Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 15.09.2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейно-шюбні відносини з відповідачем фактично припинені з серпня 2016 року по причині частих скандалів у зв»язку з різними поглядами на життя. Просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем 15.07.2007 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 441. Сторонам ухвалою суду від 28.09.2016 року був наданий строк для примирення. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач після надання строку для примирення визнав позовні вимоги у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 15.09.2007 року перебувають у шлюбі. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З серпня 2016 року фактично шлюбні відносини між сторонами припинено по причині частих скандалів у зв»язку з різними поглядами на життя. Ухвалою суду від 28.09.2016 року сторонам був наданий строк для примирення, після спливу якого як позивач так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з»ясовувати фактичні взаємини відносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved