Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивачка, 20.10.2020 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами в обґрунтування яких вказала, що вона проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації в органах ДРАЦС, і у них, [INFO] , народилася донька - [PERSON] , про що виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області було вчинено актовий запис № 2 від 24 лютого 2017 року. Спільне проживання з відповідачем не склалося через постійні сварки та образи з його боку, часте перебування у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, свідком яких була малолітня донька, у березні 2018 року відповідач залишив сім`ю і з того часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться її станом здоров`я та матеріальним станом, на даний час відповідач перебуває в центрі реінтеграції та адаптації благодійної організації « Милосердя-Павлогра», що надає послуги догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію, у зв`язку з цим, позивачка просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - [PERSON] , в судовому засіданні пояснила що сім`я позивачки на обліку у службі в справах дітей Шишацької райдержадміністрації не перебувала і за допомогою ніхто не звертався, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач систематично не виконує своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов виховання, проживання та матеріального забезпечення доньки, на зауваження не реагував, негативно впливав своєю поведінкою на дитину, зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами. Заслухавши пояснення учасників судового провадження та свідків, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , народженої позивачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.11). Сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації в органах ДРАЦС з 2015 року, а в березні 2018 року відповідач залишив сім`ю і з того часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться її станом здоров`я та матеріальним станом, на даний час він перебуває в центрі реінтеграції та адаптації благодійної організації «Милосердя-Павлогра», що надає послуги догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і складається із Закону України « Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року № 2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки він свідомо впродовж тривалого часу нехтує своїми обов`язками щодо фізичного і духовного розвитку дитини, забезпечення її матеріального становища.

Outcome: approved