Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON] . В обгрунтування позову зазначила, що 24 листопада 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем, у якому народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивачем зазначено про неможливість спільного проживання через різні характери, відсутність подружніх взаємовідносин. Вважає, що їх шлюб існує лише формально. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, в якій вказала: «У підготовче\~та судові\~засідання по\~цивільній справі\~за моїм\~позовом до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу я\~з?явитися не\~можу.\~Прошу розгляд\~цивільної справи\~проводити без\~моєї участі,\~позовні вимоги\~підтримую в\~повному обсязі,\~наполягаю на\~їх задоволенні,\~прізвище прошу\~не змінювати,\~понесені мною\~судові витрати\~прошу залишити\~за мною\~і з\~відповідача не\~стягувати. Також прошу\~суд при\~прийнятті судових\~рішень у\~даній справі,\~прийняти до\~уваги мої\~посилання зазначені\~у позові\~і у\~цій заяві.\~Додатково повідомляю\~суд,\~що з\~жовтня 2020\~року із\~відповідачем ми\~проживаємо окремо,\~сімейно-шлюбні\~відносини не\~підтримуємо,\~спільного господарства\~не ведемо,\~маємо різні\~погляди на\~життя та\~сімейні цінності. Я категорично\~заперечую проти\~надання нам\~строку для\~примирення,\~оскільки повністю\~втратила почуття\~любові та\~поваги до\~відповідача,\~наш шлюб\~відновленим бути\~не може. Я не\~бажаю бути\~у такому\~шлюбі,\~а оскільки\~шлюб є\~союзом добровільним\~і ніхто\~проти його\~волі не\~може бути\~до цього\~примушений,\~вважаю,\~що перебування\~у шлюбі\~із відповідачем\~порушить мої\~права,\~свободи та\~інтереси,\~зокрема й\~на можливу\~реалізацію в\~майбутньому мого\~права на\~створення нової\~повноцінної сім`ї. Щодо доказів в підтвердження вказаних мною обставин, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований». Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій вказав: «У підготовче та судові засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до мене про розірвання шлюбу я з?явитися не можу. Прошу розгляд цивільної справи проводити без моєї участі, позовні вимоги визнаю в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. Також я не бажаю щоб нам було надано строк для примирення, оскільки також не бажаю перебувати у шлюбі із позивачем, оскільки ми на даний час проживаємо окремо (з жовтня 2020 року), подружніх відносин не підтримуємо по причині подружньої зради з боку позивачки, наш шлюб є формальністю. Вважаю, що перебування у шлюбі порушить як права позивача, так і мої на добровільність такого союзу. Я визнаю всі обставини, якими позивач обгрунтовує заявлені вимоги, погоджуюся з ними і не заперечую». Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено наступне: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 24 листопада 2012 року року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Батьківської сільської ради Бродівського району Львівської області, актовий запис №2, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 листопада 2012 року. У вказаному шлюбі у сторін по справі народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2013 року, серії [NUMBER] від 15 грудня 2015 року, серії [NUMBER] від 12 січня 2018 року відповідно. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви відповідача, поданої до суду, відповідач визнає позовні вимоги повністю. У суду не виникло обґрунтованого сумніву, як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи. Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню. З врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги і які визнані відповідачем, судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, їх шлюб розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, сторони обопільно не бажають перебувати у шлюбі. А тому, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved