Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], третя особа Універсальна біржа «Хортиця» про визнання угоди дійсною та визнання права власності на земельну ділянку, в якій зазначила, що, 11.11.1994 року між нею та [PERSON] була укладена угода купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1650 га. для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка була посвідчена Універсальною біржею «Хортиця», реєстраційний №1643. Позивачка вказує, що всі суттєві умови правочину, а саме: -[PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,1650 га. для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS]; -грошові кошти відповідно договору були передані продавцю у повному обсязі, що підтверджено п. 4 Договору купівлі-продажу земельної ділянки; -договір купівлі-продажу земельної ділянки був укладений в письмовій формі та посвідчений Універсальною біржею «Хортиця», згідно ст.. 15 Закону України «Про товарну біржу». Після укладення договору позивачка користується придбаною земельною ділянкою, сплачує всі необхідні платежі. На теперішній час позивачка бажає переоформити державний акт на право приватної власності на землю, але ліцензійна землевпорядна організація в цьому відмовляє, посилаючись на норми ст. 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються, тобто правовстановлюючий документ підтверджуючий право власності позивачки на земельну ділянку, договір купівлі-продажу земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений. На даний час позивачка не має можливості посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально, тому, що місце проживання продавця за договором [PERSON] їй невідоме, а також оригінал державного акту на земельну ділянку було вилучено Універсальною біржею «Хортиця», яка припинила свою діяльність. У зв'язку з тим, що позивачка на теперішній час не має відомостей щодо місця проживання [PERSON], вона вимушена звернутися з даним позовом до територіальної громади на території якої знаходиться спірна земельна ділянка. На підставі вищевикладеного позивачка вважає, що вона має законні підстави для задоволення її позову та визнання угоди купівлі-продажу земельної ділянки дійсною. В судове засідання позивачка не з'явилась від представника позивачки надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити а просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача - територіальна громада в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно. Надіслали на адресу суду заяву в якій просили позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без присутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, повідомлявся належним чином, але судові повістки не отримує. Представник третьої особи - Універсальної біржі «Хортиця» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, але судові повістки не отримують. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивача не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими позивачкою, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні. Факт купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1650 га. для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] підтверджується Договором № 1643 який укладений 11 листопада 1994 року між [PERSON] та [PERSON] засвідчений Універсальною біржею «Хортиця» за № 1643 на підставі ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю. Факт належності продавцю [PERSON] спірної земельної ділянки підтверджується Державним актом серія [NUMBER] виданий 30.09.1994 року на підставі рішення Степненської сільської Ради народних депутатів від 08.09.1994 року № 20/31. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечувалися. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачкою як докази. Відповідно до заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, до правовідносин, які виникли до вступу в законну силу діючого ЦК, застосовуються норми ЦК 1963 року. Згідно ст.. 227 ЦК України в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений, якщо одна із сторін являється громадянином. Відповідно до п. 2 ст. 47 в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд може на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved