overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.08.2016 року звернулася до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку яка продовжує навчання. В заяві вказала, що 14.02.1998 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] яка поживає з матірю. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2013 року шлюб був розірваний. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2013 року постановлено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку до її повноліття. 04.07.2016 року [PERSON] досягла повноліття, на цей час вона вже навчається у Полтавському Державному педагогічному університеті ім. В.Г. Короленка. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. В звязку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, в добровільному порядку батько матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути з відповідача на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON] 04.07.1998 року аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму на період навчання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився повторно , суд про причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підримує. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 14.02.1998 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] яка поживає з матірю. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2013 року шлюб був розірваний та рішенням від 15.04.2013 року постановлено стягувати аліменти з [PERSON] на користь, [PERSON], на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку до її повноліття. 04.07.2016 року [PERSON] досягла повноліття, та на даний час навчається у Полтавському Державному педагогічному університеті ім. В.Г. Короленка. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. В звязку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, в добровільному порядку батько матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] до закінчення терміну навчання - 30.06.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON]., 26.10.2016 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що відповідач являється батьком її дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З відповідачем [PERSON], батьком її дитини, вона не перебувала в шлюбі, але за їх спільною заявою, поданою до органу ДРАЦСу, в свідоцтві про народження доньки він записаний батьком, так як визнавав своє батьківство. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до виповнення повноліття, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що коштів на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає, участі у її вихованні не приймає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити їх з підстав, викладених у її позовній заяві, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги позивачки визнав, просив суд розглянути справу без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія І-КЕ № 222705, виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 20 серпня 2015 року, актовий запис № 28 від 20.08.2015 року, кожен з них має рівні права щодо її утримання, а тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки, яка проживає з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, працює начальником цеху ТОВ АФ ім. Довженка, с. Яреськи Шишацького району Полтавської області, отримує стабільну заробітну плату, а тому має змогу сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до виповнення повноліття На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.11.2019 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Посилається на те, що сторони мають спільну доньку- [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Батько дитини не виконує належним чином обов`язки утримувати доньку і її матір, не надає належної матеріальної допомоги, що ставить позивача у скрутне становище. На даний час [PERSON] не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Прохала стягнути з [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. 02.12.2019 р. судом відкрито спрощене позовне провадження по справі. В судовому засіданні позивач підтримала позов та прохала його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Відзив до суду не направив. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, що містяться у справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову посилаючись на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку- [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Батько дитини- [PERSON] , не виконує належним чином обов`язки утримувати доньку та її як матір, не надає належної матеріальної допомоги, що ставить позивача у край скрутне становище. Відповідно до п.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов ще не розглянутий. Враховуючи те, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання також неповнолітньої доньки, то суд приходить до висновку, що на утримання дружини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/ 6 частини з усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON], 26.12.2016 року, звернулася в Шишацький районний суд з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 14 серпня 2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 985, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин через постійне нехтування сімейними цінностями з боку відповідача, постійні сварки, не здатність підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, втрату почуття взаємної любові та поваги, їх сімя фактично розпалася і не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, причини неявки до суду невідомі, клопотань про розгляд справи у його відсутність або відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, в звязку з цим, суд відповідно до норм ст.ст.169,224 ЦПК України, та за згодою позивачки, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки і не проживають однією сімєю, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.12.2016 року звернулася до Березанського районного суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач по справі, колишній зять позивачки, зареєстрований у вказаному будинку з 2014 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з серпня 2014 року по теперішній час. Оскільки відповідач за указаною адресою не проживає без поважних причин понад один рік, в зв'язку з чим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються її права, позивачка просить визнати його таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням та примусово зняти його з реєстраційного обліку в її будинку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги зменшила, просила визнати відповідача втративши право на користування її житловим будинком, пояснивши, що відповідач - її колишній зять, який з серпня 2014р. в будинку не проживає та взагалі не з'являвся до неї. Де він проживає, їй не відомо, оскільки в січні 2016р. дочка розірвала з відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6), свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с.7) позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] у якому відповідач зареєстрований, але з серпня 2014 року не проживає, що підтверджується актом обстеження про його не проживання (а.с.8) та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України він є таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.12.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів ( а. с. 3 - 13 ), де прохала визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] за її місцем проживання як матері, стягнути [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу ) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. А також, понесені судові витрати у справи, а саме судовий збір - 768,40 гривень та витрати за надання правничої допомоги у сумі 5 000 гривень. Відповідач по первісному позову - [PERSON] 11.04.2019 року звернувся до суду із зустрічним позовом до позивачки по первісному позову про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком ( а. с. 161 - 163 т. 1 ), де прохав визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з ним як батьком та покласти на позивачку по первісному позову судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу. В ході розгляду справи по суті сторони та їх представники в особі адвокатів 21.08.2019 року надали суду підписаний ними текст мирової угоди ( а. с. 61 - 65 т. 2 ), в якій зазначили умови її укладення. Прохали її затвердити судом, вказавши, що наслідки її укладення, передбачені чинним законодавством, їм зрозумілі та розглянути дане питання у їх відсутності. Представники третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Полтавської РДА - Федорченко М.О. ( а. с. 53 т. 2 ) та Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтава раді в особі начальника - Лифар В.А. надали суду заяви про розгляд справи по суті у їх відсутності та поклалися на розсуд суду ( а. с. 52, 54, 60 т. 2 ). Тому, суд за згоди сторін та за наявності відповідних заяв, вважає за можливе розгляд справи по смуті у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, текст мирової угоди, вважає, що мирова угода підлягає затвердженню судом, а справа підлягає закриттю. Умови угоди не суперечать діючому законодавству та не порушують права та інтереси сторін або інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 20 липня 2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 156. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Взаємовідносини між позивачем і відповідачем останнім часом погіршилися в звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними та різними поглядами на життя. Вони втратили одне до одного почуття кохання і подальші сімейні відносини стали неможливими. З березня 2016 року разом не проживають і ніщо не обєднує їх в одну сімю. Тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Копйова». Відповідач в судове також не зявився, в наданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2013 року. Мають від шлюбу неповнолітню дитину дочку [PERSON], 27 листопада 2013 року. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом до кредитної спилки «Імперіал ЛТД» про стягнення невиплачених відсотків по депозитному вкладу та повернення депозитного вкладу. Враховуючи, що для викладення обставин справи та обґрунтування висновків суду необхідний значний час, який виходить за необхідні межі, суд вважає за можливе відповідно до ч.3 ст. 209 ЦПК України оголосити вступну та резолютивну частини рішення суду, відклавши складання повного тексту мотивувальної частини рішення суду у повному обсязі строком на пять днів. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26 січня 2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 7 серпня 2004 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Новоярівською міською радою Львівської області, актовий запис № 139. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок яких їх сім'я розпалась і відновити її неможливо. З грудня 2014 року разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинені. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився і надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 2004 року. Мають від шлюбу двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] року народження, і сина [PERSON], [INFO] року народження. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.01.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 28.12.2004р. відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 104. В суд сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає; відповідач не заперечує. Тому за правилами ст.ст. 130, 174 ЦПК України суд розглядає справу у попередньому засіданні, без участі сторін та без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 28.12.2004р., який було зареєстровано відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 104 (а.с. 7). Від шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Між сторонами з серпня 2014р. перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.01.2016р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем 17.03.1990 року і прожила з ним до січня 2014 року. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, сварки та скандали, через що вони зовсім втратили повагу один до одного та їх сім'я розвалилася, більш ніж 1 рік тому вони припинили шлюбні стосунки та припинили вести спільне господарство; незважаючи на те, що вони залишилися проживати разом в одному будинку, сумісне проживання ніяк не впливає на їх відносини, кожен з них живе своїм життям; що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі і небажані для них обох, вони не мають бажання на примирення, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 17.03.1990 року. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з січня 2015 року та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б їх інтересам, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України, ст.ст.174,215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved