Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду 24.02.2021 з указаним позовом та просили суд визнати за ними право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючого документа про право власності на земельну ділянку, площею 4,73 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову позивачі вказували на те, що за життя за [PERSON] , визнано право на земельну частку (пай) у розмірі 4,47 умовних кадастрових гектарів із числа земель резерву Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, поставивши за обов`язок Криворізьку райдержадміністрацію видати йому сертифікат про право на земельну частку ( пай) зазначеного розміру. На підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 261 від 20.04.2006 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) гр. [PERSON] на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області» виділена земельна ділянка площею, 4,73 га на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в натурі (на місцевості), доручено замовити в землевпорядній організації оформлення державного акту на право власності на землю та використовувати земельну ділянку відповідно до вимог законодавства за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] звернувся задля оформлення права власності на земельну ділянку, але своє право оформити не встиг, оскільки [INFO] помер. У встановлений законом строк позивачі в справі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , проте отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано оригіналів документів, що підтверджують право власності на спірну земельну ділянку, рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачі правом на участь у судому засіданні не скористалися, представник позивачів [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а.с.81). Представник відповідача Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області правом на участь у судому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду. Інших заяв, клопотань з процесуальних питань, а також відзиву на позовну заяву від представника відповідача не надходило (а.с.82). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши копію спадкової справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11 зворот). На підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2005, яке набрало законної сили 04.12.2005, за життя за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) розмірі 4,47 умовних кадастрових гектарів із числа земель резерву Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, поставивши за обов`язок Криворізьку райдержадміністрацію видати йому сертифікат про право на земельну частку (пай) зазначеного розміру (а.с. 8). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Рішенням VI сесії VII скликання від 29.07.2016 №109- VI/ VII Орджонікідзенська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області перейменована в Шевченківську сільську раду. Глеюватська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Шевченківської сільської ради (Рішення № 21 - І /VІІІ від 09 грудня 2020 року Про продовження реорганізації Шевченківської сільської ради шляхом приєднання до Глеюватської сільської ради). На підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 261 від 20.04.2006 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) гр. [PERSON] на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області» виділена земельна ділянка площею, 4,73 га на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в натурі (на місцевості), доручено замовити в землевпорядній організації оформлення державного акту на право власності на землю та використовувати земельну ділянку відповідно до вимог законодавства за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7 зворот). За життя [PERSON] звернувся до землевпорядної організації з метою оформлення права власності та отримання у власність земельної ділянки, але своє право оформити не стиг, так як помер [INFO] . Як слідує з листа в.о. заступника начальника відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 07.04.2021 А.Дерій , станом на 31.12.2012 відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] відсутні. Технічна документація не надходила (а.с.33). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як слідує з матеріалів спадкової справи [PERSON] заповіту не складав. Із заявою про прийняття спадщини у визначені законом строки до нотаріуса звернулися дружина померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] , які на час відкриття спадщини проживали разом з померлим, а відповідно є такими, що прийняли спадщину (а.с. 53,56,78). Проте, отримали від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 67,78), оскільки не надали оригіналів документів, що підтверджують право власності на спірну земельну ділянку. Право [PERSON] на спірну земельну ділянку, яке належало йому на момент відкриття спадщини, не припинилося з його смертю, а тому входить до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Згідно зі ст. 33 ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. За змістом ч. ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно з Законом від 16.09.2008 № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України), що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 623/633/17 від 21.03.2018. Окрім того, згідно з п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Встановлені судом обставини свідчать про те, що за життя [PERSON] розпочав процедуру приватизації, але не завершив її, оскільки на день своєї смерті, [INFO] , не зареєстрував своє право власності на землю, яке виникає з моменту державної реєстрації. Оскільки спадкодавець на момент відкриття спадщини не набув права власності на спадкове майно, то, відповідно, таке право не може спадкуватися. У даному випадку, спадкоємці набувають право саме на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги спадкування законом після смерті [PERSON] , у рівних частках, набули право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючого документа про право власності на землю, щодо земельної ділянки площею 4,73 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Outcome: approved