Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому 29 вересня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління у Дніпропетровській області , актовий запис №198. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки не склалися, стали виникати постійні сварки, сторони не можуть дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. У зв`язку із зазначеним, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково пояснила суду, що з 2017 року позивачка виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль. Відповідач виїхав разом з позивачкою, але потім разом зі старшим сином повернувся до України. Позивачка залишилась в державі Ізраїль разом з молодшою донькою [PERSON] . Сторони більше року не ведуть спільне господарство і не підтримують подружніх стосунків. Примирення між сторонами не можливо. Крім того, в 2018 році позивачка подавала позов про розірвання шлюбу, судом надавався шестимісячний строк на примирення, примирення не настало, але із-за того, що позивачка не проживала в м. Синельникове і не отримувала виклики в суд, то позов був залишений без розгляду. Наміру відновлювати подружні стосунки позивачка не має, оскільки вона не бажає повертатися в Україну, а відповідач, в свою чергу не має наміру переїжджати на постійне місце проживання до Ізраїлю . Відповідач в судому засіданні позовні вимоги не визнав, але просив вирішити позовні вимоги на розсуд суду. Пояснив, що дійсно, на цей час його дружина разом з донькою [PERSON] мешкає в Ізраїлі . Вони виїхали разом в 2017 році, але він восени 2018 року повернувся разом з сином до України оскільки у нього тяжко захворів батько і було необхідно доглядати за ним. Крім того, син [PERSON] мав намір в 14 років отримати посвідчення громадянина України. На цей час примирення можливо, якби було бажання з боку позивачки. На момент розгляду справи позивачка перебуває в Україні і намагається вмовити сина [PERSON] виїхати разом з нею до Ізраїлю . Саме з цих причин відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки між сторонами не вирішений спір щодо місця проживання дітей. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданого 29.09. 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління у Дніпропетровській області , актовий запис №198 . З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується те, що сторони мають малолітню доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] . Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з копією ухвали Синельниківського міськрайонного суду від 17 січня 2018 року у справі №191/3864/17 вбачається, що судом сторонам надавався шестимісячний строк на примирення. Ухвалою суду від 29 серпня 2018 року позовні вимоги позивача в цій справі були залишені без розгляду у зв`язку з неявкою позивача в судове засідання. З урахуванням пояснень представника позивача і відповідача, які були надані суду в ході судового розгляду суд дійшов до висновку, що сторони з восени 2018 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. З врахуванням того, що раніше судом надавався строк на примирення і на цей час сторони мешкають в різних державах, суд вважає, що надання додаткового строку на примирення є не доцільним і таким, що не відповідає інтересам сторін, оскільки відсутні фактичні підстави для відновлення шлюбних стосунків між позивачем і відповідачем. Крім того, суд враховує те, що відповідач просив вирішити позовні вимоги на розсуд суду і єдина причина з якої він заперечував проти розірвання шлюбу - це питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] . Разом з тим, судом встановлено, що на момент розгляду справи син мешкає разом з відповідачем в м. Синельникове і ніяких судових спорів з приводу визначення місця проживання неповнолітнього сина- не має. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач позовні вимоги просив вирішити на розсуд суду, суд дійшов висновку про те, що сім`я розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved