Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі) та [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , але нотаріус відмовив їй ( [PERSON] ) у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] частину зазначеного житлового будинку. Вони (позивачі) не можуть отримати свідоцтва про право власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку у зв`язку з тим, що їх частки в майні колгоспного двору не виділені. У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути без їх участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на жилий будинок (а.с. 32) та довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 71/14-27 від 10 жовтня 2018 року (а.с. 42). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. У судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 1999 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] одружилася з [PERSON] , після одруження змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу (а.с. 29) та од За таких обставин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 26). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , на ім`я якої 1 вересня 2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 38). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, що належала [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 432/02-31 від 30 серпня 2017 року (а.с. 43). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі не можуть отримати свідоцтва про право власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку у зв`язку з тим, що їх частки в майні колгоспного двору не виділені, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві. З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 33-37). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

Outcome: approved