніжинського району від 16.03.2020 року № 72 підтверджується,\~ що\~ станом\~ на\~ 15.04.1991 року домоволодіння [ADDRESS] мало статус колгоспного двору і в будинку проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.16), а отже, як члени\~ колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року вони не втратили права на спірний будинок, який належав їм в рівних частках по 1/4 частині кожному. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). Як вбачається з наданої на запит суду копії спадкової справи, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] (а.с.54-61) Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області від 10.08.2020 року позивачці [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав на будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ (а.с.7). Отже, дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що позивачі мають всі підстави, передбачені законодавством, для набуття права власності на частки в житловому будинку, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved