Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про тлумачення заповіту. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті її матері [PERSON], яка померла в с. Гнатівка Красноармійського району Донецької області на належну їй на підставі Державного акту на право власності серії [NUMBER], виданого 25.12.2006 року, земельну ділянку площею 6,4146 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лисівської сільської ради Красноармійського району . Спадкоємцями за законом є вона, донька померлої та відповідачка - онука померлої за правом представлення, оскільки син спадкодавця [PERSON] [INFO] помер. При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Лисівської сільської ради Красноармійського району Донецької області 25.01.2002 року, яким заповіла їй та [PERSON] належне їй право на земельну частку ( пай), посвідчене Сертифікатом серії [NUMBER], яка знаходиться у колективній власності КСП ім. ХХ11 Партійного з»їзду розміром 7,54 умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, а в разі її виділення в натурі - цей земельний пай. В прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом нотаріусом було відмовлено у зв»язку з тим, що в заповіті не визначено об»єкт спадкування та рекомендовано звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту. Вважає, що дійсною волею спадкодавця було передати їй у спадщину саме ? частину земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на час смерті на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 25.12.2006 року, оскільки в заповіті визначено, що передається право на земельний пай, посвідчений Сертифікатом серії [NUMBER], який знаходиться у колективній власності КСП ім. ХХ11 партійного з»їзду розміром 7,54 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натруі, а в разі виділення її в натурі - цей земельний пай. Просить ухвалити рішення, яким розтлумачити заповіт, складений [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Лисівської сільської ради Красноармійського району Донецької області від 25.01.2002 року, згідно якого визначити, що [PERSON] заповідає [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 6,4146 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лисівської сільської ради Красноармійського району кадастровий номер [NUMBER], належний спадкодавці [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 25.12.2006 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, з»ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Згідно заповіту , посвідченого секретарем Лисівської сільської ради Красноармійського району Донецької області 25.01.2002 року, [PERSON] на випадок свої смерті заповіла належне їй право на земельну частку ( пай), посвідчене сертифікатом серії [NUMBER], яка знаходиться у колективній власності КСП ім. ХХ11 партійного з»їзду розміром 7,54 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, а в разі виділення її в натурі - цей земельний пай - [PERSON] та [PERSON] в рівних долях ( а. с. 9). [INFO] помер [PERSON] ( а. с 8) , а [INFO] померла [PERSON] ( а. с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку ( пай) , посвідчене сертифікатом серії [NUMBER] та яке зазначене в заповіті від 25.01.2002 року. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. За змістом ст. 317 ЦК України право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самим спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Враховуючи викладену норму, діюче законодавство передбачає можливість тлумачити заповіт судом тільки у випадках спору між спадкоємцями . При цьому суд може тлумачити зміст правочину згідно ч. 3 ст. 213 ЦК України, де згідно вказаної норми передбачено, що при тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняту у відповідній сфері відносин значення термінів. Як вбачається з матеріалів справи, спір між спадкоємцями відсутній ( а. с. 35). Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чин інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб»єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру , за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст. 16 ЦК України, який не містить такого способу захисту як визначення спадкоємця за заповітом шляхом розтлумачення його змісту. Щодо самої вимоги позивачки про тлумачення змісту заповіту суд зазначає наступне. За статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або його частки. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з»ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати ( доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Отже, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов»язків на випадок смерті. Суд зазначає, що сертифікат є документом, який засвідчує право на земельну ділянку згідно ст. 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)». При цьому згідно з п. 17 Перехідних положень до Земельного кодексу сертифікати вважаються правовстановлюючими документами при реалізації громадянина ми права вимоги на відведення земельної частки ( паю) у натурі ( на місцевості). Причому сертифікат є дійсним до виділення власникам у натурі земельної ділянки й видачі відповідного державного акта. Разом з тим, державний акт є документом, що підтверджує право власності, яке надано в установленому порядку. Тобто сертифікат і державний акт мають різний юридичний характер і підтверджують різні права спадкодавця. Звертаючись до суду з даними позовними вимогами, позивачка просить розтлумачити заповіт, зокрема внести до нього запис про розпорядження спадкодавця земельною ділянкою площею площею 6,4146 га, яка йому належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. В той час, як в заповіті зазначена земельна частка ( пай) в іншому розмірі 7,54 умовних кадастрових гектарах,яка належить спадкодавцю на підставі Сертифікату серії [NUMBER] ( а.с. 9) Після отримання Державного акту на земельну ділянку змінився об»єкт спадкування , проте спадкодавець ніяких дій щодо зміни та уточнення предмету заповіту в подальшому не вчинив. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема відсутність спору між спадкоємцями, невірно обраний спосіб захисту своїх прав позивачкою, а також розцінювання її вимоги про тлумачення заповіту як фактичне внесення змін у його зміст, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed