Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулась до Олевського районного суду Житомирської області із позовною заявою до міської ради Олевської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.\~\~ У вказаній заяві позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , яке складається із приватизованих земельних ділянок, розташованих на території Олевської ОТГ Житомирської області (колишньої Кишинської сільської ради Олевського району Житомирської області) кадастровий номер 1824484000:05:000:0068 та кадастровий номер 1824484000:08:000:0364, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] і з того часу відкрилася спадщина, яка складається із приватизованих земельних ділянок, розташованих на території Олевської ОТГ Житомирської області (колишньої Кишинської сільської ради Олевського району) кадастровий номер 1824484000:05:000:0068 та кадастровий номер 1824484000:08:000:0364, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців за законом та заповітом немає. У жовтні 2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Олевського районного нотаріального округу та подала заяву про видачу свідоцтва на спадщину на вищевказані земельні ділянки, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, через ненадання правовстановлюючих документів на право власності спадкодавця на нерухоме майно. На даний час позивачка як спадкоємець фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері знаходилася біля неї і після її смерті користується зазначеними земельними ділянками. 17.01.2017 року рішенням Олевської міської ради Житомирської області реорганізовано Кишинську сільську раду Олевського району Житомирської області шляхом приєднання до Олевської міської ради ОТГ, яка є правонаступником всіх майнових прав то обов`язків. Оскільки інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, тому на думку позивачки, відповідати за позовом повинна Олевська міська об`єднана територіальна громада. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Про причини поважності неявки у судове засідання не повідомила. Представник позивачки адвокат Паламарчук О.В. позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить її задовольнити. Представник міської ради Олевської об`єднаної територіальної громади до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи, але до суду з`явився начальник юридичного відділу виконавчого комітету Олевської міської ради Кравченко А.О., який висловив свої міркування стосовно вирішення справи та зазначив, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог. Проте, такі міркування не беруться судом до уваги у зв`язку з тим, що ухвалою суду від 09.02.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви Олевської міської ради про визначення належного відповідача у зв`язку з тим, що заміна неналежного відповідача\~можлива за клопотанням позивача, який самостійно визначає особу, яка, на його думку, порушує його права та охоронювані законом інтереси та звертається до неї з відповідним позовом. Згідно матеріалів справи позивачка або її представник з клопотанням про заміну неналежного відповідача до суду не зверталися. А тому, Олевська міська рада не є стороною у даній справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.\~\~ Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої\~статті 175 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 42 ЦПК України\~у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ч. 1\~ст. 48 ЦПК України\~сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга\~статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Згідно зі\~ст. 175 ЦПК України\~позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові. Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Ст. 51 ЦПК України\~урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від самого позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Позивачка або її представник у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляли. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Позивачка [PERSON] у своїй позовній заяві відповідачем зазначила міську раду Олевської об`єднаної територіальної громади. Відповідно до результатів пошуку з безкоштовного запиту з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань такої юридичної особи, як міська рада Олевської об`єднаної територіальної громади не знайдено. Натомість відповідно до ЄДРПОУ назва юридичної особи Олевська міська рада. Слід зазначити, що позивачка у своїй позовній заяві на обґрунтування того, чому належним відповідачем у даній справі є міська рада Олевської об`єднаної територіальної громади посилається на рішення № 11 І сесії VIII скликання від 17.01.2017 року «Про реорганізацію сільських (селищних) рад, що об`єдналися та входять до складу Олевської міської об`єднаної територіальної громади». Проте, відповідно до пункту 2 вищевказаного рішення правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов`язків Кишинської сільської ради є Олевська міська рада, а не міська рада Олевської об`єднаної територіальної громади. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення № 177 XII сесії VII скликання Олевської міської ради від 04.08.2016 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад» відповідно до ст. 2, 4, 6, 7 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» міська рада вирішила об`єднатися з територіальними громадами, в тому числі з Кишинською сільською радою, в Олевську територіальну громаду з центром у місті Олевськ. Відповідно до пункту 3 правонаступником активів і пасивів (зобов`язань) міської ради визначено Олевську міську раду, утворену внаслідок добровільного об`єднання. При цьому, суд звертає увагу, що ухвалою суду від 19.08.2020 року визнано обов`язковою явку в судове засідання позивачки [PERSON] при розгляді справи за її позовною заявою до міської ради Олевської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом у зв`язку з необхідністю встановлення наявності або відсутності обставин, які викладені в позовній заяві, з метою надання особистих пояснень позивачкою, та надання оригіналів документів, що додаються до позовної заяви, без яких суд не має змоги ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Проте, позивачка так і не з`явилася до суду для надання пояснень та надання для дослідження оригіналів документів, що додаються до позовної заяви, про причини поважності неявки у судове засідання не повідомила. Представник позивачки адвокат Паламарчук О.В. також не надав суду для огляду та дослідження оригінали документів, що додаються до позовної заяви, хоча у позовній заяві позивачкою зазначалось, що такі будуть надані у судовому засіданні. Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у законі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивачки [PERSON] до міської ради Олевської об`єднаної територіальної громади не підлягають задоволенню з підстав пред`явлення вимоги до неналежного відповідача та недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed