overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивачі вказують, що кожному з них належить по ? частині квартири [ADDRESS] До вищевказаної квартири було зареєстровано дружину [PERSON] - [PERSON], і в послідуючому доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач у вказаній квартирі не мешкає з грудня 2011 року. Позивач зазначає, що вони несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не можуть в повній мірі здійснювати свої права на власність, в тому числі відчужувати вказану квартиру, тому вони просять суд визнати відповідно до ст. 405 ЦК України відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивачів до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань не заявляли. Представник третьої особи до суду не з'явився, заперечень проти позову не надав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивачів про слухання справи за його відсутності та неявки відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. а.с.9-13 Відповідно до довідки [PERSON], старшої по будинку [ADDRESS] від 01.11.2014 року, [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає. а.с. 16 Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2011 року. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В ст. 71 ЖК України зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Ст.72 ЖК України вказує, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає необхідним визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] В частині позову про визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житлом - відмовити,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом, яке розташоване за адресою с. Магала, вул.. Гаурянка №41, Новоселицького району, що складається з житлового будинку літер А, сарай літер Б,В, літня кухня літер Г, вбиральня літер Д, колодязь №1, огорожі №2,3 розташований по вул.. Гаурянка 41, с. Магала, Новоселицького району, після смерті 05.07.2005року [PERSON]. Посилаючись на те, що [PERSON] є донькою померлого а [PERSON] є його дружиною. За своє життя [PERSON] оформив на користь [PERSON] заповіт завірений секретарем с/Ради с. Магала, Новоселиць кого району 20.02.2008 року. [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку а [PERSON] спадок також прийняла своєчасно оскільки проживала зі спадкодавцем разом. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на померлого на житловий будинок. Позивачі просять суд визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частин в житловий будинок і за [PERSON] право власності на 1/12 частину в житловий будинок розташований за адресою с. Магала, вул.. Гаурянка №41, Новоселицького району після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов та представляючи інтереси [PERSON] підтримала в повному обсязі і просить суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті 05.07.2005року [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з ? частини в житловий будинок літер А, сарай літер Б,В, літня кухня літер Г, вбиральня літер Д, колодязь №1, огорожі №2,3 розташований по вул.. Гаурянка 41, с. Магала, Новоселицького району, і [PERSON], як спадкоємець за заповітом своєчасно її прийняла спадщину, що підтверджується заявою до Новоселицької державної нотаріальної контори за №1325 від 06.06.2008 року, [PERSON] також своєчасно прийняла спадщину після смерті свого чоловіка так як постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадку і має право на обовязкову частку у спадщині як непрацездатна вдова. На підставі ст.ст. 328, 1261,1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання такими , що втратили право користування житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те , що останні не проживають в зазначеній квартирі понад встановлений законом 6-ти місячний термін без поважних причин . В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві . Позивачем [PERSON] подано до суду клопотання від 10.09.2015 р. про розгляд справи за її відсутності . Відповідачі в судове засідання повторно не з»явилися , про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом розміщення оголошення у пресі . Представники 3-іх осіб в судове засідання не з»явились , про час та місце розгляду справи повідомлені , у направлених до суду листах розгляд справи просили проводити у їх відсутності . Вислухавши пояснення позивача , покази свідків , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного . Судом встановлено, що спірне жиле приміщення уявляє собою 3-х кімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , яка була надана [PERSON] на підставі ордеру № 195 від 11.01.1985 р. на сім»ю з 4-х осіб : [PERSON] . ( дружина ) , [PERSON] (син) , [PERSON] ( дочка ) , [PERSON]. ( дочка) ( а.с. 15 ) . Згідно довідки ф. 3 від 05.08.2015 р. вбачається , що в спірній квартирі на час розгляду справи зареєстровано чотири особи : [PERSON] ( відповідач ) , [PERSON]. ( відповідач) , [PERSON] ( позивач ) , [PERSON] ( позивач) ( а.с.17 ) . Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців . Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою , що втратила справо користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки , провадиться в судовому порядку . В судовому засіданні встановлений та доведений факт не проживання відповідачів в спірній квартирі понад встановлений законом 6-ти місячний термін без поважних причин , а саме з 1989 р. , що підтверджується поясненнями позивача [PERSON] , дослідженими в судовому засіданні доказами : актом ЖЕД 310 м.Києва від 05.08.2015 р. , поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON], [PERSON] Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності , суд приходить до висновку , що відповідачі не проживають в спірній квартирі понад встановлений законом 6-ти місячний термін без поважних причин , тому визнає їх такими , що втратили право користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про виселення та вселення в квартиру [ADDRESS] , посилаючись на те , що вони є співвласниками зазначеної квартири . Відповідачі перешкоджають їх вселенню та користуванню належними їм частками квартири. В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги в частині вселення підтримали , з обставин , що викладені у позовній заяві , позовні вимоги в частині виселення відповідачів зі спірної квартири просили залишити без розгляду. Ухвалою суду від 24.01.2014 р. позовні вимоги в частині виселення [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] залишено без розгляду на підставі ч.1 п. 5 ст. 207 ЦПК України . Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково , зазначили про те , що відповідачі не чинили позивачам перешкоди в користуванні квартирою , квартира складається з однієї кімнати, яку на час розгляду справи займають відповідачі та їх діти . 3-я особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила про те , що позивачам вона не чинила перешкоди в користуванні квартирою , належну їй частку в зазначеній квартирі вона подарувала своїй дочці [PERSON] Позивачі не навідувались до спірної квартири , не здійснювали витрат на її утримання , ремонту , тощо . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного . Судом встановлено , що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2010 р. позивачі набули право власності по 14 частині квартири [ADDRESS]. 3-я особа [PERSON] являлась власником 12 частини зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданим Барською державною нотаріальною контрою Вінницької обл. 23.05.2012 р. 19.11.2013 р. [PERSON] подарувала , а відповідач [PERSON] прийняла у дар 12 частину квартири [ADDRESS]. Спірна квартира складається з однієї житлової кімнати розміром 17,5 кв.м. В судовому засіданні сторони пояснили , що в зазначеній квартирі проживають відповідачі та їх малолітні діти. Не оспорювали ту обставину , що позивачі ключів від спірної квартири не мають . З оглянутих в судовому засіданні матеріалів перевірки Деснянським РУ ГУ МВС України заяви [PERSON] вбачається , що остання зверталась із заявою з приводу погроз які мали місце під час візиту до спірної квартири [PERSON] з боку гр.. [PERSON] Постановою оу ВКР Деснянського РУ ГУ МВС Україниу м. Києві в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ст.. 126 КК України було відмовлено . Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону . Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння , користування та розпорядження своїм майном . Проаналізувавши встановлені по справі обставини в їх сукупності , суд приходить до висновку про доведеність вимог позивачів щодо неможливості користування спірною квартирою та задоволення вимог позову про їх вселення в зазначену квартиру . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачки з вимогою визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON] є наймачем вказаної квартири, в якій також зареєстрована [PERSON] та відповідачка. Однак в даній квартирі [PERSON] не мешкає понад 5 років, при цьому де перебуває відповідачка невідомо. Оскільки самостійно позивачі не мають можливості виписати відповідачку з вказаної житлової площі, вони вимушені нести додаткові витрати з комунальних платежів. На підставі переліченого просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування [ADDRESS] У судовому засіданні позивачка, [PERSON], заявлені нею позовні вимоги повністю підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити позов. Від [PERSON] надійшла до суду заява з проханням вирішити вказану справу в її відсутність. При цьому [PERSON] на задоволенні позову наполягала. Відповідачка у судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин повторно, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явились, дослідивши матеріали справи та вислухавши свідків, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана 15 січня 1971 року на підставі ордеру № 5091 за рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради родині [PERSON]. За відомостями особового рахунку, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 15 липня 2014 року, вбачається, що у [ADDRESS] зареєстровані з 1971 року [PERSON], наймач квартири, з 1971 року [PERSON] та з 1992 року [PERSON]. Однак на підставі акту від 16 липня 2014 року, складеного представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що за свідченнями сусідів [PERSON] у [ADDRESS] не мешкає з 1998 року. Факт не проживання у спірному житловому приміщенні відповідачки у судовому засіданні був підтверджений свідченнями свідків, [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що вони є працівниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», якими був здійснений вихід до [ADDRESS], в результаті якого вони виявили, що у вказаному житловому приміщенні не мешкає понад 5 років [PERSON], що підтвердили сусіди по квартирі, на підставі чого ними був складений відповідний акт. Відповідно до ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України наймач або члени його родини можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад 6 (шість) місяців. За таких обставин, встановлених в судовому засіданні, та на підставі зазначених норм, суд дійшов висновку, що [PERSON], залишаючись зареєстрованою у [ADDRESS], однак не користуючись цим житловим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, є такою, що фактично втратила право користування спірним житлом, тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що їх батько [PERSON] помер 27.07.1997 року. За життя він у власності житловий будинок за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Пушкіна, буд.7. За відсутності оригіналів правовстановлюючих документів позивачі позбавлені можливості оформити спадщину, яку прийняли після померлої батька. Представник позивачів в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності. Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи суд встановив наступні обставини: [PERSON] помер 27.07.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС №063492, виданим Вільнянським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької області 29.07.1997, актовий запис №148. Згідно з рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради депутатів трудящихся №4 від 19.03.1953, Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 26.07.1957, власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Пушкіна, буд.7, був [PERSON]. Донька померлого [PERSON] (свідоцтво про народження УЖ №275137; свідоцтво про укладення шлюбу І-ЖС №296446) та донька померлого [PERSON] (свідоцтво про народження ЯГ №814875; свідоцтво про укладення шлюбу І-ЖС №342607) прийняли спадщину, фактично вступивши в володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 524ЦК Української РСР (1963 р. в редакції на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За визначенням ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивачі після смерті спадкодавця прийняли спадщину шляхом фактично вступу в володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Оскільки позивачем реалізовано право на отримання спадщини у порядку ст. 549 ЦК Української РСР (1963р.), за встановлених вищезазначених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до до [PERSON] про визнання договору дійсним, посилаючись на обставини та підстави викладені в позові просили суд визнати договір купівлі-продажу №27543 укладений на Одеській Товарній біржі 27 жовтня 2000 року, згідно умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] діючи від свого імені та від імені неповнолітнього на той час [PERSON] придбали квартиру загальною площею 61,1 кв.м., житловою 44,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] дійсним. Позивачі у судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач повідомлявся шляхом оголошення в пресі, в судове засідання не зявилась, у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, який було зареєстровано на Одеській Товарній біржі та зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН 27.10.2000р. на стор. 39 - стор. 25-КН 373 пр. Згідно договору купівлі-продажу квартири [PERSON], [PERSON] придбали у власність квартиру [ADDRESS], яка складається із чотирьох житлових кімнат площею: 10,3 кв.м., 17 кв.м., 9,3 кв.м., 15,9 кв.м., кухні -5,8 кв.м., ванної кімнати - 2,1 кв.м., туалету - 1,1 кв.м., коридорів: 7,1 кв.м., 7,6 кв.м., балконів: 0,8 кв.м., 1,1 кв.м., загальною площею 78,1 кв.м., житловою 52,5 кв.м. Сторони при укладенні договору купівлі-продажу прийшли до взаємної згоди з усіх істотних умов договору та виконали свої зобовязання, позивачі зареєстрували право власності в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання за договором сторонами виконані в повному обсязі, з моменту укладення договору позивач проживає в зазначеній квартирі, здійснює оплату всіх комунальних послуг, що підтверджується довідками. \~\~\~\~ Оскільки договір нотаріально не посвідчено, позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право власності на квартиру і розпорядитися нею. Дії відповідача свідчать про їх небажання займатися питанням нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, який було укладено і виконано у 2000 році, тому позивачі звернулися до суду з цим позовом і просять визнати договір купівлі-продажу дійсним. При вищенаведених обставинах суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки в 2000 році сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено\~ст. 47 ч.2 ЦК України\~в редакції 1963 року, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Дубівецької сільської ради, Кіцманського району, 3-тьої особи - відділу Держземагенства у Кіцманському районі Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно: земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №090800, виданого 11.02.2008 року на підставі розпорядження Кіцманської РДА від 11.04.2007 року за № 339, площею 1,5926 га: ділянка [NUMBER] - 0,7169 га, кадастровий номер 7322582000 02 001 0161, ділянка [NUMBER] - 0,8757 га, кадастровий номер 7322582000 01 002 0108, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області; земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №090801, виданого 11.02.2008 року на підставі розпорядження Кіцманської РДА від 11.04.2007 року за № 339, площею 1,5926 га: ділянка [NUMBER] - 0,7169 га, кадастровий номер 7322582000 02 001 0161, ділянка [NUMBER] - 0,8757 га, кадастровий номер 7322582000 01 002 0109, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, що належали на праві власності [PERSON], яка померла [INFO]. Вказують, що вони є спадкоємцями за заповітом, інших спадкоємців, передбачених законом немає. Вони в управління спадковим майном вступили своєчасно, обробляють земельні ділянки, однак оформити своє право на спадщину їм перешкоджає втрата оригіналу Державного акту, тому просили позов задовольнити. Позивачі підтримали позовні вимоги, представник відповідача та представник третьої особи заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 386, 392, 1225, 1235, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 130, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

Outcome: approved