Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 20.07.2020 рокузвернулась до суду з зазначеним позовом, вказує, що з 21.09.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач мешкає окремо. Посилаючись на ті обставини, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання, щодо утримання малолітньої дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 20.07.2020 року. Позивачка 10.11.2020 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позову. Відповідач 10.11.2020 року надав заяву про визнання позовних вимог, крім того, до заяви долучив податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за півріччя та за І квартал 2020 року. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 21.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільногостану Куйбишевським районним управлінням юстиції Запорізької області, актовий запис № 46, було укладено шлюб між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.05.2013 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі. Відповідно до копій довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району УДРФО №№04-28/7-6784, 04-28/7-6785 від 22.06.2020 року, позивачка [PERSON] зареєстрована разом з малолітньою дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Даний факт не оспорювався відповідачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріали справи містять відомостей про розмір доходу відповідача, який має статус ФОП, тобто матеріально спроможний. Крім того, матеріалами справи не містять відомості щодо відомостей стану здоров`я відповідача чи перебуванні на його утриманні інших осіб, які б свідчили про необґрунтованість розміру позовних вимог чи необхідності часткового їх задоволення. Водночас, обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). На підставі викладеного, суд вважає заявлені вимоги [PERSON] про стягнення аліментів законними, обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, тож судовий збір належить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вказане узгоджується з нормами ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved