Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ДП «Великолазівський, третя особа без самостійних вимог Ужгородська міська рада про визнання права власності на квартиру, мотивуючи її тим, що згідно наказу № 11 від 26 червня 2015 року про приватизацію квартири, виданогого ДП «Великолазівський», [PERSON], який є основним квартиронаймачем квартири, що знаходиться в [ADDRESS], членам його сімї в складі 7 чоловік, а саме: дружині [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON], дочці [PERSON] було передано безкоштовну у спільну сумісну власність житлову квартиру за вказаною адресою, загальною площею 65,3 кв.м. при розмірі площі, що безоплатно передається 115,0 кв.м. Станом на сьогоднішній день позивачі не можуть оформити право власності на квартиру в якій зареєстровані та проживають та яка надана їм у власність у відповідності до положень законодавства про приватизацію державного та комунального житлового фонду, оскільки на їхнє звернення в ДП «Великолазівський» щодо видачі свідоцтва про право власності на житлову квартиру за № 10 по вул. Лисенко, 45, м. Ужгород, Закарпатської області ДП «Великолазівський» повідомив що не може у звязку з відсутністю органу приватизації та бланків видати нам свідоцтво про право власності на вказану житлову квартиру. Зазначене вище створює перешкоди у приватизації позивачами займаної квартири, яка знаходиться у даному будинку, так, як рішення про передачу безоплатно у власність житлової квартири може бути прийнятим лише власником в особі ДП «Великолазівський» орган місцевого самоврядування в особі Ужгородської міської ради не може здійснити приватизацію так як дана квартира хоч і знаходиться на території Ужгородської міської ради однак не перебуває на її балансі чи балансі її комунальних підприємств і відповідно не є комунальним житловим фондом. Просять суд визнати за ними [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на житлову квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 66,3 м.кв., житловою 36,8 м.кв. У судове засідання позивачі не зявилися, однак представник позивача подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача ДП «Великолазівський» в судове засідання не зявився, однак до суду надійшла заява від в.о. директора ДП «Великолазівський» відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Представник Ужгородської міської ради в судове засідання повторно не зявився. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши допустимість та належність доказів, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 11 від 26 червня 2015 року про приватизацію квартири, виданого ДП «Великолазівський», [PERSON], членам його сімї в складі 7 чоловік, а саме: дружині [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON], дочці [PERSON], у відповідності з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» було передано безкоштовну у спільну сумісну власність житлову квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 65,3 кв.м. при розмірі площі, що безоплатно передається 115,0 кв.м. Також, ТзОВ «Байт» було виготовлено технічний паспорт від 22 червня 2015 року, інвентаризаційна справа № 742. На звернення позивачі в ДП «Великолазівський» щодо видачі свідоцтва про право власності на житлову квартиру за № 10 по вул. Лисенко, 45, м. Ужгород, Закарпатської області, на підставі наказу від 26.06.2015 року за № 11 «Про приватизацію», ДП «Великолазівський» було надіслано позивачам лист від 09.07.2015 р. за № 27 відповідно до якого ДП «Великолазівський» не може видати право власності вказану на житлову квартиру у взязк уз відсутністю органу приватизації та бланків. Зазначене вище створює перешкоди у приватизації ними займаної квартири, яка знаходиться у даному будинку, так, як рішення про передачу безоплатно у власність житлової квартири може бути прийнятим лише власником в особі ДП «Великолазівський» орган місцевого самоврядування в особі Ужгородської міської ради не може здійснити приватизацію так як дана квартира хоч і знаходиться на території Ужгородської міської ради однак не перебуває на її балансі чи балансі її комунальних підприємств і відповідно не є комунальним житловим фондом. Згідно ст. 1 даного закону, приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Згідно ст. 8 даного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Пунктом 10 даної статті передбачено, що органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла. Згідно п. 11, спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та кімнат (гуртожитків) державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів сплачені позивачами судові витрати.

Outcome: approved