Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просять визнати\~за [PERSON]\~право власності\~на ?\~ідеальної частини\~житлового будинку\~1\~відповідною частиною\~господарський споруд,\~та за\~[PERSON] право\~власності на\~? ідеальної\~частини житлового\~будинку 1\~відповідною частиною\~господарський споруд,\~що розташовані\~за адресою:\~село Верхній\~Дорожів Дрогобицького\~району,\~вул.\~І.\~Франка,\~52.Після\~смерті [PERSON],\~який був\~для заявників\~чоловіком та\~батьком відповідно.\~Вказують на\~те,\~що померлий заповіту не залишав, а тому відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~позивачі є\~його спадкоємцем\~першої черги.Однак не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на вищезгадану нерухомість. Відтак, змушені звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі не з»явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх та позивачів відсутності. Позовні вимоги своїх довірителів підтримала повністю, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просили задоволити позов. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що будинковолодіння № 52 по вул. І.Франка в с. Верхній Дорожів Дрогобицького району Львівської області рахується за [PERSON], згідно довідки № 366 від 02.05.2018 (а/с 12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 431109 [PERSON] помер 09.06.2016 року (а/с 10). Позивач [PERSON] Дем»янівна було дружиною померлого [PERSON] (свідоцтво про одруження а/с 8), а позивач [PERSON] сином ( свідоцтво про народження а/с 9). Як вбачається з довідки КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро ТІ та ЕО» від 01.03.2018 № 294 будинковолодіння № 52 в с. Верхній Дорожів Дрогобицького району Львівської області станом на 31.12.2012 не зареєстровано (а/с11). Інших спадкоємців першої черги по закону після смерті матері позивачів, які прийняли спадщину, немає. Статями\~1216,\~1217,\~1220 ЦК України\~визначено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3\~ст. 46 цього Кодексу). До складу спадщини, відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1258, ст.\~1261 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положеннями\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 66-69 Закону України «Про нотаріат», п. 4.15 Глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженні наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводить нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належного цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Позивачі зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Однак, нотаріус не зміг видати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а/с 15). Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як розяснено у пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Outcome: approved