Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що між нею та відповідачем по справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 20.07.2006 року відділенням реєстрації актів цивільного стану Гірницького районного управління юстиції. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], 01.012011 року народження. З травня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо один від одного. Оскільки вони з відповідачем втратили почуття поваги та любові один до одного просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений відповідач не з»яився в судове засідання, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, з 20.07.2006 року , зареєстрованому Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 77. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2014 року, та з того часу сторони проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сім»ї є несумісність характерів, втрата почуття поваги один до одного. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved