Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області; [PERSON] право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району; [PERSON] право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області та припинити право спільної сумісної власності на це майно. Позовні вимоги мотивували тим, що вони постійно проживають в [INFO]. Їхнє господарство станом на 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON], [INFO], а вони, позивачі, та [PERSON], були членами колгоспного двору. 30 травня 1990 року на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради №112 від 23 травня 1990 року на нерухоме майно двору, що складалось із житлового будинку та господарських будівель за адресою с. Мишин, вул. Долішна, 25 було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок згідно якого майно належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON], тобто у свідоцтві не були визначені частки кожного члена двору. Відповідно до закону України «Про власність» майно колгоспного двору належало членам двору на праві спільної сумісної власності і їх частки визнавались рівними, а тому кожному з членів двору належало по 1/5 частці в нерухомому майні. 14 квітня 1995 року помер [PERSON], який був сином голови двору. Після його смерті відкрилась спадщина по закону. Вони, позивачі, та голова двору [PERSON] були спадкоємцями першої черги і прийняли спадщину відповідно до ч.1 п.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1960 року, що діяв на той час, вступивши в управління спадковим майном, а тому вони стали власниками спадкового майна з часу відкриття спадщини (ст.. 548 ЦК України в редакції 1960 року). Таким чином, після смерті [PERSON] їхні частки збільшились і кожен з них та голова двору, мали у власності по 1/4 частці а майні, що належить їм на праві спільної сумісної власності. 14 лютого 2004 року померла голова двору [PERSON], яка заповіла все своє майно внучці [PERSON], котра в 2017 році звернулась в нотаріальну контору для отримання свідоцтва на право власності на спадщину. Однак, отримала відмову нотаріуса на підставі п.4.18 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у звязку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлою головою колгоспного двору [PERSON], але частку померлої голови двору у спільній сумісній власності та інших членів двору не виділено, а тому вони змушені звернутись в суд за захистом свого права власності. Після смерті [PERSON] прийняла спадщину по заповіту її онука [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і тому відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України вона є власником 1/4 частки нерухомого майна, що належало померлій з часу відкриття спадщини 14.02.2004 року, а також має у власності ще 1/4 частку в спірному нерухомому майні як член колгоспного двору, а тому на даний час їй належить 1/2 частка в будинку №25 по вул. Долішна в с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області, а їм позивачам [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці в нерухомому майні як членам колгоспному двору. Позивачі в судове засідання не зявились, подали заяву розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який\~ бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України\~ часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до правил, вказаних в ч.ч.1, 3, 4 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.1226 ЦК України субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частину у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1990 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований на селі Мишин по вул. Долішна за №25 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON], що також підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів №58968 від 27.06.2017 р.. Згідно заповіту від 14 лютого 1996 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, в тому числі приватизовану нею земельну ділянку заповіла своїй внучці [PERSON]. Згідно довідки Нижьовербізької сільської ради від 1147 від 15 вересня 2017 року, станом на 01 липня 1990 року у спадковому будинку за адресою с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], [INFO], яка померла 14.02.2004 року, син померлої - [PERSON], [INFO], який помер 14.04.1995 року, невістка померлої - [PERSON], [INFO], онук померлої [PERSON], [INFO], онука померлої [PERSON], [INFO]. 14 квітня 1995 року [PERSON] (син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР №2219036) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №294314. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч.1 п.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1960 року. 14 лютого 2004 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №160172. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, про що 14.07.2004 року подала відповідну заяву до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №592. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що частку померлої голови колгоспного двору у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів не виділено. Згідно даних технічного паспорту, в с. Мишин по вул. Долішна, 25 розташовані: житловий будинок літ. А, сарай літ. Б, стодола літ. В, літня кухня літ. Г, навіс літ. Д, вбиральня літ. Ж, криниця -№1, огорожі - №2,3,4,5,6,7,8, вимощення І. Згідно висновку про оцінку вартості майна від 20.09.2017 року, вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в с. Мишин, по вул. Долішна, 25 становить 202\~900 грн. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, та визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області; [PERSON] права спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району; [PERSON] права спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в с. Мишин по вул. Долішна, 25 Коломийського району Івано-Франківської області та припинити право спільної сумісної власності на це майно.

Outcome: approved