Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухому майно посилаючись на те, що позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 08.05.1998 р., виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради згідно з розпорядженням № 27897 від 08.05.1998 р. Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], дане житло загальною площею 29,80 кв. м. має житлову площу 14,90 кв. м. і складається із однієї житлової кімнати, кухні, ванної, коридору та тераси. Відповідно до довідки КЖРЕП №14 №275 від 26.01.2015р., всі троє співвласників [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані в належній їм на праві спільної сумісної власності спірній квартирі. Проте фактично позивачі в належній їм квартирі не проживають, так як 18.07.2001р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, і з того часу позивачка разом із сином [PERSON] проживає у [ADDRESS], а у спільній однокімнатній квартирі залишився проживати відповідач [PERSON] Відповідач не бажає спілкуватися із ними, відмовився укласти нотаріально посвідчений договір про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В даний час [PERSON] бажає розпорядитися належною їй у даному майні власністю, а саме - подарувати її своєму синові, а тому просили визнати за ними право спільної часткової власності на спірну квартиру, а саме: за кожним з них право власності на 1/3 частки квартири. Позивачі та їх представники в судовому засіданні позов підтримали та підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні на початку судового засідання позов не визнав, однак в подальшому позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє повне підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. І ст.355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 368 ЦК України, передбачено , що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 6.6. розділу II глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., передбачено, що учасники спільної власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved