Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти: на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною трьох років . Свої вимоги\~мотивує тим,\~що відповідач\~відмовляється у\~добровольному порядку\~матеріально допомагати\~дитині,\~не зважаючи\~на те,\~що він\~працездатний. У звязку з викладеним, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Відповідач надав відзив на позовну заяву. В судовому засіданні \~позов визнав частково, з підстав викладених у відзиві. Так, у відзиві відповідач посилався на те, що позиція та факти позивача що викладені в її позовній заяві та вимоги щодо стягнення щомісячно з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO], до досягнення ним повноліття, тобто до 26 липня 2035 року, в твердій грошовій сумі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень, а також аліменти на утримання позивача, до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] - трьох років, тобто до 26 липня 2020 року, в твердій грошовій сумі 1500 (тисяча пятсот) гривень, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України, виходячи з наступного. По-перше, позивач затверджує факт сумісного проживання, але не надає жодного доказу підвердження. По-друге, між ним і позивачем була усна домовленість щодо матеріального утримання дитини, це були грошові перекази на картку «ПриватБанку» позивача, які він переказував. Квитанції переказу документально підтверджені. Загальний розмір фінансової допомоги сину [PERSON] за період з моменту народження 26 липня 2017 року і по червень 2018 року складає - 12\~642 гривень 65 копійок. Оскільки він офіційно працевлаштований і його середньомісячна заробітна плата дохід якої складає 4173 гривні - це не дає йому можливості надавати аліменти на утримання дитини та позивача, в розмірі вказанному у позовній заяві. Також, наявності власного житла, транспортних засобів, заощаджень в нього не має. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. На підставі ч. 4 ст. 84 право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Сімейний кодекс нам каже, що право на утримання жінки з якою проживає дитина, має місце лише за умови можливості надання такої допомоги платником аліментів. На даному етапі свого життя, він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, так, як, піклується про члена своєї сім'ї, а саме свого непрацездатного батька пенсіонера, який не має змоги самостійно ходити тому, що знаходиться в інвалідному візку у звязку з перенесеними операціями і потребує додаткових витрат і ретельного догляду (копія пенсійного посвідчення батька додається). Разом з цим, він отримує освіту і навчається на контрактній основі (копія довідки з місця навчання додається). Вважає, що зазначені вимоги можуть бути задоволені частково. Наміру ухилятися від сплати аліментних виплат на сина [PERSON], він не має, але на теперішній час сума аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка буде посильною для нього складає - 1100 (тисячу сто) гривень та не буде суперечити чинному законодавству. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1100 гривень. Позивачка надала відповідь на відзив. В судовому засіданні на задоволенні заявлених нею позовних вимог наполягала з підстав викладених у відповіді на відзив. Так, позивачка у відповіді на відзив зазначила, що відповідач у своєму відзиві позов не визнає з огляду на те, що заперечує факт сумісного проживання нею, наголосив на існуванні усної домовленості про сплату аліментів, які він перераховував на карту Приватбанку з вересня 2017 року по червень 2018 року, вказав свою середньомісячну заробітну плату у сумі 4173 гривень, пояснюючи відсутність можливості сплачувати суму, вказану в позові, аргументуючи тим, що він піклується про свого непрацездатного батька пенсіонера, а також наголосив на тому, що навчається на контрактній основі, тому посильна йому сума для сплати аліментів 1100 гривень. Вважає, що наведені доводи у відзиві відповідача є безпідставними, необґрунтованими. які не підкріплені належними доказами і які ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, шо мають значення для вирішення справи. По-перше, дійсно, шлюб вони з відповідачем не реєстрували у встановленому Законом порядку, але дитина народилася як результат тривалих взаємних стосунків, які склалися під час саме сумісного тривалого проживання . По-друге, дійсно у них з відповідачем після народження сина була усна домовленість про сплату аліментів у добровільному порядку, яку він не порушував до липня 2018 року, адже син дуже хворів після народження та його лікування обходилось у непомірну суму (копії чеків та квитанцій в додатках надаю як доказ до відповіді на відзив), про що відповідачу наголошувалось не один раз, але з липня 2018 року відповідач не тільки перестав сплачувати кошти на карту, але і зовсім відмежувався від спілкування зі нею та змінив номер телефону, тобто такою своєю поведінкою дав зрозуміти, що він відмовляється як від спілкування, так і від сплати аліментів, адже перераховувати кошти він одразу перестав і причини не повідомив, хоч вона і намагалася це зясувати і очікувала до жовтня 2018 року, але не дочекавшись пояснень та аргументів у жовтні 2018 року звернулася до суду. По-третє, його утримання батька пенсіонера не підтверджено ніякими доказами, а лише словами, до того ж, відповідач не вказав суму пенсійних виплат своєму батьку, які він напевно отримує, якщо самостійно повністю матеріально забезпечує свого батька, крім того, цей факт аж ніяк не стосується утримання малолітньої дитини, батьком якого він є і має такий же обовязок і перед дитиною. По-четверте, твердження про те, що сума у позові є для нього непосильною з огляду на його заробітну плату, яку він підтвердив лише довідкою про доходи курєром магазину «Квіти» в СПД [PERSON], де він нібито працює з 27.12.2018 року, яка підлягає сумніву у своїй достовірності і не може бути визнана належним доказом, адже відповідач не надав копії трудового договору з [PERSON], а також не надав належну інформацію про сплату податків щодо офіційного працевлаштування, а саме - довідку з податкової інспекції про сплату податків власниці магазину «Квіти» [PERSON] на прибуток, воєнного збору та в пенсійний фонд, у якої нібито він працевлаштований, щодо найманого працівника, або будь-яке офіційне підтвердження існування такого СПД саме на теперішній час, а також копію своєї трудової книжки. По-пяте, відповідач представив до суду докази виїзду за кордон, де він можливо відпочивав або працював, але кожна з цих дій лише підтверджує матеріальну можливість на такі види поїздок на відпочинок або факт додаткового його заробітку, який він ретельно приховує. По-шосте, відповідач вказує на відсутність нерухомості та транспортних засобів, але при цьому має бійцівську собаку італійської породи (Кане-корсо), яку він придбав у 2017 році, на утримання якої він витрачає рівно стільки, скільки Відповідач пропонує на утримання нашого сина [PERSON]. З огляду на вищевикладене, відповідач належного підтвердження та належних доказів того, що він не має змоги сплачувати аліменти в сумі за моїм позовом - не надав. Просила суд врахувати, що прожитковий мінімум на дитину з і січня 2019 року складає 1626 гривень, розмір середньої заробітної плати по Одеській області складає 10000 гривень, а також той факт, що її малолітній син, як і всі діти хворіє та потребує додаткових витрат також на лікування, одяг, іграшки та взагалі на нормальний продуктовий раціон, вона знаходиться на вимушеному перебуванні вдома по догляду за дитиною та фізично ніяк не може вийти на роботу для самостійного забезпечення сина і себе, інших видів заробітку немає, у відповідача інших дітей немає, він є батьком [PERSON] і у нього існує обовязок матеріально забезпечувати і брати участь у вихованні дитини. Просила, позов задовольнити в повному обсязі. Заперечення на відповідь на відзив відповідач до суду не надіслав. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, з матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №522016, виданим 29 липня 2017 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Позивачка [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Саратської РДА Одеської області та отримує щомісячну єдино разову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 гривень, що підтверджується довідкою №751 від 01 вересня 2018 року (а.с.8). З довідки виконавчого комітету Саратської селищної ради Саратського району Одеської області від 27 вересня 2018 року №1057-02-17 вбачається, що до складу сімї позивачки [PERSON] входить її син [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні (а.с.9). З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що він працює на посаді курєра магазину «Квіти» фоп [PERSON] та отримує заробітню плату в розмірі 4173 гривень (а.с.66). Згідно довідки в.о. директора КТК ДУІТ від 17 січня 2019 року №555, [PERSON] є дійсно є студентом ІV курсу Кілійського транспортного коледжу Державного університету інфраструктури та технологій заочної форми навчання на контрактній основі (а.с.68). Частиною 2 статті 91 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частино 4 статті 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182\~СК України\~передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Тож, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в\~ твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень\~ щомісячно починаючи з 10 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26 липня 2035 року та на її утримання в 1000 гривень щомісячно починаючи з 10 жовтня 2018 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до 26 липня 2020 року . Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються\~позивачі у\~справах про\~стягнення аліментів. У відповідності до\~ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 10 жовтня 2018 року (а.с.1). Згідно п.п.2\~п.\~1\~ч.2\~ст.4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» станом\~на 29\~травня 2018\~ року\~за подання\~до суду\~позовної заяви\~немайнового характеру\~фізичною особою\~справляється судовий\~збір в\~розмірі 0.4\~розміру прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року в розмірі 1762 гривні 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 704 гривні 80 копійок. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial