Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] та просять визнати неправомірними дії відповідача щодо ненадання згоди на проведення реконструкції їх квартири [ADDRESS] усунути перешкоди в користуванні вищевказаною квартирою шляхом ненадання згоди на здійснення такої реконструкції. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] З метою поліпшення своїх житлових умов вони вирішили здійснити реконструкцію вищевказаної квартири, не порушуючи при цьому прав сусідів, які мешкають в даному будинку. Однак, [PERSON], як власник поряд розташованої будівлі - цеху картонно-клеєної тари 410, 5 кв. м., за адресою: [ADDRESS], безпідставно не надає позивачам згоди на здійснення реконструкції квартири, що є порушенням їх права власності згідно ст. 319 ЦК України. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні обставинам викладеним в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та вказала, що 08 квітня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено рішення, яким було задоволено позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги Одеської міської ради: скасовано свідоцтво про право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS], виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 28 грудня 2012 року серії САЕ 797918 на ім'я [PERSON], [PERSON], а також зобов'язано [PERSON] власними силами та за рахунок власних коштів привести у відповідність до технічної документації вищевказану квартиру. Тому дійсні позовні вимоги є безпідставними. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 травня 2012 року [PERSON] та [PERSON] згідно договору купівлі-продажу серії ВРС №895809 придбали у власність по ? частині квартири [ADDRESS] загальною площею - 38, 1 кв. м., в тому числі житловою площею - 18, 0 кв. м. 05 червня 2012 року КП «ОМБТІ та РОН» м. Одеси зареєструвало за реєстраційним номером 36768933 договір купівлі-продажу від 31 травня 2012 року, та зареєструвало за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кв. [ADDRESS] 24 грудня 1999 р. [PERSON] набув право власності на цех картонно-клеєної тари 410, 5 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу №927/99. Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований КП «ОГБТІ та РОН» м. Одеса 24 грудня 1999 року і занесено в реєстрову книгу за №-8 неж.-стр. 73-р. №-831. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2006 року, яке набуло чинності, був визнаний недійсним договір купівлі-продажу цеху картонно-клеєної тари 410, 5 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS], від 30 травня 2005 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] вищевказаний цех картонно-клеєної тари. Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що вищевказаний цех картонно-клеєної тари належить [PERSON] Також судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року Інспекція ДАБК в Одеській області зареєструвало і видало [PERSON] і [PERSON] «Декларацію про початок виконання будівельних робіт» вищевказаної квартири [ADDRESS] за №-ОД 08212183041. 26 жовтня 2012 року Інспекція ДАБК в Одеській області зареєструвало і видало [PERSON] і [PERSON] «Декларацію про готовність об'єкту до експлуатації» № ОД 14212201786. На підставі зазначених декларацій Виконавчим комітетом Одеської міської ради видане свідоцтво про право власності на реконструйовану квартиру від 28 грудня 2012 року. серії САЕ 797918 на ім'я [PERSON] і [PERSON], яке було зареєстроване належним чином. 22 листопада 2013 року постановою Одеського окружного адміністративного суду за позовом [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було скасовано «Декларацію про початок виконання будівельних робіт» від 05 жовтня 2012 року, № ОД 08212183041 та «Декларацію про готовність об'єкту до експлуатації» № ОД 14212201786 від 26 жовтня 2012 року, квартири [ADDRESS]. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року, вищевказану постанову було залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте як встановлено судом, та підтверджується предпроектною пропозицією (містобудівний розрахунок) на квартиру [ADDRESS], розробленого у липні місяці 2012 року, площа забудови об'єкта до реконструкції складає 44, 50 кв. м., а після реконструкції - 49, 98 кв. м. Отже, через зміни зовнішньої конфігурації квартири, що реконструюється, порівняно із тією, що існувала раніше, забудовник повинен був отримати у встановленому порядку містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, враховуючи, що за цією адресою розташований цех картонно-клеєної тари, що належить позивачу [PERSON] відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12909324 від 15 грудня 2006 року. Так, у судовому засіданні доведено, що площа забудови квартири [ADDRESS] до реконструкції складала 44, 50 кв. м., а після реконструкції - 49, 98 кв. м., до реконструкції зазначена квартира була одноповерховою з висотою стель 2, 7 м., а після реконструкції стала двоповерховою з висотою стель першого поверху 2, 67 м., а другого поверху 2, 68 м. та з урахуванням криши висота по краю покрівлі стала 7, 3 м. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] через зміни зовнішньої конфігурації квартири [ADDRESS] порівняно із тою, що існувала раніше, повинні були отримати, перш за все, містобудівні умови та обмеження забудови. Усі зазначені норми були порушені позивачами при проведенні реконструкції належної їм квартири, крім того, згодом підстави отримання правовстановчого документа було скасовано відповідними органами. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України визначені підстави, за якими будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд, за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. На даний час позивачі не мають документів, що встановлюють право власності на квартиру [ADDRESS] У той же час, рішенням Приморського районного суду м. Одеси було задоволено позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги Одеської міської ради: скасовано свідоцтво про право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS], виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 28 грудня 2012 року серії САЕ 797918 на ім'я [PERSON], [PERSON], а також зобов'язано [PERSON] власними силами та за рахунок власних коштів привести у відповідність до технічної документації вищевказану квартиру. У зв'язку з вищевикладеними обставинами, суд вважає безпідставними посилання [PERSON] та [PERSON] на ст. ст. 319, 391 ЦК України та вимоги щодо визнання неправомірними дії відповідача щодо ненадання згоди на проведення реконструкції їх квартири [ADDRESS] та усунення перешкод в користуванні вищевказаною квартирою шляхом ненадання згоди на здійснення такої реконструкції. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed