Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником ѕ частини, а [PERSON] є власником ј частини квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані п'ять осіб, а саме, позивачі, відповідач, [PERSON] та [PERSON]. Відповідач на даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак фактично з 01 січня 2000 року і по теперішній час в зазначеній квартирі не проживає. Оскільки, відповідач вже більше року не проживає у спірній квартирі, він втратив право користуватись даним житловим приміщенням, а наявність його реєстрації у спірній квартирі призводить до проблем зі сплатою надмірних комунальних платежів за послуги, які не надаються, але нараховується за них. Тому, позивачі просять суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. Позивачі в судове засідання не з'явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву, якою просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 49, 50). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошень від 28 листопада 2018 року та від 18 січня 2019 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 42, 52). Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи повторну неявку у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та документів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) №00798 від 06 жовтня 1997 року, квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки на ј частку зазначеної квартири приватним нотаріусом Вугледарського міського нотаріального округу Донецької області Ігнатенко О.В., 11 травня 2016 року за реєстром №670 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 січня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, 26 січня 2007 року [PERSON] укладаючи шлюб з [PERSON], змінила прізвище «[PERSON]» на шлюбне прізвище «[PERSON]». Даний шлюб було розірвано рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2014 року (а.с. 36, 37-38, 39). Відповідно до договору купівлі продажу Ѕ частки квартири серії НВХ №706843 від 07 вересня 2016 року [PERSON], як продавець, передав, а [PERSON] як покупець, отримала у особисту власність Ѕ частку квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №67808870 від 12 вересня 2016 року, Ѕ частка квартири [ADDRESS], перебуває у спільній частковій приватній власності [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 грудня 2016 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 06 грудня 2016 року [PERSON] укладаючи шлюб з [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на шлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 40). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20 липня 2018 року, виданої ОСББ «Романтік-Вугледар», та витягу з Домової книги для прописки громадян, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с 8, 13-17). Відповідно до акту №25-Н від 20 липня 2018 року, виданого ОСББ «Романтік-Вугледар», відповідач [PERSON] зареєстрований, але не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 01 січня 2000 року і по теперішній час (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Частина 3 статті 71 Житлового кодексу України визначає підстави за якими жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку загального позовного провадження, відповідачем [PERSON] ні у встановлені судом строки, ні в підготовчому судовому засіданні, не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у останнього перешкоди для проживання у спірній квартирі, причини відсутності відповідача понад встановлені строки у квартирі, а також визначити підстави для продовження пропущеного [PERSON] строку для проживання у квартирі. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS], понад шість місяців, що підтверджується актом про фактичне не проживання №25-Н від 20 липня 2018 року, виданим ОСББ «Романтік-Вугледар». Окрім того, відповідач добровільно вибув з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] Вирішуючи питання щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку у спірній квартирі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року (далі - Правила) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Згідно п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а відповідне рішення є безпосередньою підставою для зняття останнього з реєстраційного обліку, враховуючи, що заняття з реєстраційного обліку є повноваженням іншого органу, суд приходить до висновку, що вимоги про зняття [PERSON] з реєстрації є передчасними і не підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial