Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який мотивують тим, що вони: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в будинку [ADDRESS], а [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) народилась, проживала та була зареєстрована в даному дворі до січня 2014 року. Станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], відносився до категорії колгоспних. Членами колгоспного двору на цю дату, згідно даних з погосподарської книги за 1991-1995 роки, значились голова двору - [PERSON] та члени двору - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] набули [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/6. В 1997 році [PERSON] одружився та вибув з колгоспного двору. Свою частку у майні колгоспного двору у встановлений законом трьохрічний строк він не витребував, своєю працею і коштами не брав участі у веденні спільного господарства двору, а тому є таким, що втратив право на частку в майні колгоспного двору. Тому частки членів колгоспного двору змінились і становили по 1/5. [INFO] в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS]. Позивачі: [PERSON] - його дружина та [PERSON] - його дочка є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Інших спадкоємців першої черги за законом чи за заповітом після смерті їх батька та чоловіка немає. Спадщину після смерті [PERSON] вони прийняли відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), оскільки вступили в оперативне управління спадковим будинком, проводять там поточні ремонти, обробляють земельну ділянку, постійно проживали з [PERSON] на день його смерті, проживають та зареєстровані в будинку [ADDRESS]. Таким чином, частка [PERSON] та [PERSON] у майні колгоспного двору склала - 3/10 для кожної, а частка [PERSON] та [PERSON] - 1/5 для кожного. [PERSON] та [PERSON] звернулись до державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини після смерті [PERSON], проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вони не можуть в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. При житті [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на майно колгоспного двору. На даний час частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на житловий будинок складають по 3/10 (1/5 частка у праві власності як члена колгоспного двору + 1/10 частка у праві власності в порядку спадкування за законом після смерті батька та чоловіка [PERSON].), а [PERSON] та [PERSON] - по 1/5 частині як членів колгоспного двору. Отримати свідоцтва про право власності на відповідну частину у праві власності на житловий будинок в сільській раді позивачі не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 1 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. За даних підстав позивачі вимушені були звернутись з зазначеним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримують і просять задовольнити, а відповідач [PERSON] та представник відповідача - сільський голова Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області заявлені позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивачі по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями їх паспортів з відмітками про прописку серії [NUMBER], виданого Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 28.04.1998 року, серії [NUMBER], виданого Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 19.03.1997 року, та серії [NUMBER], виданого Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 29.04.1998 року (а.с. 11, 13, 15). [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) народилась [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.1976 року (а.с. 22)); проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до січня 2014 року, що підтверджується копією виписок з погосподарських книг Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 27-37). Відповідно до даних з погосподарських книг Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], відносився до категорії колгоспних. Членами колгоспного двору на цю дату згідно даних з погосподарської книги за 1991-1995 роки значились голова двору - [PERSON] та члени двору - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27-37). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], набули [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) і відповідно частка кожного з них як члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/6. Відповідно до довідки № 144, виданої виконавчим комітетом Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 09.02.2016 року, [PERSON] згідно записів в погосподарській книзі № 8, особовий рахунок № [NUMBER], в домогосподарстві, яке знаходиться по [ADDRESS], був зареєстрований з дня народження, а після одруження 26.01.1997 року вибув в 1998 році в с. Гавришівка, Вінницького району Вінницької області (а.с. 94). Факт реєстрації шлюбу [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.01.1997 року (а.с. 92). Згідно відміток про прописку в паспорті [PERSON] серії [NUMBER], виданому Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 01.09.1997 року, останній був виписаний з будинку [ADDRESS] 12 листопада 1998 року; з 24 листопада 1998 року - зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 91). Факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] також підтверджується довідкою № 159, виданою виконавчим комітетом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 12.02.2016 року (а.с. 93). Свою частку у майні колгоспного двору у встановлений законом трьохрічний строк [PERSON] не витребував, а тому є таким, що втратив право на частку в майні колгоспного двору, що ним не заперечується відповідно до поданої письмової заяви про визнання позову (а.с.58). За даних підстав частки членів колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) змінились і становили по 1/5. [INFO] в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], загальною площею 115,3 кв.м, житловою площею 96,3 кв.м, що в цілому відповідно до копії технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 26.11.2015 року, складається з: житлового будинку літ. «А», тераси літ. «а», ганку, гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», погрібу з шиєю літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», веранди літ. «д», сараю літ. «Д1», сараю літ. «д1», хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, 1/2 криниці літ. «К» (а.с. 24-26). Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] - його дружина, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.03.1980 року (а.с. 19), та [PERSON] - його дочка, що підтверджується копією спадкової справи № 447/2002 року, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 67-89). Інших спадкоємців першої черги за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] немає. Спадщину після смерті [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки вступили в оперативне управління спадковим будинком, проживають та зареєстровані в будинку [ADDRESS]. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Цією статтею визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі [PERSON] та [PERSON] не можуть в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що свідчить копія листа державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 19.11.2015 року за № 3099/02-17 (а.с. 38). При житті [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на майно колгоспного двору. З урахуванням зазначеного, частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] складають 3/10 (1/5 частка у праві власності як члена колгоспного двору + 1/10 частка у праві власності в порядку спадкування за законом після смерті батька та чоловіка [PERSON].), а частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на житловий будинок, як членів колишнього колгоспного двору, складають по 1/5 частині. Отримати свідоцтва про право власності на відповідну частину у праві власності на житловий будинок в сільській раді позивачі не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 1 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року (в новій редакції). Процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127.. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1.07.2004 року визначено об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства, як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена. За даних підстав суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, тому підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивачами не заявлено вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved