Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] та зобов»язання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винести постанову про зняття арешту з даної квартири, копію якої направити до Державної реєстраційної служби України для виключення з Єдиного реєстру заборон відчужень об»єктів нерухомого майна запису про обтяження. Вимоги мотивують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS] у рівних долях, згідно свідоцтва на праві власності на житло, виданого 07 липня 1998 року відділом приватизації Харківської районної державної адміністрації та відповідно довідки БТІ від 02.08.2013 року. З метою реалізації своїх прав, як власників житла, вони звернулися до приватного нотаріуса та дізналися із Єдиного реєстру заборон відчужень об»єктів нерухомого майна від 02.08.2013 року про обтяження, яке накладене на їхню квартиру у вигляді арешту за реєстраційним номером 1364477, що зареєстроване 08.10.2004 року Десятою Київською нотаріальною конторою. Арешт накладений за постановою виконавчої служби № 408/24 від 27.10.2003 року, при цьому власником квартири вказаний [PERSON]. Проте останньому квартира на праві власності не належить. На їхнє звернення до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві отримали відповідь з повідомленням про те, що згідно перевірки книг реєстрації вхідної кореспонденції та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 22.08.2013 року виконавчий документ де стороною є [PERSON] на виконанні не перебуває. Так як виконавчі провадження за 2003 рік знищені за терміном зберігання, перевірити наявність проваджень будь-яким іншим шляхом за якими було накладено арешт на їхнє майно не виявляється можливим (а.с. 12-14). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 30). Позивачка [PERSON] та представник позивачів [PERSON], який також є представником третьої особи [PERSON], в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та обставини, викладені у заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивачки [PERSON] та представника позивачів вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві суду подала письмові пояснення на позов з проханням прийняти законне рішення та розглянути справу без участі представника реєстраційної служби (а.с. 59, 60). Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та представника позивачів і третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 02.08.2013 року, на квартиру [ADDRESS], власник якої зазначений [PERSON], постановою виконавчої служби № 408/24 від 27.10.2003 року накладено арешт, обтяження зареєстровано 08.10.2004 року реєстратором Десятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 1364477 (а.с. 5). Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 408/24, винесеної державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Жеребило Г.В., затвердженої начальником відділу 27.10.2003 року, арешт на квартиру [PERSON], а саме за адресою [ADDRESS], був накладений в ході виконання виконавчого листа № 2-18 виданого Дніпровським районним судом м. Києва у жовтні 2003 року про стягнення боргу в сумі 3 454,28 грн. з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] та держави (а.с. 46). Однак, згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 липня 1998 року, виданого відділом приватизації Харківської районної державної адміністрації, вказана квартира [ADDRESS] належить на праві власності у рівних долях позивачам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Належність даної квартири позивачам згідно зазначеного правовстановлюючого документа станом на 02.08.2013 року також підтверджується інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, відповідно до якої реєстрація права власності за [PERSON] та [PERSON] проведена 22.07.1998 року за реєстровим № 5130 в реєстраційній книзі д.235-76 (а.с. 8). Отже, на момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 408/24 від 27.10.2003 року квартира [ADDRESS] боржнику [PERSON] на праві власності не належала. За повідомленням Дніпровського районного суду м. Києва цивільна справа № 2-18/1/03 (по якій видавався виконавчий лист № 2-18) за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди знищена у зв»язку із закінченням терміну зберігання згідно інструкції діловодства. Разом з тим, у даній справі виносилась ухвала Харківського районного суду м. Києва від 25.04.2000 року про накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS], а також ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2004 року про скасування ухвали Харківського районного суду м. Києва від 25.04.2000 року про накладення заборони на відчуження вказаної квартири № 94 у зв»язку зі сплатою [PERSON] боргу та виконанням рішення суду. Відповідно повідомлення Відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 05.05.2014 року за № 11419, згідно перевірки книг реєстрації вхідної кореспонденції та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 05.05.2014 року виконавчий документ де стороною є [PERSON] на виконання до відділу не надходив та не перебуває. Отже, оскільки арешт на квартиру позивачів накладався постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Жеребило Г.В. від 27.10.2003 року та за повідомленням даного відділу виконавчий документ відносно боржника [PERSON] на виконанні не перебуває, судом встановлено, що у визначеному законом порядку арешт не скасовувався. Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За викладених обставин вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved