overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачка 11 червня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 11 серпня 2007 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, серії [NUMBER], актовий запис №495. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з травня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про що мається повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 11 серпня 2007 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, серії [NUMBER], актовий запис №495 /а.с5/ Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]../а.с.6/ Встановлено, що з травня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачка 11 червня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 27 червня 2002 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, серії [NUMBER], актовий запис №412. Від подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про що мається повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 червня 2002 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, серії [NUMBER], актовий запис №412. /а.с.8/ Від подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO]./а.с.9/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачка 11 червня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2013 року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 996 /а.с.4/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідач змінив своє прізвище на «[PERSON]». Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час проживають окремо та не цікавляться долею один одного, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з вересня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка, 11 червня 2015 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що вона до 2014 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач матеріально сімю не забезпечує, не займається вихованням дітей та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки має доходи від нерегулярних заробітків, стан здоровя та матеріальне становище відповідача дають можливість сплачувати аліменти, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сімї у відповідача немає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно на дитину до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Просить справу розглядати без її участі, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, згідно чинного законодавства. На підставі ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підставний і такий, що підлягає до часткового задоволення з підстав викладених позивачкою в позовній заяві. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], однак кошти на її утримання добровільно не надає. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 650 грн. щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є фізично здоровою особою, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки згідно ст.180 СК України, він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст.75, 81, 180, 182 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка 12.01.2016 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає постійно з нею, коштів не достатньо для утримання сина, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2015р. і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що вказані в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти, але в меншому розмірі. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері (а.с. 4,5,6). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дітей, повністю утримує, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по їх утриманню, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивачка 12.01.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 19.10.2012 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, конфліктів внаслідок поведінки відповідача, внаслідок чого подальше спільне життя не можливе. Крім того, відповідач зловживає спиртним, не працює, неодноразово звільнявся з роботи за дебоші та п»янки на робочому місці, матеріально не утримує сім»ю, що негативно відбивається на вихованні дитини та сім»ї взагалі. Від шлюбу мають неповнолітню. дитину : сина [PERSON], [INFO], який проживає та залишаться проживати із нею. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб, залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача всі понесені нею судові витрати. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач визнав. ( а. с. 18, 19 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 19.10.2012 року в виконкомі Микільської сільської ради Полтавського району та області уклали шлюб ( актовий запис № 12 ) ( а. с. 7 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка проживає та залишаться проживати із позивачкою ( а. с. 8 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. . Спорів про майно та місце проживання дитини не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивачка 12.02.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 08.09.2012 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових непорозумінь, внаслідок чого з 15 січня 2018 року вони проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживають та залишаться проживати з позивачкою. Згода на утримання дитину та її місцепроживання між ними досягнута. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище «Артикульна». В судове засідання сторони не з»явилися, позивачка надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де вказала, що позов підтримує та просить залишити їй прізвище «Твердохліб» (а.с.15). Відповідач надав суду телефонограму, вказавши, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. ( а. с. 14 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяви і телефонограми. Судом встановлено, що сторони 08.09.2012 року в виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області зареєстрували шлюб ( актовий запис № 131 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає та залишиться проживати із позивачкою. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з січня 2018 року, не підтримують шлюбно сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка 12.03.2014 р. звернулася в суд з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO], посилаючись на те що з відповідачем перебувала у шлюбі. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 14 частини його доходів з дня звернення до суду до досягнення повноліття. Позивачка підтримала вимоги. Відповідач позов визнав ,надав довідку про доходи. Судом фактично встановлено, що сторони перебували у шлюбі . Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] , що у даний час проживає разом з позивачкою. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, він працездатного віку, працює, інших утриманців не має. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України «батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. З огляду на дані обставини, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частина його доходів на утримання малолітнього [PERSON]. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивачка 12.03.2021 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони проживали разом без реєстрації шлюбу з 2016 до 2020 року, мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 2500грн., але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог , а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення, вказав, що він працює офіційно (а.с. 15, 16). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу, мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ( а. с. 4 ), який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні(а.с.7). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства. Відповідач після пред`явлення позову позивачем визнав його, але вказав, що працює.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивачка, 12.04.2016 року, звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 14 лютого 2013 року в відділі ДРАЦСу Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 6, від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на сімейне життя, вони припинили подружні стосунки, проживають окремо, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у її позовній заяві, просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем, на примирення не погодилася. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки, на примирення не погоджуються, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачка 12.05.2014 р звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві вказала, що 25 листопада 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 25.11.2006 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 2084. Від цього шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/ 3 частини з усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав частково та прохав стягнути аліменти в розмірі 1/ 4 частини від його заробітку. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 25.11.2006 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 2084. Від цього шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Виходячи з принципу розумності, враховуючи майновий стан відповідачасуд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі1/ 4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини даного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial