Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, просять ухвалити рішення, яким припинити обтяження у виді арешту на [ADDRESS] та зобовязати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради скасувати запис про обтяження майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна під № 4423442, яким накладено арешт на квартиру № 2 з прибудовою на вул. Вишенського, 29 в м. Львові згідно повідомлення б/н, 17.02.2004 року ВДВС Личаківського районного управління юстиції, внесеного до Реєстру 30.01.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що є співвласниками квартири № 2 на вул. Вишенського, 29 у м. Львові, яка перебуває у спільній сумісній власності. У звязку з судовими спорами відносно цієї квартири, які тривали протягом 2004 2006 років ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.02.2004р. в порядку забезпечення позовних вимог накладено арешт на згадану вище квартиру та заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по її відчуженню, в тому числі передавати в оренду та суборенду, заставу, продавати додаткові жилі приміщення для квартири № 2 реконструйованого горища на вул. Вишенського у м. Львові, а також проводити реконструкцію горища будинку, в тому числі здавати його в експлуатацію. Спір, в межах якого вжито заходів забезпечення позову вирішений по суті з ухваленням рішення суду, яке переглядалось судом апеляційної інстанції та залишене без змін, у звязку з чим за заявою представника відповідача ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.04.2006р. скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього суду від 17.02.2004р. Ухвала про скасування заходів забезпечення позову для виконання направлена у ВДВС в Личаківському районі м. Львова та ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», внаслідок чого 22.05.2006р. державним виконавцем винесено постанову про звільнення квартири з-під арешту, яку направлено для виконання в ЛОДКБТІ та ЕО. Незважаючи на це, в 2017р. виявили, що квартира на даний час перебуває під арештом на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 17.02.2004р. Так, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі ухвали суду про забезпечення позову Першою Львівською державною нотаріальною конторою 27.01.2007р. зареєстровано обтяження за № 4412233 від 27.01.2007р. Відомості про припинення обтяження № 4412233 внесені до реєстру 22.02.2017р., однак, при зверненні іншого співвласника [PERSON] виявлено наявність іншого обтяження № 4423442, яке також зареєстровано Першою Львівською державною нотаріальною конторою 30.01.2007р. на підставі повідомлення від 17.02.2004р. ВДВС Личаківського районного управління юстиції. Відповідно до чинного на той час законодавства, при накладенні арешту на нерухоме майно державний виконавець не пізніше наступного дня надсилає повідомлення нотаріальному органу за місцезнаходженням нерухомого майно, у звязку з чим таке повідомлення від 17.02.2004р. базується на ухвалі Личаківського районного суду м. Львова від 17.02.2004р. про забезпечення позову, яка також для виконання направлялась у Першу Львівську державну нотаріальну контору. По суті, на підставі однієї ухвали арешт накладено двічі, оскільки така ухвала для виконання надіслана безпосередньо судом, а також органами ДВС і в кінцевому, Першою Львівською державною нотаріальною конторою двічі внесено дані до Реєстру обтяжень. Одне на підставі отриманої із суду ухвали, а друге на підставі повідомлення державного виконавця. Звернувшись до Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області отримали відповідь про неможливість вилучення запису про обтяження за № 4423442, оскільки виконавче провадження в межах якого накладено арешт знищене. Перша Львівська державна нотаріальна контора на їхній запит направила лише повідомлення державного виконавця від 23.03.2004р. № 4732. З вини органу ДВС, який належним чином не забезпечив виконання ували суду від 28.04.2006р. про скасування заходів забезпечення позову, Перша Львівська державна нотаріальна контора не скерувала відповідної інформації державному реєстратору, а останнім в свою чергу не внесено відомостей до Єдиного державного реєстру заборон відчуження. Таким чином, арешт, який у встановленому законом порядку скасований продовжує діяти, що обмежує їхні права як власників. Тому, просять його скасувати в позасудовому порядку. В судове засідання позивачі не зявились, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Скерували до суду заяви про підтримку позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Аналогічну заяву подав представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], повноваження якого підтверджуються ордером серії ЛВ № 072575. Представник відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання також не зявився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду відзив на позовну заяву, до якого долучив документи, які підтверджують направлення цього відзиву іншим учасникам справи. Проти обґрунтованості позову заперечує з тих підстав, що Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради є неналежним відповідачем у даному спорі, оскільки не порушувало прав позивачів і не приймало рішень, яке останніми оскаржується. Крім того, заперечує проти вимоги про зобовязання скасувати запис про обтяження майна, оскільки суд не вправі втручатись у діяльність органу державної реєстрації прав. Просять в задоволенні позовних вимог, які предявлені до Управління відмовити. Представник відповідача Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання також не зявився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. За підписом завідуючого Першої Львівської державної нотаріальної контори до суду надійшли заперечення проти позову, в яких вказується, що такий орган є неналежним відповідачем, оскільки відносно позивача не допущено жодного порушення закону. Інформація в Єдиний реєстр про реєстрацію обтяжень обєкта нерухомого майна відносно згаданої вище квартири внесена на підставі відповідних заяв та повідомлень обтяжувачів, а вилучення запису з реєстру здійснюється реєстратором на підставі заяви про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна. Просить справу слухати у відсутності представника Першої Львівської державної нотаріальної контори. Представник відповідача Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Враховуючи вимоги ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи. В такому випадку, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив та заперечення представників відповідачів, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира № 2 в будинку № 29 на вул. Вишенського, 29 у м. Львові, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію відповідного свідоцтва від 14.10.2004р. (а.с.16). [PERSON] ухвали судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.02.2004р. (а.с.7), в порядку забезпечення позовних вимог на згадану квартиру накладено арешт, а також заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по її відчуженню, в тому числі передавати в оренду та суборенду, заставу, продавати додаткові жилі приміщення для квартири № 2 реконструйованого горища на вул. Вишенського у м. Львові, а також проводити реконструкцію горища будинку, в тому числі здавати його в експлуатацію. Вказана ухвала, відповідно до її резолютивної частина направлена до Першої Львівської державної нотаріальної контори, Львівського МБТІ та ВДВС Личаківського району м. Львова. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.04.2006р. (а.с.8), яка не оскаржувалась та набрала законної сили скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.02.2004р. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р., який був чинним на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, у разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.14) на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 17.02.2004р. відносно згаданої вище квартири 27.01.2007р. Першою Львівською державною нотаріальною конторою ЛМНО проведено реєстрацію обтяження за № 4412233, яке припинено 20.02.2017р. Натомість, як вбачається з відповіді Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 21.07.2017р., в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна також наявний запис про обтяження № 4423442, яким накладено арешт на квартиру з прибудовою за адресою м. Львів, вул. Вишенського, 29/2. Підставою обтяження є повідомлення б/н, 17.02.2004р. ВДВС Личаківського районного управління юстиції. Таке обтяження внесено до Реєстру 30.01.2007р. Першою Львівською державною нотаріальною конторою. Відповідно до повідомлення державного виконавця про накладення арешту на квартиру № 2 на вул. Вишенського, 29 у м. Львові згідно ухвали суду від 17.02.2004р. (а.с.19), таке у відповідності до вимог ч. 2 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. надісланого до Першої Львівської державної нотаріальної контори 23.03.2004р. та отримано останньою 29.03.2004р., тобто після реєстрації обтяження № 4412233, хоча на підставі повідомлення органу ДВС обтяження № 4423442 зареєстровано 30.01.2007р. Виходячи з мотивів позову, на підставі повідомлення державного виконавця від 23.03.2004р. обтяження не реєструвалось. Вказане свідчить про те, що в загальному, інформація про реєстрацію обтяження на підставі ухвали від 17.02.2004р. направлялась до Першої Львівської державної нотаріальної контори тричі, а сама реєстрація на підставі цієї ж ухвали проведена двічі. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. [PERSON] із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому,\~відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, згідно ч. 2 ст. 393 ЦК України, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав), відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 цього Закону, це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015р. в редакції Постанови КМУ № 553 від 23.08.2016р., державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених\~статтею 27\~Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Одним з таких документів, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. [PERSON] ч. 2 ст. 26 цього Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом «а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У справі яка розглядається судом встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова 28.04.2006р. скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.02.2004р. у виді арешту зазначеної вище квартири, однак всупереч вимогам ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідні відомості, в частині скасування запису про державну реєстрацію обтяження № 4423442 до Державного реєстру прав не внесенні. Саме ж обтяження № 4423442, відповідно до матеріалів справи, зареєстровано помилково, адже вчинене повторно на підставі судового рішення, за яким раніше було зареєстровано обтяження відносно того самого майна. Оскільки наявність зареєстровано обтяження, яке будучи скасованим продовжує зберігати чинність, створюючи тим самим перешкоди для позивачів у користуванні та розпорядженні належним їм майном, позов в частині припинення обтяження та скасування запису про нього належить визнати обґрунтованим та задовольнити. Вказане узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 393 ЦК України, адже правовим актом, який порушує права власників є рішення про державну реєстрацію обтяження № 4423442, а відновленням становища, яке існувало до видання цього акта є припинення обтяження і скасування запису про нього. Що стосується позовних вимог про покладення на Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР обовязку скасувати запис про обтяження майна, в цій частині позов належить залишити без задоволення. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх обєднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені у ст. 24 цього Закону, а ст. 38 встановлена відповідальність у сфері державної реєстрації прав. [PERSON] ч. 5 ст. 24 зазначеного Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобовязуючи його приймати такі рішення. Оскільки дане рішення суду про припинення обтяження та скасування запису про нього створює у відповідача обовязок скасувати такий запис, вимога про покладення на Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР цього обовязку є передчасною та у звязку з цим не підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: partial