overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 29 серпня 1992 року виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області за актовим записом № 21, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як вони мають різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинено та не ведеться спільне господарство із серпня 2014 року. На даний час їх шлюб існує лише формально, примирення з відповідачем стало не можливим, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Оскільки [PERSON] зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України - в Автономній Республіці Крим, доказами про отримання ним повісток про судовий виклик суд не володіє, проте враховуючи вжиття усіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд справи за допомогою публікації про оголошення слухання справи на офіційному сайті Богуславського районного суду Київської області суд вважає його належним чином повідомленим і, відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 1992 року виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області за актовим записом № 21, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо один від одного і не ведуть спільного господарства, примирення між ними стало неможливим, про що позивачка зазначила в поданій до суду заяві. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 29 січня 2005 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом № 8, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як вони мають різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинено та не ведеться спільне господарство із червня 2016 року.На даний час їх шлюб існує лише формально, примирення з відповідачем стало не можливим, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 січня 2005 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом №8, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо один від одного і не ведуть спільного господарства, примирення між ними стало неможливим, про що позивачка зазначила в поданій до суду заяві. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який зареєстрований 30 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 116, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим з квітня 2015 року шлюбні відносини між ними припинено і вони живуть окремо як чужі люди. Між ними як подружжям немає взаєморозуміння, любові та поваги один до одного та в них різні погляди на важливі життєві відносини. Причиною припинення шлюбних відносин було те, що відповідач не розумів і не хотів розуміти сутності проблем, які виникали між ними, не здатен був підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На даний час їх шлюб існує лише формально, примирення з відповідачем стало не можливим, що явилось підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його часті, а також зазначив, що позовні про розірвання шлюбу визнає. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 116, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та з квітня 2015 року проживають окремо один від одного і не ведуть спільного господарства, примирення між ними стало неможливим, про що позивачка зазначила в поданій до суду заяві. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої вимоги до початку розгляду справи по суті, просить стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, яка перебуває на її (позивачки) повному утриманні, і вони з відповідачем не дійшли згоди щодо розміру аліментів. Посилаючись на положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, позивачка просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав до початку розгляду справи по суті. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина сторін перебуває на утриманні позивачки, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та фактично надає щомісячно таку допомогу, що підтверджується копіями фіскальних чеків про перерахування коштів позивачці. Визнання відповідачем пред'явленого позову про стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позов визнано відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно стягнути із [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої вимоги під час судового розгляду, просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач є батьком дітей і не виконує свого обов'язку матеріально утримувати своїх дітей, які перебувають на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на положення ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти сторін перебувають на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою Тептіївської сільської ради Богуславського району Київської області №25 від 30.01.2015 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач [PERSON] являється працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїм дітям. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись до суду з позовом 21.10.2019 р. до відповідача [PERSON] , просить розірвати шлюб, зареєстрований у Квасилівській селищній раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис №41 та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося. В кожного з них різні погляди на сімейні цінності та життєві ситуації. Відповідач не дбає про матеріальний стан сім`ї, усі кошти витрачає на себе, оформив в банках кредити, які не погасив. У зв`язку з такою поведінкою відповідача вони з відповідачем проживають окремо з липня 2019 р. та сімейні відносини не підтримують. Ухвалою суду від 06.11.2019 р. відкрито загальне провадження у справі. Ухвалою суду від 05.12.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити. Категоричнно відмовляється він надання судом строку на примирення, вказуючи, що вже 6 місяців вони не проживають разом з відповідачем, сімейних стосунків не підтримують. Позивачка в судовому засіданні не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання жодного разу. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, зокрема на 05.12.2019 р. у відповідності до ч.2 ст.130 ЦПК України, та вручення відповідачу кореспондеції на 16.01.2020 р. у відповідності до абз. 2 ч.6 ст. 128 ЦПК України. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду відповідач не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка проти такого вирішення справи не заперечує. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 24.09.2011 р. у Квасилівській селищній раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 41, (свідоцтво серія [NUMBER] ). Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. На пiдставi ст.ст.24, 110, 112 Сiмейного кодексу Укpаїни, ст.ст.10, 12, 81, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з позовом до Богуславської міської ради Київської області, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина на належне померлій спадкове майно. Вона не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк, оскільки є інвалідом 3-ї групи і після смерті матері тривалий час хворіла і не могла займатися питанням прийняття спадщини. В послідуючому, коли вона з метою оформлення спадщини звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса від 17.04.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини передбачений ст. 1270 ЦК України. Позивачка стверджує, що строк на прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, так як хворіла, перенесла складне лікування і не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини. 07.05.2015 року позивачка подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без його представника. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, яка була матір'ю позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки та копією свідоцтва про укладення шлюбу. Позивачка звернулася до Богуславської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме в квітні 2015 року. Постановою державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори від 17.04.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини визначений ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на поважність причин, на які вказує позивачка, що підтверджено документально, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на майно спадкодавця, суд вважає, що є підстави для визначення позивачці додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлений позивачкою позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з позовом до Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області, просить суд визначити їй додатковий двомісячний строк для подання заяви до Богуславської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 02 травня 2015 року померла [PERSON]. З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді всього належного їй майна, в тому числі земельних ділянок, які розташовані на території Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області. Позивачка як спадкоємець за законом пятої черги має право на спадкове майно. У встановлений законом шестимісячний строк вона не подала до Богуславської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки тривалий час хворіла та відновлювала стан свого фізичного здоров'я. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, а також зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Дмитренківської сільської ради Богуславського району Київської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 02 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 332454 від 05.05.2015 року. Позивачка у відповідності до ст. 1265 ЦК України являється спадкоємцем за законом пятої черги. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 06.10.2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на поважність причин, на які вказує позивачка, що підтверджено документально, а саме копією медичної карти амбулаторного хворого, суд вважає, що є підстави для визначення позивачці додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлений позивачкою позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved