Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) до їх повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, тому що перебуває у Харківському слідчому ізоляторі. Було направлено судове доручення для допиту відповідача, в якому він просить відмовити в задоволенні позову позивачки і не позбавляти його батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Пояснив, що після розірвання шлюбу для того, щоб забезпечити своїх дітей, він вимушений був шукати роботу, за яку більше платять. Йому була запропонована робота у м. Харкові, куди він і переїхав. Він регулярно зв'язувався по телефону з колишньою дружиною, цікавився здоров'ям і життям своїх дітей, а також регулярно здійснював грошові переводи на банківську картку позивачки. На даний момент він знаходиться в СІЗО м. Харкова і не може бачити своїх дітей і приймати участь в їх вихованні, але він не відмовляється від покладених на нього батьківських обов'язків і в подальшому бажає допомагати і підтримувати своїх дітей всіма можливими способами. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимоги позивачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні [PERSON] не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], третьої особи, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з [PERSON] позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбу з 26.11.2011 року по 20.02.2015 року. Шлюб сторін було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10.02.2015 року. Від цього шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] року народження, які відповідно до вказаного рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області залишені проживати з позивачкою. Шлюб сторін виявився невдалим та нетривалим. Протягом нетривалого часу сумісного життя відповідач неодноразово в присутності дітей та на їх очах допускав рукоприкладство та інше насилля по відношенню до позивачки. Свою заробітну плату він витрачав тільки на свій розсуд, як правило на свої особисті потреби без врахування інтересів сім'ї та дітей. В лютому 2014 року відповідач пішов з сім'ї до своєї матері після того, як знову допустив неправомірні дії, а саме рукоприкладство по відношенню до неї. Залишаючи сім'ю, він не тільки не залишив грошових коштів на утримання дітей зі свого заробітку, а навпаки забрав з собою банківську картку, на яку зараховувалися грошові кошти, як державна допомога на утримання дітей. Тобто він залишив і позивачку і дітей без будь яких грошових коштів на проживання. В жовтні 2014 року відповідач звільнився з ПАТ «ОГЗК», де він працював для того, щоб з нього не стягувалися аліменти на утримання дітей. З тих пір він надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей від випадку до випадку, тобто нерегулярно і в незначних розмірах. Останній раз розмір його матеріальної допомоги на утримання двох дітей склав тільки 200 грн.. Протягом всього цього часу з жовтня 2014 року він взагалі не приймає ніякої участі у вихованні дітей і за весь цей час він відвідував їх тільки два рази. Тобто вже більше року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків не тільки по утриманню, але і по вихованню дітей. Він не цікавиться дітьми взагалі: ані їх здоров'ям, ані їх розвитком і не приймає участі в їх вихованні. Відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток їхніх дітей, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створюють умов для отримання дітьми освіти. Тобто він взагалі нічого не здійснює для своїх дітей. Для нього вони взагалі не існують. Відповідач повністю викреслив наших дітей із свого життя. В зв'язку з чим позивачка вважає, що у неї є усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дітей. Крім того, протягом вже більше двох років, які минули після народження їхньої доньки позивачка з вини відповідача не може зареєструвати її постійне місце проживання разом з собою з тієї підстави, що орган ДМС потребує з неї згоду чоловіка на реєстрацію дитини за місцем його реєстрації. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Позивачка вважає, що у неї є усі передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його обох малолітніх дітей та про стягнення з нього аліментів на їх утримання. Інших неповнолітніх дітей у нього немає. Відповідно довідки КДНЗ № 5 від 17.11.2015 року № 171 (а.с.13), за період відвідування дошкільного закладу дітьми [PERSON] та [PERSON] їх батько [PERSON] жодного разу в дитсадку не з'являвся, по телефону або письмово не цікавився їх життям та вихованням дітей. Відповідно довідки лікарні від 12.11.2015 року (а.с.14), діти завжди зверталися до лікарні з матір'ю, а батько участі в їх лікуванні не приймав. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №6/4-4/16 від 04.01.2016 року (а.с.20), відповідач [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей. Відповідно до змісту висновку органу опіки та піклування вказаним органом було встановлено, що відповідач ухиляється від обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей, не виявляє інтересу до їх життя та здоров'я, не надає матеріальної допомоги, не займається їх лікуванням, не спілкується з дітьми. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він брат позивачки. Йому відомо, що сестра не живе з колишнім чоловіком близько двох років. Відповідач не допомагає дітям, не цікавиться їх вихованням та утриманням, він вживав наркотики, на даний час знаходиться в тюрмі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що батька дітей вона бачила тільки два рази дуже давно. На даний час відповідач відбуває покарання. Дітям він взагалі нічим не допомагає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка самостійно займається вихованням та утриманням дітей, знаходиться у важкому матеріальному положенні, відповідач, будучи рідним батьком дитини, не маючи постійного місця роботи і стабільного заробітку, але будучі здоровою, працездатною людиною, будь - якої матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, інших аліментів не сплачує та будь - яких стягнень з його заробітку - доходу не здійснюється. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення та приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. Відповідно до ст. 166 ч. 2 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, висловлені ним в письмовій заяві, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача, свідків, допитаних в судовому засіданні, поясненнями третьої особи, матеріалами справи в їх сукупності. Таким чином, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] року народження та доньки - [PERSON], [INFO] року народження. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO] року народження та доньки - [PERSON], [INFO] року народження аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25.12.2015 року до їх повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн., а на користь держави - у розмірі 551,20 грн..

Outcome: approved