Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачі у грудні 2017 р. звернулися до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що зареєстровані у квартирі [ADDRESS] квартиронаймачем якої є позивачка [PERSON], на підставі Розпорядження від 02.08.2005 р. № 1202. У спірній квартирі також зареєстровані третя особа: [PERSON], відповідачка [PERSON] та неповнолітня [PERSON], 2004 р.н. Далі позивачі зазначають, що відповідачка [PERSON] з 07 березня 2017 р. не проживає за вказаною вище адресою, оскільки фактичною проживає з іншим чоловіком та перебуває з ним у шлюбних стосунках, при цьому, добровільно залишила спірне житлове приміщення. Позивачі зазначають, що відповідачка не сплачує комунальні послуги, жодних витрат з утримання квартири не несе, факт її непроживання у спірній квартирі підтверджується актами від 05.07.2017 р., 11.09.2017 р. та 14.11.2017 р., у зв»язку з чим просили позов задовольнити. Ухвалою суду від 02.02.2018 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 27.11.2018 р. підготовче засідання розпочато, проведено та завершено, справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, його представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, одночасно подала копію свідоцтва про смерть позивачки [PERSON] (ас. 30, 57). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином (ас. 32), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої. Третя особа: [PERSON] до суду не з»явився, який про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у 1976 р. [PERSON] на сім'ю із чотирьох осіб, в тому числі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано ордер на жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] (ас. 46). Встановлено, відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] р. (ас. 57). Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 11.08.1995 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2018 р. розірвано (ас. 8, 53). Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], квартиронаймачем якої є [PERSON], на підставі Розпорядження від 02.08.2005 р. № 1202, зареєстровані в тому числі, відповідачка [PERSON] (ас. 23). При цьому, як вбачається з позовної заяви відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, підписаної 16.01.2018 р., додані до матеріалів справи в якості доказу позовних вимог, остання вказала, що на протязі останніх 10 місяців вона проживає окремо від [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (ас. 47). Також, у позові [PERSON] вказала, що майнових спорів з її чоловіком [PERSON] у неї немає. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] понад рік не проживає в спірній квартирі [ADDRESS], при цьому, судом встановлено, що остання не зверталась до правоохоронних органів щодо вчинення їй перешкод у користуванні спірним житлом (ас. 43). Згідно ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Судом не встановлено звернення відповідачки до житлових органів з будь-якими заявами щодо збереження за нею права на проживання в спірному житловому приміщенні, у зв'язку з мешканням за іншою адресою. Також судом не встановлено, що відповідачка зверталася до правоохоронних органів з будь-якими зверненнями щодо чинення перешкод з боку позивачів в користуванні спірним житловим приміщенням. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк, тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не спростовані, підстави позову позивачами доведені, які ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищенаведеного та зібраними по справі доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] більше року не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням квартири в належному технічному стані, не сплачує послуг за житлово-комунальні послуги, відсутні докази щодо поважності причин відсутності відповідачки в спірному житловому приміщення понад шість місяців - встановленого законом строку, а тому, на думку суду, остання втратила право користування ним, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved