Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з останньої на свою користь аліменти. Посилаються на те, що відповідач є їх донькою. Вони є пенсіонерами та отримують пенсію, розмір якої в сукупності становить 3435 грн. на місяць. Крім пенсії, кожного року вони отримують дохід у вигляді орендної плати за земельний пай. Інших джерел доходів не мають, але мають кредитні зобов`язання. Після отримання пенсії вони здійснюють платежі за кредитним зобов`язанням, в зв`язку із чим їх матеріальний стан є вкрай нужденним. Вони не спроможні забезпечити в повній мірі себе усім необхідним, житловий будинок в якому вони проживають потребує капітального ремонту. Інші діти допомагають їм нерегулярно та в міру своїх можливостей, однак забезпечити їх усім необхідним неспроможні. Відповідач тривалий час перебуває за кордоном, де отримує регулярний та високий дохід. В зв`язку із вказаним просять стягувати з відповідача на їх користь аліменти в загальному розмірі 2000 гривень щомісячно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити із підстав викладених в позовній заяві, при цьому зазначили, що вони є багатодітною сім`єю, в їх спільному шлюбі народилося шестеро дітей до числа яких, зокрема входить відповідач по справі [PERSON] . На даний час позивачі є непрацездатними особами, які досягли встановленого законом пенсійного віку та проживають одні у власному житловому будинку в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області, оскільки діти після досягнення повноліття проживають окремо від них за межами їх села. Пояснили також, що п`ятеро дітей, крім відповідача, добровільно надають їм матеріальну допомогу: спільно придбали для них транспортний засіб (який у зв`язку із наявністю грошових зобов`язань, вони згодом переписали на сестру позивача, проте користуються ним 1-2 рази на тиждень), забезпечують їх продуктами харчування та іншими продовольчими товарами, по можливості допомагають грошима 1 раз у 3-4 місяці, коли вони гостювали у дітей за кордоном діти оплачували вартість їх поїздок та проживання. Вказали також, що відповідач [PERSON] раніше надавала їм матеріальну допомогу, коли її дитина проживала у них, проте на даний час вона їм не допомагає. У зв`язку із потребою в оплаті комунальних послуг, закупівлі дров для опалення житла, погашення кредитної заборгованості в фінансовій установі у них на даний час утворилося скрутне матеріальне становище, саме тому вони потребують додаткової матеріальної допомоги. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що позивачі на даний час перебувають у скрутному матеріальному становищі та потребують додаткової матеріальної допомоги. Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, зазначаючи, що на даний час відсутні підстави, які б підтверджували необхідність надання позивачам матеріальної допомоги з боку відповідача у вигляді аліментів. При цьому пояснив, що наявність у власності та користуванні позивачів рухомого та нерухомого майна, утримання з боку інших дітей свідчить про матеріальне їх забезпечення та відсутність нужденного стану. Просив суд також врахувати матеріальне становище відповідача та її реальну спроможність сплачувати аліменти, оскільки вона є непрацездатною у зв`язку із тим, що страждає на важкі рухові обмеження та проживає в м. Берлін Федеративної Республіки Німеччина за рахунок виплат страхової компанії. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі мають шістьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копій свідоцтв про народження останніх (а.с. 6-11). Відомостей про зміну прізвища відповідача до суду сторонами представлено не було, проте факт родинних відносин між позивачами [PERSON] та [PERSON] та відповідачем [PERSON] , як між батьками та донькою, було визнано учасниками справи в судовому засіданні, а тому вказані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до довідок про доходи (а.с. 12-13) позивач [PERSON] отримує пенсію за віком в розмірі 1373 грн. щомісячно, а позивач [PERSON] в розмірі 2062,03 грн. З акту обстеження умов проживання позивачів від 30.07.2018 року (а.с. 15) видно, що останні зареєстровані та проживають у власному будинку по [ADDRESS] , загальною площею 16 м.кв. Вказаний будинок потребує капітального ремонту, оскільки в ньому протікає покрівля, прогнили балки в кімнатах, в будинку потрібно замінити вікна та двері. Домогосподарство, де проживають позивачі не газифіковане, пільгами вони не користуються. З цього ж акту вбачається, що позивачі отримують дохід від присадибної ділянки розміром 0,57 га., а також у вигляді пенсії. У власності подружжя є майновий пай у вигляді земельної ділянки, розміром 1,1335 га, частину якого (1,1231 га) здано в оренду ТОВ «Хрещатик-Агро». Крім того, з вищевказаного акту обстеження умов проживання позивачів вбачається, що відповідач [PERSON] разом із братом [PERSON] подарували на ювілей позивачу [PERSON] транспортний засіб марки «Фіат добло». Встановленою обставиною також є те, що своїм непрацездатним батькам, позивачам по справі, в міру своїх можливостей допомагають діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , більшість яких проживають за кордоном та систематично забезпечують батьків продуктами харчування та іншими необхідними продовольчими товарами, періодично грошовими коштами. Вказані обставини були підтверджені позивачами особисто в судовому засіданні. Із наданої позивачами довідки про кредитні зобов`язання вбачається, що станом на 18.10.2018 року у позивачів були кредитні зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк», розмір яких в сукупності становив 24901 грн. (а.с. 63). Однак, актуальну інформацію про наявність кредитних зобов`язань із зазначенням їх розміру станом на час розгляду справи позивачами до суду пред`явлено не було. Щодо відповідача [PERSON] , то остання проживає в Федеративній Республіці Німеччина зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с. 102) та копією закордонного паспорту (а.с.101). Згідно висновку лікаря Хірургічно-ортопедичного центру при нещасних випадках від 17.05.2019 (юридична адреса:10785, Берлін, вул. Потсдамська,89) (а.с.107) [PERSON] встановлено діагноз: больові синдроми грудного та поперекового відділів хребта; міжхребцева кила L4/L5; синдром плече/кисть зліва; люмбаго справа - внаслідок чого вона страждає на важкі рухові обмеження та з 28.03.2018 є непрацездатною. Через наявні болі [PERSON] потребує постійного спеціалізованого психотерапевтичного лікування. Реінтеграція у професійне життя на разі не передбачається. Встановлено, що єдиним джерелом доходу на сьогоднішній день у відповідача [PERSON] є виплати від медичного страхування, які передбачені законодавством Федеративної Республіки Німеччина. У відповідності до ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. На підставі ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). За змістом ст.202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Слід зазначити, що моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Відповідно до ч.3 ст.75 СК України непрацездатним вважається той з подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. В силу статті 26 зазначеного закону позивачі вважаються непрацездатними особами, що стверджується копіями довідок, виданих Заставнівським відділом обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про розмір отримуванних ними пенсійних виплат № [NUMBER] та [NUMBER] від 03.07.2018 р. (а.с.12-13) та копіями паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 11.11.1998 та серії [NUMBER] від 14.12.2001 р. (а.с.4-5). У відповідності до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 1 липня складав 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Судом встановлено, що розмір отримуваної позивачем [PERSON] пенсії становить 1373 грн. щомісячно, а позивачем [PERSON] - 2062,03 грн. Таким чином, позивачам призначено пенсію, яка вцілому відповідає встановленому законом прожитковому мінімуму, необхідному для забезпечення здоров`я та життєдіяльності людини. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить з того, що позивачі дійсно є непрацездатними особами, які мають шестеро повнолітніх дітей. Разом з тим, встановлені в судовому засіданні обставини не дають суду підстав зробити висновок про їх потребу в наданні сторонньої матеріальної допомоги з боку відповідача. Оскільки позивачі мають інших дітей, крім відповідача, які систематично надають їм матеріальну допомогу, при цьому позивачі володіють нерухомим майном, отримують пенсійні виплати за віком на рівні прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб, щорічний дохід у вигляді орендної плати за земельний пай, також у користуванні мають транспортний засіб марки «Фіат добло», який відповідач [PERSON] разом із братом [PERSON] подарували на ювілей позивачу [PERSON] . Суд також враховує те, що відповідач на даний час є непрацездатною особою внаслідок хвороби, яка перешкоджає їй працювати, та потребує систематичного лікування, а тому фактично неспроможна надавати матеріальну допомогу батькам. Згідно ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ні позивачами, ні їх представником в судовому засіданні не було доведено потреби [PERSON] та [PERSON] в отриманні матеріальної допомоги з боку доньки. З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які позивачі посилаються, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed