Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який мотивують тим, що 14 лютого 2005 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 28 по вул. Мала в с. Туря-Ремета Перечинського району Закарпатської області. Оскільки на момент смерті батька вони фактично прийняли спадщину, однак Перечинська державна нотаріальна контора у видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовила у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок, тому просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак останній, який одночасно є представником за довіреністю інших позивачів, подав заяву, в якій просив розглянути справу у їх відсутності, заявлений позов підтримав та просив такий задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2005 року помер батько позивачів [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 006918, виданим відділом РАЦС Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 26 липня 2005 року (а. с. 6-20). Також встановлено, що відповідно до довідок виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № № 2149/02-16, 2148/02-16 від 31 грудня 2015 року [PERSON] згідно погосподарської книги на 1991-1995 роки був головою домогосподарства, розташованого за адресою с. Туря-Ремета, вул. Мала, № 28 (до перейменування вулиць на підставі рішення 17 сесії Туря-Реметівської сільської ради ІІІ скликання «Про перейменування вулиць села Т.-Ремета» та упорядкування поштових адрес вул. Леніна, № 32) Перечинського району Закарпатської області (а. с. 23-24). Як вбачається з довідки виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2151/02-16 від 31 грудня 2015 року, на момент смерті [PERSON], який помер 14 лютого 2005 року, згідно погосподарської книги № 7 на 2001-2005 року в будинку № 32 по вул. Леніна в с. Туря-Ремета Перечинського району Закарпатської області був зареєстрований [PERSON], [INFO] (а. с. 25). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім цього встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] 11 липня 2005 року звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за [PERSON], який помер 14 лютого 2005 року, що підтверджується витягом із Книги обліку спадкових справ Перечинської державної нотаріальної контори, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину (а. с. 41-42). Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. №143/01-16 від 30 серпня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 28 по вул. Малій у с. Туря-Ремета Перечинського району, відсутній (а. с. 22). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за покійним батьком, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від її прийняття (а. с. 25, 41-42), тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Оскільки у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved