Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду із цим позовом 16 вересня 2014 р. просила суд визнати дійсним договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими забудовами за адресою [ADDRESS], загальною площею 66 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., укладений 18 вересня 2008 р. між нею та відповідачем [PERSON], загальною вартістю 27 906 гривень, визнати за нею право власності на вказаний будинок. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Пояснила суду, що [INFO] померла мати [PERSON], яка мала на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. З 18 вересня 2008 р. вона досягла домовленості із сином померлої, відповідачем по справі і почала мешкати у вказаному будинку. Будинок вона купила у відповідача за 3 000 гривень. про що складена відповідна розписка. Зазначала, що неодноразово зверталась до відповідача із проханням укласти договір, але він ухилявся від її пропозицій. Посилалась на ч.1 ст.626 ЦК України, за якою договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; на ч.1 ст.638 ЦК України за якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач позовні вимоги до себе визнав повністю. пояснив суду, що дійсно його матері [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS]. Мати померла [INFO], залишивши будинок у спадщину. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини він не звертався оскільки вважав, що оформлення на себе прав на вказаний будинок буде його коштувати дорожче чим 3 000 гривень які він отримав від позивачки за вказаний будинок. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON], що було зареєстровано виконкомом Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№01 від 19 лютого 2008 р.. свідоцтво про смерть [NUMBER]. За життя [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане на підстав рішення Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області від 23 листопада 2004 р.№28 належав житловий будинок з літньою кухнею, сараєм і огорожею по [ADDRESS], загальною площею 66 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м.. 18 вересня 2009 р. була написана розписка за якою [PERSON], що мешкає по [ADDRESS] отримав від [PERSON], що мешкає по [ADDRESS] 3 000 гривень за будинок по [ADDRESS], якій залишився після смерті покійної [PERSON], померлої [INFO]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] показали суду, що знають про передачу [PERSON] [PERSON] грошей в сумі 3 000 гривень за житловий будинок [ADDRESS]. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового розгляду, допитавши свідків, у межах наданих доказів і доведення їхньої переконливості, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На думку суду правочинам притаманне правомірне вольове вчинення особою, яка має належний статус суб'єкта цивільного права, юридичних дій, спрямованих на свідоме створення конкретного цивільного правового результату для себе або інших осіб. Правомірність правочину означає, що він не містить порушень відповідних вимог закону, загальних та спеціальних законодавчих заборон Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] необхідний статус на правомірне вольове укладання ним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими забудовами по [ADDRESS] як суб'єкт цивільного права, для досягнення конкретного цивільного правового результату не мав. Так, у судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок з господарськими забудовами по [ADDRESS] належав згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON], що померла [INFO]. Також, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до положень ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадщину не прийняв, із заявою до нотаріуса не звертався. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару. Згідно з викладеною нормою, продавцем за договором може виступати лише особа, що є власником товару. Це випливає із загального правила, встановленого ч. 1. ст. 317 ЦК про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином відповідач [PERSON], як особа яка не набула статус власника майна не могла вчиняти будь які дії з приводу розпорядження житловим будинком з господарськими забудовами по [ADDRESS] цим майном, зокрема укладати договір відчуження. У такому випадку, якщо відповідач не мав право на продаж вказаного житлового будинку, то і позивач [PERSON], як сторона по договору купівлі-продажу з [PERSON] не отримала жодних прав на вказаний будинок. Крім вищенаведеного суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного підтвердження родинних стосунків між [PERSON] і власницею вказаного житлового будинку [PERSON], померлої [INFO]. З огляду на вищенаведене суд вважає що поданий позов не може бути задоволений.

Outcome: dismissed