Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що під час шлюбу із відповідачем у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2015 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що діти проживають із нею, вона матеріально їх утримує, а саме: купує продукти харчування, засоби особистої гігієни та одяг, дає гроші на кишенькові витрати, несе витрати пов`язані із навчанням дітей, оплачує лікування та медикаменти. На утримання дітей вона витрачає 20000 грн. на місяць. Зазначила, що відповідач є цілком здоровою особою, має стабільні доходи від підприємницької діяльності. Згідно інформації про доходи від підприємницької діяльності від 14 серпня 2018 року, [PERSON] задекларував за І півріччя 2018 року доходи на суму 572700 грн., згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік від 28 січня 2020 року, відповідачем задекларовано доходи за звітній (податковий) період в обсязі 995270 грн. Так, відповідач є власником земельної ділянки та житлового будинку, що розташований на вказаній земельній ділянці та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок відповідач цілодобово здає в оренду та отримує дохід. Також відповідачу належать наступні нежитлові об`єкти: гараж під номером [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] , в товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів «Пілот»; нежитлове приміщення, загальною площею 33,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, загальною площею 34,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, загальною площею 91,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які є ізольованими, не є приміщеннями загального користування та складаються з приміщення літ. «Е». У вказаних приміщеннях обладнана пекарня, яка здається відповідачем в оренду та отримується орендна плата. Інших дітей у відповідача не має. Вважає, що відповідач здатен щомісяця сплачувати на утримання двох дітей 10000 грн., а тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2020 року відкрито спрощене провадження по даній справі та призначено судове засідання. 12 березня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому посилається на те, що незважаючи на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2015 року про розірвання шлюбу, вони фактично знаходились у шлюбно-сімейних відносинах з позивачкою, разом проживали, вели спільне господарство, виховували разом дітей. Також, спільно із позивачкою вони орендували ресторан « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що з грудня 2019 року в них почались постійні сварки, свідками яких були діти, спільне життя із позивачкою стало неможливим. Позивачка на деякий час забирала речі та виїжджала, потім поверталась. Дані відносини тривали до лютого 2020 року. Однак в лютому 2020 року він, після повернення із санаторію, виявив, що було змінено вхідні замки та встановлено камери в ресторані, де він із позивачкою вели підприємницьку діяльність. З даного приводу, позивачка пояснила, що вона сама буде вести підприємницьку діяльність у вказаному ресторані, фактично відсторонивши його від ведення підприємницької діяльності та отримання доходу. Він не міг погодитись із даним фактом, так як ним у АТ «ПриватБанк» було отримано кредит на розвиток бізнесу в розмірі 200000 грн., які він використав для придбання меблів та обладнання для забезпечення функціонування даного ресторану. На сьогоднішній день кредит не погашено. Не враховуючи основної суми заборгованості, лише відсотки по сплаті вказаної заборгованості складають 8000 грн., щомісячно, які він сам регулярно сплачує. Зазначив, що у зв`язку із цим він припинив підприємницьку діяльність. Відсторонивши його від ведення підприємницької діяльності, позивачка фактично позбавила його всіх доходів та засобів існування, та весь дохід від спільної підприємницької діяльності почала використовувати на власні потреби, у зв`язку із чим фактично вдвічі збільшилось її матеріальне забезпечення. На даний час він не працевлаштований, заробітку в нього не має. Вказав, що доходу від будинку розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , він не отримує, а використовує його за цільовим призначенням. Також, згідно довідки голови товариства «Пілот» від 03 березня 2020 року приміщення боксів [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] є промисловими приміщеннями та використовуються як гаражі, а саме: для зберігання та ремонту автомобілів. Зазначив, що він має на утриманні мати та бабусю, які є пенсіонерами та непрацездатними у зв`язку із віком. Просив позов задовольнити частково, стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. 25 березня 2020 року представником позивачки подано до суду відповідь на відзив на позов, в якому остання посилається на те, що відповідач припинив підприємницьку діяльність 24 лютого 2020 року, відразу після того як дізнався про наявність даної позовної заяви. Доводи відповідача про отримання кредиту на розвиток бізнесу, зокрема для придбання меблів та обладнання для забезпечення функціонування ресторану не мають жодного відношення до предмету даного спору та спростовуються наданою відповідачем довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 05 березня 2020 року, згідно якого угода № RFLIPFK7ARS7LLNH укладена 25 листопада 2019 року, тобто після того як сторони припинили ведення спільного бізнесу та почали проживати окремо. Відповідачем не спростовується наявність у нього житлового будинку та земельної ділянки у селі Буківка, Герцаївського району Чернівецької області, а також нежитлових приміщень [NUMBER] (бокси [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]) по [ADDRESS] . Вказані об`єкти нерухомості бокси [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] викладено відповідачем на продаж, а сукупна вартість вказаного майна оцінюється відповідачем у 185000 доларів США. Зазначила, що факт досягнення матір`ю та бабусею пенсійного віку не свідчить про їх перебування на утриманні відповідача. Також, заявлена відповідачем щомісячна сума аліментів на утримання дітей у 1000 грн. суперечить вимогам ст. 182 СК України, оскільки за правилами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим ніж 1109 грн. Вважає, що заявлений розмір аліментів у сумі 5000 грн. на кожну дитину є спів мірним із щомісячними втратами позивачки на утримання дітей та матеріальним становищем відповідача. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей по 1300 грн. на кожну дитину. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2015 року. В шлюбі у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.14-16). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. Згідно інформації про доходи від підприємницької діяльності від 14 серпня 2018 року, [PERSON] задекларував за І півріччя 2018 року доходи на суму 572700 грн., згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік від 28 січня 2020 року, відповідачем задекларовано доходи за звітній (податковий) період в обсязі 995270 грн. (а.с.20-22). 24 лютого 2020 року відповідач припинив підприємницьку діяльність (а.с.60-66). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 072893 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №200676545 від 18 лютого 2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0740 га та житлового будинку, що розташований на вказаній земельній ділянці та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Також, [PERSON] являється власником нежитлових об`єктів: гаража під номером [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] , в товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів «Пілот»; нежитлового приміщення, загальною площею 33,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлового приміщення, загальною площею 34,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлового приміщення, загальною площею 91,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.28-35). Із довідки голови товариства «Пілот» від 03 березня 2020 року вбачається, що приміщення боксів за [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] не є житловими приміщеннями, а є промисловими приміщеннями та використовуються для зберігання та ремонту автомобілів (а.с.68). Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідачу належить будівля кафе, за адресою: [ADDRESS] (а.с.50). Із довідки від 05 березня 2020 року, виданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що по угоді № RFLIPFK7ARS7LLNH від 25 листопада 2019 року, станом на 05 березня 2020 року заборгованість відповідача становить 199744 грн. 77 коп. (а.с.67). Із довідок, виданих АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що за період 2019-2020 роки відповідач систематично переказував гроші позивачці [PERSON] , неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] та повнолітній доньці [PERSON] (а.с.71-81). Відповідач є працездатним та відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати своїх дітей. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, на утриманні у відпаовідача непрацездатні матір [PERSON] та бабуся [PERSON] . Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 2500 гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону. На підставі викладеного та

Outcome: partial