Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивачка 4 березня 2020 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року і від спільного подружнього життя мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалось, так як між ними немає взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними характерами та поглядами сімейне життя і на виховання дітей, у зв`язку з чим часто виникали сварки і суперечності. Окрім цього, відповідач чинив відносно неї психоемоційне та сексуальне насилля, що переросло у фізичне. З приводу такої поведінки відповідача вона зверталася у поліцію та на одну із її заяв поліції скерувала матеріали справи у відділ соціального захисту населення, службу медіації, де з відповідачем проводилася робота щодо недопущення такої поведінки. Наразі вони з відповідачем та дітьми проживають в одній квартирі, проте знайти спільної мови не можуть, незважаючи на те, що вони ходили на консультації до медіаторів. Відповідач не бажає виправитися і постійно звинувачує її у всіх негараздах в сім`ї. У зв`язку з такою поведінкою відповідача, вона не бажає зберігати цей шлюб. За наведених обставин просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та доповнила, хоча вони з відповідачем проживають в одній квартирі, проте не підтримують подружні відносини вже тривалий час, вона втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, переконана, що їх шлюб розпався остаточно. Просить позов задовольнити. Відповідач проти позову заперечив та пояснив, що дійсно між ним і позивачкою вже тривалий час не має взаєморозуміння, виникали сварки, проте вони проживають разом, ведуть спільне господарство, він хоче зберегти сім`ю та спільно з нею виховувати чотирьох неповнолітніх дітей. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року і від спільного подружнього життя мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами довгий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, вже довгий час вони не підтримують подружніх відносин, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Суд намагався зберегти сім`ю сторін, у квітні цього року надавав їм строк для примирення, проте вони не помирилися. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час не підтримують подружніх відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. \~ \~ \~ \~Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягнення судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.12, 89, 141, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved