Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати договір позики від 03.04.2004 року укладений між [PERSON] та [PERSON] - недійсним в наслідок його фіктивності. Свої вимоги мотивує тим, що у 2004 року [PERSON] познайомилась з [PERSON]. З 2006 року вони почали проживати у цивільному шлюбі. У 2009 році накопивши певну суму коштів, позивачка разом з [PERSON] вирішили придбати власне житло і 25.12.2009 року відповідач [PERSON] підписав з [PERSON] договір про відступлення прав вимоги інвестора. При цьому, квартира була придбана за спільні кошти подружжя, договір інвестування було оформлено на імя [PERSON]. На момент оформлення договорів на придбання квартири, у позивачки та [PERSON] були відсутні кошти в повному обсязі для виплати інвестиційного внеску за квартиру, а тому, 25.06.2010 року було сплачено перший внесок у розмірі 172\~800 грн., а решта суми виплачувалась на умовах розстрочки помісячно рівними частинами (по 10000 грн.) за період з 16.07.2010 по 20.04.2011 року. Після виплати грошових коштів за квартиру в повному обсязі та по завершенню будівництва, на підставі акту приймання передавання обєкту будівництва передало [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. генерала Бочарова, 44А кв. 176. Згодом 27.08.2016 року [PERSON] під час сварки вигнав позивачку з квартири, а 08.09.2016 року [PERSON] взагалі змінив замки на вхідних дверях до квартири. В звязку з чим, позивачка звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права, оскільки в період спільного проживання сторонами було спільно нажито майно, до якого окрім спірної квартири відноситься також побутова техніка, меблі тощо. Так рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.05.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання квартири обєктом спільної сумісної власності, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на частину квартири, усунення перешкод у користуванні власністю, було задоволено. Не погодившись з вказаним рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу за результатом розгляду якої, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.05.2017 року було скасовано. Під час розгляду судом вищезазначеної справи, [PERSON] надав до суду пояснення, в яких посилався на те, що спірну квартиру ним було придбано на власні кошти, які ним було отримано в борг від [PERSON] На підтвердження [PERSON] надав копію рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.03.2017 року, яким було задоволено позов [PERSON] про стягнення грошових коштів з [PERSON] Вказана обставина, та зокрема розписка від 03.04.2004 року мала значення під час розгляду Апеляційним судом Одеської області, оскільки скасовуючи рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.05.2017 року, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про наявність у [PERSON] власних коштів на придбання спірної квартири. Наведені обставини свідчать про те, що правочин вчинений між [PERSON] та [PERSON] в значній мірі вплинув на права та інтереси [PERSON] В звязку з тим, що за період з 2006 по 2016 роки, доки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. За весь час спільного проживання, включно до 2016 року [PERSON] жодного разу не згадував про існування у нього невиконаних боргових зобовязань перед [PERSON] наведені обставини у своїй сукупності дають позивачці обґрунтовані підстави вважати, що розписка від 03.04.2004 року яка видана [PERSON] [PERSON] на підтвердження укладання договору позики не свідчить про реальне вчинення сторонами правочину, а вказує на штучне створення відповідачами фіктивного доказу, який було використано для ведення суду в оману під час розгляду справи Комінтернівським районним судом Одеської області, вказаною розпискою були порушені права [PERSON], в звязку з чим, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом В судовому засіданні, позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Також позивачка надала, в якості свідка, наступні пояснення, що в 2004 році вона познайомилась з [PERSON], з 2006 року вони стали проживати однією сімєю. В 2010 році вони склали договір переуступки квартири. Стороною в договорі інвестування був [PERSON] В 2011 році вони засилилися до купленої квартири, та почали там робити ремонт. В 2016 році, між ними виник конфлікт, після якого [PERSON] вигнав з квартири [PERSON], замінивши замки. Після чого вона звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області, для поділу майна. Рішенням суду позовні вимоги [PERSON] були задоволенні. Постановою Апеляційного суду Одеської області рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, було скасовано. Про існування спірного договору, вона ніколи не знала та не чула. Про розписки вона також нічого не знала та не чула про таке від [PERSON] ніяких грошових коштів в квартирі вона не бачила. [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду відзив та пояснення, відповідно до якого, він просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити, а також пояснив наступне, що грошові кошти він отримав у борг у [PERSON], до знайомства з [PERSON], у розмірі 80000 доларів США, даний факт було встановлено рішенням Біляївського районного суду Одеської області. Вказані кошти звергалися ним, для купівлі майна, а саме квартири, яку він сам обирав де і коли купувати, на що в майбутньому він витратив грошові кошти взяті в борг у [PERSON]. Як вказує в своєму відзиві [PERSON], боргові зобовязання перед [PERSON], ним на даний час виконанні. [PERSON] в своєму відзиві вважає, що вказане в позові питання не стосується предмету доказування, так як факт отримання грошових коштів було встановлено рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.03.2017 року. [PERSON] в судове засідання також не зявилась, надавши до суду заву, відповідно до якої вона просила в задоволенні позову відмовити, а також надала пояснення, що з [PERSON] та його сімєю, вона знайома дуже багато років. Мати [PERSON], в скрутний час допомагала їй та її родині, а тому коли до неї звернувся [PERSON] та просив надати кошти в борг, вона погодилась. В свою чергу [PERSON] надав їй розписку про отримання ним від неї грошових коштів на відповідну суму. Після того як сплинули строки на повернення грошових коштів, вона звернулась до [PERSON] з вимогою повернути борг, але отримала відповідь, що на даний час він не має грошових коштів та не може повернути борг, та просив [PERSON] почекати, відкладаючи момент повернення коштів на більш пізню дату. Вказана поведінка [PERSON] змусила [PERSON]А, звернутися до суду за захистом своїх прав до суду, який задовольнив поданий позов. Отримавши рішення суду та виконавчі листи, [PERSON] не звернула їх до виконання, в звязку з тим, що на сьогоднішній день, їй необхідно було при подачі виконавчого листа сплатити виконавчий збір, сума якого в [PERSON] немає, в звязку з чим, вона була вимушена накопичити необхідну суму. При цьому [PERSON] запевняв [PERSON], що обовязково поверне борг. В кінці 2018 року [PERSON] повернув [PERSON] грошові кошти в повному обсязі, в свою чергу [PERSON] повернула [PERSON] розписку від 03.04.2004 року. В звязку з чим, [PERSON]А, вважає, що зобовязання які виникли між [PERSON] та [PERSON] ніяким чином не порушує права [PERSON], тому вважає, що позов є необґрунтованим, тому просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Комінтерніського районного суду Одеської області від 24.05.2017 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, поділ спільного сумісного майна чоловіка та жінки, що проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу було задоволено. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області було скасовано, та постановлене нове рішення, відповідно до якого в задоволенні позову було відмовлено. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається зі ст. 205 ЦК України правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин,\~для якого\~законом не\~встановлена обов'язкова\~письмова форма,\~вважається вчиненим,\~якщо поведінка\~сторін засвідчує\~їхню волю\~до настання\~відповідних правових\~наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 2166360 грн., рішення набрало законної сили та не оскаржувалось в вищих інстанціях. Виходячи з пояснень [PERSON] та [PERSON] грошові кошти були взяті в борг, ще до знайомства позивачки та [PERSON], тому суд вважає, що розписка ніяким чином не могла порушувати права позивачки. Положеннями\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч.3 вказаної статті, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо недоведеності вимог [PERSON], у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні.

Outcome: dismissed