overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.11.2016р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05.09.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя у них не склалося через те, що вони не зійшлися характерами, в звязку з чим шлюбні відносини між ними припинені з 17.08.2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином судовими повістками, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 05.09.2014 року (а.с.7). Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] (а.с.3). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 17.08.2016 року та не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.11.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 липня 2009 року. В позовній заяві зазначено, що від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] який мешкає з позивачкою та спору про місце його подальшого мешкання у сторін не виникає. З лютого 2015 року шлюбні відносини між подружжям припинені через різницю характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри, крім того відповідач почав пиячити, влаштовувати сварки у присутності дитини. Зазначила, що сторони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивачка вважає, що зберегти шлюб є неможливим і тому просить суд розірвати шлюб оскільки у теперішній час він носить лише формальний характер через втрату почуття любові один до одного. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 24 липня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (свідоцтво про шлюб 1 КИ № 139754, актовий запис № 430 ). Із матеріалів справи видно, що сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] [INFO] який мешкає з позивачкою та спору із цього приводу на момент розгляду справи сторони не мають. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.12.2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2007 року. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] який народився у 2013 році. Спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжність характерів , поглядів на життя внаслідок чого виникали постійні сварки що призвело до повної втрати взаємо порозуміння , почуття любові між ними. Приблизно півтора роки тому сторони припинили спільне проживання і з того часу спільне господарство не ведуть . Мешкають окремо, дитина залишилася проживати з позивачкою. Вважає що поновити шлюбні стосунки не можливо і тому просить суд розірвати шлюб , який було зареєстровано між нею та відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі , пояснила суду причини припинення сімейних відносин та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] видане Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 763 . Подружні відносини між сторонами припинені та у теперішній час сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Іх спільна дитина - малолітній син [PERSON] [INFO] мешкає з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння на деякі питання сімейного життя. В подальшому шлюб зберегти не можливо. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.12.2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], у якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.19-20), позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач повідомив про визнання позовних вимог. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обов'язок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 122, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01 грудня 2015 року звернулася до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в шлюбі із [PERSON], який 18 квітня 2014 року зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 44. Від шлюбу 05 жовтня 2015 року народився син [PERSON]. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що відповідач влаштовував безпричинні сварки, не цікавився інтересами сім»ї, в жовтні 2015 року позивачка змушена була залишити сім»ю і разом з дитиною переїхати на проживання в м. Київ, з цього часу спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно, збереження його є неможливим, поскільки суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, направила в суд заяву, згідно якої позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить шлюб розірвати, справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] направив в суд заяву, згідно якої просить залишити позов без розгляду, поскільки у нього з позивачкою мається малолітня дитина син [PERSON], [INFO], якому не виповнився ще один рік. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 44. Від шлюбу 05 жовтня 2015 року народився син [PERSON], який проживає з позивачкою. Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 110 СК\~ позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Позивачка не представила суду доказів, що відповідач вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо неї або дитини, відповідач не згідний на розлучення, а тому суд не може розірвати шлюб між сторонами до виповнення дитині одного року, в зв»язку з чим в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01 серпня 2016 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 10 лютого 2011 року, про що зроблено актовий запис № 117 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час між ними особисті неприязні стосунки, втрачені почуття поваги та любові , внаслідок вони не ведуть спільного господарства , не підтримують подружніх стосунків, що свідчить про те, що шлюб має формальний характер . Просить розірвати шлюб , оскільки відповідач не бажає йти в органи РАЦС , а перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] подали заяви, згідно із якими просять розглядати справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] підтримують та просять задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву , згідно із якою просить розглядати справу за його відсутності, зазначає, що проти розірвання шлюбу не заперечує , оскільки, вони із позивачкою разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не спілкуються , примирення є неможливим . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: сторони вступили у зареєстрований 10 лютого 2011 року, про що зроблено актовий запис № 117 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу сторін дітей немає. Сімейне життя сторін не склалося , на даний час між ними особисті неприязні стосунки, внаслідок чого між сторонами втрачені почуття поваги та любові, вони припинили подружні стосунки , не ведуть спільного господарства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01 серпня 2016 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 19 грудня 2015 року, про що зроблено актовий запис № 2754 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу дітей немає. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що із відповідачем проживають окремо, між ними припинилися шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство. Проти примирення категорично заперечує, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, змінивши її прізвище на Братасюк . Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 19 грудня 2015 року, про що зроблено актовий запис №2754 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу сторін дітей немає. Спільне сімейне життя у сторін не склалося , унаслідок чого між сторонами припинилися шлюбні відносини, протягом тривалого часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. При цьому, позивачка категорично заперечує проти примирення, мотивуючи своє рішення тим, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно зі ст. 24 Сімейного\~ кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного\~ кодексу України\~ суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає\~ що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.\~ Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким,\~ що\~ суперечить\~ інтересам позивачки, тому\~ відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 02.02.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Підставами своїх вимог вважає те, що 24.06.2003 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, від даного шлюбу в них є спільна дитина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконкомом Цибулівської с/р Монастирищенського району Черкаській області 19.08.2003 року, відповідний актовий запис № 18. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 211 від 30.01.2015 року, яка видана виконкомом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, про що надіслала на адресу суду телеграму. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, про що подав в суд письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 02.02.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved