Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області, третя особа приватний нотаріус Станично-Луганського районного нотаріального округу Лінькова О.П., в якому просять суд визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належав їй на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори 18 листопада 1982 року за реєстровим номером № 2579, та земельної ділянки площею 0,1037 га за кадастровим номером 4424855100160060019, розташованої під вищевказаним житловим будинком за адресою [ADDRESS] , за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка була надана у власність їй на підставі рішення Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 28 жовтня 2003 року № 666 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 0999693 від 17 серпня 2004 року. 18 квітня 2019 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Лінькової О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Нотаріусом було видано у встановленому порядку свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] кожному за реєстровими номерами № 342 та 343, відповідно. Водночас нотаріусом було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що жодного документу, який би підтверджував право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку під житловим будинком за адресою: [ADDRESS] заявниками надано не було. Вказують, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 0999693 від 17 серпня 2004 року, який був виданий [PERSON] на вищевказану земельну ділянку під житловим будинком, була допущена помилка в написанні її прізвища - « [PERSON] », яка за життя [PERSON] виправлена не була, у зв`язку із чим встановити належність даної земельної ділянки померлій [PERSON] не надається можливим. Зазначають, що оскільки [PERSON] померла, то внести зміни до правовстановлюючого документу не вбачається за можливе. А тому, оскільки позивачі не можуть оформити спадкові права у позасудовому порядку, вони вимушені звернутися до суду з наявним позовом. Позивачі у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою в якій просили суд розглянути справу за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Валуйською сільською радою Станично-Луганського району 30 травня 1960 року, за актовим записом № 120, підтверджується той факт, що заявник [PERSON] з дошлюбним прізвищем « [PERSON] » є рідною донькою померлої [PERSON] , а зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Станично-Луганським райвідділом ЗАГС Ворошиловградської області, за актовим записом 106, вбачається факт зміни прізвища позивачки на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 жовтня 1964 року Станично-Луганською селищною радою за актовим записом № 181, позивач по справі [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 квітня 2018 року Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №191, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в смт. Станиця-Луганська Станично-Луганського району Луганської області. З копій свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Ліньковою О.П., зареєстрованих в реєстрі за № 342 та №343, слідує, що позивач [PERSON] та [PERSON] успадкували після померлої [PERSON] по Ѕ частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори 18 листопада 1982 року за реєстровим номером № 2579. Право власності позивачів [PERSON] та [PERSON] на успадковані Ѕ частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] , також знаходить своє підтвердження в Витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованих 18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Ліньковою О.П. за №164103998 та № 164109811, відповідно. Виданим 30 листопада 2018 року КП «Станично-Луганське БТІ» технічним паспортом № 21/3447 на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , підтверджується, що замовником технічної інвентаризації була позивач [PERSON] . Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 0999693 від 17 серпня 2004 року, виданого на підставі рішення Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 28 жовтня 2003 року № 666 та зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1037 га за кадастровим номером 4424855100160060019, розташованої під вищевказаним житловим будинком за адресою - [ADDRESS] , за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 березня 2020 року № 59876991, виданої приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Ліньковою О.П. вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 26/2018, за номером у Спадковому реєстрі 62706874 та видані Свідоцтва про право на спадщину від 18 квітня 2019 року за номерами у реєстрі 342 та 343. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18 квітня 2019 року №87/02-31, вбачається, що позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану під житловим будинком за адресою [ADDRESS] , оскільки документу, який би підтверджував право власності померлої [PERSON] на вказану земельну ділянку заявниками надано не було, так як в наданому нотаріусу державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 0999693 від 17 серпня 2004 року прізвище власника земельної ділянки вказано як « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 квітня 2018 року, прізвище померлого зазначено - « [PERSON] ». З листа Головного управління Держгеокдастру у Луганській області від 04 червня 2020 року № 9012.02-4093/2-20 слідує, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 0999693 від 17 серпня 2004 року, який було видано на підставі рішення Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 28 жовтня 2003 року № 666, в органах держгеокадастру за реєстраційним номером 475 від 17 серпня 2004 року зареєстровано на ім`я [PERSON] . Земельна ділянка за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1037 га зареєстрована з адресою [ADDRESS] . Отже, з наведеного слідує, що позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому порядку та з дотримання строків звернулися до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, і вважаються такими, що прийняли спадщину. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на свої частки земельної ділянки не можуть. А тому, суд приходить до висновку про відсутність умов у позивачів для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину з вищенаведених об`єктивних причин. Відповідно до п.3.1 Листа спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, але не мають правовстановлюючого документу на земельну ділянку та не можуть його отримати, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачами в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,1037 га за кадастровим номером 4424855100160060019, розташовану під житловим будинком за адресою [ADDRESS] , за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка була надана у власність спадкодавцю на підставі рішення Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 28 жовтня 2003 року № 666 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 0999693 від 17 серпня 2004 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved