Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що вона 16.10.2011 року у виконавчому комітеті Білейківськоїх сільської ради Козелецького району Чернігівської області, зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 04, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через те, що між ними не склались відносини, внаслідок чого подальше спільне проживання стало неможливим. Сторони проживають окремо один від одного з березня 2014 року. Миритися та жити з відповідачем позивачка не бажає, у зв`язку з чим просить суд шлюб розірвати. Спору щодо розподілу спільного майна між сторонами немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу в її відсутність та без фіксації технічними засобами (а.с.42). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.20,23,28,37), оголошенням на офіційному веб-сайті суду (а.с.40) причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.10.2011 року [PERSON] у виконавчому комітеті Білейківськоїх сільської ради Козелецького району Чернігівської області, зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 04, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] (а.с.36). Сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 09.01.2014 року, актовий запис №01 (а.с.6), який проживає з позивачкою (а.с.7). Сторони однією сім`єю не проживають, миритися та жити разом не бажають, клопотань про застосування заходів, щодо примирення до суду не надходили. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до ухвали суду від19.03.2020 року, тому судовий збір в розмірі 908,80 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved