Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 15 липня 2016 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] у якій зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком дітей є відповідач, що ткож підтверджується свідоцтвами про народження. Позивачка також зазначає, що з липня 2015 року з відповідачем спільно не проживають та господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини припинені, відповідач проблемами сім`ї не цікавиться, ніякої підтримки та допомоги не надає. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, крім державної допомоги по догляду за дитиною, яку вона отримує на підставі того, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має, у звязку з чим в неї склалося скрутне матеріальне становище. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], щомісячно, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду та досягнення дітьми повноліття. У судове засідання сторони не зявились, надали до суду, через канцелярію, письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивачка - позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.24), відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.25). Як зазначено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших доказів. Суд вважає, що правовідносини між сторонами, які виникли з зобовязання батьків щодо утримання дітей є безумовними, які не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, підтримані позивачем та визнані у повному обсязі відповідачем по справі, у звязку з чим вимоги позовної заяви підлягають задоволенню у повному обсязі без зясування і дослідження інших доказів. Враховуючи вищезазначене, підлягає щомісячному стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення позивача до суду: 15 липня 2016 рік і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на час календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, від сплати судового збору звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved