Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким просять визнати недійсним та скасувати рішення Тучапської сільської ради №8 від 31.03.2011 р., свідоцтво про право власності на нерухоме майно і договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.09.2011 р. Свої позовні вимоги мотивували тим, що в 2001-2003 роках проводилася реорганізація (розпаювання) колективних сільськогосподарських підприємств: колгоспів, агрофірм в т.ч. і агрофірми «Верховина», яке проводила ліквідаційна комісія на чолі з головою комісії [PERSON] Працівникам агрофірми, органами місцевого самоврядування були видані свідоцтва про право власності на майновий пай члену КСП майновий сертифікат), в тому числі і позивачам [PERSON] вартістю майна 990 грн. та [PERSON] вартістю майна 1145 грн., якими вони могли скористатися в один із способів: обєднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до новоствореної юридичної особи, або передати його в оренду; отримати свій майновий пай в натурі індивідуально чи разом із членами своєї сімї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Позивачі, як і інша частина співвласників в кількості 200 осіб подали заяви про вихід з агрофірми та виділення їм майнових паїв в натурі, з передачею майна на суму майнових паїв - [PERSON], уповноваженому від пайовиків відповідно до їх заяв, тобто керівнику ПП «[PERSON] і К» в тому числі і спірний телятник та піднавіс для сіна. Таким чином вони стали співвласниками виділеного майна, яким вони мали право розпоряджатися на власний розсуд. Ліквідаційна комісія після затвердження зборами співвласників переліку майна, повинна була передати не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємства - правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки груп співвласників та перелік майна виділеного майна кожній з груп, а копії цих документів сільській раді. Підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акту приймання-передачі майна зробити відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у Свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснена за рішенням зборів співвласників одним із способів: за структурою пайового фонду; конкретним майном за взаємною згодою співвласників; на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону. На протязі 2006 - 2011 p.p. відповідачка [PERSON]З скупила майнові паї у 24 співвласників, які в 2000 році написали заяви про вихід з агрофірми, в групи співвласників - родини [PERSON] та ПП «Нектар» на підставі акту прийому-передачі майна від 11 березня 2011 року підписаного в.о. голови агрофірми «Верховина» [PERSON], головою ревізійної комісії [PERSON] та відповідачкою [PERSON], згідно якого останній передано стайню (телятник) №1, навіс для кормів та 5000 кг. гною, який відповідачка [PERSON] представила в сільську раду для оформлення на неї права власності на дане майно. Позивачі вважають акт прийому-передачі майна від 11 березня 2011 року незаконним, оскільки ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2006 р. порушено справу про банкрутство боржника а/ф «Верховина» за позовом ПФУ в Снятинському районі. Постановою цього суду від 27.02.2006 р. агрофірму визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру терміном на шість місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого [PERSON] Згідно державної реєстрації від 09.06.2008р. на підставі Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.12.2007 р. юридична особа - агрофірма «Верховина» припинена. Таким чином станом на 11.03. 2011 р. громадянин [PERSON] не міг бути виконуючим обовязки голови агрофірми і повноважень по передачі майна не мав, оскільки вказане майно в 2000 році передано ПП «[PERSON] і К». В акті прийому-передачі майна значиться, що передача була проведена відповідно та на виконання рішення зборів уповноважених членів агрофірми «Верховина» від 23 липня 2002 року, збори проводилися 23 липня 2000 року, згідно яких розглядалося питання про вихід з агрофірми та виділення власникам майнових паїв майна в натурі з передачею майна [PERSON] Позивачі вважають акт-прийому передачі майна від 11.03.2011 року незаконним, про що вони довідалися в 2013 році і тому вони звернулися з заявами в прокуратуру району, де проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що [PERSON] вчинила злочин передбачений ч.1, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у серпні 2008 р. достовірно знаючи, що агрофірма «Верховина», як підприємство і юридична особа припинила свою діяльність відповідно до рішення Господарського суду Івано-Франківської області у звязку з визнанням її банкрутом. З метою оформлення права власності на приміщення старої стайні (телятник №1) та піднавіс для сіна, які знаходяться по вул.Л.Українки, 4 в с. Тучапи Снятинського району, підробила акт прийому-передачі майна і особисто підписала його за в.о. голови агрофірми [PERSON] та голови ревізійної комісії [PERSON] В подальшому [PERSON] у березні 2011 р. маючи майнові сертифікати на загальну суму 36000,00 грн., що відповідало вартості майна вказаного в підробленому акті прийому-передачі майна, проставивши в ньому дату складання - 24.03.2011 р., яка не відповідала дійсності, подала до Тучапської сільської ради копію фіктивного акту прийому-передачі майна на підставі якого виконкомом Тучапської сільської ради прийнято рішення №8 від 31.03.2011 р. про визнання за нею права власності на телятник та піднавіс для сіна. Ухвалою Городенківського районного суду від 27 листопада 2014 р. [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у звязку з закінченням строку притягнення її до кримінальної відповідальності. Таким чином спірний телятник та піднавіс для сіна, які передані ПП «[PERSON] і К» в спільну часткову власність, зборами співвласників підприємства могли бути передані в рахунок вартості паїв тільки співвласникам майнових паїв, майно яких з агрофірми «Верховина» було передано підприємству «[PERSON] і К», тобто шляхом обману майно вийшло з відання співвласників і незаконно перейшло у власність відповідачки [PERSON] Тучапська сільська рада на підставі сфальсифікованого акту прийому-передачі від 11 березня 2011 р. прийняла рішення виконкому №8 від 31 березня 2011 р. про оформлення права власності на нежитлові приміщення, а саме: приміщення старої стайні (телятник №1) та піднавіс для сіна (1970 року побудови), які знаходяться по вул. Лесі Українки, 4 в с, Тучапи Снятинського р-ну за [PERSON] та видала їй свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Тучапської сільської ради 05.07.2011 р. на підставі вказаного рішення №8, зареєстрованого ОКП «Коломийське МБТІ» 13 липня 2011 р. за реєстраційним номером 34051047, номер запису 732. Таким чином вихід майна з володіння співвласників ПП «[PERSON] і К» пройшло шляхом обману без рішення співвласників майнових паїв, майно яких було передане цьому підприємству, без рішення зборів співвласників та акту передачі телятника та піднавісу для сіна, чим порушено права та інтереси позивачів, як співвласників майна. Пізніше 16.09.2011 р. [PERSON] відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відчужила спірні нежитлові приміщення відповідачу [PERSON] за 80000,00 грн. Представник відповідачки [PERSON] проти позову заперечив, вказавши, що позивачі реалізували своє право на майно та не надали підтверджуючих документів про їх права на майно, яке оспорюється, а також посилається на те, що позивачами пропущено строк позовної давності на звернення до суду, оскільки правоустановчі документи на майно, що оспорюється прийняті в 2011 році, а позивачі звернулися до суду 13.01.2015 р., тобто прострочили трьохрічний термін позовної давності. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задоволити, та вказали, що позивачам про відчуження майна, яке оспорюється, тобто про порушення їх прав стало відомо тільки в 2013 році, коли було порушене кримінальне провадження відносно [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він дійсно був присутній на вказаному засіданні Тучапської сільської ради, проте тоді він ще не представляв інтереси позивачів, а тому нічого їм не повідомив, а про вказане порушення їх прав вони узнали в 2013 році. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, вказавши, що представник позивачів [PERSON] був присутній на засіданні Тучапської сільської ради у 2011 році, тобто знав про те, що порушені права позивачів, а тому слід вважати, що позивачі пропустили строк позовної давності на звернення до суду. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні були відсутні, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи судом, про причини неявки суд не повідомлили. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення. До такого висновку суд приходить із наступних міркувань: - із пояснень сторін, свідоцтв про право власності на майновий пай (а.с. 11-12) вбачається, що позивачі мають право на майновий пай в агрофірмі «Верховина»; - із протоколу зборів уповноважених членів агрофірми «Верховина» від 23.07.2000 р., акту передачі майна вбачається, що в тім числі і позивачам виділено в натурі майнові паї, серед яких телятник та піднавіс для сіна, які надали в кристування п/п «ТимофійчуК». Доводи відповідачів про пропущення позивачами строку звернення до суду є, на думку суду, безпідставними, оскільки позивачами доведено, що про правоустановчі документи, які є предметом даного спору, їм стало відомо тільки у 2013 році, інших доказів суду не представлено, а отже, на думку суду, трьохрічний строк для звернення із позовом до суду позивачами не пропущений. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі підроблених документів та рішення Тучапської сільської ради отримала право власності на нежитлові приміщення старої стайні (телятник №1) та піднавіс для сіна (1970 року побудови), які знаходяться по вул. Л.Українки, 4 в с. Тучапи Снятинського району, та після виготовлення право установчих документів на вказані приміщення 16.08.2011 р. відчужила їх [PERSON], що підтверджується Ухвалою Городенківського районного суду від 27.11.2014 р. (а.с. 54-56) та, чим порушила права позивачів на спірне майно, а тому слід визнати незаконним рішення виконкому Тучапської сільської ради №8 від 31 березня 2011 р. про оформлення права власності на нежитлові приміщення, а саме: приміщення старої стайні (телятник №1) та піднавіс для сіна (1970 року побудови), які знаходяться по вул. Лесі Українки, 4, в с. Тучапи за [PERSON]. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане [PERSON] виконавчим комітетом Тучапської сільської ради 05.07.2011 р. на підставі рішення цієї ж ради №8 від 31 березня 2011 р., зареєстрованого ОКП «Коломийське МБТІ» 13 липня 2011 року, реєстраційний №34051047, запис №732. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Щодо вимоги позивачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позивачі обрали не той спосіб захисту своїх прав, оскільки відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 388 ЦК України: якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Окрім того позивачі не є сторонами у оспорюваному договорі, а тому суд вважає, що у вимозі про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу нежитлової будівлі телятника 1 та піднавісу для сіна розташованих по вул. Л.Українки, 4 в с. Тучапи Снятинського району від 16.09.2011 р. укладеного між [PERSON]З та [PERSON] слід відмовити На підставі наведеного,

Outcome: dismissed