Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками по 1/2 частині кожний квартири № 114, що розташована в м. Херсоні по вул. Карбишева, 6. Однак місце проживання відповідача зареєстроване у належній позивачам квартирі, при цьому відповідач втратив право на користування цією квартирою, оскільки він не проживає в ній більше одного року. Просять усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Представник позивачів у судове засідання не зявилася, надала письмову заву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивачі є власниками квартири по 1/2 частці кожен, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування, укладеного 17.08.2004 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], та договору дарування, укладеного 14.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до довідки № 582 від 30.05.2017 року [PERSON] залишилась зареєстрована за адресою [INFO], однак не проживає. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачі є співвласникам спірної квартири, а тому мають право на володіння, користування та розпорядження належним їм майном на власний розсуд, а відповідач не проживає за вказаною адресою.

Outcome: approved