Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1993 року. Від данного шлюбу вони мають одну дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.22). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, на адресу суду повернулось зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 14 серпня 1993 року Веселодолинською сільською радою Тарутинського району Одеської області про що було зроблено актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 14 серпня 1993 року Веселодолинською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають одну повнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області №720 від 31 липня 2017 року про склад сім'ї (а.с.8). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved