Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Деснянської районної в м. Києва державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова О.Р. про встановлення факту постійного проживання, прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивачка [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини за законом після померлої матері, а на момент смерті спадкоємець та спадкодавець разом не проживали. Спадкова справа не відкривалась, інформація про заповіт відсутня. Квартира [ADDRESS] придбана 29.01.2010 року: [PERSON] (чоловік позивачки), [PERSON] (спільна дочка позивачки та [PERSON] ), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (син [PERSON] від попереднього шлюбу), [PERSON] (мати позивачки) та [PERSON] (мати [PERSON] ). Після придбання квартири, всі співвласника зареєстрували своє місце проживання у новій квартирі, окрім [PERSON] та [PERSON] , остання переїхала жити до придбаної квартири, оскільки через свій похилий вік та погане самопочуття потребувала догляду. Таким чином, позивачка вказує на те, що фактично прийняла спадщину. На підставі викладеного, позивачка просить встановити факт постійного проживання позивачки та спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Встановити факт прийняття спадщини позивачкою, визнати право власності в порядку спадкування за законом [PERSON] на спадкове майно у вигляді 1/6 частини квартири. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. За клопотанням представника позивачки та на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва 20.05.2021 року замінено неналежного відповідача Деснянської районної в м. Києва державної адміністрації на належного - Київська міська рада. На адресу Деснянського районного суду м. Києва від представника відповідача КМР надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства на підставі поданих стороною доказів та проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача подану позову заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши вступне слово представника позивачки, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 13, 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч.ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 29.01.2010 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] в рівних частинах - по 1/6 кожний. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила зазначена частина квартири. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачка є донькою померлої [PERSON] 17.02.2021 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коптєлова О.Р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири, оскільки [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини 17.02.2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, строк для прийняття спадщини пропущено, померла зареєстрована та мешкала за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу, співвласники квартири [ADDRESS] , на момент придбання вказаної квартири проживали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з копії паспорту, позивачка зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 12.02.2010 року. Відповідно до копії акту голови ОСББ «Данькевича,12» [PERSON] проживала разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 12.02.2010 року по 5.02.2011 року. Факт проживання померлої разом із донькою - позивачкою за адресою реєстрації останньої підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні. Позивачка у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Проте, на дату смерті [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] . З відповіді приватного нотаріуса Коптєлової О.Р. вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] не відкривалася. Позивачка вказує, що на даний час нотаріус не може оформити свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, оскільки не достатньо документів, які б підтверджували факт вступу позивачки в управління та володіння спадковим майном, а відтак вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Для заявника встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що особа, яка прийняла спадщину померла, а тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення відповідного факту. Також статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Крім того, згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею померлої, остання, на час смерті проживала із позивачкою, а відтак з огляду на позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд вважає, що вимоги сторони позивача щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved