Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що з 24.02.1993 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАГС Дніпровського району м. Києва, запис акту № 225, мають двох дітей: повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], і неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Останні роки вони з відповідачем як сім»я не могли проживати разом, виконувати сімейні обов»язки, вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечалися, принижували один одного, що неодноразово відбувалося в присутності дітей. З 2013 р. відповідач залишив сім»ю, проживає окремо від неї та дітей, майже не бере участі в їх вихованні та утриманні, з того часу вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне домашнє господарство. Не одноразово намагалися говорити один з одним про особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, прикладали максимально зусиль, та ніяких результатів не досягли, відносини переросли у ще більш ворожі, тому вважає примирення неможливим. Спільне майно поділили добровільно, домовились, що після розлучення діти проживатимуть з нею, тому бажає стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина. Відповідач працює, має щомісячний заробіток, зобов»язаний утримувати дитину, аліменти нікому не платить. Позивачка просила шлюб розірвати, і стягнути з відповідача її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня пред»явлення позову і до досягнення повноліття дитиною. У судове засідання сторони не з»явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просять ухвалити відповідне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, … та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 24.02.1993 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАГС Дніпровського району м. Києва, запис акту № 225, мають двох спільних дітей: повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], і неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних поглядів на права і обов»язки подружжя, відсутності взаєморозуміння, постійних суперечок і сварок. З 2013 р. відповідач залишив родину, проживає окремо, з того часу вони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає їх внутрішній волі, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. Суд установив, що на даний час спільний неповнолітній син сторін проживає разом з матір'ю, відповідач матеріальну допомогу не надає, тому сім»я знаходиться в скрутному становищі. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідач працює, має постійних заробіток, інших утриманців не має, за віком, станом здоров'я та матеріальним становищем може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, суд виходить з матеріального становища дитини, яка проживає з позивачкою та утримується нею, і не має достатньо коштів, а також матеріального становища відповідача, який в силу закону зобов»язаний платити аліменти, за віком і станом здоров»я працездатний, працює, має стабільний щомісячний дохід, інших утриманців не має. Ураховуючи вимоги закону, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення повноліття дитиною, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У порядку ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112, 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: partial