Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гирич О.В., [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач ( відповідач за первісним позовом) [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( позивача за первісним позовом) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підтвердження позовних вимог посилаються на те, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 11.03.1997 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на плаві спільної сумісної власності. [PERSON] ), громадянин Молдови, зареєстрував своє постійне місце проживання у даній квартирі за згодою інших співвласників після одруження з [PERSON] . З 2015 року відповідач проживає за кордоном. На даний час адреса його проживання невідома навіть для [PERSON] , оскільки шлюб між ними фактично припинений, що підтверджується поданим 26 січня 2021 року [PERSON] позов про розірвання шлюбу до Др огобицького міськрайонного суду. Оскільки відповідач вже багато років не проживає у належній позивачам квартирі без поважних причин, це свідчить про втрату ним інтересу до даного житла. Крім того, факт реєстрації [PERSON] у квартирі створює власникам перешкоди у реалізації права власності, зокрема порушує їхні право вільного користування розпорядження даною квартирою. Також це спричиняє їм матеріальні збитки, оскільки для оплати послуги з вивезення сміття враховується факт його реєстрації, а при призначенні державної субсидії на комунальні послуги враховуються його доходи, хоча він в оплаті послуг не бере. Добровільно знятися з реєстр місця проживання відповідач не бажає. Підтвердженням непроживання без поважних причин відповідача в квартирі з 2015 року є складений 19.012021 року ОСББ «Айстра» Акт про не проживання особи у багатоквартирному будинку. Оскільки відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , вони позбавлені можливості позасудовому порядку вирішити це питання, а тому виникла така необхідність. Позивач [PERSON] (відповідач за первісним позовом) в підтвердження позовних вимог посилаються на те, що його дружині на праві приватної власності належить частка в квартирі за адресою [ADDRESS] . Так як вони перебувають з нею у зареєстрованому шлюбі, він, як член сім`ї, зареєстрований в зазначеній квартирі та відповідно до їхньої попередньої домовленості, за кошти, котрі заробив за кордоном під час роботи в США в період 2019-2020 р. здійснив ремонт квартири та купив нові меблі і техніку. За їхнею домовленістю, після завершення роботи в США, вони мали продовжувати жити в м.Дрогобичі у вказаній квартирі. Маючи таку домовленість він беззастережно витратив на покращення житла більше 10 000 Доларів США. Крім цього він приклав значні особисті зусилля для здійснення ремонту, зокрема він допомагав майстрам під час виконання робіт. На даний час у вищевказаній квартирі проживає теща, він ( під час перебування на Україні) та його дружина. У зв`язку із суттєвими обмеженнями в пересуванні між кордонами держав через карантинні обмеження, він не може настільки ж регулярно відвідувати Україну як раніше. Проте останній раз він був в січні 2021 р. та мав дуже неприємну розмову із дружиною, яка висловила вимогу більше не з`являтися в їх квартирі та забрати особисті речі. Мало того, в останній день його перебування в Дрогобичі, він не зміг потрапити в квартиру, так як на вхідних дверях були поміняні замки. Так як він не має іншого житла в Україні та всі зароблені кошти вклав в спірну квартиру, вважає, що має право там проживати, тим більше на даний час є зареєстрований за вказаною адресою. Просить позов задоволити. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні не отримав, останнє повернуто за відсутністю адресата за вказаною адресою, яке міститься в матеріалах справи, однак про розгляд справи йому відомо, так як його представником - адвокатом Рупінським О. подано зустрічний позов. Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Як вбачається із копії Свідоцтва на право власності на квартиру від 11.03.1997р., видане Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, квартира загальною площею 41,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Факт не проживання відповідача у спірному будинку підтверджується Актом про не проживання осіб у багатоквартирному будинку від 19.02.2021р., згідно якого громадяни [PERSON] , [INFO] , у квартирі за [ADDRESS] , не проживає з 2015 року по час обстеження ( з 2015р. за словами власника квартири постійно проживає у Сполучених Штатах Америки, місто Чікаго). Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо. Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивачів підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак з 2015року року і по день обстеження не проживає ( проживає постійно у Сполучених Штатах Америки), що створює для позивачів незручності, оскільки вони додатково сплачують за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власникам житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є підставними та обґрунтованими. Згідно правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 11.04.2019 року прийнятій у справі №450/1138/17, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням виникає та існує за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що перебуває у спільній частковій власності, можливе лише за наявності обумовленої письмової згоди всіх співвласників цього житлового будинку та (або) подання ними спільного позову. За змістом положень ст.ст. 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», особа може мати декілька місць проживання, однак проведенням реєстрації свого місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання. Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності чле\-на сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд не бере до уваги ті обставини, на якій посилається позивач [PERSON] ( відповідач по первісному позову), що останній витрачав кошти на покращення житла (квартири [ADDRESS] ), те, що за його кошти було здійснено ремонт в квартирі, факт того, що позивач [PERSON] ( за первісним позовом), чинила йому перешкоди та унеможливлювали його доступ до житла, оскільки перелічені вище факти не підтверджуються жодними письмовими доказами, зокрема копіями квитанцій на придбання будівельних матеріалів, повідомлень в органи поліції з приводу протиправних дій власника квартири, ( рапортів працівників поліції), тощо, а відтак заявлені позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та приходить до висновку, що всі доводи та заперечення відповідача [PERSON] (позивача за зустрічним позовом) не спростовують вище зроблених висновків суду, а тому до уваги судом не приймаються. Враховуючи викладені обставини справи та правові норми, надавши оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначивши, що їх достатньо, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ), [INFO] , втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , що є підставою для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Outcome: approved