Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду та остаточно уточнивши позовні вимоги (а.с. 30-32) мотивує тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою : [ADDRESS]. [PERSON] помер 17.07.2015 року. В квітні 2015 року при здійсненні нотаріальних дій від нотаріуса дізнались, що наявні обтяження арешт всього нерухомого майна - обтяжувачем якого є Зарічний відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, яким постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 19232676 накладено арешт на все невизначене нерухоме майно [PERSON], постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 19232646 накладено арешт на все невизначене нерухоме майно [PERSON]. В звязку з тим, що кредитні зобовязання в повному обсязі були виконані в 2011 році, вони звернулись до відповідача з заявою про зняття арешту, але отримали відмову . Просить зняти арешт, накладений на все невизначене нерухоме майно власників [PERSON] у виконавчому провадженні ВП № 19232676, [PERSON] у виконавчому провадженні ВП № 19232646. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, в письмовій заяві просять справу слухати в їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача та 3-ї особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статей ст. 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391 ЦК України, глави 4 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що в провадженні Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції перебував на виконанні виконавчий лист №2-н-232 від 232 від 21.04.2009 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» у розмірі 26639 грн. 79 коп. та [PERSON] на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» у розмірі 26639 грн. 79 коп. . 29.03.2010 року відкрито виконавче провадження № 19232646 та № 19232676 та в забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все невизначене нерухоме майно власників [PERSON] у виконавчому провадженні ВП № 19232676, [PERSON] у виконавчому провадженні ВП № 19232646 (а.с.39-41). Згідно листа з ДВС до ВДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого листа без виконання 21.02.2011. Квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.05.1997 року (а.с. 38). Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. Як вбачається з довідки АТ «ПроКредит Банк» вих. № 56-2/15/94 від 28.09.2015 року заборгованість у [PERSON] станом на 28.09.2015 року по кредитному договору № 15.8229 від 16.05.2008 в сумі 25000 грн. відсутня (а.с.43). Як вбачається з довідки АТ «ПроКредит Банк» вих. № 53-2/16/417 від 23.11.2016 року заборгованість у [PERSON] (як фінансового поручителя) станом на 23.11.2016 року по кредитному договору № 15.8229 від 16.05.2008 в сумі 25000 грн. відсутня . Накладений арешт на майно та заборона на її відчуження не дозволяє позивачам у повному обсязі на власний розсуд користуватися належною часткою квартири та порушує їх права як власників, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 154, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved