Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить по ? частині житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS], після смерті їх батьків ([INFO] помер їх батько [PERSON], [INFO] померла їх мати [PERSON]). Так як на момент смерті батьків вони були неповнолітніми про них піклувався їх дідусь [PERSON]. Особисто між ними та відповідачкою та її нині покійним чоловіком не було укладено жодних угод на купівлю-продаж будинку чи вселення до нього. Але з 2003 року у належному їм будинку проживає та значиться прописаною відповідачка [PERSON] разом з неповнолітнім сином, [INFO]. Просили суд винести рішення яким виселити відповідачів з займаного будинку та зобов'язати зняти з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представники позивачів за первинним позовом - відповідачів за зустрічним [PERSON], [PERSON] просили суд задовольнити позов [PERSON], [PERSON], заперечували проти задоволення зустрічного позову. Відповідачка за первинним позовом [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] заперечувала проти задоволення позову до неї, просила суд визнати за нею право власності на вказаний будинок за набувальною давністю посилаючись на те, що дійсно позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить спірний житловий. У 2002 році у неї разом із нині покійним чоловіком [PERSON] виникла потреба на придбання окремого житла. Так як вони не мали достатньо коштів вони звернули увагу на спірний будинок, у якому проживали на той час неповнолітні позивачі. Станом на 2002 рік будинок був у жахливому стані та не придатним для проживання: дах протікав, було відсутнє опалення, водо забезпечення, каналізація. За домовленості з їх опікуном, третьою особою по справі [PERSON] домовились про купівлю-продаж будинку за 3 300 доларів США. В рамках домовленості купівлі-продажу, за для забезпечення інтересів неповнолітніх, враховуючи їх власний вибір вона разом з чоловіком придбала їм житло в нормальному стані в [ADDRESS] та у 2002 році [PERSON] дав їм розписку про отримання коштів в розмірі 2500 умовних одиниць. Решту коштів [PERSON] одержав 22.01.2003 р., 17.04.2003 року та 26.09.2003 року, про що зробив власноручні записи на розписці. Починаючи з 2002 року вони почали проживати у будинку, прописалися у ньому, зробили ремонт, в подальшому отримали від позивачів доручення, для належного продажу зареєстрували за позивачами право власності у БТІ. За брак коштів та у зв'язку з хворобою чоловіка, вона не встигла оформити будинок належним чином. [INFO] її чоловік помер. Після смерті їй стало відомо, що тітка позивачів ходить до правоохоронних органів із скаргами на нібито її незаконне проживання в даному будинку. Вважає, що вона добросовісно заволоділа будинком, протягом десяти років відкрито та безперервно володіє ним, в зв'язку з чим просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю. Після уточнень вимог, просила суд також скасувати свідоцтво про право власності позивачів на ? частину будинку, скасувати відомості про державну реєстрацію права власності за [PERSON], [PERSON] Представник відповідачки за первинним позовом - позивачки за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала, заперечувала проти задоволення первинного позову. Відповідач відділ паспортно-реєстраційної та імміграційної роботи Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.83). Третя особа за первинним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим своєчасно та належним чином. За поясненнями позивачки за зустрічним позовом та свідків [PERSON], [PERSON] в даний час є хворим та прикутим до ліжка. Представник третьої особи орган опіки і піклування Комінтернівської районної державної адміністрації Пальоха С.І. заперечував проти задоволення первинного позову в частині виселення неповнолітнього. Розглянувши подані позови, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, показання свідків суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первинного позову та задоволення зустрічного позову виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що за [PERSON] та [PERSON] Комінтернівським РБТІ зареєстроване право власності по ? частині на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS] (а.с.81). У вказаному будинку зареєстрована та проживає [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с.13, 39-41, 50 на звороті). При ухваленні рішення суд приймає до уваги пояснення [PERSON], що підтверджуються змістом розписки виконану від імені [PERSON] (а.с.36) та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] про угоду купівлі-продажу спірного будинку за 3300 у.о. між [PERSON] та нині померлим [PERSON] Суд приймає до уваги пояснення [PERSON], що за для забезпечення прав неповнолітніх дітей був придбаний будинок в Херсонській області (а.с.51). Задовольняючи зустрічний позов суд приймає до уваги показання свідків з боку відповідачки за первинним позовом - позивачки за зустрічним позовом: [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, проживають поряд з спірним будинком та обізнані щодо того, що будинок був придбаний [PERSON] (разом з її нині померлим чоловіком) у 2002 році. До придбання будинку у ньому проживали на той час неповнолітні позивачі без батьків, так як їх батьки померли. Вони проживали самі, без догляду родичів та опікуна у жахливих умовах. Між [PERSON] та опікуном дітей [PERSON] було укладено угоду за якою [PERSON] придбав спірний будинок та купив для [PERSON] та [PERSON] будинок у Херсонській області. Після того, як [PERSON] зробили ремонт будинку, він став придатним для проживання, у ньому вони проживають починаючи з 2002 року і до теперішнього часу. Відмовляючи у задоволенні первинного позову, задовольняючи зустрічний позов, суд приймає до уваги показання свідка з боку позивачів за первинним позовом [PERSON], яка пояснила суду, що є тіткою позивачів [PERSON] та [PERSON], на той час опікун дітей їх дідусь [PERSON], який продав будинок в Комінтернівському і з родичів нікому нічого про це не сказав, фактично дітей вигнав в Херсонську область у будинок, який був оформлений на [PERSON], потім будинок продали. Відмовляючи у задоволенні первинного позову та задовольняючи зустрічний позов суд приймає до уваги довіреності видані від імені позивачів [PERSON] та [PERSON] на ім'я нині покійного чоловіка позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про продаж будинку та їх зняття з реєстрації (а.с.37-38), робочий проект на газозабезпечення житлового будинку (а.с.44-49) та договір від 12.04.2006 року про надання послуг з газозабезпечення (а.с.43). Суд приймає до уваги пояснення [PERSON] в частині належного придбання будинку з огляду на те, що позивачами не представлено суду належних доказів їх права власності на будинок (свідоцтва про право на спадщину). При ухвалені рішення суд приймає до уваги посилання позивачки, щодо того, що за життя її чоловіка даний позов до суду не подавався, так як між сторонами були домовленості, які з боку [PERSON] були дотримані в повному обсязі. Судовим розглядом справи встановлено, що придбаний у Херсонській області будинок позивачами [PERSON] було продано (а.с.51, показання свідка [PERSON]) При ухваленні рішення суд не приймає до уваги посилання представника позивачів за первинним позовом, що угода про купівлю-продаж будинку в смт. Комінтернівському та придбання будинку в Херсонській області є незаконною, оскілки здійснена опікуном [PERSON] без відповідної згоди органу опіки та піклування та родичів позивачів, так як дані посилання є припущенням. Крім того при наявності даних претензій така вимога може бути пред'явлена не до відповідачки, а безпосередньо до опікуна [PERSON] Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Порядок визнання права власності визначений нормами ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені ст. 60 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В зв'язку з визнанням права власності на житловий будинок за набувальною давністю, суд задовольняє вимоги [PERSON], щодо скасування свідоцтва про права на спадщину та скасування державної реєстрації здійсненою на підставі вказаного свідоцтва. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 181, 182, 334, 391, 392 ЦК України, ст. 60 СК України,

Outcome: approved