Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідачів ПАТ «Страхова компанія «Провідна», ТзДВ «Страхова компанія «ВіДі-Страхування», [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], а також останній, як представник позивача [PERSON], уточнені позовні вимоги від 18 серпня 2015 року підтримали та, обґрунтовуючи їх, [PERSON] пояснив, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 19 липня 2014 року близько 20 год. на 364 км + 930 м автодороги «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» в с.Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області за участю автомобіля [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], з вини [PERSON] [PERSON] було заподіяно майнову шкоду, що складається із втраченого доходу в розмірі 2233 грн., витрат на лікування в розмірі 825.85 грн., а також моральну шкоду у розмірі 50018.96 грн. При визначенні розміру втраченого доходу [PERSON] виходив із того, що він у період з 19 липня 2014 року по 30 липня 2014 року, тобто 11 днів, перебував на стаціонарному лікуванні у Теребовлянській центральній комунальній районній лікарні, а тому із урахуванням вимог ст.1197 ЦК України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» втрачений ним заробіток внаслідок ушкодження здоров»я становить 2233 грн. Крім того, перебуваючи на лікуванні у вказаному медичному закладі [PERSON] придбавав за власні кошти медикаменти та засоби медичного призначення на загальну суму 825.85 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Моральна шкода, яка заподіяна позивачу [PERSON] виразилась у моральних стражданнях, фізичному болі, порушенні звичного ритму життя. Також внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON] заподіяно майнову шкоду (упущену вигоду) в розмірі 29530.10 грн., оскільки був знищений належний йому транспортний засіб марки «ВАЗ-21113», д.н.з. [NUMBER], який він у період з 19 липня 2014 року по 6 лютого 2015 року не міг використовувати для здійснення підприємницької діяльності, моральну шкоду у розмірі 29000 грн., яка полягає в обмеженні вільного його та членів його сім»ї пересуванні, можливості безперешкодного спілкування з рідними, неможливості використовувати знищений автомобіль за прямим призначенням та одержувати у повному обсязі доходи, що в свою чергу призвело до порушення звичного ритму його життя та погіршення майнового стану. Крім того, позивач [PERSON] просить стягнути 500 грн. франшизи, яка передбачена полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4953269 від 10 квітня 2014 року, виданого відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Провідна». Таким чином, представник позивачів просить стягнути в користь [PERSON] із ПАТ «Страхова компанія «Провідна» 2233 грн. втраченого заробітку, 825.85 грн. витрат на лікування, 152.94 грн. моральної шкоди, а із [PERSON] та [PERSON] солідарно 49866.02 грн. моральної шкоди. Також просить стягнути в користь [PERSON] із [PERSON] та [PERSON] солідарно 29000 грн. моральної шкоди, 29530.10 грн. майнової шкоди (упущеної вигоди), 500 грн. франшизи. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» у судове засідання не з»явився, подав до суду письмові заперечення, згідно з якими просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за їх безпідставністю. Представник відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що підстав для відшкодування вказаним господарським товариством [PERSON] майнової шкоди (упущеної вигоди) немає. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав, вважає, що позивачами [PERSON] та [PERSON] майнову та моральну шкоду, завдану їм джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не доведено належними та допустимими доказами. У задоволенні позову вказаних позивачів до нього просить відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях, долучених до справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив 19 липня 2014 року близько 20 год. на 364 км + 930 м автодороги «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» в с.Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області відбулося зіткнення автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно з постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 жовтня 2014 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак провадження у справі закрито у зв»язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Із змісту зазначеної постанови вбачається, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди стало те, що [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, на нерегульованому перехресті, виконуючи поворот ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зворотньому напрямку, внаслідок чого допустив із ним зіткнення. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля [NUMBER], є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 788681 від 18 квітня 2013 року. Відповідач [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 19 липня 2014 року володів вказаним транспортним засобом на правовій підставі, про що ствердив у судовому засіданні його представник. Власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 851236 від 18 квітня 2013 року. Відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4953269 від 10 квітня 2014 року, виданого приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» [PERSON] застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду третім особам, яка настає під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу-автомобіля марки «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER]. Вказаним полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50000 грн., франшиза 500 грн. Згідно з ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов»язана з лікуванням потерпілого, шкода, пов»язана з тимчасовою працездатністю, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв»язку з ушкодженням здоров»я. Порядок та розміри відшкодування шкоди, пов»язаної з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою ним працездатності, моральної шкоди передбачено ст.24, 25, 26-1 зазначеного Закону. Так, позивач [PERSON] просить стягнути із відповідача ПАТ «Страхова компанія «Провідна» 825.85 грн. витрат на лікування, підтверджуючи свої позовні вимоги фіскальними чеками про придбання за власні кошти медикаментів та засобів медичного призначення, ліцензією Державної служби України з лікарських засобів, виданої ТзОВ «Теркомфарм», дозволом виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області на розміщення об»єкту торгівлі. Однак, згідно з вимогами п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв»язку із лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов»язані з лікуванням потерпілого у відповідному закладі охорони здоров»я та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров»я. Позивачем [PERSON] не подано письмового доказу, який би підтверджував документально витрати на його лікування та необхідність їх здійснення під час його лікування у Теребовлянській центральній комунальній районній лікарні у період з 19 липня 2014 року по 30 липня 2014 року. Посилання [PERSON] на вимоги п.24.3 ст.24 вказаного Закону, згідно з якими страховик здійснює зазначене відшкодування без надання документів, що підтверджують розмір витрат, зазначених у п.24.1 цієї статті та здійснює відшкодування у розмірі, передбаченому в пункті 24.2 цієї статті, суд не бере до уваги, оскільки зі змісту п.24.2 вбачається, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов»язану з лікуванням потерпілого, встановлюється за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров»я, чого останнім у судовому засіданні не підтверджено. Згідно з ст.25 зазначеного Закону у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров»я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. Судом встановлено, що позивач [PERSON], який працював у приватного підприємця [PERSON] за трудовим договором № 1 від 8 квітня 2014 року, подав розрахунок втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров»я відповідно до вимог ст.1197 ЦК України, в той час, коли норма вказаного Закону вимагає подання розрахунку неотриманої середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до норм законодавства України про працю. За таких обставин суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено належними доказами його вимоги про обов»язок відшкодування відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Провідна» шкоди, пов»язаної з його лікуванням та тимчасовою втратою працездатності. Зі змісту ст.26-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випливає, що страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю. Оскільки позивачем [PERSON] не доведено суду, що йому заподіяно шкоду здоров»ю (шкоду, пов»язану з його лікуванням та тимчасовою втратою працездатності) суд вважає, що підстав для стягнення із ПАТ «Страхова компанія «Провідна» моральної шкоди у розмірі 152.94 грн. немає. Судом з»ясовано, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19 липня 2014 року, [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров»я у виді травми голови, яка супроводжувалась об»єтивною неврологічною симптоматикою закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку (горизонтальний ністагмоїд, пониження рефлексів, позитивні координаційні проби та сиптом Марінеску-Радовичі). Зазначене підтверджується висновком судово-медичного експерта від 13 серпня 2014 року № 1186. У зв»язку із ушкодженням здоров»я, що потягло фізичну біль, [PERSON] з 19 липня 2014 року по 30 липня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у Теребовлянській центральній комунальній районній лікарні. Також моральна шкода полягає у втраті [PERSON] сну, боязні керувати транспортними закладами, порушенні звичного ритму життя, оскільки тривалий час він був позбавлений можливості вільного спілкування із своїми рідними та близькими особами, виконувати свої трудові обов»язки. Відповідно до ст.23, ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я, із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів, із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої [PERSON] джерелом підвищеної небезпеки, суд враховує тяжкість його фізичних та душевних страждань, зокрема те, що стан його здоров»я погіршився, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також необхідності тривалого часу та значних зусиль для відновлення його попереднього стану. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши в його користь із відповідача [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що неправомірними діями [PERSON] йому спричинено майнову шкоду (упущену вигоду) в розмірі 29530.10 грн., оскільки був знищений належний йому транспортний засіб марки «ВАЗ-21113», д.н.з. [NUMBER], який він у період з 19 липня 2014 року по 6 лютого 2015 року не міг використовувати для здійснення підприємницької діяльності. Обґрунтовуючи розмір упущеної вигоди [PERSON] послався на дані Теребовлянського відділення Гусятинської ОДПІ про одержання ним у ІІІ-ІV кварталах 2013 року, І-ІІ кварталах 2014 року загального доходу від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 103215 грн., з якого обчислив середньоденний дохід з одного автомобіля, який склав 143.25 грн., вказавши про кількість днів, в яких він не використовував вказаний автомобіль 206 днів, та одержавши розмір упущеної вигоди 29350.10 грн. Також [PERSON] для підтвердження розміру упущеної вигоди долучено книгу обліку доходів (для платників податків єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої і п»ятої груп, які не є платниками податку на додану вартість) за період ІІІ-ІV кварталів 2013 року, І-ІІ кварталі 2014 року. Суд вважає, що поданий позивачем розрахунок упущеної вигоди не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного. У ст.22 ЦК України йдеться про упущену вигоду, тобто в даному випадку сума збитку має складати суму прибутку (різниця між отриманим доходом та витратами), який би міг отримати позивач за звичайних обставин. Однак, [PERSON] до суду не подано суму витрат, які він поніс при здійсненні господарської діяльності за період з період ІІІ-ІV кварталів 2013 року, І-ІІ кварталі 2014 року, а лише суму прибутку, що не є збитками (упущеною вигодою). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено фактичний розмір майнової шкоди (упущеної вигоди), а тому у задоволенні його позовних вимог про відшкодування майнової шкоди (упущеної вигоди) в розмірі 29350.10 грн. слід відмовити. На думку суду, не підлягає стягненню із відповідачів [PERSON] та [PERSON] в користь [PERSON] моральна шкода у розмірі 29000 грн. у зв»язку із недоведеністю таких його позовних вимог. Суд не приймає до уваги твердження [PERSON] про спричинення йому моральної шкоди, які полягають у пошкодженні належного йому транспортного засобу автомобіля [NUMBER], який він у період з 19 липня 2014 року по 6 лютого 2015 року не міг використовувати для здійснення підприємницької діяльності, зміні його звичного способу життя, позбавленні можливості спілкуватись з рідними, зменшенні доходів його сім»ї, оскільки вказані обставини не свідчать про душевні страждання, яких зазнав [PERSON], у зв»язку з протиправною поведінкою відповідачів та у зв»язку із пошкодженням його майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а фактично містять у собі майновий характер. Згідно з п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки [PERSON] є винною особою, за збитки завдані [PERSON], полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4953269 від 10 квітня 2014 року, виданого приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» передбачено франшизу у розмірі 500 грн., суд вважає, що із [PERSON] в користь [PERSON] підлягає стягненню 500 грн. франшизи. Беручи до уваги те, що [PERSON] на правовій підставі володів транспортним засобом марки «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER] у день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто є особою, відповідальною за завдані збитки, чого не заперечував у судовому засіданні його представник, суд вважає, що відповідачем [PERSON], яка є власником вказаного транспортного засобу, права позивачів не порушено, а тому у задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити. З огляду на те, що ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2015 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» залишено без розгляду, підстав для стягнення із останнього шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, немає. Таким чином, аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, підтверджені доказами, суд приходить до переконання, що права позивачів [PERSON], [PERSON] порушені, а тому підлягають захисту шляхом часткового задоволення їх позовних вимог.

Outcome: partial