Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення та вселення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона за особисті кошти придбала і є власницею житлових будинків [ADDRESS]. Факт того, що спірна нерухомість була придбана нею за особисті кошти також підтверджено і рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 15 березня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 травня 2013 року. Також вказала, що з 1992 року по 15 липня 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який на сьогоднішній день є чоловіком відповідачки [PERSON] та батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зв'язку із тим, що [PERSON] самовільно, безпідставно вселився до житлового будинку по [ADDRESS] та чинив перешкоди їй у користуванні своєю власністю, вона вимушена була звернутися до Ленінського районного суду м.Донецька із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. 02 жовтня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м.Донецька її позовні вимоги до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення без надання іншого житлового приміщення задоволені у повному обсязі. 05 листопада 2013 року Апеляційним судом Донецької області зазначене вище рішення Ленінського районного суду м. Донецька залишено без змін. На підставі виконавчого листа №2/260/563/13 від 15.11.2013р. про усунення перешкод у користуванні будинком [ADDRESS], які належать їй на праві приватної власності, шляхом виселення із вказаного домоволодіння [PERSON] без надання іншого житлового приміщення, що видав Ленінський районний суд м.Донецька, 22.11.2013р. державним виконавцем ВДВС Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку [PERSON] було відкрито виконавче провадження та винесено відповідну постанову. В постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №40839622 від 22.11.2013 року зазначений строк для добровільного виконання рішення суду, тобто в строк до 07.12.2013 року [PERSON] необхідно було виселитись із будинків [ADDRESS]. В добровільному порядку [PERSON] вимога державного виконавця не виконана. На сьогоднішній день, строк добровільного виконання рішення суду, щодо виселення [PERSON] із домоволодіння [ADDRESS] минув. Вказала, що добровільне виселення [PERSON] із спірних будинків не відповідає дійсності, вона не змогла здійснити безперешкодний вхід до своєї власності, оскільки 27 грудня 2013 року, коли вона приїхала до своєї оселі, вхідна двір до будинків була забарикадована та закрита на замок, а за нею було чуто голос [PERSON] Вважає, що [PERSON], разом із дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] самовільно, безпідставно вселилась до житлового будинку по [ADDRESS] та перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. [PERSON] має у власності квартиру, де вона є зареєстрованою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] також має житлове приміщення, в якому він зареєстрований, а саме, це житлова площа у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Просила суд усунути перешкоди у користуванні будинків, розташованих по [ADDRESS], шляхом виселення з них [PERSON] разом із дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], без надання іншого житлового приміщення, вселити її у [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги [PERSON] по доводам викладеним у позовній заяві. Пояснила, що відповідач перешкоджає [PERSON] у доступі до своєї власності, остання не має можливості увійти у належне їй домоволодіння, вселитися у нього та проживати своєю родиною, або іншим шляхом розпорядитися своїм нерухомим майном. Просила усунути перешкоди шляхом виселення відповідачки з її дітьми із спірного домоволодіння та вселити позивачку [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги [PERSON] не визнав, вважає, що відповідачка [PERSON] зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] мешкають у спірному домоволодінні на законних підставах. У відповідачки [PERSON] відсутнє інше житло, тому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіку та піклування Ленінської районної у м. Донецьку Ради у судове засідання не з'явилась, про час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судовому засіданні встановлено, що позивачка за особисті кошти придбала і є власницею житлових будинків [ADDRESS] (а.с.8-10). Факт того, що спірна нерухомість була придбана позивачкою за особисті кошти також підтверджено і рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 15 березня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 травня 2013 року (а.с.14-22). Судом встановлено, що з 1992 року по 15 липня 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який на сьогоднішній день є чоловіком відповідачки [PERSON] та батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зв'язку із тим, що [PERSON] самовільно, безпідставно вселився до житлового будинку по [ADDRESS] та чинив перешкоди їй у користуванні своєю власністю, позивачка вимушена була звернутися до Ленінського районного суду м.Донецька із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. 02 жовтня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м.Донецька її позовні вимоги до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення без надання іншого житлового приміщення задоволені у повному обсязі. 05 листопада 2013 року Апеляційним судом Донецької області зазначене вище рішення Ленінського районного суду м. Донецька залишено без змін (а.с.23-26). Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. Так, відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України, але відповідачка у розумінні зазначеної норми права до переліку вказаних осіб не відноситься. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном та згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.116 ч.3 Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Враховуючи, що відповідачка не є членом сім'ї позивачки та безпідставно вселилася і мешкає у спірному домоволодінні без її на те згоди, остання с дітьми підлягає виселенню з нього без надання іншого житлового приміщення з метою усунення перешкод у здійсненні позивачкою [PERSON] свого права щодо користування та розпорядження зазначеним нерухомим майном, яке належить їй на праві власності. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої постановлено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. В зв'язку із чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі ст. ст. 317,321,391 ЦК України, ст. ст. 116,150,156 ЖК України,

Outcome: approved