Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до [PERSON] про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням, мотивуючи своє звернення тим, що добровільно знятися з реєстраційного обліку у квартирі, де вони проживають відповідач не бажає. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач після розірвання шлюбу в 2001 році залишив сім`ю та змінив постійне місце проживання. При цьому їм доводиться сплачувати комунальні платежі за послуги, які не надаються, а тому вимушені нести додаткові витрати. Тому вони звернулися до суду з даним позовом та просять визнати відповідача за позовом [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на житло в квартирі [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Позивачі вказали, що відповідач не проживає по місцю реєстрації з 2001 року, комунальні платежі не сплачує. Відповідач уклав шлюб з іншою жінкою та проживає в іншому помешканні. Отримав у банках кредити, які не сплачує, в зв`язку з чим не одноразово їх намагалися виселити з квартири. Квартира належить державі, відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] , а вони відповідно користуються квартирою як члени сім`ї наймача. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення опубліковане 18 червня 2019 року, а тому відповідач вважається такими, що належним чином повідомлений. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно паспортів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-9). Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги № 477 від 14.02.2019 року, видана наймачеві [PERSON] , склад його сім`ї: [PERSON] , 1960 р.н. - наймач, [PERSON] , 1955 р.н. - дружина, [PERSON] , 1979 р.н. - донька, [PERSON] , 1981 р.н. - донька, [PERSON] , 1990 р.н. - син, [PERSON] , 2010 р.н. - онука (а.с.13). Згідно акту про не проживання від 22.02.2019р., зі слів мешканців будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не проживає понад десять років (а.с.5). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. В судовому засіданні представником позивачів та позивачами було вказано, що відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] , а вони відповідно як члени сім`ї наймача користуються даною квартирою, посилаючись на довідку про склад сім`ї (а.с. 13), при цьому до позовної заяви та в судовому засіданні не надано жодного документу на підтвердження того, хто є власником чи наймачем даної квартири (свідоцтва про право власності чи ордеру, договору найму). Враховуючи все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed