overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка 22.10.2015 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1985р., неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, перестали бути пов'язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти обставин, викладених у позові. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.10.1985р., актовий запис №2132. Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, більше десяти років не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивачка, 22.10.2020 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони проживали з відповідачем в шлюбі з 03 серпня 2013 року, який було розірвано рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 07.02.2020 року, від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення повноліття, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач проживає окремо від сім`ї, вони сімейних відносин не підтримують, належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки відповідач в добровільному порядку не надає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених нею у позовній заяві, просила суд задовольнити її позовні вимоги, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги позивачки визнав і просив суд розглянути справу без його участі, відзив на позов не надавав. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шишацького районного управління юстиції у Полтавській області 31 січня 2014 року, актовий запис № 05 від 31.01.2014 року, кожен з них має рівні права щодо її утримання, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки, яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2020 року і до досягнення повноліття. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка 22.12.2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача,мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те що, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засіданні позивачка не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. За згодою позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121,122,133,141 СК України є народження від нього дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.2) і не оспорюється ним, а також те, що проживання його окремо від дитини, не впливає на обсяг його прав та не звільняє його від обов'язку щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він на своєму утриманні інших дітей не має. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачка 22.12.2015 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 18 квітня 2009 року, спільних дітей не мають. Мотивуючи тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, внаслідок чого сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з осені 2014 року, проте відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах ДРАЦС, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка та її представник не з»явились, надали заяви про підтримку позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі і згоду з позовом. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення її дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачка 22.12.2017 року звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 22.08.2009 року між ними укладено шлюб, який зареєстрований в Абазівській сільській раді Полтавського району, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який зараз проживає та залишиться проживати з нею після розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється від покладених на нього відповідно до ст. 180 СК України обов»язків утримувати свою дитину. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з 22.12.2017 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав в повному обсязі ( а. с. 21, 22 ). Тому суд вважає за можливе розгляд справи по суті по наявних матеріалах справи у відсутності належно повідомлених сторін. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 22.08.2009 року, який на даний час не розірвано, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою ( а. с. 2, 3, 8 ). Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач вказав в заяві, що сплачує аліменти на утримання іншої дитини в розмірі 1\~300грн., але не надав доказів щодо наявності у нього інших осіб, яким би він сплачував аліменти, а також, щодо утриманців, інвалідності та працевлаштування. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття щомісячно у заявленому розмірі, так як він відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи стан здоров»я дитини, та те, що відповідач офіційно не працює.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачка 22.12.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що з 06.05.2006 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.01.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Вважає, що даний розмір аліментів є занадто низький, не достатній для забезпечення розвитку дитини, матеріальний стан відповідача змінився. Прохала змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] з 400грн. на 930 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав ( а. с. 20, 21 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.05.2006 року, який розірвано згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12.08.2015 року ( а. с. 2 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні ( а. с. 4 ). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.01.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. ( а. с. 6-7 ). Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню частково згідно ст. 180-184, 192 СК України, враховуючи, що зазначений в позові розмір відповідає вимогам чинного законодавства, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вказана сума підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивачка 22 вересня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 13 липня 2012 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №228. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з червня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Убейкіна» В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив надати строк на примирення. Участі у судових дебатах не приймав, про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13 липня 2012 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №228./а.с.4/ Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]./а.с.5/ Встановлено також, що в червні 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка 22 жовтня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає, однак в недостатньому розмірі. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року (а.с.5), мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6,7/, які проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дітей до їх повноліття, починаючи з 22 жовтня 2014 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дітей зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка 22 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року (а.с.6), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.7/, який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с.8). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 22 квітня 2014 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка 22 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2012 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис за № 1466 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Враховуюче вищевикладене, суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2012 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved