Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 223236,00 грн.; стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 223236,00 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] та [PERSON] є вдовою та сином померлого 07.10.2001 року [PERSON]. Згідно актів про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, [PERSON] помер внаслідок відкритого перелому склепіння та основи черепа, розтрощення мозку, яке сталося при виконанні службових обовязків на підприємстві Комунальне підприємство «Одесміськелектротранс», де він працював на посаді водія тролейбусу. У звязку з цим, позивачам нанесена моральна шкода, яка полягає у втраті годувальника, близької людини, порушенні звичайного способу життя. Позивачі оцінили заподіяну їм моральну шкоду в розмірі 223236,00 грн. кожному. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позову. Представник Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» [PERSON] в судовому засіданні залишив вирішення зазначеного позову на розсуд суду. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не може бути задоволений, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 07 жовтня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №280965, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції 08.10.2001 року, актовий запис № 8686. Причиною смерті став відкритий перелом склепіння та основи черепа. Згідно акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, нещасний випадок відбувся 07.10.2001 року з [PERSON], який являється працівником КП «Одесміськелектротранс», на тролейбусній зупинці «Застава-ІІ», який працював на посаді водія тролейбусу. Обставинам внаслідок яких відбувся нещасний випадок, передувало те, що 07.10.2001 року водій тролейбусу [PERSON] працював по маршруту № 3 (Застава І парк Шевченко) на тролейбусі типу ЗИУ-9, інвентарний номер № 679. На зупинці «Застава-ІІ» о 20:40 год. водій вийшов із кабіни, взявши із собою викрутку і кришку шафи контакторної панелі в якості підстилки. Кондуктор [PERSON] сиділа на передньому сидінні салону тролейбусу. Через деякий час машина поїхала вперед. Кондуктор забігла до кабіни водія та нажала на тормозну педаль, підтягнула ричаг стоячого тормозу і зупинила тролейбус. Штанги токоприймача зняті з контактних проводів сторонньою особою. Кондуктор вийшла з тролейбусу та побачила [PERSON] лежачим під середньою частиною тролейбусу. В ході розслідування комісія встановила: при виході із кабіни [PERSON] виключив ланцюги управління, автоматичний вимикач високотокових ланцюгів, не встановив рукоятку реверсивного валу контролера в нейтральне положення, і не взяв її з собою; не зняв токоприймачі с контактних проводів; не встановив противідкатний башмак. Поклавши кришку контакторної панелі під передню ліву частину тролейбусу, підповз під нього. Розмістившись під тролейбусом головою біля лівого переднього колеса, за допомогою викрутки відкріпив передній кінець пружини пускової педалі. Пускова педаль під власною вагою опустилася в крайнє нижнє положення, включивши пускові позиції і тролейбус почав рух вперед. В результаті чого [PERSON] отримав смертельну травму. Необхідність зняття [PERSON] пружини пускової педалі не встановлено. [PERSON] допустив порушення законодавства про охорону праці; не виконав елементи зупинки, не виключив ланцюги зціплення, не зняв і не взяв з собою реверсивну рукоятку, не закрив кабіну водія, заліз під тролейбус, чим порушив Положення № 2 посадової інструкції водія тролейбуса; п 1.4.5 Інструкції № 19 по охороні праці водія тролейбуса. Дані факти знайшли своє відображення і в акті розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 07.10.2001р. о 20 год. 40 хв. форми Н-5. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №042015, виданого 09 листопада 1996 року Серпневською селищною радою Тарутинського району Одеської області, актовий запис № 6, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №108164, виданого 20.03.1997 року Серпневською селищною радою Тарутинського району Одеської області, актовий запис №8. Із матеріалів справи вбачається, що нещасний випадок стався 07 жовтня 2001 року, тому діючим законодавством, яке передбачало відшкодування моральної шкоди у той час, був Закон України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Закон України від 14 жовтня 1992 року №2694-ХІІ «Про охорону праці», ст. 9 якого передбачено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Оскільки нещасний випадок з [PERSON] стався в 2001 році, коли діяв Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», то питання відшкодування моральної шкоди повинно регулюватися саме цим законом. Підпунктом е пункту 1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Частиною першою ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. Разом з тим, вказаний закон не містить положень, якими б передбачалося відшкодування родичам працівника моральної шкоди в разі його смерті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed