Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.12.2003 №556 їх матері - [PERSON] були надані три земельні ділянки у власність: площею 3,72 га., кадастровий номер: 1412300000:04:027:0090; площею 0,24 га., кадастровий номер: 1412300000:04:027:0289; площею 1,54 га., кадастровий номер: 1412300000:04:031:0237; загальною площею 5,500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Маріупольської міської ради. На підставі зазначеного рішення, [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 13.04.2004 №263. 15.02.2010 року [PERSON] померла. Позивачі як спадкоємці за законом, у встановленому законом строк звернулися до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 18.01.2016 року у вчинені нотаріальної дії було відмовлено, у звязку з тим, що витяги з Державного земельного кадастру для оформлення спадщини надані не були, як того вимагає законодавство, оскільки державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області прийнято рішення про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою 1412300000:03:031:0240, площа співпадає на 7,8312%; перетин ділянок з ділянкою 1412300000:03:031:0237, площа співпадає на 92,1658% (Рішення №РВ-1400042022015). Також зауважують, що під час розробки технічної документації щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було встановлено іншу площу третьої земельної ділянки, а саме 1,4194 га., в той час, як межі земельної ділянки ніколи не змінювались та земельна ділянка використовується весь час в межах встановлених у 2003 році, проте у 2003 році площа земельної ділянки встановлювалась шляхом заміру рулеткою, а на теперішній час - прибором теодолітом, чітким встановленням кутів повороту, що спричиняє змінення площі формально, а ні фактично. Кадастровий номер: 1412300000:03:031:0237 земельної ділянки №2 було помилково не внесено до Державного земельного кадастру, у звязку з чим, позивачі як спадкоємці не мають можливості реалізувати своє право на спадкування спадкового майна, тому змушені звернутись до суду з даним позовом, яким просять визнати за ними право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті [PERSON] (померлої 15.02.2010), а саме на земельну ділянку №3 площею 1.4194 га, кадастровий номер: 1412300000:03:031:0237, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Маріупольської міської ради, в порядку спадкування, 1/2 частину - за [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) та 1/2 частину - за [PERSON] ([INFO], та на земельні ділянки №1 і №3, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Маріупольської міської ради, (кадастрові номери 1412300000:04:027:0090 та 1412300000:04:027:0289), 1/2 частину - за [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) та 1/2 частину - за [PERSON] ([INFO]). Позивачі в судове засідання не зявились, від їх представника надійшла заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник Маріупольської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову. Представник третьої особи також в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.12.2003 №556 [PERSON] були надані три земельні ділянки у власність: перша земельна ділянка - площею 3,72 га., кадастровий номер: 1412300000:04:027:0090; друга - площею 0,24 га., кадастровий номер: 1412300000:04:027:0289; а третя - площею 1,54 га., кадастровий номер: 1412300000:04:031:0237; загальною площею 5,500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Маріупольської міської ради. [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН №063986, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 13.04.2004 №263, загальною площею 5,500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Маріупольської міської ради, яка складається з земельних ділянок з кадастровими номерами: 1412300000:04:027:0090; 1412300000:04:031:0237; 1412300000:04:027:0289. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-НО №437891, 15.02.2010 року померла [PERSON], яка відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], є матірю останніх. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 18.01.2016 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на ? частку у спадковому майні, що складається з земельних ділянок з кадастровими номерами: 1412300000:04:027:0090; 1412300000:04:031:0237; 1412300000:04:027:0289, що розташовані на території Маріупольської міської ради, у звязку з тим, що витяги з Державного земельного кадастру для оформлення спадщини надані не були, як того вимагає законодавство. Згідно рішення Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області від 19.11.2015 року за № РВ-1400042022015 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру вбачається невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: Перетин ділянок з ділянкою 1412300000:03:031:0240, площа співпадає на 7,8312%; Перетин ділянок з ділянкою 1412300000:03:031:0237, площа співпадає на 92,1658%. Крім того, відповідно до листа начальника Управління Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області від 10.02.2016 року земельній ділянці, розташованій на території Маріупольської міської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно даних Національної кадастрової системи присвоєно кадастровий номер: 1412300000:03:031:0237, про що надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.01.2016 №НВ- 1401835192016. Земельна ділянка з кадастровим номером 1412300000:04:031:0237, який вказаний в Державному акті на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого 13.04.2004 за №263, в Національній кадастровій системі не зареєстрована, тому дійсним вказаній земельній ділянці вважається кадастровий номер: 1412300000:03:031:0237. Також були внесені зміни до площі, а саме, в Державному акті вказана площа 1,54 га., в Національній кадастровій системі - 1,4194 га. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. На підставі частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом зокрема визнання прав. Вказаним правом обґрунтовано скористались позивачі, звернувшись до суду з даним позовом. Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1225 ЦК України встановлено: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд визнає, що позивачі, будучи спадкоємицями за законом, після смерті своєї матері прийняли спадщину у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Маріупольської міської ради, яка складається з земельних ділянок з кадастровими номерами: 1412300000:04:027:0090; 1412300000:04:031:0237; 1412300000:04:027:0289, оскільки у встановлений законодавством строк 16.06.2010 року подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] Проте на сьогодні, позивачі позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 4.20 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру, в той час, як а саме витяг з Державного земельного кадастру на дане спадкове майно наданий не був, тому приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку. Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки внаслідок прийняття спадщини. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та як вбачається, зокрема з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved