Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що понад п`ять років [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] зареєстровані і фактично проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Сумської міської ради №1225-МР від 05.10.2016 року надано дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 20.06.2018 року рішенням Сумської міської ради №3607-МР зараховано до комунальної власності територіальної громади м. Суми гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В березні 2020 року [PERSON] звернулася до Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР із заявою щодо приватизації кімнати [ADDRESS] . Листом від 17.03.2020 року позивачу було відмовлено у приватизації кімнати через: відсутність ордеру про надання житлової площі, відсутність реєстрації в кімнаті № 9 та наявність у власності [PERSON] іншого житла. На думку позивачів така відмова є необґрунтованою, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON] наймачем кімнати [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] членами сім`ї наймача кімнати за вказаною адресою; зобов`язати Сумську міську раду, в особі Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР, вчинити дії щодо приватизації за [PERSON] кімнати [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.07.2020 року закрито підготовче провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представники Виконавчого комітету Сумської міської ради та Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР, в судове засідання не з`явилися, будучи сповіщеними належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, заслухавши думку представника позивачів та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що з 21.11.1994 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає у гуртожитку по [ADDRESS] , де фактично користується кімнатою №9 . Крім останньої, за вказаною адресою з 29.10.2003 року зареєстрована та проживає її племінниця [PERSON] , [INFO] , разом із онуком [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджується копією паспорта громадянина України, Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.01.2019 року та Додатком №1 до протоколу загальних зборів мешканців гуртожитку за адресою: [ADDRESS] від 28.03.2018 року (а.с.7-21). Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19.08.2014 року №399 затверджено Акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Суми гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , від регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області (а.с.22). 05.10.2016 року Сумська міська рада своїм рішенням №1225-МР надала дозвіл на приватизацію кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] їх законними мешканцями в порядку, установленому чинним законодавством (а.с.23). Рішенням Сумської міської ради від 20.06.2018 року №3607-МР зараховано до комунальної власності територіальної громади м. Суми 986/1000 гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Таким чином, власником гуртожитку по [ADDRESS] є територіальна громада м. Суми . 08.06.2015 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на кімнату [ADDRESS] (а.с.29-30). На звернення [PERSON] стосовно приватизації кімнати [ADDRESS] , Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми «Сумської міської ради листом від 17.03.2020 року надало відмову, яка мотивована: 1) відсутністю реєстрації [PERSON] та членів її сім`ї у кімнаті [ADDRESS] ; 2) наявністю у [PERSON] зареєстрованого на праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] ; 3) відсутністю копії ордеру на житлову площу в гуртожитку (а.с.25). Між сторонами виникли цивільні правовідносини, врегульовані Цивільний кодексом України, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 345 ЦК України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Так, особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках регламентовано положеннями ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» 500-VI. Статтею 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Згідно пунктів 8, 13, 14, 15 статті 1-1 Закону 500-VI вищенаведені терміни вживаються в наступних значеннях: 8) користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах, визначених цим Законом, - право користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає, крім іншого, на підставі договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; 13) особи, які не мають власного житла, - мешканці гуртожитку та члени їхніх сімей, у яких немає будь-якого житла на праві власності на території України, розмір якого з розрахунку на одну особу є більшим за розмір, встановлений для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української РСР; 15) проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Згідно положень ст. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Даний перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на кімнату позивачів не розповсюджується. Як вбачається з Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, громадянин, який виявив бажання приватизувати займане ним жиле приміщення у гуртожитку, подає до органів приватизації, крім іншого, копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Проте, Сумське міське об`єднання громадян «Вікторія» мешканців гуртожитку по [ADDRESS] не має змоги надати [PERSON] копії ордеру на кімнату № 9 в гуртожитку, оскільки під час прийняття гуртожитку від попереднього власника не була передана картотека на його мешканців, в тому числі документи по кімнаті №9 (а.с.26). Отже, зважаючи на встановлені обставини справи, кімната [ADDRESS] належить до числа об`єктів, котрі підлягають приватизації, а [PERSON] та члени її сім`ї [PERSON] , [PERSON] є суб`єктами приватизації, які на законних підставах зареєстровані і тривалий час (більше 5-ти років) постійно проживають у гуртожитку. В позовній заяві [PERSON] , зважаючи на похилий вік та невиліковну хворобу, зазначила про відсутність бажання приймати участь у приватизації кімнати №9 гуртожитку за вищевказаною адресою. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про нерухоме майно, зареєстроване на праві власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відсутні (а.с.28). Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року N 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень. Згідно вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження представника Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР, викладені в листі від 17.03.2020 року, щодо відмови у приватизації кімнати в гуртожитку через наявність у [PERSON] зареєстрованого права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , суд не може прийняти до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження його стану та розміру з розрахунку на одну особу, що, в свою чергу, спростувало чи надало б можливість визначити позивачів такими, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 Житлового кодексу УРСР. Враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] наймачем кімнати [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] членами сім`ї наймача кімнати за вказаною адресою. Крім того, встановлено порушення права позивачів на приватизацію кімнати у гуртожитку по [ADDRESS] , який відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Суми, оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є такими, що вселилися у вказане житлове приміщення на законних підставах і протягом тривалого часу (більше 5-ти років) добросовісно використовують кімнату № 9 як єдине житло, а отже підпадають під дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; передбачені законом підстави для відмови в приватизації житлової площі відсутні та на спірну кімнату ніхто не претендує. Таким чином, [PERSON] має право на отримання кімнати [ADDRESS] у власність в порядку приватизації без ордеру на житло. Даний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 року по справі №200/18858/16-ц.

Outcome: approved