Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що 09 серпня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 374. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини припинені у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони разом не проживають більше двох років, спільне господарство не ведуть, спроби примирення бажаного результату не дали, шлюб носить формальний характер. Спір про утримання дитини розглядається в судовому порядку, питання та про розподіл сумісного майна подружжя вирішено в добровільному порядку. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення не прагне. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 374 (а.с.9). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, примирення не прагнуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає, також просить шлюб розірвати, на примиренні не наполягає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved