Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Син після розлучення і по теперішній час проживає разом із позивачкою. Враховуючи те, що син навчається на стаціонарній формі навчання, знаходиться на утриманні позивачки, син не має джерела доходів, а відтак потребує матеріальної допомоги. Позивачка вважає за доцільним стягнути із відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 23 років. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач не погоджуючись із позовом подав відзив, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що на його утриманні перебуває 2-річна донька та непрацююча дружина, у якій виявлена хвороба, що потребує постійного контролю та коштовної підтримуючої терапії. Позивачка не надала жодних доказів на підтвердження неможливості надавати нею, як другим з батьків зі своєї сторони матеріальної допомоги повнолітньому сину. Позивачка подала письмові пояснення на відзив, відповідно до яких не погоджується із наведеними відповідачем доводами у відзиві. Вказала, що повнолітній син навчається на очній (денній)формі навчання, строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року на бюджетній формі навчання та отримує стипендію у розмірі 881,10 грн., якої вистачає на речі особистого користування. Навчання триває з понеділка по п`ятницю з 13:15 по 19:00 год., з таким режимом навчання, син позбавлений можливості влаштуватися на роботу, оскільки підготовка домашнього завдання займає тривалий час. Позивачка вказує на наявність у себе проблем зі здоров`ям, перенесення операції, що в результаті вимагає постійного лікування та обстеження. Наразі позивачка за станом здоров`я не працює, на обліку як безробітна в державній службі зайнятості не перебуває. Доводи відповідача про те, що останній несе витрати на комунальні послуги у зв`язку із реєстрацією сина заперечує, оскільки відповідно до актів обстеження повнолітній син проживає разом із позивачкою, а відтак комунальні послугами не користується, крім того відповідач є учасником АТО та має пільги у тому числі на комунальні послуги. Відповідач подав заперечення на письмові пояснення позивачки, просив відмовити позивачці у прийнятті письмових пояснень разом із додатками, прийняти заперечення, у задоволенні позову відмовити, розгляд справи провести у його відсутність. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав та враховуючи письмові пояснення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, у запереченнях, що надійшли на адресу суду відповідач просив проводити розгляд справи у його відсутність. Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.06.2011 року. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . З письмових матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва видано виконавчий лист № 2-6873 від 25.12.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.11.2008 року. 21.08.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище останньої « [PERSON] ». Відповідно до акту про проживання без реєстрації від 21.09.20021 року [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . З копії довідки Київського університету ім. Б. Гринченка вбачається, що [PERSON] є студентом IV курсу ВСмс-1-18-4.0д групи, спеціальність Журналістика, денної форми навчання (навчання за кошти державного (регіонального) бюджету), строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, вказав на відсутність у нього можливості надавати таку допомогу, оскільки на його утриманні перебуває малолітня донька та непрацююча дружина. 14.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 19.10.2021 року [PERSON]. прийнята на посаду юриста юридичного відділу з 08.08.2018 року по теперішній час в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по [INFO] . Відповідно до копії довідки від 18.10.2021 року відповідач займає посаду експедитора у ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія», за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року нарахований дохід склав 113721,67 грн. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Положенням статті 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи те, що [PERSON] продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач, є працездатною особою, а відтак суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітнього сина, що продовжує навчання на денній формі, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання сина до закінчення навчання в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на весь період його навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 30.09.2021 року, відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина у зв`язку з навчанням з цієї дати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі ст.ст. 16, 182, 184, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial