Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаною вище позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи, яка втратила право користування житловим будинком. Посилалися на те, що будинок [ADDRESS] належать їм на праві приватної спільної часткової власності на підставі Витягу про Державну реєстрацію прав серії СЕІ №689389 від 21.11.2012 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ №733949 від 15.12.2018 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ №733948 від 15.12.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110653387 від 15.01.2018 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110650070 від 15.01.2018 року. Відповідачі на даний час зареєстровані за адресою [ADDRESS] , хоча фактично не проживають в зазначеному будинку більше 10 років. Даний факт підтверджується актом №62 від 20.04.2021 року. У зв`язку з тим, що в будинку зареєстровані відповідачі у них виникли труднощі щодо реалізації їх права власності, а саме: сплата додаткових коштів комунальних платежів за відповідачів та можуть виникнути труднощі в майбутньому під час здійснення відчуження нерухомості. Просили позов задовольнити, визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Відповідачами відзиву на позов подано не було. Представник позивачів\~ адвокат Романюк Ю.Л. у судове засідання\~ не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи\~у його відсутності та відсутності позивачів, позов підтримав. Представник відповідачів адвокат Мандзюк В.Б. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи\~у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та зазначив, що йому відомі та зрозумілі наслідки визнання позову. Згідно положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі Витягу про Державну реєстрацію прав серії СЕІ №689389 від 21.11.2012 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ №733949 від 15.12.2018 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ №733948 від 15.12.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110653387 від 15.01.2018 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110650070 від 15.01.2018 року (а.с.11-15). Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї\~ сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.20-21).\~ Згідно акту №62 ПП «Регіон Центр» від 20.04.2021 року [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою [ADDRESS] більше 10 років (а.с.16). Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних\~ або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник\~ володіє, користується,\~ розпоряджається своїм\~ майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року. У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї\~ сім`ї, інших осіб, за захистом якого вона змушена була звернутися до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved