Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом в якому просять розірвати договір оренди землі та стягнути заборгованість зі сплати орендної плати та пеню. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Дана земельна ділянка, площею 7,86 га, кадастровий номер 4821483400:03:000:0114 за договором оренди була передана СТОВ «ім. Мічуріна». Після отримання свідоцтва про право на спадщину, власники земельної ділянки звернулися до орендаря із явою, в якій повідомили про зміну власника та реквізити для перерахування орендної плати однак, станом на день подання позову орендну плату їм перераховано не було. Таким чином виникла заборгованість за період 2017-2019 роки у сумі, з урахуванням пені-56674,13 грн., які позивачі просять стягнути на їх користь з відповідача СТОВ «ім.. Мічуріна». Також, в зв`язку зі систематичною несплатою орендної плати просять розірвати договір оренди. Під час судового засідання представник позивачів підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просила про задоволення позову. Представник відповідача СТОВ «ім.. Мічуріна» позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача ТОВ «Братське Агро» у судове засідання не з`явився, до суду надіслав відзив на позовну заяву, в яком просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. 12 березня 2014 року між [PERSON] та СТОВ «ім.. Мічуріна» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,86 га, з кадастровим номером 4821483400:03:000:0114. 01.11.2017 року земельна ділянка була передана у користування ТОВ «Братське Агро» за договором суборенди. Термін дії договору до 11.01.2021 року. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті є позивачі у рівних частках. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частиною першої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Також відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивачі набули право власності на земельну ділянку 07.08.2018 року після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Таким чином, саме з 07.08.2018 року у позивачів виникло право вимагати у відповідача сплати орендної плати. Враховуючи момент виникнення у позивачів права на одержання орендної плати, порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 31 грудня 2018 року. При цьому, орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у вказаний строк, адже за відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки сплатити її до кінця попередніх років на користь позивача відповідач фактичної можливості не мав. Зазначені висновки викладені у постанові ВС від 09.12.2019 року у справі №09/1089/17. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до п. 4.1 Договору розмір орендної плати становить 5783,18 грн. Орендна плата сплачується у строк до 31 грудня поточного року (п. 4.3 Договору). Листом від 27 вересня 2018 року позивач [PERSON] повідомила орендаря СТОВ «ім. Мічуріна» про зміну власника землі та реквізити для сплати орендної плати. Однак, відповідач свій обов`язок щодо виплати орендної плати у строки, визначені договором оренди не виконав. Таким чином, з відповідача СТОВ «ім.. Мічуріна» на користь позивачів слід стягнути заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 17349,54 грн. (5783,18*3 (2017, 2018, 2019 рр.) та пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за один рік у сумі 561,75 грн., тобто по 4477,82 грн. на кожного позивача. Що стосується вимог про розірвання договору оренди. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Як встановлено судом, строк дії договору визначено до 11.01.2021 року, отже на момент прийняття рішення у справі строк дії договору закінчився. Законодавством не передбачено розірвання договору, який припинив свою дію, а отже у суду відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача СТОВ «ім.. Мічуріна» на користь позивачів слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 265,73 грн.

Outcome: partial