Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом та просять визнати за ними право власності за кожним по 1/3 частини земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 3,3102 га, що складається із двох ділянок площею 2,8753 га та площею 0,4349 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON], якому ділянка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 вересня 2010 року. Свої вимоги обґрунтовують тим, що після смерті [PERSON] вони звернулися із заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім'я померлого, позбавила їх можливості оформити спадщину на своє ім'я. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просять задовольнити їх. Від відповідача - Козлівської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, до суду надійшла заява про визнання позову та слухання справи у відсутності представника. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] при житті володів земельною ділянкою [NUMBER] загальною площею 3,3102га (2,8753га+0,4349га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що розташована на території Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, яку він успадкувала після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітомвиданим державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори 28 вересня 2010 року(а.с.8). Вказана земельна ділянка за життя була передана у власність [PERSON], згідно рішення Переяслав-Хмельницької сільської ради за №91 від 14 січня 2002 року. 21 серпня 2002 року на ім'я померлої [PERSON] був виданий державний акт серія [NUMBER] який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №271. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER](а.с.6). Після смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно в тому числі і на майно, яке він прийняв у спадщину після смерті матері [PERSON]. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] його синами (спадкова справа а.с.9-11). Позивачі, як спадкоємці за законом прийняли спадщину, після смерті [PERSON] шляхом подачі до нотаріальної контори відповідних заяв. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено. Постановами від 06 жовтня 2016 року за №3977/02-31/4, державний нотаріус П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законом порядку(а.с.15-16). Відповідно до п.п.9-10 ст.28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VІ), із змінами та доповненнями, до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. За правилами ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. п. в, г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без змін її меж, цільового призначення, посвідчується зокрема свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За правилами до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що земельна ділянка [NUMBER] загальною площею 3,3102га (2,8753га+0,4349га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, за життя належала [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та підлягає спадкуванню позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями за законом першої черги. На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1225, 1233, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 81, 126 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved