Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району про визнання за ними права власності в порядку спадкування на 1/2 частину за кожним житлового будинку № 117 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Порошково по вул. Зерновській. Свої вимоги мотивує тим, що 11 березня 2006 року помер їх чоловік та батько [PERSON]. Заповіту він не залишив, а вони прийняли спадщину за ним, оскільки на момент смерті були зареєстровані та проживали у вказаному спадковому будинку, по теперішній час користуються ним та присадибною ділянкою. Більше спадщину за [PERSON] ніхто не прийняв, так як до нотаріуса заяву про прийняття спадщини не подавав і ніхто на час його смерті разом з ним не проживав. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину вони звернулися до нотаріуса, однак їм було відмовлено в оформленні такої за відсутністю достатніх правовстановлюючих документів на будинок спадкодавця. Тому просять задовольнити позов та визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину будинку в порядку спадкування. Позивач [PERSON], будучи одночасно представником [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2006 року помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 013756, виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 11 березня 2006 року (а. с. 6, 10, 11). Також встановлено, що головою домогосподарства № 117 по вул. Зернівській в с.Порошково Перечинського району був [PERSON], що стверджується довідкою виконкому Порошківської сільської ради № 2034 від 12 червня 2017 року (а. с. 12). Крім цього встановлено, що згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 3019 від 04 липня 2017 року, на день смерті [PERSON], який помер 11 березня 2006 року та по 11 вересня 2006 року у будинку № 117 по вул. Зерновській в с. Порошково Перечинського району були зареєстровані та проживали позивачі [PERSON] та [PERSON], а також невістка померлого та онуки (а. с. 13). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Разом з цим, як вбачається з повідомлення завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою № 76/01-16 від 27 червня 2017 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок не було виготовлено та не було зареєстроване у встановленому законом порядку та відповідно право власності на житловий будинок у [PERSON] не виникло (а. с. 17). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом та можуть прийняти спадщину за спадкодавцем [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Порошково по вул. Зерновській, 117 Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивачі протягом встановленого законом строку прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved