Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.04.2021 року звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В підтвердження пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 16.03.2002 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від вказаного шлюбу у них є повнолітній син - [PERSON] , [INFO] та неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося на даний час сторони проживають окремо, з 23.03.2021 року шлюбних стосунків не підтримують, сім`я розпалася остаточно, примирення є неможливим, все вищезазначене призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час діти проживають та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між сторонами не досягнуто. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ј частини щомісячно, до її повноліття. В зв`язку з вищевикладеним просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 09.07.2021 року №487/2836/21 цивільну справу передано за підсудністю до Новобузького районного суду Миколаївської області. Протоколом автоматизованого розподілу справи від 03.08.2021 року визначено головуючою - суддю Уманську О.В. 05.08.2021 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явився, проте надала на адресу суду заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище набуте у шлюбі - « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, проте також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у випадку якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16.03.2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 28, що підтверджується фотокопією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). [INFO] від шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.09.2002 року ( а.с.6). Крім того, [INFO] від шлюбу у сторін по справі народилася донька - [PERSON] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.11.2012 року ( а.с.7). Як встановлено судом на утриманні позивачки [PERSON] , яка зареєстрована по [ADDRESS] знаходиться неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO], що підтверджується довідкою Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області, за вих.№ 1220 від 20042021 року (а.с.8). Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу буде суперечити волі сторін. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином судом встановлено, що визнання відповідачем позову щодо розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивачка виявила бажання залишити їй прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] », що є її правом. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд дійшов наступних висновків. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO]., яка проживає разом з позивачем не досягнуто. Відповідач грошової допомоги на її утримання не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст.182 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і виплачуються щомісячно. Законом встановлено абсолютний обов`язок батьків щодо утримання дітей, який не залежить від матеріального стану одного з них. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Даних про наявність обставин, які відповідно до приписів ст. 188 СК України є підставою для звільнення від сплати аліментів, матеріали справи не містять Таким чином судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. А також, відповідно до вимог ст.186 СК України платник аліментів може звернутися з заявою до органу опіки та піклування щодо цільового витрачання аліментів. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень сплачений нею при подачі позову. Разом з тим, від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів позивач в силу положень п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений. Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, що становить 908,00 грн.

Outcome: approved