Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача і просять визначити порядок користування квартирою №50 по пр.Московському, 249 в м.Харкові, виділивши їм в спільне користування жилу кімнату площею 17,5 кв.м., а відповідачу жилу кімнату площею 9,8 кв.м., а кухню та інші службові приміщення залишити в спільному користуванні сторін. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що між ними та відповідачем, що є їм відповідно сином та братом, виникають конфлікти з приводу користування жилим приміщенням та оплати комунальних послуг. В судове засідання позивачі надали письмові заяви, в який просять задовольнити позовні вимоги та розглядати справу у їх відсутність на підставі наявних доказів по справі. Відповідач повторно не з*явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивачів, викладених ними в заяві до суду, суд проводить заочний розгляд справи у відсутність відповідача в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав: Відповідно до ст..372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст..358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що позивачам та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить ? квартири [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.05.2008 року, видане управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с.5). Частки співвласників в спільній сумісній власності при поділі майна є рівними, тобто кожному із співвласників припадає по 1/4 частині. Даних про те, що між сторонами була інша домовленість стосовно розміру часток кожного, у суду немає. Крім того, [PERSON] та [PERSON] кожному належить по 1/8 спірної квартир в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. .9-11). Таким чином, позивачці належить ? частина квартири, а позивачу [PERSON] та відповідачу по 3/8 частин. Спірна квартира розташована в багатоповерховому будинку житловою площею 27,5кв.м та складається з двох ізольованих кімнат площею 9,8 кв.м,. та 17.7 кв.м. . В квартирі є кухня площею 6,4кв.м., коридор площею 7,9 кв.м., вбиральня площею 1, 2кв.м., ванної кімнати площею 2.1 кв.м, вбудованої шафи площею 1,0 кв.м. балкон площею 2,3кв.м./а.с.6-7/. Сторони між собою є позивачі- мати та син , а відповідач - син позивачки та відповідно брат та всі вони зареєстровані та проживають в квартирі (а.с.8). На ідеальну долю співвласників [PERSON] в спільній власності припадає 10,31 кв.м. житлової площі, позивачці [PERSON] 6,88 кв.м. Між сторонами вже склався порядок користування спірною квартирою, при якому позивачі займають кімнату житловою площею 1,7 кв.м., а відповідач- кімнату житловою площею 9,8 кв.м. Виділення в користування відповідачу житлової кімнати площею 9,8 кв.м. менше на 0,51 кв.м. ніж припадає на його ідеальну долю. Таким чином, суд вважає, що виділення в користування відповідачу кімнати за житловою площею, що менше, ніж припадає на його ідеальну долю, не є суттєвим відступом від ідеальної долі і не буде порушувати його права та закону, більш того,інших кімнат, що відповідає його ідеальній долі, в квартирі немає і це є єдиним вирішенням їх житлового спору. Позивачі не заперечують проти виділення їм в спільне користування житлової кімнати 17,7 кв.м. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються доказами, а тому задовольняє їх. В подяку ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів стягуються понесені ними судові витрати по 640 грн. на користь кожного.

Outcome: approved