Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення. Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.08.2008 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] прийняла зазначену квартиру, сплатила за неї ціну, відповідно до умов цього договору. Однак відповідачі відмовляються звільнити квартиру в добровільному порядку. На будь-які прохання звільнити її житло відповідачі жодними чином не реагують. 14.08.2017 за заявою позивачки до відділу реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова відповідачів знято з реєстрації за вказаною адресою, вказані дії стали підставою для звернення позивачки до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом їх виселення з квартири позивача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 12.10.2017 року за даним позовом у справі відкрито провадження (а.с.28-29). Ухвалою суду від 08.12.2017 провадження по вказаній справі зупинено до вирішення цивільної справи № 640/12154/17, н/п 2/640/2916/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , 3-я особа: приватний нотаріус ХМНО Салига Н.А. про визнання правочину недійсним (а.с.68). Ухвалою суду від 02.04.2019 провадження у справі відновлено (а.с.80). Ухвалою суду від 11.06.2019 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи ПАТ «Дельта Банк» (а.с.151). Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили про його задоволення. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Кислий А.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на тривале не звернення позивача до відповідачів з вказаними вимогами та подання касаційної скарги на рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна, ПАТ «Дельта Банк» про визнання правочину недійсним, рішення у якому, на його думку, вплине на рішення в даній справі. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила (а.с. 247-248,253). Представник ПАТ «Дельта Банк» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явився, однак 30.07.2019 до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову (а.с.160-162), у яких представник АТ «Дельта Банк» Іванова Г.С. зазначила, що позов підтримує, та вказала наступне. 19.08.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (надалі - ТОВ «Укрпромбанк») та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець або Позичальник) був укладений Кредитний договір № 42-0061009/ФКВ-08 від 19.08.2008 року, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 75 000.00 дол. США з кінцевим терміном повернення заборгованості 18 серпня 2033 року (надалі Кредитний договір). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між сторонами було укладено Іпотечний договір № 42-0061009/2фквіп-08 від 19 серпня 2008 року (далі Іпотечний договір), посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салигою Н.А., зареєстрований в Реєстрі за № 2352. 19 серпня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салигою Н.А. накладена заборона на відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення дії чи розірвання договору іпотеки, зареєстровано в Реєстрі за № 2353. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно: 3-кімнатна квартира, загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2008 року, що посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Салигою Н.А., зареєстрований в Реєстрі за № 2349. зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером 3088341, згідно Витягу з державного реєстру правочинів за номером 6395403 від 19.08.2008 року. У зв`язку з укладення Іпотечного договору: в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано обтяження: тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7766190, зареєстровано 19.08.2008 року. 21.02.2017 року запис про обтяження перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 19121037; в Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження: тип обтяження - іпотека, реєстраційний номер обтяження - 7768755, зареєстровано 19.08.2008 року. 21.02.2017 року запис про іпотеку перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 19121202. 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», згідно якого, на підставі ст.ст. 512-514 ЦК України, AT «Дельта Банк» набув прав вимоги до боржників по кредитним договорам з усіма забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 42-0061009/ФКВ-08 від 19.08.2008 року та за Іпотечним договором № 42-0061009/фквіп-08 від 19.08.2008 року. 01.07.2010 року була прийнята на баланс AT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 42-0061009/ФКВ-08 від 19.08.2008 року, який був укладений з [PERSON] в сумі: 74 250,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 13 832,12 доларів США - нараховані відсотки за користування кредитом. З 01.07.2010 року AT «Дельта Банк», як новий кредитор, відповідно до умов Кредитного договору № 42-0061009/ФКВ-08 від 19.08.2008 року, нараховує відсотки та комісійну винарогоду за користування кредитом.Станом на 23.02.2018 року заборгованість за Кредитним договором № 42-0061009/ФКВ-08 від 19.08.2008 року (позичальник [PERSON] , код [NUMBER] ) становить 5 038 409,21 грн. Посилаючись на ст..47 Конституції України, ст.391 ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2» вказала, що виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення\~перешкод у\~користуванні власністю\~шляхом виселення\~предметом доказування\~є втрата\~права на\~житло,\~або взагалі\~його відсутність,\~або інші\~передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. Таким чином, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Щодо процедури\~ліквідації AT\~«Дельта Банк»\~вказала,\~що на\~підставі постанови\~Правління Національного\~банку України\~від 02.10.2015\~№ 664\~«Про відкликання\~банківської ліцензії\~та ліквідацію\~Публічного акціонерного\~товариства «Дельта\~Банк»,\~виконавчою дирекцією\~Фонду гарантування\~вкладів фізичних\~осіб 02.10.2015\~прийнято рішення\~№ 181\~«Про початок\~здійснення процедури\~ліквідації AT\~«Дельта Банк»\~та делегування\~повноважень ліквідатора\~банку»,\~відповідно до\~якого розпочато\~процедуру ліквідації\~AT\~«Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплато-спроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В., строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 лютого 2017 р. № 619, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» на два роки до 3 жовтня 2019 року. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 04 квітня 2019 р. № 772, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» на один рік до 04 жовтня 2020 року. Дана інформація опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - fg.gov.ua, є загальновідомою та в силу ч.2 ст.61 ЦПК України такою, що не потребує доказування. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.08.2008 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] прийняла зазначену квартиру, сплатила за неї ціну, відповідно до умов цього договору (а.с. 3-4). Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2017 року квартира загальною площею 62,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі іпотечного договору № 2352, виданого 19.08.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А. (а.с. 127-129). За вказаною адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , які перешкоджають [PERSON] , як власнику вищезазначеного майна користуватися її власністю, чим порушують права позивача. Стаття 41 Конституції України\~гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 4,5\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ч. 1\~ст. 109 ЖК України\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною першою\~статті 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями\~статті 321 ЦК України\~встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Згідно із\~статтею 386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення\~статті 391 ЦК України, про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Крім того, в ст.150,156 ЖК України\~зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. З`ясувавши обставини даної справи та оцінивши надані суду докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність усунення перешкод позивачу у користуванні власністю та виселення відповідачів [PERSON] , [PERSON] з вищевказаної квартири в примусовому порядку без надання іншого житлового помешкання. При цьому, суд враховує, що позивач [PERSON] є одноособовим власником спірної квартири та має гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим житлом, на даний час вона обмежена в здійсненні такого права. Також суд враховує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] право власності на вказану квартиру не мають, у зв`язку з чим їх виселення не можна розцінювати як порушення чи обмеження права власності, гарантованого ст.\~319, 321 ЦК України. Ніяких доказів тому, що відповідачі мають законне право користування житлом, яке відноситься до приватної власності позивача, суду також не надано. Також суд враховує, що відповідачі доводи позивача щодо наявності перешкод в користуванні спірною квартирою не оспорюють, а також не спростовують факту постійного проживання в спірному помешканні без правових підстав. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що вони мають право займати квартиру для власного проживання, відповідачі суду не надали. Отже, на підставі ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача і усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідачів зі спірного житла. Доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Кислого А.М. на оскарження на подання касаційної скарги на рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна, ПАТ «Дельта Банк» про визнання правочину недійсним, вказаних висновків не спростовують. На підставі викладеного вище, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позову в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved