Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 31.06.1995 року нею разом із її сім'єю, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у рівних частках було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1760. [INFO] померла її мати, [PERSON]. Її спадкоємицями є її діти, а саме позивачка та її сестра [PERSON]. ЇЇ сестра відмовилась від прийняття спадщини, до нотаріуса не зверталась та разом із померлою на момент відкриття спадщини не мешкала. Позивачка прийняла спадщину, адже на момент смерті постійно мешкала зі спадкодавцем, однак, через незнання законів, для оформлення права на спадщину, вона до нотаріуса не зверталась. [INFO] помер її чоловік, [PERSON]. Їхні діти [PERSON] та [PERSON], від прийняття спадщини відмовились, адже вони разом із ними не мешкають, а позивачка є його єдиним спадкоємцем та на час його смерті мешкала разом із ним, а отже вона також прийняла його спадщину. Звернувшись до нотаріуса після смерті чоловіка, у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру їй було відмовлено, тому що, не зважаючи на те, що ними було придбано дану квартиру на праві спільної часткової власності, нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу квартири 31.06.1995 року не було зазначено, що квартира належить їм у рівних частках, а отже помилково вважається, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. В свою чергу, через дану обставину, нотаріус не може визначити, які саме частки квартири успадковуються. Тому на сьогоднішній день нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, а відповідно і зареєструвати її право власності на частку квартири. Зважаючи на це, вона вимушена звернутися до суду для захисту її прав та законних інтересів. З цих підстав, позивачка просила суд визначити рівні частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у рівних частках та визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., в порядку спадкування за законом. [PERSON] пред'явила до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності, в якому зазначила, що 31.06.1995 року нею разом із її сім'єю [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у рівних частках було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1760. [INFO] померла її бабуся, [PERSON]. [INFO] помер її батько, [PERSON]. Зважаючи на те, що від прийняття спадщини вона відмовилась, її мати є їх єдиним спадкоємцем. Однак, звернувшись до нотаріуса за для отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру їй було відмовлено, тому що, не зважаючи на те, що ними було придбано дану квартиру на праві спільної часткової власності, нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу квартири 31.06.1995 року не було зазначено, що квартина належить їм у рівних частках, а отже помилково вважається, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. В свою чергу, через дану обставину, нотаріус не може визначити, які саме частки квартири нею успадковуються, а отже вона не може зареєструвати своє право власності на її частку квартири та вільно розпоряджатися нею. З урахуванням того, що квартиру було придбано ними у чотирьох, то кожному з них належало по 1/4 частки у даній квартирі. Після смерті [PERSON] та [PERSON], [PERSON] успадкувала їхні частки, а отже на сьогоднішній день їй належить 3/4 частки квартири, а [PERSON] - 1/4 частка квартири. Однак, через вищевикладені обставини, а саме через те, що у договорі купівлі-продажу квартири 31.06.1995 року не було зазначено, в яких саме частках належить їм дана квартира, вона також не може зареєструвати своє право власності на її частку квартири, а отже, вона також не може вільно розпоряджатися своїм майном. Зважаючи на це, вона вимушена звернутися до суду для захисту її прав та законних інтересів. З цих підстав, [PERSON] просила суд, визначити рівні частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у рівних частках та визнати за нею право власності на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності в судове засідання не прибули, але звернулися до суду з письмовою заявою в якій просили суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, а також зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивачки та її представника, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2, 169 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання адвокатом правової допомоги, в судове засідання не прибули, але звернулися до суду з письмовою заявою, в якій просили суд розглянути справу у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі та свої зустрічні позовні вимоги підтримують також у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність відповідачки та її представника, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2, 169 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, але звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та зустрічні позовні вимоги [PERSON] також визнає у повному обсязі, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність відповідачки, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2, 169 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, але звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та зустрічні позовні вимоги [PERSON] також визнає у повному обсязі, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність відповідачки, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2, 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності знайшли своє повне підтвердження, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.06.1995 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у рівних частках було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1760. Також, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Її спадкоємцями є її рідні діти, а саме [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини та до нотаріуса не зверталась та разом із померлою на момент відкриття спадщини не мешкала. [PERSON] на момент смерті мешкала зі спадкодавцем, однак після її смерті, через незнання законів, для оформлення права на спадщину, до нотаріуса не зверталась. Крім того, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Його спадкоємцями є його рідні діти, [PERSON] та [PERSON], та дружина, [PERSON]. Враховуючи той факт, що діти від прийняття спадщини відмовились, позивачка є його єдиним спадкоємцем та на час його смерті вона мешкала разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто, позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги, і враховуючи те, що на час смерті [PERSON] та [PERSON] вона постійно мешкала разом із ними і протягом шести місяців після їх смерті не відмовилась від прийняття спадщини, вважається, що вона прийняла їх спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що звернувшись до нотаріуса після смерті [PERSON], позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, тому що, не зважаючи на те, що ними було придбано дану квартиру на праві спільної часткової власності, нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу квартири 31.06.1995 року не було зазначено, що квартина належить сторонам по справі у рівних частках. Тому, через дану обставину, нотаріус не може визначити, які саме частки квартири успадковуються. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності з ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що квартиру було придбано ними у чотирьох, суд приходить висновку, що кожному з них після придбання квартири належало по 1/4 частки у даній квартирі. Після смерті [PERSON] та [PERSON], [PERSON] успадкувала їхні частки, а отже на сьогоднішній день їй належить 3/4 частки квартири. Тому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, судом встановлено, що 31.06.1995 року [PERSON], разом із [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у рівних частках було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1760. Проте, судом встановлено, що нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу квартири 31.06.1995 року не було зазначено, що квартира належить їм у рівних частках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності з ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Отже, судом встановлено, що з урахуванням того, що квартиру було придбано ними у чотирьох, і того, що [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини [PERSON], суд дійшов висновку, що на сьогоднішній день [PERSON] належить - 1/4 частка квартири. Тому, суд також із зазначених вище підстав вважає необхідним зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності, задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved