Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача та просили визнати за ними право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на 1/2 частину, за кожним, домоволодіння [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] , на яке спадкоємцем за життя не було оформлено у встановленому законом порядку правоуставчі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було видано відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено документ, що підтверджує право власності на спірний житловий будинок. Позивачі у судове засідання надали письмову заяву у якій підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача Обухівської селищної\~ради Дніпровського\~району Дніпропетровської\~області у судове засідання не з`явилися, надавши письмову заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 10 травня 1942 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Шлюб зареєстровано 10 травня 1942 року Ворошиловською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що 28 листопада 1951 року зроблено актовий запис №42 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане 20 грудня 1951 року). Згідно Рішення №84 від 20.09.1963 року [PERSON] надано дозвіл на виконання робіт з будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , у подальшому вулицю перейменовано на «Лермонтова». Відповідно до домової книги у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Пізніше було перейменування будинків по [ADDRESS] з [ADDRESS] став № [ADDRESS] . 27 серпня 1996 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, він заповідав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, 27 серпня 1996 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, вона заповідала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10 квітня 2000 року виданим виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 13 жовтня 2016 року виданим виконавчим комітетом Обухівської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 08 листопада 2016 року виданим виконавчим комітетом Обухівської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] з серпня 1978 року по день смерті були зареєстровані та проживали у домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується Довідками Обухівської селищної ради №49 від 01.03.2018 року та №1125 від 27.04.2017 року. Згідно довідки №444 від 23 листопада 2017 року [PERSON] була землекористувачем земельної ділянки по [ADDRESS] . Згідно довідки №87 від 01 березня 2018 року [PERSON] був землекористувачем земельної ділянки по [ADDRESS] . У довідці №970 від 11.01.2017 року зазначено про відсутність у КП «БТІ Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» станом на 31.12.2012 року інформації про реєстрацію права власності на нерухоме майно - [ADDRESS] за [PERSON] . Крім того, відповідно до листа №108 від 13.02.2018 року за підписом голови Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області рішення про присвоєння поштової адреси житловому будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] також відсутнє. Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Дніпропетровський район Дніпропетровської області перейменовано на «Дніпровський район Дніпропетровської області». Також вказаною Постановою селище міського типу Кіровське Дніпропетровського району перейменоване на «селище міського типу Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області». Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, (ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у визначений ст. 1270 ЦК України строк спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Третій спадкоємець за заповітом [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 13 жовтня 2016 року виданим виконавчим комітетом Обухівської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Проте, як встановлено у судовому засіданні, оформити своє право на спадкове майно у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] , позивачі не мають можливості, про що державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори 17 березня 2018 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до даного Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. При реєстрації права власності на житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року введення їх в експлуатацію не вимагається. Натомість, документами необхідними для реєстрації права власності, є технічний паспорт БТІ із зазначенням відповідного року побудови до 05 серпня 1992 року, документ, що посвідчує правовий режим земельної ділянки під спорудою та документ із місцевої ради про присвоєння поштової адреси. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 постанови Пленуму ВС від 30.05.2008 №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Відповідно до ст.6 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 01.01.2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності законом від 11.02.2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, станом на момент побудови домоволодіння [ADDRESS] діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації права власності. Враховуючи, що за життя [PERSON] належним чином своє право власності за законом на домоволодіння не оформила, за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати у рівних частках право власності на домоволодіння [ADDRESS] , оскільки у позасудовому порядку визнати право власності не має можливості. Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. (ст. 30 ЦПК України), тому справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України).\~ Оскільки представник відповідача позов визнав, а визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставівикладеного,відповіднодост.ст.328,1216,1218,1261,1268,1270\~ЦК України,

Outcome: approved