Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом і свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] (чоловік і батько позивачів), який був учасником фірми «Олімп» у формі ТОВ із часткою в статутному фонді товариства в розмірі 50 % вартістю 00 грн. 50 коп.. [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями померлого першої черги і згідно свідоцтв про право на спадщину за законом є співвласниками (по 1/3 частині кожний) частки в статутному фонді фірми «Олімп» у формі ТОВ, яка належала [PERSON]. 29.04.2013 року апеляційний суд Сумської області ухвалив рішення, яким рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2012 року змінив в частині розміру сум, що підлягають стягненню. Стягнув з фірми «Олімп» у формі ТОВ: на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору та витрат по оплаті судових експертиз в сумі 9 193,19 грн., витрат на правову допомогу в сумі 3 193,50 грн.; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Згідно рішень Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2013 року, від 26.01.2015 року та від 17.07.2015 року, з фірми «Олімп» у формі ТОВ на користь Позивачів стягнуті інфляційні збитки та 3 відсотки річних за невиконання зобов»язання зі сплати частки у майні фірми. 18.12.2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Ліфер О.М., за участі понятих, та в присутності [PERSON] та директора фірми «Олімп» у формі ТОВ [PERSON], складено акт опису й арешту нежитлового приміщенням загальною площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: без права розтрати, відчуження, приховування чи підміни описаного й арештованого майна. [PERSON] прийняв описане майно на відповідальне зберігання та був попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. 26.11.2014 року проведено незалежну оцінку арештованого нежитлового приміщення та визначено його вартість в розмірі 649 490,00 грн.. Реалізація нежитлового приміщення відбувалася шляхом проведення електронних торгів. 15.04.2015 року, 18.06.2015 року, 17.08.2015 року - торги не відбулися у зв»язку з відсутністю покупців. Позивачі виявили бажання залишити за собою непродане нежитлове приміщення і 18.09.2015 року внесли різницю між початковою вартістю майна та сумою стягнення, в розмірі 222 723,91 грн.. 01.07.2016 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Ясенок І.Ю., в рахунок погашення боргу фірми «Олімп» у формі ТОВ перед Позивачами, передано Позивачам нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], яке належало фірми «Олімп» у формі ТОВ, про що складено відповідний акт та постанову. 01.07.2016 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О. на ім»я [PERSON], [PERSON], [PERSON] оформлено свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення за реєстровим номером №916, яке не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки 01.07.2016 року державним реєстратором: приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. вже було внесено запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], на ім»я [PERSON], на підставі договору купівлі продажу нежитлового приміщення посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. за реєстровим номером №1736. Позивачі вважають, що право власності фірми «Олімп» у формі ТОВ на нежитлове приміщенням заг. площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] припинилося згідно вимог ст. 346 ЦК України, у зв»язку із зверненням на нього стягнення на їх користь, а тому просять суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], укладений між фірмою «Олімп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON], посвідчений 01.07.2016 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською Альбіною Олексіївною за реєстровим №1736. Позивачка [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять суд їх задоволити. Представник відповідача фірми «Олімп» у формі ТОВ - Тищук Ю.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що оспорюваний договір є продовженням врегулювання заборгованості фірми «Олімп» у формі ТОВ перед ФОП [PERSON] в межах вже укладених між фірмою «Олімп» у формі ТОВ та ФОП [PERSON] мирових угод: від 13.02.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08 та від 02.03.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року у справі №13/104-09, а тому просить суд в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, стверджуючи, що укладання спірного договору купівлі-продажу нежитлового приміщенням жодним чином не порушує прав та інтересів позивачів. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на рішення господарського суду Сумської області від 22.09.2016 року у справі №920/897/16 та від 13.12.2016 року у справі №920/1101/16, які, на його погляд, підтверджують право власності [PERSON] на частину нежитлового приміщення за адресою:[ADDRESS], яка, за твердженням представника [PERSON], набута ФОП [PERSON] згідно мирових угод: від 13.02.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08 та від 02.03.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року у справі №13/104-09, а тому просить суд в позові відмовити. 3-тя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Ровенська А.О. належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, - до суду не з»явилася, причин неявки не повідомила, письмових пояснень по суті заявлених вимог до суду не подала. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який був учасником фірми «Олімп» у формі ТОВ із часткою в статутному фонді товариства в розмірі 50 % вартістю 00 грн. 50 коп.. [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями померлого першої черги і згідно свідоцтв про право на спадщину за законом є співвласниками (по 1/3 частині кожний) частки в статутному фонді фірми «Олімп» у формі ТОВ, яка належала [PERSON]. 29.04.2013 року апеляційний суд Сумської області ухвалив рішення, яким рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2012 року змінив в частині розміру сум, що підлягають стягненню. Стягнув з фірми «Олімп» у формі ТОВ: на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору та витрат по оплаті судових експертиз в сумі 9 193,19 грн., витрат на правову допомогу в сумі 3 193,50 грн.; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Згідно рішень Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2013 року, від 26.01.2015 року та від 17.07.2015 року, з фірми «Олімп» у формі ТОВ на користь Позивачів стягнуті інфляційні збитки та 3 відсотки річних за невиконання зобов'язання зі сплати частки у майні фірми. 22.09.2016 року господарський суд Сумської області ухвалив рішення у справі №920/897/16 про тлумачення правочину (мирової угоди), яким позов задовольнив частково, розтлумачив зміст мирової угоди від 13.02.2009 року, укладеної між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] і фірмою «Олімп» у формі ТОВ, затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08 за позовом: Фізичної особи-підприємця [PERSON] до відповідача: фірми «Олімп» у формі ТОВ про стягнення 84 674 грн. 00 коп. наступним чином: заборгованість відповідача в розмірі 84 674 грн. 00 коп. погашена перед позивачем шляхом передачі у власність ФОП [PERSON] нерухомого майна, розташованого на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS], яке складається з наступних приміщень: приміщення №1, частина коридору загального користування, загальною площею 6,1 кв.м.; №3, кабінет, загальною площею 11,5 кв.м.; №8, туалет, загальною площею 1,1 кв.м.; №10, туалет, загальною площею 2,8 кв.м.; №12, кабінет, загальною площею 8,4 кв.м.; №14, кладова, загальною площею 5,9 кв.м.; №15, коридор, загальною площею 5,3 кв.м.; №16, коридор, загальною площею 2,4 кв.м.; №19, кабінет,загальною площею 9,5 кв.м., загальною площею 60,4 кв.м. Факт переходу права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується Актом прийому-передачі майна від 02.03.2009 року та договором про припинення зобов»язання передачею відступного (нерухомого майна) від 03.03.2009 року, укладеними між ФОП [PERSON] і ТОВ фірмою «Олімп». Відмовляючи в задоволенні вимог позивача щодо тлумачення мирової угоди з приводу того, що в той час як затверджена судом мирова угода не потребує нотаріального посвідчення, в той час як укладений на її підставі договір на вимогу сторін може бути посвідчений нотаріусом, а невиконання технічних дій необхідних для виконання мирової угоди включно із договором про спосіб її виконання та не оформлення належним чином переходу права власності на нерухоме майно відповідно до зазначеного в мировій угоді переліку є ухиленням від виконання затвердженої судом мирової угоди та у відповідних випадках підставою для застосування статті 220 ЦК України; обставини, що можуть виникати із будь-яких майбутніх (що виникатимуть після затвердження судом мирової угоди) правовідносин між сторонами та третіми особами не є підставою для невиконання затвердженої судом мирової угоди, - суд посилався на те, що суд не може впливати на процедуру виконання рішення, а засади його подальшого виконання мають врегульовуватися виключно в добровільному порядку сторонами або згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». 13.12.2016 року господарський суд Сумської області ухвалив рішення у справі №920/1101/16 про тлумачення правочину (мирової угоди), яким уточнені позовні вимоги задовольнив, розтлумачив зміст мирової угоди від 02.03.2009 року, укладеної між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] і фірмою «Олімп» у формі ТОВ, затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року у справі №13/104-09 за позовом: Фізичної особи-підприємця [PERSON] до відповідача: фірми «Олімп» у формі ТОВ про стягнення 71 500 грн. 00 коп. наступним чином: заборгованість відповідача в розмірі 71 500 грн. 00 коп. погашена перед позивачем шляхом передачі у власність ФОП [PERSON] нерухомого майна, розташованого на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS], яке складається з наступних приміщень: приміщення №2 кабінет, площею 14,5 м2, приміщення №4 кабінет, площею 17,2 м2, приміщення №18 кладова, площею 5,3 м2, приміщення №17 коридор загального користування, загальною площею 4,3 м2; приміщення №1 коридор загального користування, площею 9,67 м2. Загальна площа таких приміщень становить 50,97 м2; факт передачі вищезазначеного нерухомого майна фірмою «Олімп» у формі ТОВ ФОП [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] (до мирової угоди від 02.03.2009) від 20.03.2009 та договором про припинення зобов»язання передачею відступного (нерухомого майна) від 27.03.2009, які укладені між ФОП [PERSON] та фірмою «Олімп» у формі ТОВ. 14.10.2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову у справі №818/1505/14 за позовом ФОП [PERSON] до ВДВС Сумського МУЮ про скасування постанов, виключення майна із акту опису та звільнення частини майна з під арешту, якою постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2014 року скасував, у задоволенні позовних вимог щодо скасування постанов ВДВС Сумського МУЮ «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 18.07.2014 року серії ВП №38069500, постанови Зарічного ВДВС Сумського МУЮ «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 19.05.2011 року серії ВП №25088195 - відмовив. В частині позовних вимог про виключення з опису та звільнення з під арешту частини нерухомого майна, приміщення які є власністю позивача в тому числі по мировій угоді від 13.02.2009 року, приміщення: №3 кабінет площею 11,5 кв.м.; №8 туалет площею 1,1 кв.м.; №10 туалет площею 2,8 кв.м.; №12 кабінет площею 8,4 кв.м., №14 кладова площею 5,9 кв.м., №15 коридор площею 5,3 кв.м.; №16 коридор площею 2,4 кв.м., №19 кабінет площею 9,5 кв.м.;, №1 коридор загального користування площею 6,1 кв.м. та по мировій угоді від 02.03.2009 р., приміщення - №2 кабінет площею 14,5 кв. м., №4 кабінет площею 17,2 кв. м., №18 кладова площею 5,3 кв. м., №17 коридор загального користування площею 4,3 кв. м.; №1 коридор загального користування площею 9,67 кв. м.; загальною площею 111,37 кв. м., згідно довідки КП СМБТІ від 14.09.2009 року №09420611, розміщених на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS], які раніше належали Фірмі «Олімп» у формі ТОВ, - провадження закрив. При цьому, в процесі розгляду справи судом встановлено, що згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2013 року та від 23.07.2013 року, власником приміщень, які передавались позивачу відповідно до мирових угод від 13.02.2009 року та від 02.03.2009 року, залишалася Фірма «Олімп» у формі ТОВ. У зв»язку із чим суд дійшов висновку, що оскільки ФОП [PERSON] не здійснив державної реєстрації права власності на нерухоме майно, то він і не набув права власності на частину приміщень в будинку №10 по вул. Першотравневій в м. Суми, а тому і не мав підстав оскаржувати дії ВДВС Сумського МУЮ. 07.05.2015 року господарський суд Сумської області ухвалив рішення у справі №920/494/15, яким в задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] до фірми «Олімп» у формі ТОВ, третя особа: [PERSON] про визнання договору про припинення зобов»язань передачею відступного (нерухомого майна) від 03.03.2009 року дійсним, - відмовив. При цьому, в процесі розгляду справи судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.09.2013 року право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 157,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за Фірмою «Олімп» у формі ТОВ. Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання договору про припинення зобов»язань передачею відступного (нерухомого майна) від 03.03.2009 року дійсним, на підставах визначених ч. 2 ст. 219 і ч. 2 ст. 220 ЦК України, суд зазначав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нотаріальному посвідченню договору перешкоджала обставина, яка не залежала від волі позивача або, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору. 18.12.2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Ліфер О.М., за участі понятих, та в присутності [PERSON] та директора фірми «Олімп» у формі ТОВ [PERSON], складено акт опису й арешту нежитлового приміщенням заг. площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: без права розтрати, відчуження, приховування чи підміни описаного й арештованого майна. [PERSON] прийняв описане майно на відповідальне зберігання та був попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. У свідоцтві про зміну імені виданому 11.12.2014 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції зазначено, що [PERSON] змінив прізвище на [PERSON]. 01.07.2016 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Ясенок І.Ю., в рахунок погашення боргу фірми «Олімп» у формі ТОВ перед Позивачами, передано Позивачам нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], яке належало Відповідачу, про що складено відповідний акт та постанову. 01.07.2016 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О. на ім»я [PERSON], [PERSON], [PERSON] оформлено свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення за реєстровим номером №916. 01.07.2016 року між фірмою «Олімп» у формі ТОВ (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення заг. площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. за реєстровим номером №1736. Право власності [PERSON] на нежитлового приміщення заг. площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] зареєстроване 01.07.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 15189295). Правовідносини, що склалися між сторонами є цивільно-правовими і врегульовані ст.ст. 316-354, 655-660 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а в ч. 1 ст. 317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. В ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч.ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об»єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов»язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року (в редакції Закону станом на 01.07.2016 року) - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об»єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов»язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов»язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року встановлено, що право власності підлягає державній реєстрації прав. В ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об»єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна за №64652448 від 29.07.2016 року, наданої Центром надання адміністративних послуг у м. Суми вбачається, що [PERSON] (станом на 29.07.2016 року) не реєстрував прав власності на приміщення, які за твердженням його представника, ФОП [PERSON] отримав згідно мирової угоди від 13.02.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08 та мирової угоди від 02.03.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року у справі №13/104-09, у зв»язку із чим він не набув право власності на ці приміщення. Таким чином, твердження представників Відповідачів про те, що оспорюваний договір не порушує прав та охоронюваних законом інтересів Позивачів, оскільки частина приміщень загальною площею 111,37 кв.м. за адресою: [ADDRESS], вже належала [PERSON] на праві власності згідно мирових угод, є безпідставними та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. В ст. 346 ЦК України поміж іншим зазначено, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов»язаннями власника. Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. В ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» поміж іншим зазначено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов»язаний у п»ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. В ч. 1 ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). З акту та постанови державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу від 01.07.2016 року, вбачається, що на виконанні Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми перебувають виконавчі листи про стягнення боргу з фірми «Олімп» у формі ТОВ на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] В межах процедури виконавчого провадження на майно фірми «Олімп» у формі ТОВ, а саме: нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], звернуто стягнення шляхом його опису, вилучення та примусової реалізації СФ ДП «Сетам» через прилюдні торги. 15.04.2015 року, 18.06.2015 року, 17.08.2015 року - торги не відбулися в зв»язку з відсутністю покупців. 07.09.2015 року державний виконавець запропонував стягувачам залишити за собою нереалізоване майно. 14.09.2015 року Позивач - [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяву про залишення за собою нереалізованого майна, а 18.09.2015 року внесли різницю від початкової вартості майна в сумі 222 723,91 грн.. Отже, враховуючи приписи ст.ст. 319, 321, 346, 658 ЦК України, фірма «Олімп» у формі ТОВ не мала право продавати нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], оскільки права на це майно згідно вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Таким чином, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS], укладений між фірмою «Олімп» у формі ТОВ та [PERSON], посвідчений 01.07.2016 року приватним нотаріусом Сумського МНО Ровенською А.О. за реєстровим номером№1736, суперечить вимогам чинного законодавства України, у зв»язку із чим підлягає визнанню недійсним. В ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року (в редакції Закону станом на 01.01.2017 року) встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Право позивачів порушене і підлягає захисту в суді. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з фірми «Олімп» у формі ТОВ на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн., в дольовому порядку, тобто по 183,73 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved