Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.107 ЖК України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та суду пояснила, що вона є основним квартиронаймачем двохкімнатної квартири [ADDRESS], в яку відповідачка вселилась як дружина її сина - [PERSON] В жовтні 2010 року відповідачка забрала всі свої речі та перейшла проживати в [ADDRESS] Позивачка не чинила перешкод відповідачці в користуванні спірною квартирою. З жовтня 2010 року відповідачка в квартирі не проживає, що стверджується актами доданими нею до позову, в квартиру після жовтня 2010 року відповідачка не вселялась і відтак, вона втратила право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.107 ЖК України. Просить позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та суду пояснила, що [PERSON] після укладення шлюбу з сином позивачки вселилась в квартиру [ADDRESS] за згодою позивачки як член сім»ї та є зареєстрованою по даній адресі з 25.10.1990 року по даний час. В жовтні 2010 року позивачка змінила замок на вхідних дверях спірної квартири, чим створила перешкоди [PERSON] в користуванні даним помешканням. Рішенням Рівненського міського суду від 13.02.2012 р. [PERSON] вселено в спірну квартиру, яке було виконано державним виконавець лише в листопаді 2013 року. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідачки прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Рішенням Рівненського міського суд від 13.02.2012 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовлено, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - виконавчий комітет Рівненської міської ради про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою задоволено, вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS], зобов»язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні даною квартирою. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30.03.2012 р. апеляційну скаргу позивачки [PERSON] відхилено, а рішення Рівненського міського суду від 13.02.2012 р. залишено без змін. Даними судовими рішеннями встановлено, що відповідачка [PERSON] після укладення шлюбу з сином позивачки [PERSON] вселилась в квартиру [ADDRESS] за згодою позивачки як член сім»ї. З 25.10.1990 року відповідачка є постійно зареєстрованою в даній квартирі. В жовтні 2010 року [PERSON] змінила замок у вхідних дверях квартири [ADDRESS], чим створила перешкоди для [PERSON] в користуванні даним помешканням. Дані обставини відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню по даній цивільній справі. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження позивачки [PERSON] щодо того, що вона не чинила [PERSON] перешкод в користуванні спірною квартирою і вона добровільно в жовтні 2010 року змінила місце свого постійного проживання. При цьому суд враховує, що позивачка [PERSON] всупереч положенням ст.60 ЦПК України, не надала суду жодного доказу щодо того, що відповідачка в жовтні 2010 року добровільно залишила спірну квартиру та вибула на постійне місце проживання в [ADDRESS]. Рішенням Рівненського міського суду від 11.09.2013 р. в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки та зняття її з реєстрації відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 08.11.2013 р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Рівненського міського суду від 11.09.2013 р. залишено без змін. Даним судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] в період з 13.02.2012 р. по жовтень 2012 року була відсутньою в спірній квартирі з поважних причин, а саме в зв»язку з хворобою. Дані обставини відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню по даній цивільній справі. При розгляді даної цивільної справи судом встановлено, що при примусовому виконанні рішення Рівненського міського суду від 13.02.2012 р. [PERSON] була вселена державним виконавцем в спірну квартиру 29.11.2013 р. Суд критично відноситься до листів позивачки від 24.04.2012 р., від 26.07.2012 р. та актів від 05.12.2012 р. та від 20.03.2013 р., оскільки вони були предметом дослідження судами при ухваленні рішення Рівненським міським судом від 13.02.2012 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 30.03.2012 р. по цивільній справі за № 2-7019/11 і дані докази не підтверджують факт вибуття [PERSON] в жовтні 2010 року на інше постійне місце проживання в [ADDRESS]. Не приймає суд до уваги також наданий позивачкою акт від 16.12.2013 р., оскільки він спростовується дослідженим судом актом державного виконавця від 29.12.2011 р. щодо вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Таким чином, суд встановив, що відповідачка [PERSON] законно вселилась та проживає в [ADDRESS], вона не вибувала на постійне місце проживання в [ADDRESS] ні в жовтні 2010 року, ні на день ухвалення даного судового рішення. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Позивачка [PERSON] не довела суду тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що є підставою для відмови в задоволенні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed