Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили: визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/6 частину житлового будинку № 210 з надвірними прибудовами, що розташований по вулиці Партизанська в м. Новомосковську, Дніпропетровської області та в цілому складається з: житловий будинок -А, прибудова -а, погріб - пг, прибудова а1, літня кухня -Б, прибудова -б1, ганок, вбиральня - Д, сарай -Е, погріб -пг, сарай -Ж, літній душ -3, огорожа №1, ворота №2, огорожа №3 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 15 січня 2010 року. визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/6 частину житлового будинку № 210 з надвірними прибудовами, що розташований по вулиці Партизанська в м. Новомосковську, Дніпропетровської області та в цілому складається з: житловий будинок -А, прибудова -а, погріб - пг, прибудова а1, літня кухня -Б, прибудова -б1, ганок, вбиральня - Д, сарай -Е, погріб -пг, сарай -Ж, літній душ -3, огорожа №1, ворота №2, огорожа №3 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 15 січня 2010 року. визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0.094 га в межах згідно з планом, що розташована на території садівницького товариства «Победа» Вільненської сільської ради, Державний акт на право приватної власності на землю серія ДПН в 003056, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3056 від 31.05.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 15 січня 2010 року. визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0.094 га в межах згідно з планом, що розташована на території садівницького товариства «Победа» Вільненської сільської ради, Державний акт на право приватної власності на землю серія ДПН в 003056, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3056 від 31.05.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 15 січня 2010 року. визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину житлового будинку № 210 з надвірними прибудовами , що розташований по вулиці Партизанська в м. Новомосковську, Дніпропетровської області та в цілому складається з: житловий будинок -А, прибудова -а, погріб - пг, прибудова а1, літня кухня -Б, прибудова -б1, ганок, вбиральня - Д, сарай -Е, погріб -пг, сарай -Ж, літній душ -3, огорожа №1, ворота №2, огорожа №3 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 24 серпня 2015 року. визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину житлового будинку № 210 з надвірними прибудовами , що розташований по вулиці Партизанська в м. Новомосковську, Дніпропетровської області та в цілому складається з: житловий будинок -А, прибудова -а, погріб - пг, прибудова а1, літня кухня -Б, прибудова -б1, ганок, вбиральня - Д, сарай -Е, погріб -пг, сарай -Ж, літній душ -3, огорожа №1, ворота №2, огорожа №3 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 24 серпня 2015 року. визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0.094 га в межах згідно з планом, що розташована на території садівницького товариства «Победа» Вільненської сільської ради, Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 003056, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3056 від 31.05.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 24 серпня 2015 року. визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0.094 га в межах згідно з планом, що розташована на території садівницького товариства «Победа» Вільненської сільської ради, Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 003056, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3056 від 31.05.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 24 серпня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15 січня 2010 року помер батько позивачів - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку № 210, що розташований по вулиці Партизанська в місті Новомосковську Дніпропетровської області та на земельну ділянку розміром 0,094 га в межах згідно з планом, що розташована на території садівницького товариства «Победа» Новомосковського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 15 січня 2010 року були: дружина спадкодавця [PERSON], та позивачі по справі, діти спадкодавця - [PERSON] і [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлого 15 січня 2010 року, але нотаріально не переоформили. 24 серпня 2015 року померла мати позивачів - [PERSON]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 24 серпня 2015 року, є [PERSON] та [PERSON]. Для оформлення спадщини після смерті батьків позивачі звернулися до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 15 січня 2010 року та після смерті [PERSON], померлої 24 серпня 2015 року, позивачам відмовлено через ненадання доказів на підтвердження права власності померлих на спадкове майно. Вказано, що позивачами надано довідку комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 12 лютого 2016 року, в якій зазначено, що відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року будинок, розташований по вул. Партизанській, № 210 в м. Новомосковську належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 жовтня 1985 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 3787, зареєстрованого в БТІ 16 жовтня 1985 р. за р. №8149-59. Також, згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 20 січня 2016 року спеціалістом КП «НМБТІ» ДОР загальна площа будинку - 84,6 кв.м, житлова площа будинку - 43,8 кв. м., крім житлового будинку «А», на земельній ділянці розташовані: літня кухня -Б, вбиральня Д, сарай Е, сарай Ж, літній душ 3, огорожа №1,3, ворота №2. Будівництво сараю Е, сараю Ж, літ. душу 3, прибудова а1, 61, зміна функціонального призначення сараю Б під літню кухню Б, переобладнання в будинку, з чим зменшилась житлова площа з 44,3 кв. м. до 43,8 кв. м., збільшилась загальна площа з 73,2 кв.м. до 84,6 кв.м. Житловий будинок № 210, що розташований по вулиці Партизанська в місті Новомосковськ Дніпропетровської області належав [PERSON], померлому 15 січня 2010 року, на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 1985 року. Відповідно до технічного паспорта виданого КП «МБТІ» ДОР 20 січня 2016 року, всі побудови за вищевказаною адресою були здійснені до 1989 року включно. Батьки позивачів - [PERSON] та [PERSON] одружилися 27 травня 1950 року, а договір купівлі-продажу вищевказаного будинку був здійснений 02 жовтня 1985 року. Житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Партизанська, буд. №210, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область є спільною сумісною власністю подружжя. Земельна ділянка площею 0,094 га в межах згідно з планом, що розташована на території садівницького товариства «Победа» Вільненської сільської ради, належала [PERSON], померлому 15 січня 2010 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв 003056, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3056 від 31 травня 1996 року. Оскільки будівництво сараю Е, сараю Ж, літ. душу 3, прибудова аі, 61, зміна функціонального призначення сараю Б під літню кухню Б, переобладнання в будинку, з чим зменшилась житлова площа з 44,3 кв. м. до 43,8 кв. м., збільшилась загальна площа з 73,2 кв.м. до 84,6 кв.м. в БТІ не зареєстровано, вважається самочинним. Але, відповідно до технічного паспорта виданого КП «МБТІ» ДОР 20 січня 2016 року, всі побудови за вищевказаною адресою були здійснені до 1989 року включно, та в БТІ не були зареєстровані. Відмова нотаріуса на думку позивача є порушенням їх спадкових прав та підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності. Позивачі до суду не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідачі, третя особа у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за відсутності представників. Не заперечили проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. 27 травня 1950 року [PERSON] та [PERSON] одружились. 21 травня 1959 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилися сини [PERSON] та [PERSON] У відповідності до договору купівлі-продажу від 02 жовтня 1985 року, [PERSON] набув права власності на житловий будинок, розташований по вул. Партизанській, № 210 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, житловою площею - 43,8 кв.м. та надвірні побудови сарай Б, вбиральню, погріб, забор, розміщені на земельній ділянці площею 910,00 кв.м. в м.Новомосковську. Договір зареєстровано державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за № 3787 та Новомосковським БТІ 16 жовтня 1985 року за № 8149-59. Також, 31 травня 1996 року [PERSON] на підставі рішення 6 сесії ХХІІ скликання Вільненської сільської Ради народних депутатів від 12 квітня 1996 року набув у власність земельну ділянку площею 0,094 га в межах згідно з планом, що розташована на території садівницького товариства «Победа» Вільненської сільської ради, для ведення садівництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Нв 003056, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3056. У відповідності до Листа КП «НМБТІ» ДОР № 112/16 від 19 лютого 2016 року, відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року будинок, розташований по вул. Партизанській, № 210 в м. Новомосковську належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 жовтня 1985 Новомосковською державною нотаріальною конторою за р. № 3787, зареєстрованого в БТІ 16 жовтня 1985 р. за р. № 8149-59. Згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 20 січня 2016 спеціалістом КП «НМБТІ» ДОР: загальна площа будинку - 84,6 км.м, житлова площа будинку - 43,8 кв.м., стіни будинку - цегла. Крім житлового будинку «А», на земельній ділянці розташовані: літня кухня «Б», вбиральня «Д», сарай «Е», сарай «Ж», літній душ «З», огорожа №1, 3, ворота №2. Будівництво сараю «Е», сараю «Ж», літ. душу «З», прибудов «а1», «б1», зміна функціонального призначення сараю «Б» під літню кухню «Б», переобладнання в будинку, з чим зменшилась житлова площа з 44,3 кв.м до 43,8 кв.м, збільшилась загальна площа з 73,2 кв.м до 84,6 кв.м. - все це не вважається самочинним відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової, політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 із змінами та доповненнями (будівлі побудовані до 1992 р.). Обставини щодо дати будівництва, викладені у листі підтверджено також і даними наданого позивачами технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20 січня 2016 року. 15 січня 2010 року [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] у відповідності до довідки голови квартального комітету № 11 м. Новомосковська від 26 жовтня 2015 року мешкав за адресою: вул. Партизанська, № 210 в м. Новомосковську Дніпропетровської області разом із дружиною [PERSON], синами [PERSON], [PERSON]І, невісткою [PERSON], онуками [PERSON], [PERSON] 24 серпня 2015 року померла [PERSON] На момент смерті [PERSON] у відповідності до довідки голови квартального комітету № 11 м. Новомосковська від 26 жовтня 2015 року мешкала за адресою: вул. Партизанська, № 210 в м. Новомосковську Дніпропетровської області разом із синами [PERSON], [PERSON]І, невісткою [PERSON], онуками [PERSON], [PERSON] 09 грудня 2015 року [PERSON] подано заяви до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] 06 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] подано заяви до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлих. Постановами нотаріуса від 06 квітня 2016 року позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів належної реєстрації спадкодавцями права власності на нерухоме майно. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. По об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449. якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим: коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку. Також, на момент виникнення права власності [PERSON] на майно діяли норми [PERSON], стаття 22 відповідно до якої, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Також, відповідно до ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, на момент смерті [PERSON], [PERSON], майно набуте [PERSON] належало йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і, як дружина померлого, враховуючи принцип рівності часток подружжя, [PERSON] мала право на 1/2 частину майна, набутого [PERSON] за життя. Крім того, відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За таких обставин, оскільки станом на дату смерті [PERSON] з померлим постійно проживали позивачі, як діти померлого та дружина померлого [PERSON], означені особи, як спадкоємці першої черги в порядку спадкування за законом кожен окремо прийняли спадщину після [PERSON] в порядку ст.1268 ЦК України в розмірі по 1/6 частці кожен. Також, на момент смерті [PERSON] остання свою частку у спадщині після померлого [PERSON] не оформила, свідоцтва про право на спадщину не отримала та не зареєструвала належним чином своє право власності в зв`язку з чим, на момент смерті [PERSON] мала право на 1/3 частку майна, належного [PERSON] (1/2 частку, як дружина та 1/6, як спадкоємець першої черги). Внаслідок викладеного, позивачі, в порядку ст.ст.1261, 1268 ЦК України, як спадкоємці першої черги за законом, які постійно проживали із спадкодавцем на момент смерті набули права власності на 1/2 частку майна померлої, до якого входить і 1/3 частка майна, належного [PERSON], щодо якої [PERSON]І не оформила спадкових прав. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки, дату проведеного переобладнання житлового будинку, докази на підтвердження прийняття спадщини спадкоємцями шляхом постійного проживання із спадкодавцем, належність майна померлому на праві спільної сумісної власності, смерть [PERSON], відсутність доказів на підтвердження відчуження спадкодавцями нерухомого майна на користь третіх осіб, відсутність доказів наявності інших спадкоємців, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved