Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивачка 26.06.2020 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Після збільшення розміру позову 30.09.2020 р. просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 70720,38 грн. за період з 24.10.2019 р. до 30.10.2020 р. та 15000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що з 06.06.2019 р. до 23.10.2019 р. вона працювала у ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на посаді начальника сектору управління персоналом, діловодства та контролю. Наказом по підприємству № 241 від 22.10.2019 р. вона звільнена з роботи 23.10.2019 р. згідно п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Відповідач лише 19.11.2020 р. виплатив їй заборговану заробітну плату в сумі 29949,29 грн. Згідно ст.117 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні, тому вона має право на відшкодування середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку, починаючи з 24.10.2019 р. по день фактичного розрахунку. Згідно наданої відповідачем довідки її середньомісячна зарплата за останні два місяці роботи становить 10142,13 грн. (4714,06 грн. за вересень 2019 р. + 5428,07 грн. за жовтень 2019 р.), розмір середньоденної зарплати складає 274,11 грн. (10142,13 грн. : 37 робочих днів у вересні жовтні 2019 р.). Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 24.10.2019 р. до 30.10.2020 р. становить 70720,38 грн. (274,11 грн. х 258 робочих днів), дана сума вказана уже з відрахуванням всіх встановлених законодавством України податків та обов`язкових платежів. Оскільки відповідачем грубо порушено її конституційне право на отримання гідної заробітної плати у встановленому розмірі та у передбачені строки, неправомірними діями відповідача їй спричинена моральна шкода. Порушення її законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки вона, являючись особою, яка не досягла пенсійного віку, одинокою, протягом більше одного року була позбавлена коштів на проживання. Спричинену моральну шкоду оцінює у 15000 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, визнав позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому просив врахувати, що кількість робочих днів за період прострочення розрахунку складає не 258, а 255, не заперечував щодо часткового задоволення вказаної вимоги; вимогу про стягнення моральної шкоди не визнав і просив відмовити у її задоволенні. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах. Позивачка [PERSON] з 06.06.2019 р. до 23.10.2019 р. працювала у відповідача ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» на посаді начальника сектору управління персоналом, діловодства та контролю. Наказом по підприємству № 241 від 22.10.2019 р. вона звільнена з роботи згідно п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Згідно наданої відповідачем довідки № Б-203 від 25.06.2020 р. заборгованість перед позивачкою із невиплаченої заробітної плати за період з червня до жовтня 2019 р. становить 29949,29 грн. У відповідності з вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідач виплатив позивачці заборговану заробітну плату шляхом перерахунку на її рахунок лише 19.11.2020 р. Тому відповідач зобов`язаний виплатити позивачці її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, зокрема, за заявлений позивачкою період з 24.10.2019 р. до 30.10.2020 р. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата. Згідно наданої відповідачем довідки (а.с.46) суд визначає середньомісячну зарплату позивачки за останні два місяці роботи у розмірі 10142,13 грн. (4714,06 грн. + 5428,07 грн.), розмір середньоденної зарплати складає 274,11 грн. (10142,13 грн. : 37 робочих днів). Розрахунок середнього заробітку позивачки за час затримки розрахунку за період з 24.10.2019 р. до 30.10.2020 р. наступний: 274,11 грн. х 256 робочих днів = 70172,16 грн. При цьому тривалість робочого часу визначена листом Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» та листом Міністерства соціальної політики від 29.07.2019 р. № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік». Визначений судом розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку вказаний уже з відрахуванням всіх встановлених законодавством України податків та обов`язкових платежів. У відповідності з вимогами ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя.\~Порядок відшкодування\~моральної шкоди\~визначається законодавством. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до\~вимог п.\~2,\~3\~ч.2\~ст.23\~ЦК України\~моральна шкода\~полягає у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї чи\~близьких родичів;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна. Відповідно до\~вимог ч.1\~ст.1167\~ЦК України\~моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні конституційного права позивачки на отримання заробітної плати у встановленому розмірі та у передбачені строки, не проведенні протягом більше одного року розрахунку з позивачкою, останній спричинена моральна шкода. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, що їх позивачка, яка не досягла пенсійного віку та є одинокою, зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, перебуванні у тяжкому матеріальному становищі з огляду на відсутність коштів на проживання, втраті нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер неправомірних дій відповідача, глибину душевних страждань позивачки, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 5000 грн., які підлягають стягненню з відповідача у користь позивачки. З відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (по 840,80 грн. за кожну з позовних вимог). На підставі наведеного, відповідно до ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23, 1167 ЦК України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями), листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік», листа Міністерства соціальної політики від 29.07.2019 р. № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік»,

Outcome: approved