Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. \~ \~ \~ \~Вимоги позивачки мотивовано тим, що з 29.01.1993 року позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . В подальшому спільне життя з відповідачем не склалося і рішенням Виноградівського районного суду від 31.03.2008 року шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано, рішення набрало законної сили 05.05.2008 року. За час шлюбу подружжя спільно за 10\~000 грн придбали двокімнатну квартиру в [ADDRESS] , яка згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2003 року була куплена відповідачем та зареєстрована за ним на праві приватної власності. Інвентарна вартість даної квартири станом на час укладення договору купівлі-продажу становила 13\~811,00 грн, а придбана вона була спільно за 10\~000 гривень. Добровільно відповідач не бажає розділити спільне майно подружжя, а тому позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27.06.2019 до участі у справі залучено ТзОВ Кредитні ініціативи у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань від нього не надходило, відзив на позов не подав. Представник третьої особи будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з`явився, заяв, клопотань від нього не надходило. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ч.1\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1\~ст. 61 СК України\~визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною 1\~ст. 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також згідно частин 3, 4\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Виходячи з положень частин 1, 2\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені, між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що з 29.01.1993 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Виноградівського районного суду від 31.03.2008 року по справі № 2-546/08 шлюб між сторонами розірвано. Питання про поділ майна подружжя в зазначеній справі не ставилось. Двокімнатна квартира в [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності сторін, як подружжя, право власності на яке, згідно Договору купівлі-продажу від 26.12.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3911, зареєстроване за відповідачем [PERSON] за час перебування у шлюбі з позивачкою. Вартість вказаної квартири згідно Договору купівлі-продажу від 26.12.2003 року становить 10 000 грн. Враховуючи, що зазначена двокімнатна квартира є спільною сумісною власністю сторін, виходячи з принципу рівності часток у вказаному майні, вимоги позивачки підлягають до задоволення. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved