Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Юрченко В.В., звернулася до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовною заявою про звільнення з-під арешту нерухомого майна. Як зазначає позивачка, [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 21,5 кв.м, загальною площею 57,6 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] позивач була зареєстрована та проживала разом зі своєю матір`ю за однією адресою. Зважаючи на положення статті 1270 ЦК України, позивачка разом зі своїм братом [PERSON] , прийняли спадщину після смерті їхньої матері, по Ѕ частки вказаного будинку. Позивачка 19 серпня 2019 року звернулася до Решетилівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Проте постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2019 №02-31/1144 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки постановою відділу ДВС Решетилівського районного управління юстиції від 08.04.2014 було накладено арешт на вказаний житловий будинок. Позивачка вказує, що згідно довідки від 19.08.2019 №02-14/1145, наданої державним нотаріусом, до державної нотаріальної контори не надходило будь - яких вимог або претензій кредиторів за зобов`язанням померлої [PERSON] .. Крім того у місцевому офіційному засобі масової інформації - газеті «Решетилівський вісник» від 20.10.2017 було розміщено повідомлення про смерть [PERSON] . Тобто у кредитора померлої - ПАТ «Банк Фінанси та кредит» було достатньо часу (шість місяців) на пред`явленням вимог кредитора. Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження», позивач у справі [PERSON] просила суд звільнити з - під арешту, накладеного Постановою відділу ДВС Решетилівського районного управління юстиції від 08.04.2014 нерухоме майно: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.а.с.2-5). Загальне позовне провадження по справі було відкрито ухвалою судді Лизенко І.В. від 11 вересня 2019 року, яка була відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 № 175/о/15-19 строком на один рік. 23 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду, однак по суті справа не розглядалася. У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. дана справа в порядку ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В. 10 серпня 2020 року ухвалою судді Зіненка Ю.В. справу прийнято до свого провадження та призначене підготовче засідання на 09.09.2020, яке відкладене на 02.11.2020. У підготовчому засіданні 02.11.2020 за клопотанням представниці відповідача розгляд справи відкладено на 04.12.2020. Ухвалою суду від 04.12.2020 замінено неналежного відповідача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», у зв`язку з чим підготовче засідання відкладене на 20.01.2021. 19 січня 2021 року до суду надійшов відзив від відповідача ТОВ Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», в якому зазначено, що 07.02.2018 ТОВ Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» та АТ «Банк «Фінанси та кредит» уклали Договір про відступлення прав вимоги, внаслідок якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» набуло статусу нового кредитора. Представник відповідача Стефанишин М.І. посилається на статтю 1281 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Представник відповідача зазначає, що вказана норма покладає обов`язок безпосереднього повідомлення спадкоємцями кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Крім того офіційними друкованими виданнями є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України». Отже, газета «Решетилівський вісник» не є офіційним засобом інформування. Також представник відповідача вказувала, що у постанові про арешт майна боржника від 08.04.2014 відсутній номер виконавчого провадження, номер виконавчого листа, на підставі якого відкрите виконавче провадження, що унеможливлює ідентифікацію конкретного виконавчого провадження. Крім цього, звертала увагу, що датою відкриття виконавчого провадження №52454757 є 03.10.2016, а постанова про арешт майна боржника від 08.04.2014. Тому дане виконавче провадження №52454757 не стосується постанови про арешт майна боржника від 08.04.2014. Крім цього відповідачем було додано до відзиву витяг з результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП щодо [PERSON] . Розгляд справи представник відповідача просила здійснювати за відсутності представник відповідача (а.с.а.с.145-147, 149). Підготовче засідання, призначене на 20.01.2021, за клопотанням представника відповідача відкладене на 05.03.2021. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 квітня 2021 року. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, вони належним чином сповіщені про день і час розгляду справи. Стороною позивача у справі до суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності (а.с.74). У відзиві на позов представник відповідача просила здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача. Від третьої особи - Решетилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яка змінила назву на Решетилівський районний відділ державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), надійшла заява про розгляд даної справи без їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду (а.с.40). Зважаючи на це, суд проводить засідання з урахуванням положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши заяви по суті справи, які подані учасниками справи, та всі докази в їх сукупності, і давши цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку відповідну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Юрченко Віктор Володимирович, до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за участю третьої особи: Решетилівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про звільнення з-під арешту нерухомого майнапідлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що місце проживання позивача у справі [PERSON] зареєстроване по [ADDRESS] (а.с.18). Батьками позивачки [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 21.04.2017, [PERSON] померла [INFO] , про що Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зроблено відповідний актовий запис за № 53 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної власності, частка 1/1, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок була здійснена КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» 22.01.2008 (а.с.а.с.8,9). Відповідно до довідки державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. спадщину після померлої [INFO] [PERSON] прийняли її дочка [PERSON] та її син [PERSON] , інші заяви та претензії від кредиторів не надходили (а.с.12). З постанови державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. від 19.08.2019 року вбачається, що позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку житлового будинку в [ADDRESS] після померлої [PERSON] , оскільки за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було виявлено арешт, який накладений відділом ДВС Решетилівського РУЮ згідно постанови про арешт майна боржника від 08.04.2014 (а.с.11). Відповідно до листа начальника Решетилівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській областіКошкалди С. від 06.09.2019 №15.23-34/5194 03.07.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 08.04.2014 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 16.06.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Завершене виконавче провадження було передано до архіву та знищено в зв`язку з закінченням трьохрічного терміну зберігання (запис №168 Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 23.02.2018) (а.с.49). Як вбачається з листа начальника Решетилівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській областіКошкалди С. №7221 від 03.09.2020, в ході перевірки встановлено, що на виконанні у відділі неодноразово перебував виконавчий лист №2-389/2009, виданий 10.12.2009 Решетилівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» боргу в сумі 34292,85 грн: ВП №16736842 - 19.01.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 20.01.2010 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30.09.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; ВП №31313122 - 20.02.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 19.03.2012 винесено постанову про арешт коштів боржника, 27.06.2012 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; ВП№34912788 - 26.10.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 16.05.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; ВП №38697733 - 03.07.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 05.09.2013 винесено постанову про арешт коштів боржника, 30.09.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; ВП №48238519 - 23.07.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 24.12.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; ВП № 52454757 03.10.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 31.03.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2, ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Повторно вищевказаний виконавчий документ для виконання до відділу не пред`являвся (а.с.73). З огляду на вищевикладене, суд не приймає твердження сторони відповідача, наведені у відзиві, щодо неможливості ідентифікації конкретного виконавчого провадження, у якому вчинені відповідні дії щодо арешту майна. Згідно поданого відповідачем витягу з результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП відносно [PERSON] та стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», виконавче провадження №52454757 було відкрито 03.10.2016, стан виконання - завершене (а.с.149). Суд вважає, що даний витяг жодним чином не спростовує тверджень позивачки про накладення арешту на майно боржника постановою від 08.04.2014, оскільки судом встановлено факт неодноразового перебування на виконанні у відділі ДВС виконавчого листа по заборгованості [PERSON] . В свою чергу, виконавче провадження №52454757, про яке зазначає відповідач у своєму відзиві, було останнім за датою, проте не було єдиним з приводу стягнення [PERSON] заборгованості в сумі 34292,85 грн. З доводів позовної заяви [PERSON] вбачається, що позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги та необхідність зняття арешту з нерухомого майна (житлового будинку) по суті тим, що вона як спадкоємець майна померлої [PERSON] , через наявність накладного арешту на її нерухоме майно, не може у встановленому порядку отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на майно померлої [PERSON] , що також підтверджується мотивами, які викладені у постанові державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. від 19.08.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11). При цьому, позивачем у справі не оспорюється порядок накладення арешту на майно [PERSON] за її життя. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч.2 цієї статті). Відповідно до положень ч.1 ст.18 даного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому законом (ст.19 вищевказаного Закону). Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У відповідності до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи в своїй сукупності та взаємозв`язку доводи та докази сторін у справі в контексті заявлених позовних вимог, з урахуванням положень статей 12,13,76,77,80,81,89 ЦПК України та підстав, з яких державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. 19.08.2019 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] на Ѕ частку житлового будинку в [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що на даний час у Решетилівському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській областівідсутнє виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-389 від 10.12.2009 року, виданого Решетилівським районним судом Полтавської області, в межах якого було накладено арешт на житловий будинок, який належав за життя [PERSON] і частку на який на даний час має намір успадкувати позивачка у справі [PERSON] . Однак, у зв`язку з наявністю арешту на вищевказаний житловий будинок позивачка [PERSON] фактично не може скористатися свої правом на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на відповідне спадкове майно. В той же час суд зазначає, що з дослідженим судом доказів по справі встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем Ѕ частки житлового будинку, спадкоємцем іншої Ѕ частки є її брат [PERSON] . Доказів про те, що позивачка уповноважена представляти його інтереси суду не надано. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. За змістом вказаних норм власник наділений повноваженнями щодо володіння, користування та розпорядження лише у відношенні свого майна, тобто майна, яке належить йому на праві власності. Оскільки позивачка прийняла спадщину, що складається з Ѕ частки будинку, на який накладено арешт, то відповідно вона має право ставити питання про захист свого права власності, лише щодо належної їй частки у праві власності на будинок, а не щодо всього будинку. Тому позовні вимоги в частині звільнення з-під арешту усього будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] до задоволення не підлягають. Отже, на даний час, за вищевказаних та встановлених обставин, вбачаються підстави для звільнення з-під арешту саме Ѕ частини житлового будинку, який належав [PERSON] з метою отримання щодо даної земельної ділянки спадкоємцем [PERSON] відповідного свідоцтва про право на спадщину. При цьому слід врахувати, що прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та отримання нею в подальшому відповідного свідоцтва про право на спадщину щодо частки житлового будинку, не позбавить стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» реалізувати свої права кредитора до спадкоємця в порядку, передбаченому чинним законодавством. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial