Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачка 31.01.2014 року звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом ( а. с. 19 - 20 ), посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 11.04.2013 року зроблено відповідний запис за № 22, місце реєстрації - Микільська сільська рада Полтавського району Полтавської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння та земельну ділянку, а саме : домоволодіння по [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 0,05 га. Вона була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], тому відповідно до ст.1222, 1261 ЦУК України є спадкоємцем першої черги. Крім неї до спадкоємців першої черги належав їх син, він написав заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується довідкою нотконтори від 16.12.2013 року. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно немає, тому вона є єдиним спадкоємцем. У встановлений законом строк вона звернулась до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено та листом від 16.12.2013 року надано роз»яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документа на нерухоме майно та відсутністю юридичної адреси ( вулиці та № будинку ), що унеможливлює ідентифікацію спадкового майна, рекомендовано звернутися до суду. Той факт, що домоволодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,05 га, що належали її чоловікові, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.07.1985 року та договором дарування від 21.03.1972 року. Спадкування [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] здійснювалось у період дії норм ЦК Української РСР 1963 року та «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу Української РСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. П. 4 зазначеної «Інструкції…» встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто, «Інструкцією…» не встановлювався обов»язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем спадковим майном, яке було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має всі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Прохала визнати за нею право власності на домоволодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого 11 квітня 2013 року чоловіка - [PERSON], яке складається з : житлового будинку літ. «А-1», літньої кухні літ. «Б», «б», «б1», вбиральні літ. «Г», сараю літ. «В», свердловини № 1, воріт з хвірткою, огорожі № 2-4. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачка та її представник за довіреністю - [PERSON]( а. с. 26 ) позов підтримали із вказаних в ньому підстав, прохали задовольнити ( а. с. 36, 43 ). Представники : відповідача - Микільської сільради Полтавського району та треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Полтавська райдержнотконтора, [PERSON] не висловили заперечень щодо позову ( а. с. 24, 35, 40 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини на які послалалася в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 4 - 16, 37. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 392 ЦК України, так як власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved