Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивачі звернулися до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області про визнання права користування на земельну ділянку в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 11 вересня 2015 року помер чоловік [PERSON] - [PERSON], після його смерті позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею на спадщину на право користування земельною ділянкою 25,0 га за кадастровим №2321583000:01:003:0057 на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області для ведення фермерського господарства, що належить спадкодавцю на підставі Державного Акту на право довічного успадковуваного володіння землею серія 000285, виданого [PERSON] районною радою народних депутатів 14.05.1992 року, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 339 та на Фермерське господарство «[PERSON]В.». Право користування чоловіком зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.05.2015 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 641669023215. Отримати свідоцтво про право на спадщину нотаріуса не є можливим, оскільки в ЗК України відсутнє поняття «довічне успадковуване володіння землею». Позивач [PERSON] подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Позивач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, просила суд розглянути цивільну справу за наявними у матеріалах справи доказами. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи суд встановив наступні обставини: Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, зокрема позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Отже позовні вимоги в частині заявленого позову позивачем [PERSON] підлягають залишенню без розгляду. 04.02.1997 було зареєстроване фермерське господарство «[PERSON]В.», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №383943 видане 04.02.1997 [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області. 11.09.2015 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС №331060 видане Виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 12.09.2015, актовий запис №06. 14.05.1992 відповідно до Державного акту на право довічного успадковуваного володіння серія 000285, виданого [PERSON] народних депутатів, [PERSON] надана у довічне успадковувань володіння земельна ділянка, розміром 25,0 га. для ведення фермерського господарства, розташована на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321583000:01:003:0057. Зазначене право було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №9754636 21.05.2015. Згідно до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року , успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України та ч. 2 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Оскільки, в судовому засіданні не встановлено факт припинення права постійного користування земельною ділянкою в порядку ст.140 ЗК України, суд приходить до висновку про належність відповідача - [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області, як субєкта правовідносин постійного користування земельною ділянкою. Оскільки спадкоємець має право на успадкування права користування землею відповідно до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» та положень ч. 2 ст. 407 ЦК України, до складу спадщини увійшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю [PERSON] на час відкриття спадщини і не припинилися у зв'язку з його смертю, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та йго задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved