Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом в якому зазначила, що відповідно до ордеру «на житлову площу в гуртожитку» від 01.06.2001 р. № 160 [PERSON] заселено у житлове приміщення [ADDRESS]. З метою реалізації права на приватизацію займаної квартири позивач звернулася з відповідною заявою та необхідними документами до відповідача, але отримала відповідь про неможливість приватизації вищевказаної кімнати по причині невідповідності ордеру ст.ст. 9 і 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208, оскільки ордер було видано СП ЖЕД «Облспоживспілка», який обслуговував вищевказаний гуртожиток. Тому позивачі просять суд зобов'язати Сумську міську раду в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії по передачі їм у власність (приватизації) житлового приміщення [ADDRESS]. Представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених вище підстав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги зе визнала, просила відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 01.06.2001 р. СП ЖЕД ОСС було видано Ордер № 160 на житлову площу в гуртожитку [ADDRESS], площею 12 кв. м на ім'я [PERSON], де остання з того часу зареєстрована і проживає. (а.с.6, 13) 10.08.2002 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована за адресою реєстрації матері. (а.с.7-11) Даний ордер на кімнату ні відповідачем, ні іншими особами не оспорюється. На звернення позивачки стосовно приватизації кімнати, відповідач листом від 04.07.2013 р. № 279/17.04-11 їй відмовив у приватизації кімнати [ADDRESS], оскільки ордер на вселення у спірні кімнати був виданий житлово-експлуатаційною організацією «Облспоживспілка», у якого будинок був лише на обслуговуванні, а не за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. (а.с.12) Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Статтею 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири. Судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] на законних підставах займають спірне житлове приміщення у гуртожитку і їх право на це приміщення ніким не оспорюється, що зокрема підтверджено представником відповідача у судовому засіданні. Також судом встановлено, що кімната [ADDRESS], підлягає приватизації і ніяких обмежень щодо її приватизації не має. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо) розглядається у порядку цивільного судочинства. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень. З огляду на викладене, оспорюване відповідачем право [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON], що виникло із житлових правовідносин, підлягає захисту в обраний [PERSON] спосіб. Таким чином, суд вважає необхідним позов, в частині зобов'язання Сумської міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії по передачі у власність (приватизації) [PERSON] та її неповнолітній доньці [PERSON] житлового приміщення [ADDRESS], підлягають задоволенню. В частині задоволення позовних вимог [PERSON] суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року № 500-VI, сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них, а відповідно до копії паспорта [PERSON] останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.09.2013 р., тобто менше п'яти років.

Outcome: partial