Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом, зазначивши, що [PERSON] 26 листопада 1988 року зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. 12 травня 1997 року позивач [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частинах квартиру [ADDRESS]. 30 січня 2014 року [PERSON] померла. Як зазначають позивачі, вони є єдиними спадкоємцями після смерті останньої та вважать себе такими, що фактично прийняти спадщину, оскільки проживали разом із [PERSON] у вказаній квартирі на час її смерті. Між тим, незважаючи на те, що їх право як спадкоємців після померлої [PERSON] ніхто не оспорює, та між ними немає спору відносно до належності кожному із них рівної частини в спадковому майні, на прохання видати свідоцтво про право наспадщину за законом державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на тій підставі, що відсутні про те, що 1/2 частина вищевказаної квартири дійсно належить на праві власності та зареєстровано за спадкодавцем. Договір купівлі-продажу квартири від 12 травня 1997 року не зареєстровано належним чином у відповідних державних реєстраційних органах. У звязку з цим, позивачі просять суд визнати за ними по ? частині квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 1997 року [PERSON] та [PERSON], які перебували у шлюбі з 26 листопада 1988 року, купили в рівних частинах квартиру [ADDRESS], що підтверджується відповідних договором, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 січня 2014 року [PERSON] померла. Спадкоємцем першої черги після її смерті є позивачі по справі чоловік [PERSON] та донька [PERSON], які проживали разом з [PERSON] у вищевказаній квартирі, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, а отже кожному із них повинно належати по ? частині спірної квартири. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що передбачено ст. 1268 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права позивачів, позовні вимоги щодо визнання права власності є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Outcome: approved