Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору банківського вкладу та стягнення передбачених договором грошових коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.01.2014 року між нею та відповідачем по справі ПАТ «КБ «Промекономбанк» в особі в.о. начальника відділення №2 КФ ПАТ «Промекономбанк» Іваніщенко Г.Ю. було укладено договір банківського вкладу (депозитний договір) №55879 про внесення готівкових коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок, відповідно до якого банк прийняв від неї кошти в сумі 25000 доларів США, що було еквівалентно на момент укладення договору 199825 грн. Факт внесення коштів підтверджується квитанцією №13404 від 13.01.2014 року. Відповідно до п.3.1.3 Договору банк зобов'язується щомісяця, починаючи з 13 числа виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску, у розмірі 8,05% річних. Відсоткова ставка була змінена додатковою угодою від 13.01.2014 року з 8,05% річних до 12,4% річних. Відповідно до умов укладеного договору, термін зберігання внеску складає 370 днів з 13.01.2014 року по 18.01.2015 року. Однак починаючи з моменту укладення договору, тобто з 13.01.2014 року відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати умови договору та відмовився сплачувати проценти за користування депозитними коштами. 24.01.2014 року позивачка звернулася до банку з заявою про розірвання депозитного договору та повернення депозитних коштів. Згідно відповіді банку від 11.02.2014 року відповідач відмовився сплачувати проценти за користування депозитними коштами та повертати депозитні кошти з посиланням на незрозумілі кризисні явища в політичному та фінансовому секторі України, що у свою чергу на думку позивача є порушенням його законних прав та інтересів. Таким чином за період з 13.01.2014 року по 13.10.2014 року /відповідач заборгував за дев'ять місяців виплату процентів за користування депозитними коштами (внеском) у розмірі 18523,78 грн/. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив їх задовольнити, пославшись на ті обставини, які викладені в позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить витяг з реєстру поштових відправлень. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчив доводи позовної заяви, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.1075 Цивільного Кодексу України - договір банківського вкладу розривається за заявою клієнта у будь-який час. У судовому засіданні встановлено, що 13.01.2014 року між позивачем та відповідачем по справі ПАТ «КБ «Промекономбанк» в особі в.о. начальника відділення №2 КФ ПАТ «Промекономбанк» Іваніщенко Г.Ю. було укладено договір банківського вкладу (депозитний договір) №55879 про внесення готівкових коштів (внеску) на вкладний (депозитний) рахунок, зберігання внеску і нарахування відсотків на внесок, відповідно до якого банк прийняв від позивачки кошти в сумі 25000 доларів США, що було еквівалентно на момент укладення договору 199825 грн. Відповідно до п.3.1.3 Договору банк зобов'язується щомісяця, починаючи з 13 числа виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску, у розмірі 8,05% річних. Відсоткова ставка була змінена додатковою угодою від 13.01.2014 року з 8,05% річних до 12,4% річних. (а.с. 4) Відповідно до умов укладеного договору, термін зберігання внеску складає 370 днів з 13.01.2014 року по 18.01.2015 року. Однак починаючи з моменту укладення договору, тобто з 13.01.2014 року відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати умови договору та відмовився сплачувати проценти за користування депозитними коштами. Згідно заяви від 24.01.2014 року позивачка звернулася до банку з заявою про розірвання депозитного договору та повернення депозитних коштів. (а.с. 5) Як вбачається з відповіді банку від 11.02.2014 року відповідач відмовився сплачувати проценти за користування депозитними коштами та повертати депозитні кошти з посиланням на кризисні явища в політичному та фінансовому секторі України. (а.с. 6) Таким чином за період з 13.01.2014 року по 13.10.2014 року відповідач заборгував за дев'ять місяців виплату процентів за користування депозитними коштами (внеском) у розмірі 18523,78 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми вкладу у розмірі 199825,00 грн. та нарахованих відсотків у сумі 18523,78 грн. є законними та підлягають задоволенню, оскільки передбачені умовами договору. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 2183,49 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved