Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про виділ частки з майна, що є спільною частковою власністю, встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 березня 1989 р. вони одержали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], згідно даного свідоцтва їм належить в рівних долях 3/4 частки житлового будинку з відповідними частками надвірних будівель, який розташований в [ADDRESS], на земельній ділянці площею 373 кв.м.. 1/4 частка цього житлового будинку з надвірними будівлями належить їх сестрі - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 1972 р. Позивачки мають своє житло, в зазначеному будинку мешкає відповідачка зі своєю сім*єю, вони звернулися до неї з пропозицією виділити їх частки в спільному частковому майні, але не дійшли згоди, зазначають, що відповідно до закону вони мають право на одержання грошової компенсації своїх часток в спільній частковій власності, вартість яких складає 10 000 грн. Крім того, позивачка [PERSON] не має можливості розпорядитися своєю часткою в спільному частковому майні через помилку в свідоцтві про право на спадщину за законом, а саме: неправильно зазначено її прізвище (російсою) - «[PERSON]» замість «[PERSON]». Позивачі до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачка до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON], [PERSON] в рівних долях належить 3/4 частки житлового будинку з відповідними частками надвірних будівель, який розташований в [ADDRESS], на земельній ділянці площею 373 кв.в., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 1989 р., виданого Державним нотаріусом Першої Шахтарської Державної нотаріальної контори. 1/4 частка зазначеного будинку з відповідними частками надвірних будівель, належить [PERSON], відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 травня 1972 року нотаріусом Шахтарської Державної нотаріальної контори. [PERSON] зареєстрована та мешкає в даному будинку. Відповідно довідки Шахтарської міської ради № 02-22/5508, назву вулиці Гагаріна в м. Шахтарську Донецької області та номер будинку на [ADDRESS] було змінено на [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Шахтарської міської ради від 13 лютого 1974 року № 24/1 «Про впорядкування найменування вулиць та провулків міста Шахтарська», назву [ADDRESS] було змінено на [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Шахтарської міської ради від 10 лютого 1991 р. № 15/1 «Про впорядкування найменування вулиць та провулків міста Шахтарська». Відповідно до ст. 357 Цивільного Кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 364 Цивільного Кодексу України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Сторони визначились, що вартість належних [PERSON] та [PERSON] часток житлового будинку складає 10 000 грн. Крім того, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 29 березня 1989 р. прізвище [PERSON] зазначено російською як «[PERSON]», але відповідно паспорту її прізвище російською «[PERSON]», при цьому її ім'я, по батькові, співпадають з анкетними даними зазначеному в даному свідоцтві. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За вказаних обставин, суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] є рівними, оскільки іншої домовленості між ними не було, також враховуючи, що встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати право власності, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 357, 364 ЦК України,

Outcome: approved