Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачі звернулися до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Кіровської селищної ради, 3-тя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом та заповітом. Позивачка [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO] року, на 1/6 частину та у порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO] року, на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS]. Представник Кіровської селищної ради у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Представник Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви завідувач нотаріальної контори просила суд слухати справу за відсутності представника контори. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги позивачів законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов'язку в натурі та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України). Так у судовому засіданні встановлено, що батьки позивачів [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим 20 жовтня 1979 року за № [NUMBER] актова запис за № 82. Під час сумісного життя, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] та [PERSON] у 1983 році побудували житловий будинок [ADDRESS]. Житловий будинок - «А-1» загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м. Оціночна вартість житлового будинку згідно звіту про оцінку від 06.06.2014 року складає 179700.00(сто сімдесят дев'ять тисяч сімсот) гривень 00коп. Площа земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, становить 1000 кв.м та перебуває у держфонді. [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], про що суду надано свідоцтво про смерть видано виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За життя батько заповіту не лишив. Спадкове майно складається з: «А-1» житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину (ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являлися його дружина -мати позивачів [PERSON], позивачі як рідні діти померлого. [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована у спадковому будинку, що підтверджується записом у домовій книзі. [PERSON] на час смерті батька була зареєстрована у спадковому будинку, що підтверджується записом у домовій книзі. [PERSON], на час смерті батька був зареєстрований у спадковому будинку, що підтверджується записом у паспорті, та довідкою з Кіровської селищної ради Дніпропетровського району та області. Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпоряджання цим майном. Відповідно до ст. 63 СК України, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, їх частки визнаються рівними. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами батьки позивачів будували разом за сумісні кошти, у шлюбі, то кожному з подружжя належить по ? частині даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON]. їх частки у цьому майні були рівними - по 1/2 частці у кожному з подружжя. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася на 1/2 частину спадкового майна, яка в рівних частках( 1/2 : 3= 1/6) повинна належати трьом спадкоємцям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому доля матері [PERSON] як дружини померлого становить 2/3 частини житлового будинку ( 1/2 + 1/6). 16 серпня 2013 року померла [PERSON], яка за життя залишила заповіт на ім'я [PERSON]. Позивач [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачи заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким чином, позивач [PERSON], успадкував с з урахуванням 1/6 + 2/3, тобто 5/6 частин житлового будинку. [PERSON] та представник [PERSON] звернулися до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] року. Однак, державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки свідоцтво на право власності на житловий будинок в [ADDRESS], видане 29.08.1994 року Кіровською селещною радою на ім'я [PERSON] не скріплене підписом відповідної посадової особи та печатки відповідного органу. Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована згідно п. 1 глави 8 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства, та згідно п. З глави 8 розділу І вищевказаного Порядку, не приймаються документи не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи, яка видала документ. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Таким чином, оскільки право на спадщину позивачів не визнається в позасудовому порядку, вони вимушені звернутися до суду. У випадку неприйняття ніким зі спадкоємців даного нерухомого майна воно може перейти у власність територіальної громади, тому відповідачем по справі є Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті.

Outcome: approved