Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

\~ Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову пояснили, що 19 листопада 1996 року сторони уклали договір купівлі продажу з громадянкою [PERSON] на купівлю житлового будинку житловою площею 49.4 кв.м., розташованої за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Незабудок, буд. 53. В даний час в цій квартирі проживає родина позивачки чоловік [PERSON], мати [PERSON], син [PERSON], а також прописана [PERSON] - колишня невістка позивачки, яка вже не мешкає в даному помешканні, з 2013 року вона мешкає за адресою : [ADDRESS]. Відповідачка до цих пір не знялася з реєстраційного обліку за адресою : вул. Незабудок, буд. 53, що підтверджується платіжними документами про сплату комунальних послуг за будинок за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Незабудок, буд. 53, а також домовою книгою. Позивачі неодноразово просили відповідачку змінити реєстрацію за власним бажанням, за місцем постійного проживання, проте в добровільному порядку вона цього робити не бажає. Враховуючи той факт, що комунальні послуги зросли, позивачам важко оплачувати комунальні послуги за відповідачку. Факт не проживання [PERSON] в будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Незабудок, буд. 53 з 2013 року підтверджується довідкою складеною головою квартального комітету. В зв`язку з тим,що відповідачка продовжує бути зареєстрована у належному позивачам будинку, вони змушені сплачувати житлово комунальні послуги з урахуванням [PERSON], як мешканця будинку. Також, на адресу позивачів приходять повідомлення з банку про повернення кредиту, який відповідачка оформила на себе. Внаслідок цього, порушуються права володіння і користування позивачами своїм майном, а також може призвести до порушення їх права розпорядженням своїм майном. В звязку з цим, позивачі просять суд винести рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивачі до суду не з*явилися, надали до суду заяву в якій просять суд справу розглядати за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, неодноразово належним чином повідомлялась про розгляд справи, в звязку з чим суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Третя особа - ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області також не зявились до суду, про дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 19 листопада 1996 року сторони уклали договір купівлі продажу з громадянкою [PERSON] на купівлю житлового будинку житловою площею 49.4 кв.м., розташованої за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Незабудок, буд. 53.(а.с.11-12) В даний час в цій квартирі проживає родина позивачки чоловік [PERSON], мати [PERSON], син [PERSON], а також прописана [PERSON] - колишня невістка позивачки, яка вже не мешкає в даному помешканні, з 2013 року вона мешкає за адресою : [ADDRESS]. Відповідачка до цих пір не знялася з реєстраційного обліку за адресою : вул. Незабудок, буд. 53, що підтверджується довідками та домовою книгою.(а. с. 8-10, 13, 14-15, 19) Позивачі неодноразово просили відповідачку змінити реєстрацію за власним бажанням, за місцем постійного проживання, проте в добровільному порядку вона цього робити не бажає. В зв`язку з тим, що відповідачка продовжує бути зареєстрована у належному позивачам будинку, позивачі змушені сплачувати житлово комунальні послуги з урахуванням [PERSON], як мешканця будинку.(а.с.22). Також, на адресу позивачів приходять повідомлення з банку про повернення кредиту, який відповідачка оформила на себе. Внаслідок цього, порушуються права володіння і користування позивачами своїм майном, а також може призвести до порушення їх права розпорядженням своїм майном. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 150 Житлового Кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються ним для особистого проживання і\~\~проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість відповідача знятися з реєстраційного обліку у квартирі №5, будинку №17 по Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обовязків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Таким чином вбачається, що інакше як з допомогою суду позивачі не можуть захистити свої права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачів, визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved