Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому зазначають, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилась [PERSON] дружиною, а [PERSON] - матір'ю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 102/300 частин домоволодіння [ADDRESS], яке належало померлій на підставі договору дарування від 20.02.2003р. Вказують, що вони є єдиними спадкоємицями в порядку спадкування за законом, оскільки на момент смерті [PERSON] проживали з нею однією сім'єю. Проте прийняти спадщину вони не можуть, оскільки за життя [PERSON] не здійснила державну реєстрацію належної їй частини вищевказаного домоволодіння. На підставі викладеного просять суд визнати за ними право власності в рівних частинах на 102/300 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд і будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги на підставах вказаних у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно, належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Зі згоди представника Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилась [PERSON] дружиною, а [PERSON] - матір'ю, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2012 року видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 102/300 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд і будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належало померлій на підставі договору дарування від 20.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського округу [PERSON] за реєстровим № 919. З пояснень представника позивачів вбачається, [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємицями в порядку спадкування за законом, оскільки на момент смерті [PERSON] проживали з нею однією сім'єю. Проте Першою Херсонською державною нотаріальною конторою позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не здійснила державну реєстрацію належної їй частини вищевказаного домоволодіння. Суд вважає, що належність [PERSON] 102/300 частин домоволодіння [ADDRESS], підтверджується договором дарування від 20.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського округу [PERSON] за реєстровим № 919, та технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складений 20.11.2001 року. Крім того, п. 7 Договору дарування від 20.02.2003 року встановлено, що право власності на 102/300 частини жилого будинку, які є предметом договору, виникає у [PERSON] з моменту підписання договору дарування. Таким чином, [PERSON] прийняла у дар вказану частину домоволодіння та проживала в ній до моменту настання смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом із [PERSON], померлою 19.10.2012 року, та продовжують проживати за місцем відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що позивачі фактично прийняли спадщину та вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved