Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Заставнівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Заставнівської міської ради Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій просять визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] та земельні ділянки, площею 0,1037 га та 1,3956 га з кадастровими номерами 7321510100:02:006:0166, 7321510100:02:006:0036 відповідно в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. До складу спадкового майна входить: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,1037 з кадастровими номерами 7321510100:02:006:0166 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка, площею 1,3956 га з кадастровими номерами 7321510100:02:006:0036 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв, позивачі, а також [PERSON] , будучи дітьми померлого є спадкоємцями його майна за законом. Вказують на те, що [PERSON] відмовилася від прийняття належної їй частки в спадковому майні, про що надала відповідну заяву. Вони, в свою чергу, спадщину після смерті батька прийняли, користується всім спадковим майном, з метою її оформлення звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтв нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивачі змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, від позивачки [PERSON] , яка також діє в інтересах позивача [PERSON] , а також від представниці позивачки [PERSON] - [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача Заставнівської міської ради Чернівецької області в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м. Заставна Чернівецької області помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.08.2010 (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання - [ADDRESS] відкрилася спадщина на все належне йому майно. До складу спадкового майна входить: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований; земельна ділянка, площею 0,1037 з кадастровими номерами 7321510100:02:006:0166 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка, площею 1,3956 га з кадастровими номерами 7321510100:02:006:0036 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що заповіт померлий [PERSON] не вчиняв, позивачі, а також [PERSON] є спадкоємцями його майна за законом. Наведене вбачається із матеріалів спадкової справи №323 від 19.06.2007, заведеної до майна померлого [PERSON] , що перебуває в провадженні Заставнівської державної нотаріальної контори, витребуваної судом та дослідженої (а.с. 55-74). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності із ч. 1 ст. 1269 ЦПК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи спадкоємицею першої черги відмовилася від прийняття належної їй частки в спадковому майні, про що надала відповідну заяву (а.с. 58). Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті і вважається таким, що прийняв спадщину, що видно із довідки Заставнівської міської ради №189 від 15.01.2018 (а.с. 10), крім того позивач [PERSON] до нотаріуса подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 56). Позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] не проживала, проте спадщину після його смерті прийняла вчасно, про що подала відповідну заяву (а.с. 55 зворот). Судом також встановлено, що з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтв про право власності на вищезгадане спадкове майно позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 55 зворот, 56), однак у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно за законом у вигляді часткок згаданого спадкового майна, а саме житлового будинку та земельних ділянок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачами не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок, а також по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки. Наведене підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №10094111 від 19.06.2007 (а.с. 61 зворот) та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №660/02-30 (а.с. 72). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав і рахується за померлим [PERSON] , що підтверджується довідкою Заставнівської міської ради (а.с. 10), копією рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради народних депутатів №10/105 від 07.08.1981 «Про затвердження актів закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлових будинків» (а.с. 19), копією акта (а.с. 20). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачкою [PERSON] , як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 22). Відповідно до довідки-характеристики Заставнівського РБТІ (а.с. 26), житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] побудований у 1975 році, їх вартість становить 58776 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят шість) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом на згадані земельні ділянки суд зазначає наступне. Згідно ст.ст. 317, 328, 392 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав Судом встановлено, що 17.10.2008, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , Заставнівською РДА на підставі рішення Заставнівської РДА від 31.07.1996 №266-р був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії РН № 942335 на ім`я [PERSON] (а.с. 27). Вказаний сертифікат був виданий взамін сертифікату серії ЧВ 0036072 (а.с. 27 зворот). Також 11.05.2002 на ім`я [PERSON] виданий державний акт на право власності на землю серії ІІ-ЧВ №012676 (а.с. 34), оригінал якого був втрачений. З довідки відділу Держгеокадастру в Заставнівському районі ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області №29-89/0-115-19 від 08.08.2019 видно, що [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0036072, який зареєстрований в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» за № 14783, виданий на підставі розпорядження Заставнівської РДА № 266 -р від 31.07.1996 на території Заставнівської міської ради Заставнівського району Чернівецької області. Взамін сертифікату ЧВ №0036072 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №012676 від 14.05.2002 загальною площею 1,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заставнівської міської ради Заставнівського району Чернівецької області на підставі розпорядження 24 сесії 23 скликання від 27.12.2001 року Заставнівської РДА. Дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серії PH № 942335 від 17.10.2008 ї на [PERSON] був виданий помилково (35). Із копії згаданого державного акту вбачається, що він виданий на дві земельні ділянки з цільовими призначеннями для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,40 га та 0,10 га відповідно (а.с. 34). Згідно копій витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а також копій витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 28-33, 36-37) спірним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери: 7321510100:02:005:0036, 7321510100:02:006:0166, їх вартість становить 80791,82 грн. та 403,93 грн. відповідно. Враховуючи викладене, суд вважає, що спадкодавець набув право власності на спірні земельні ділянки. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки є перешкодою для позивачів в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом. Саме тому, позовні вимоги щодо визнання за позивачами права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на згадані земельні ділянки обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в підготовче судове засідання, призначене на 12-30 годину 16.06.2020 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 24.06.2020, то датою ухвалення даного судового рішення є 24.06.2020. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved