Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивачка 29.05.2020 року звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. З 2012 року проживала у цивільному шлюбі з відповідачем. З серпня 2019 року сторони розійшлися та мешкають окремо один від одного. Під час спільного проживання у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Доньки проживають з позивачкою, однак відповідач не бере жодної участі у їхньому утриманні. Позивачка ніде не працює, власними силами утримує сім`ю та потребує матеріальної допомоги на утримання дітей. Стверджує, що відповідач працює неофіційно по найму та в день заробляє від 500 по 700 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1700 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав наведених у позові. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо часткового задоволення позову та згідний платити аліменти не більше 1500 грн. в місяць на кожну дитину, так як постійного заробітку не має, офіційно не працює. Суд, заслухавши пояснення сторін, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві, які підтверджуються наявними у справі доказами, судом встановлено, що сторони проживали у цивільному шлюбі. З серпня 2019 року проживають окремо один від одного. За період спільного проживання у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою. Відповідач являється працездатною здоровою людиною, працює на тимчасових роботах та має нестабільні доходи, однак протягом останнього року не бере участі в утриманні дітей За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст.180, ч.3 ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судому твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач є працездатною особою, має нерегулярний дохід, який отримує в натурі, на утриманні інших осіб немає. Також судом встановлено, що у відповідача відсутні зобов`язання відповідно до п.3 ч.1 ст.182 СК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем у добровільному порядку як батька дітей обов`язку щодо їхнього утримання у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню часткового та з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення статті 182 СК України та виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивача та дитини, враховує матеріальне становище сторін, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця, не порушуючи права останнього, а також відсутність постійної роботи. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3 ст.88 ЦПК України). На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 88, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial