Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що покійним [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину зазначеної квартири. До його спадкоємців першої черги відносились: дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, вступивши у володіння спадковим майном. Однак до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, та відмову від спадщини також не подавала. [PERSON] 06.05.2009 року звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкову 1/2 частину квартири [ADDRESS], приховавши існування інших спадкоємців. Заочним рішенням суду 12 травня 2009 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2013 року вказане рішення Фастівського міськрайонного суду було скасовано як незаконне та ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] було відмовлено. При цьому [PERSON] зареєструвала в Фастівському МБТІ на своє ім»я право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Після рішення Апеляційного суду цю реєстрацію [PERSON] не скасувала, в результаті чого за даними Реєстру прав власності на нерухоме майно 1/2 частина вказаної квартири до цього часу залишається зареєстрованою на її ім»я. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на законних підставах квартиру [ADDRESS] Після її смерті, її діти позивачі по справі та дочка покійної [PERSON] - [PERSON], в порядку спадкування за правом представлення, у встановлений законом строк звернулись до нотконтори з заявами про прийняття спадщини. Однак їм було відмовлено в зв»язку з тим, що 1/2 частина квартири, яка належала [PERSON], зареєстрована на ім.»я [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала, зустрічний позов [PERSON] не визнала, оскільки в документах померлої [PERSON] є розбіжності в місці її народження. Представник позивачів [PERSON] та позивач [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на вище вказані обставини. Відносно зустрічних позовів представник [PERSON] підтримав думку [PERSON], а також звернув увагу суду, що з [PERSON] слід стягнути судовий збір. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково не заперечували проти визнання за спадкоємцями права власності по 1/5 частині квартири. Звернулись до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на 1/5 частину квартиру. Також представник [PERSON] просив скасувати державну реєстрацію права власності на ? частину квартири, що зареєструвала на себе [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не заперечувала проти заявлених позовів, а зустрічний позов [PERSON] підтримала. А також зазначила, що в [PERSON] присутні розбіжності в даті народження. Представники третіх осіб Фастівська міська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Київській області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області в судове засідання не зявились, надіслали суду письмові заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину зазначеної квартири. До його спадкоємців першої черги відносились: дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, вступивши у володіння спадковим майном. Однак до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, та відмову від спадщини також не подавала. [PERSON] 06.05.2009 року звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкову 1/2 частину квартири [ADDRESS], приховавши існування інших спадкоємців. Заочним рішенням суду 12 травня 2009 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] (а.с.14). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2013 року вказане рішення Фастівського міськрайонного суду було скасовано як незаконне та ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] було відмовлено (а.с. 15). При цьому [PERSON] зареєструвала в Фастівському МБТІ на своє імя право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Після рішення Апеляційного суду цю реєстрацію [PERSON] не скасувала, в результаті чого за даними Реєстру прав власності на нерухоме майно 1/2 частина вказаної квартири до цього часу залишається зареєстрованою на її ім»я, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с.19). Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ч.2) встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації. Тобто, законом встановлено, що єдиною підставою для внесення до Державного реєстру запису про скасування державної реєстрації речового права є рішення суду про таке скасування. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вимога про скасування реєстрації права власності на ім.»я [PERSON] на ? частину квартири, яка була здійснена на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду від 12.05.2009 року, яке скасовано, підлягає також задоволенню. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на законних підставах квартиру [ADDRESS] так як відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року ) [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], вона вважається такою, що прийняла спадщину і є власником не тільки спадкової ? частини, а й одноосібною власницею всієї квартири в цілому. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON], її діти позивачі по справі за основним та зустрічними позовами та дочка покійної [PERSON] - [PERSON], в порядку спадкування за правом представлення ([PERSON] дочка [PERSON], померла [INFO] року в м. Саратові), у встановлений законом строк звернулись до нотконтори з заявами про прийняття спадщини. Однак їм було відмовлено в звязку з тим, що 1/2 частина квартири, яка належала [PERSON], зареєстрована на імя [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК 1963 року онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем, вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлим батькам. Подібне правило закріплене і в ч. 1 ст. 1266 ЦК України, де вказано, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Разом з тим, суд критично відноситься до заперечень [PERSON], щодо прийняття спадщини онукою спадкодавця [PERSON], так як надані підтвердження, що мати позивачки [PERSON] померла, її батьками були [PERSON] та [PERSON], вважаючи за технічну помилку вказане місце народження, оскільки свідоцтва про народження поновлювались. Суд не бере до уваги заперечення представника [PERSON], щодо прийняття спадщини [PERSON], так як існують розбіжності в даті його народження в пенсійному посвідченні (1938 та 1939 роки), оскільки в свідоцтві про народження останнього також підтверджено, що його батьками були [PERSON] та [PERSON]. Всі спадкоємці своєчасно і належним чином звернулись до нотаріальної контори, своєчасно прийняли спадщину та підтвердили той факт, що спадщину прийняли після померлої 25.05.2012 року [PERSON], яка вказана матірю всіх спадкоємців. Наведене підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: свідоцтвами про смерть [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11, 12, 56); свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про її одруження та зміною прізвища на [PERSON] (а.с. 7, 8); свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.9); свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про її одруження та зміною прізвища на [PERSON] (а.с.10); свідоцтвом про народження [PERSON] ( а.с. 38); свідоцтвом про народження [PERSON], витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та зміну прізвища на [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 53-55); копією свідоцтва на право спільної сумісно власності на квартиру [ADDRESS], виданого на імя [PERSON], [PERSON] ( а.с. 6); довідкою Фастівського МБТІ №168 від 11.03.14 р., з якої вбачається, що ? частина квартири зареєстрована на імя [PERSON], а інша ? частина квартири зареєстрована на імя [PERSON] ( а.с. 17); витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS], згідно якого на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] належить по ? частці ( а.с.19); відмовою завідувача Фастівської міської держнотконтори у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 44); копією спадкової справи №142/2012 року після померлої [PERSON] (а.с.84-103); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 83). Аналізуючи дані докази, суд вважає їх достовірними, а позовні вимоги доведені в повному обсязі. Вирішуючи питання сплати судового збору [PERSON], суд прийшов до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір за подання позову до суду в розмірі 255 грн. 50 коп., що відповідає частці її позовних вимог, оскільки відповідно до п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», пільгами щодо сплати судового збору користуються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. В свою чергу надала суду, документ, що її чоловік Кобилочний є інвалідом 1 групи, визнаний судом недієздатним, а вона призначена його опікуном. При цьому [PERSON] в даному судовому засіданні не є його законним представником та не представляє ( чи захищає ) його інтереси, тобто не є представником інваліді 1 групи. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року ), ст.ст. 1218, 1261, 1266 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved