Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачі звернулися із позовом до суду про зняття арешту з 2/3 частин в [ADDRESS], які належать позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло №2353 від 04.02.1997р., виданого Запорізьким виробничім алюмінієвим комбінатом, та рішення Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 19.05.2008р. про визначення ідеальних часток кожного із 3-х співвласників по 1/3 частки кожному. Постановою від 05.06.2008р. державний виконавець Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] наклала арешт та заборону на його відчуження на все майно боржника [PERSON] в забезпечення позовів [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Відповідно довідки державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, стягувач [PERSON] отримав, в рахунок погашення боргу від [PERSON], 1/3 частку вищевказаної квартири, оформивши цю частку на своє імя 21.01.2010р. після продажу з прилюдних торгів, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. На теперішній час виконавче провадження відносно боржника [PERSON] в Ленінському ВДВС Запорізького МУЮ відсутнє. Проте, арешт на 2/3 частини [ADDRESS], які належать позивачам по справі, досі не знятий, тому, відповідно до вимог п.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках завершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. В судовому засіданні позивач [PERSON], який представляє і інтереси позивачки [PERSON], його дружини, а також, адвокат позивачів, наполягали на позовних вимогах та задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачі та 3-я особа в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені завчасно рекомендованою кореспонденцією. Заслухавши позивача, його адвоката та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, т.я. підтверджений наступними доказами: судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 2353 від 04.02.1997р., виданого Запорізьким виробничим алюмінієвим комбінатом, позивачам [PERSON], [PERSON] та їх сину [PERSON] було передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (нині вул. [PERSON]) в м. Запоріжжі /а.с.5/. 20.03.2008р. до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ надійшов виконавчий лист № 1-80, виданий 29.04.2003р. Орджонікідзевським райсудом м.Запоріжжя, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 108600 гр. 21.03.2008р. відкрито виконавче провадження. 21.03.2008р. до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ надійшов виконавчий лист № 1-80, виданий 06.07.2005р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 18900 гр. 23.03.2008р. відкрито виконавче провадження. 07.04.2008р. вказані виконавчі провадження були об`єднані в зведене виконавче провадження на загальну суму заборгованості 127500 гр. 05.06.2008р. постановою АМ №189992 ст. державного виконавця Ленінського ВДВС [PERSON] було накладено арешт на належне боржнику [PERSON] майно, до складу якого увійшла квартира [ADDRESS], та оголошено заборону його відчуження /а.с.7/. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2008р. було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] (треті особи: Ленінський ВДВС, [PERSON], [PERSON]П.) про визначення часток у спільній сумісній власності. Визначено, що частка кожного з власників квартири [ADDRESS]: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - становить 1/3 частку /а.с.10/. Постановою № ВП 12332108 державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] від 13.01.2010р. стягувачу [PERSON] було передано нереалізоване майно [PERSON], а саме: 1/3 частина квартири [ADDRESS] в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №1-80, виданим 29.04.2003р. Орджонікідзевським райсудом м. Запоріжжя. На підставі цієї постанови [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 21.01.2010р. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів /а.с.7/. Стягувач [PERSON] вніс на депозитний рахунок Ленінського ВДВС різницю між вартістю непроданого майна та сумою заборгованості за виконавчим документом. Кошти були перераховані стягувачу [PERSON] Отже, виконавче провадження було закінчене у зв`язку з повним виконанням рішення суду. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на теперішній час квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/3 частині /а.с.6-8/. Аналогічні відомості містяться в технічному паспорті на квартиру /а.с.17-18/. Однак, як вбачається з інформаційної довідки, наданої позивачами, до теперішнього часу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про арешт та оголошення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] на підставі постанови АМ №189992 ст. державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON] від 05.06.2008р. Згідно з відповіддю начальника Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ [PERSON], дійсно в провадженні відділу з 21.03.2008р. по 18.03.2010р. перебувало вказане зведене виконавче провадження, але на теперішній час воно відсутнє у зв`язку із спливом строку зберігання завершених виконавчих проваджень. З питання зняття арешту зі спірної квартири рекомендовано звернутися до суду /а.с.9/. Згідно вимог ст.319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Відповідно вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а п.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках завершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не повязаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Судом встановлено, що кожному з позивачів належать по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване у встановленому порядку. Позивачі не були боржниками у зазначеному вище зведеному виконавчому провадженні, відкритому Ленінським ВДВС, а тому не мають жодних майнових зобов`язань перед відповідачами. Виконавче провадження закінчене 18.03.2010р. Правових підстав для арешту належного позивачам майна не існує. Разом з тим, наявність арешту майна, що належить позивачам, та оголошення заборони на його відчуження є перешкодою для позивачів у реалізації їх права власності, зокрема, у здійсненні права розпорядження своїм майном. Вказана перешкода може бути усунена шляхом зняття арешту та оголошення заборони на відчуження майна, належного позивачам.

Outcome: approved