Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивачі [PERSON],що діє також в інтересах [PERSON], та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності на частини квартири у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивували тим, що [INFO] року помер [PERSON], який був цивільним чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] та малолітнього [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якої входила квартира [ADDRESS], що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2002 року. Проте, за життя [PERSON] право власності на цю квартиру у порядку, передбаченому чинним законодавством, не зареєстрував. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2004 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яке зареєстроване за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачі зверталися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, проте, їм відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації за померлим права власності на частину спадкового майна. Вважають, що відсутність державної реєстрації за померлим частини спадкового майна позбавляє позивачів можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, тому просять суд визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині квартири [ADDRESS] за кожним. Представник позивачів надав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких зазначено, що Київська міська рада в даній справі не є належним відповідачем, просили відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справу за відсутності їх представника. Третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 09.02.2004 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2004 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яке зареєстровано за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також, вищезазначеним рішенням встановлено, що з січня 2000 року по [INFO] року позивач [PERSON] та померлий [PERSON] проживали однією сім'єю як подружжя. Крім того, померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] та малолітнього [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. 27 травня 2004 року позивач [PERSON], як спадкоємець померлого [PERSON], звернулася в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після померлого. Позивач [PERSON], як спадкоємець померлого [PERSON], 02.04.2004 року також звернувся до 16-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 02 квітня 2004 року Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 306 щодо майна померлого [PERSON] Разом з тим, 29.07.2014 року Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] у зв'язку з тим, що померлий [PERSON] за життя не зареєстрував своїх прав на спадкову квартиру у відповідних органах державної реєстрації права власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. Як убачається, на даний час спадкоємцями померлого [PERSON] щодо отримання спадкового майна, а саме: 1/2 частини квартири [ADDRESS] являються позивачі [PERSON], [PERSON] та малолітній [PERSON] в інтересах якого також діє позивач [PERSON] Позивачі прийняли спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Проте, позивачі, як спадкоємці померлого за законом, позбавлені можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про своє право на спадщину, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації належної померлому [PERSON] частини квартири [ADDRESS], придбаної ним 25.01.2002 року на підставі договору купівлі-продажу АЕІ № 819884. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини, у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачі, як спадкоємці померлого [PERSON], позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі та належним чином оформити своє право на спадкування, тому таке право підлягає відновленню в судовому порядку. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачами та малолітнім [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині квартири [ADDRESS] за кожним.

Outcome: approved