Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «КБ «Даніель», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, неустойки, посилаючись на наступне. 19.07.2012 року між позивачкою та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається!» №Т-124-14, відповідно до умов якого банк приймає, а вкладник передає в управління банку грошові кошти у сумі 26 200,00 гривень на строк зберігання з 19.07.2012 року по 24.07.2013 року, та які зберігаються на вкладному рахунку [NUMBER]. Банк взяв на себе зобов'язання повернути вкладнику у встановлені договором строки, тобто 24.07.2013 року, вклад та нараховані на нього відсотки, виходячи з розрахунку 24,5% річних, які акумулюються на рахунку нарахованих відсотків [NUMBER]. Таким чином, 24.07.2013 року банк був зобов'язаний повернути вкладнику вклад у розмірі 26 200,00 гривень та нараховані на нього відсотки у розмірі 6 481,42 гривень, а всього 32 681,42 гривень. 16.01.2013 року постановою правління Національного банку України №14 прийнято рішення про віднесення відповідача до категорії неплатоспроможних. Також 16.01.2013 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації банк строком до 16.04.2014 року. Незважаючи на виконання вкладником вимог договору щодо термінів подання заяви про повернення вкладу та нарахованих на нього відсотків, яку у відповідності з договором отримано банком 24.07.2013 року, у порушення вимог договору банком не виконано вимоги щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків у передбачений договором строк. Крім того, в порушення умов договору, 24.07.2013 року банком здійснено безпідставне списання грошових коштів з вкладного рахунку та рахунку нарахованих відсотків, а також їх зарахування на вкладний рахунок на вимогу [NUMBER]. Лише 30.07.2013 року позивачку з вкладного рахунку на його вимогу частково повернено суму боргу у розмірі 800,00 гривень, а в подальшому: 22.08.2013 року - 1 881,42 гривень, 27.08.2013 року - 3 800,00 гривень, 26.09.2013 року - 5 000,00 гривень. 03.02.2014 року через ПАТ «КБ «Хрещатик» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачці здійснено виплату розміру вкладу та нарахованих відсотків на загальну суму 21 316,74 гривень. Оскільки відповідачем було порушено умови договору, позивачка вважає, що у відповідності до ст. 625 ЦК України з відповідача на його користь підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми за весь період користування вкладом та нарахованими на нього відсотками, що станом на 03.02.2014 року складає 381,56 гривень. Розрахунок наведеної суми зроблено на підставі того, що 24.07.2013 року банк мав повернути позивачці грошові кошти у розмірі 32 681,42 гривень, однак, до 30.07.2013 року виплати не проводились. Таким чином, банком прострочено виконання грошового зобов'язання на 6 днів, з 24.07.2013 року по 29.07.2013 року. За цей період 3% річних склали 16,12 гривень ( 32 681,42 гривень х 3% х 100% : 365 днів х 6 днів). 30.07.2013 року відповідачем повернено позивачці 800,00 гривень. чим зменшено прострочену суму до 31 881,42 гривень. Наступна часткова виплата грошових коштів відбулась 22.08.2013 року, строк прострочення склав 23 дні (з 30 липня 2013 року по 31 липня 2013 року, з 01 серпня 2013 року по 21 серпня 2013 року). 3% річних за цей період склали 60,26 гривень (31 881,42 гривень х 3% х 100% : 365 днів х 23 дні). 22.08.2013 року банком повернено 1 881,42 гривень, чим зменшено прострочену суму до 30 000,00 гривень (31 881,42 гривень - 1 881,42 гривень). Наступна часткова виплата грошових коштів відбулась 27.08.2013 року, строк прострочення грошового зобов'язання склав 5 днів ( з 22 серпня 2013 року по 26 серпня 2013 року). Розмір 3% річних склав 12,32 гривень ( 30 000,00 гривень х 3% : 100% : 365 х 5 днів). 27.08.2013 року банком повернено 3 800,00 гривень, чим зменшено прострочену суму до 26 200,00 гривень ( 30 000,00 гривень - 3 800,00 гривень). Наступна часткова виплата грошових коштів відбулась 26.09.2013 року, строк прострочення грошового зобов'язання склав 30 днів ( з 27 серпня 2013 року по 31 серпня 2013 року, з 01 вересня по 25 вересня 2013 року). Розмір 3% річних склав 64,60 гривень ( 26 200,00 гривень х 3% : 100% : 365 х 30 днів). 22.08.2013 року банком повернено 1 881,42 гривень, чим зменшено прострочену суму до 30 000,00 гривень (31 881,42 гривень - 1 881,42 гривень). Наступна часткова виплата грошових коштів відбулась 27.08.2013 року, строк прострочення грошового зобов'язання склав 5 днів ( з 22 серпня 2013 року по 26 серпня 2013 року). Розмір 3% річних склав 12,32 гривень ( 30 000,00 гривень х 3% : 100% : 365 х 5 днів). 26.09.2013 року банком повернено 5 000,00 гривень, чим зменшено прострочену суму до 21 200,00 гривень (26 200,00 гривень - 5 000,00 гривень). 03.02.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснено виплату простроченої суми вкладу та нарахованих відсотків, тобто станом на 03.02.2013 року строк прострочення грошового зобов'язання склав 131 день ( з 26 вересня 2013 року по 03 лютого 2014 року). Розмір 3% річних склав 228,26 гривень (21 200,00 гривень х 3% :100% : 365 днів х 131 день). У відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню розмір індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання, який складає 233,20 гривень. Так, у період з 24.07.2013 року по 28.09.2013 року індекс інфляції не перевищував 1%, а у наступний час до 03.02.2013 року його розмір складав 1,011% (вересень 2013 року - 1%, жовтень 2013 року - 1,004%, листопад 2013 року - 1,002%, грудень 2013 року - 1,005%). В даний період часу розмір невиконаного грошового зобов'язання складав 21 200,00 гривень, розмір індексу інфляцій - 233,20 гривень (21 200,00 х 1,011% = 21 433,20 гривень - 21 200,00 гривень). 03.02.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснено виплату 21 316,74 гривень, що на 116,74 гривні перевищує розмір вкладу та нарахованих на нього відсотків, які підлягали поверненню. За таких обставин, фактично здійснено часткову виплату інфляційних нарахувань, залишок яких складає 106,46 гривень ( 223,3 гривні - 116,74 гривень). Крім того, відповідно до п. 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором банк сплачує вкладнику неустойку у розмірі, передбаченому чинним законодавством України. Позивачка вважає, що відносини, що склалися між ним та відповідачем регулюються, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів», та вважає правильним застосування вимог ч. 5 ст. 10 даного Закону, відповідно до якої, у разі, коли виконавець прострочує надання послуги згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості послуги. Виходячи з того, що банком прострочено виконання грошового зобов'язання при надання фінансової (банківської) послуги, то з банку на користь позивачки підлягає стягненню неустойка у вигляді пені в розмірі 3% за кожен день прострочення виконання зобов'язання, що станом на 14.01.2013 року складає 126 556,83 гривень. На звернення позивачки до банку щодо надання пояснень про причини невиконання умов договору, йому надано відповідь, що 24.07.2013 року грошові кошти було списано та зараховано на Вкладний рахунок на вимогу у відповідності до вимог п. 4.3 договору, відповідно до якого виконавцеві послуги надано право перенести вклад на Вкладний рахунок на вимогу у разі, якщо вкладник (споживач послуги) не вимагає повернення вкладу у дату визначену п. 1.3 договору, тобто 24.07.2013 року. Таким чином, незважаючи на виконання позивачкою всіх умов договору, банком в одноосібному порядку, без відповідного погодження з позивачкою чи її розпорядження, у порушення умов договору, здійснено списання коштів з рахунків з перерахування коштів на «Вкладний рахунок на вимогу». Уточнивши позовні вимоги позивачка просила стягнути з ПАТ «КБ «Даніель» на її користь розмір встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, залишок якого станом на 03.02.2014 року складає 106,46 гривень, 3% річних за фактичну кількість днів користування вкладом та нарахованими на нього відсотками, розмір яких станом на 03.02.2014 року складає 381,56 гривень, неустойку (пеню) у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання, виходячи з простроченої суми вкладу та нарахованих на нього відсотків, за фактичну кількість днів прострочення виконання зобов'язання, розмір якої станом на 03.02.2013 року складає 139 276,83 гривень. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с. 78). Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала письмові пояснення щодо позову. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 19.07.2012 року між позивачкою та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається!» №Т-124-14, відповідно до умов якого банк приймає, а вкладник передає в управління банку грошові кошти у сумі 26 200,00 гривень на строк зберігання з 19.07.2012 року по 24.07.2013 року, та які зберігаються на вкладному рахунку [NUMBER] (а.с. 12). Згідно п. 1.3 Банк повертає вкладнику вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п. 1.1 цього Договору або за заявою (вимогою) вкладника, наданою в письмовій формі банку, щодо виконання зобов'язань банком в порядку та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України, в т.ч. 1058-1065 ЦК України. 24.07.2014 року позивачка звернулась до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про повернення їй вкладу та нарахованих відсотків (а.с. 14). Таким чином, 24.07.2013 року банк був зобов'язаний повернути вкладнику вклад у розмірі 26 200,00 гривень та нараховані на нього відсотки у розмірі 6 481,42 гривень, а всього 32 681,42 гривень. 16.01.2013 року постановою правління Національного банку України №14 прийнято рішення про віднесення відповідача до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації банку строком до 16.04.2014 року. Незважаючи на виконання вкладником вимог договору щодо термінів подання заяви про повернення вкладу та нарахованих на нього відсотків, яку у відповідності з договором отримано банком 24.07.2013 року, у порушення вимог договору банком не виконано вимоги щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків у передбачений договором строк. Крім того, в порушення умов договору, 24.07.2013 року банком здійснено списання грошових коштів з вкладного рахунку та рахунку нарахованих відсотків, а також їх зарахування на «Вкладний рахунок на вимогу» [NUMBER]. 30.07.2013 року позивачці з вкладного рахунку на її вимогу частково повернено суму боргу у розмірі 800,00 гривень, а в подальшому: 22.08.2013 року - 1 881,42 гривень, 27.08.2013 року - 3 800,00 гривень, 26.09.2013 року - 5 000,00 гривень, що підтверджується відповідними заявами на видачу готівки (а.с. 17, 18, 19, 20). 03.02.2014 року через ПАТ «КБ «Хрещатик» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачці здійснено виплату розміру вкладу та нарахованих відсотків на загальну суму 21 316,74 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем неналежним чином виконано зобов'язання за договором строкового банківського вкладу №Т-124-14, а саме, порушено строк повернення вкладу позивачці. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора у зв'язку із порушенням відповідачем умов договору, у відповідності до ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми за весь період користування вкладом та нарахованими на нього відсотками, що за розрахунком позивачки станом на 03.02.2014 року складає 381,56 гривень (а.с. 57-59). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» на її користь 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 381,56 гривень є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки індекс інфляції, розмір якого з урахуванням фактично здійсненої часткової виплати складає 106,46 гривень (а.с. 59-60). Щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» неустойки у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання, суд зазначає наступне. Позивачка посилається на те, що відносини між нею та відповідачем підпадають піж регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до ч. 5 ст. 10 якого у разі, коли виконавець прострочує надання послуги згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості послуги. У той же час, судом встановлено, що ПАТ «КБ «Даніель» надав позивачці послугу, яка зводилась до прийняття від неї грошових коштів з обов'язком виплати процентів на них. надання такої послуги було оформлено укладеним між банком та позивачкою договором строкового банківського вкладу. Так, після укладення цього договору між відповідачем та позивачкою виникли зобов'язальні відносини, яка регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладених договорів банківських вкладів. Положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відносини, що виникли між сторонами, не регулюють. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення неустойки на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є такими, що не засновані на законі. У суду немає правових підстав для їх задоволення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КБ «Даніель», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення індексу інфляції, 3% річних, неустойки та стягнути з відповідача на користь позивачки інфляційні втрати за час прострочення у розмірі 106,46 гривень, 3% річних у розмірі 381,56 гривень, а всього стягнути 488 (чотириста вісімдесят вісім) гривень 02 копійки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено ріщення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з ПАТ «КБ «Даніель» в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Справу розглянуто в межах заявлених позивачкою позовних вимог з урахуванням обраного нею способу захисту права. На підставі викладеного та

Outcome: partial