Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] 03 вересня 2021 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 2002 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 липня 2010 року. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час навчається в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. В зв`язку з навчанням [PERSON] потребує коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, кошти на оплату навчання, тощо. Позивач не в змозі самостійно утримувати спільного з відповідачем сина. На даний час їхній син проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, отримує дохід, однак добровільно матеріальну допомогу не надає. Ухвалою від 15 вересня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 годину 00 хвилин 2021 року 11 жовтня 2021 року. Ухвалою від 11 жовтня 2021 року судове засідання відкладено у зв`язку із заявленим клопотанням на 14 годину 00 хвилин 01 листопада 2021 року.\~ Представником відповідача адвокатом Якименко В.В. за вх. № 9783/21 від 20.10.2021 року направлено до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні аргументуючи наступним. Позов визнає частково, а саме погоджується із своїм обов`язком, як батька сплачувати аліменти сину, який продовжує навчання, але не погоджується із способом стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів). Сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідач [PERSON] немає змоги, у зв`язку з наступними обставинами. Син проживає в даний час з матір`ю (позивачкою), не в гуртожитку, за бажанням сина [PERSON] може проживати із відповідачем [PERSON] . Той факт, що позивачка разом із сином проживають в м. Кобеляки, не відповідає дійсності, оскільки вони проживають у м. Полтаві, де позивачка має оплачувану роботу. Тому ніякої необхідності нібито їздити щодня на навчання за 80 кілометрів немає. До того ж велика вірогідність дистанційного навчання студентів вузів у зв`язку з пандемією COVID-19. Стан здоров`я у сина задовільний, хронічними хворобами не хворіє. До таких обставин відповідач відносить втрату роботи у зв`язку з виходом на пенсію за станом здоров`я. У відповідності до наказу ГУНП в Полтавській області від 22.09.2021 № 470 о/с, відповідача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу). Весь час, поки відповідач працював і до настання сином повноліття з відповідача стягували аліменти на утримання в розмірі 1/4 частки заробітної плати, що становило близько 3 500 грн. Оскільки очікувана пенсія буде становити близько 10 000 грн., то 1/4 частки буде становити 2 500 грн., що при єдиному джерелі доходів та необхідності сплати аліментів на утримання двох малолітніх дітей 1/3 частки пенсії буде для відповідача надмірним тягарем. А тому вважає, що розмір аліментів може бути встановлений у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно до закінчення сином навчання. У судове засідання 01 листопада 2021 року з`явилися позивачка, відповідач і його представник. Третя особа належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позивачка [PERSON] поала заперечення на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у якому прохала: відмовити у задоволенні вимог про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, [PERSON] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 1 500 грн; стягнути з відповідача [PERSON] починаючи з дня пред`явлення позову на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою; зобов`язати відповідача надати відомості з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права на нерухоме майно за адресою та документи про підставу проживання за адресою: [ADDRESS] , а також відомості з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права на нерухоме майно за адресою та документи про підставу проживання за адресою [ADDRESS] . Оскільки, дитина мешкає безпосередньо з позивачкою [PERSON] на даний час її матеріальне становище ускладнене лікуванням хвороби а також необхідністю найближчим часом оперування. Оскільки в позивачки виявлена анемія тяжкого ступеню через яку вона має сильну слабкість та важкість навіть у пересуванні. На даний час, вона змушена постійно займатися діагностуванням та лікуванням своєї хвороби. Лише її фізичних та матеріальних ресурсів не є достатнім для того щоб забезпечити належний рівень життя для сина. 28 жовтня 2021 року у позивачки під час проведення колоноскопічного обстеження виявлено пухлину, ця обставина звісно відобразиться на матеріальному становищі сина [PERSON] , який повністю знаходиться на моєму утриманні. Позивачка свої фінансові ресурси змушена направити в найближчий час на боротьбу з хворобою. Водночас зазначає, що не має у своїй власності ні нерухомого майна ні цінного рухомого. Крім того, зазначає, що на своєму утриманні має непрацездатну матір [PERSON] . Відповідач за весь час, що ми розлучені крім офіційних виплат аліментів нічим їй не допомагав ні у вихованні ні у матеріальному плані. Також син [PERSON] потребує матеріальної допомоги на транспортні витрати, зв`язок, харчування, витрати пов`язані з навчанням, відпочинок, придбання одягу, а відповідач взмозі сплачувати аліменти. Відповідач та його представник у судовому засіданні не заперечували щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн та висловлювали згоду на стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини доходів у разі неможливості задоволення вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] у судове засідання надав клопотання у якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі, розгляд справи прохає здійснювати без його участі та задовольнити вимогу. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до довідки № 205 від 19.08.2021 року [PERSON] є студентом 1 курсу, групи 101-ТК Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», денної форми (контракт). Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (а.с.9). Згідно договору № 09.26-21 між Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» та [PERSON] було встановлено домовленість про надання освітніх послуг та сплачено вартість даних послуг в розмірі 22 200,00 грн (а.с11-12). З копії квитанцій від 02.08.2021 року за ТВБВ 10016/070 проведено оплату за навчання (контракту) студента [PERSON] в розмірі 11 000 грн (а.с.10). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Подаючи до суду відзив на позов, відповідач не надав належних доказів того, що він не має можливості утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, а як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з продовженням навчання. Більш того, відповідач підтвердив можливість надання ним такої допомоги. Оскільки повнолітня дитина продовжує навчання, вона потребує матеріальної допомоги, так як несе витрати на придбання канцелярського приладдя, одягу та харчування, ліки. Враховуючи наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню на утримання дитини, що продовжує навчання, суд виходить з наступного. За змістом статей 199, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів доходів (заробітку) відповідача, та поряд з цим на обґрунтування своїх вимог не надала до суду належних доказів щодо розміру доходу відповідача. Матеріали справи не містять доказів щодо розміру заробітку (доходу) відповідача - платника аліментів, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсний дохід відповідача та чи в змозі останній сплачувати аліменти у визначеній ним твердій сумі. Натомість з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сину позивачки [PERSON] виповнилося 18 років, він продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати батько. [PERSON] потребує допомоги батьків, а відповідач хоча і звільнений з останнього місця роботи за станом здоров`я та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання двох інших неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), не позбавлений можливості надавати таку допомогу сину, який навчається. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на період навчання повнолітнього сина, у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 вересня 2021 року та до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30 червня 2025 року, за умови, що він буде продовжувати навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. У такому разі сукупний розмір аліментів, які підлягатимуть стягненню з відповідача за цим рішенням та за судовим наказом, виданим Полтавським районним судом Полтавської області щодо двох інших дітей, не перевищуватиме 1/2 (1/3 + 1/6) доходу відповідача, а тому може вважатися об`єктивно співмірним. Визначаючи такий розмір аліментів, судом враховано положення ст. 180, 200 СК України за приписами яких обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 608,36 грн, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial