Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22.08.2016 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі-ПАТ «ОГКХ») третя особа у справі - Профспілка гірничо-металургійного комплексу (далі - ПГМК), змінивши підстави позову згідно заяв від 16.08.2016 року, 30.08.2016 року, 19.09.2016 року, 20.09.2016 року, 20.10.2016 року, заяв про збільшення позовних вимог від 06.12.2016 року, від 02.02.2017 року, про скасування наказу № 129 директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ДП «ОГХК» від 26.05.2016 року про простій, стягнення незаконно не нарахованої та не виплаченої заробітної плати в розмірі 11 327, 65 грн., вказуючи, що 26.05.2016 року директором філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ДП «ОГХК», було видано наказ № 129, яким установлено простій для неї, інженера 2 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату, з 30.05.2016 року «…до усунення причин та умов, що спричинили відсутність роботи». Вважає вказаний наказ незаконним, виходячи з того, що порушено порядок встановлення простою, наказ є необґрунтованим, не вжито заходів для збереження зайнятості, оплата часу простою визначена не вірно в розмірі двох третин окладу, крім того, допущена дискримінація при прийнятті на роботу у зв'язку із членством у профспілці, з наступних підстав. Відповідно до п. 3.17 розділу 3 Колективного договору на 2015-2016 роки між Адміністрацією та трудовим колективом філії «ВГМК» ДП «ОГХК», Адміністрація зобов'язується на час простою не і вини працівника: 1) оформляти акт простою (з фіксацією причин, які зумовили зупинення роботи). Акт про початок простою складати для підрозділу чи всього Комбінату за участю представників Адміністрації, Профкому та трудового колективу; 2) на підставі акта простою видавати наказ. Таким чином, наказ про простій видається на підставі акта простою, складеного представниками адміністрації та профспілки. Однак, оскаржуваний наказ видано не на підставі акта простою, не погоджено з профспілками підприємства. Відповідно до ч.1 ст.34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Оскаржуваний наказ вмотивовано відсутністю роботи для позивача, однак, не вказано, які саме причини та умови спричинили відсутність роботи для позивача, що також протирічить положенням п. 3.17 Колективного договору. Позивача було поновлено на роботі наказом № 426-П від 16.05.2016 року із з цього часу до 30.05.2016 року остання виконувала свої посадові обов'язки. Обсяг роботи для позивача був і є наявним, однак, його тимчасово розподілено між іншими працівниками, що свідчить про відсутність об'єктивних підстав для встановлення простою. Простій - це припинення роботи, обумовлено об'єктивними причинами. До таких причин не можна віднести перерозподіл наявних обсягів роботи, передбачених посадовою інструкцією позивача, на інших працівників. За своєю суттю, даним наказом оформлено не встановлення простою для позивача, а його відсторонення від роботи з підстав, що не передбачені законом. Відповідно до положень п. 3.15 розділу 3 Колективного договору, адміністрація зобов'язується з метою збереження зайнятості працівників Комбінату у зв'язку з простоєм передбачати всі випадки зайнятості працівників: переміщення на інше робоче місце, тимчасове переведення на іншу роботу і присутність працівника на основному робочому місці на час простою, а саме: працівники можуть бути переміщені на інше робоче місце, до іншого підрозділу для роботи на іншому механізмі або агрегаті в межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, яке не потребує згоди працівника: працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності та кваліфікації на іншу роботу на Комбінаті на весь час простою. Однак, в порушення вказаних вимог, відповідач не вживав усіх заходів для збереження зайнятості позивача, зокрема необґрунтовано визначив місцезнаходженням позивача на час простою інше місце на території комбінату, хоча вказані в наказі причини простою не перешкоджали знаходженню працівника на робочому місці. Крім того, відповідач не запропонував для переведення на час простою усі наявні вакансії, що відповідають спеціальності та кваліфікації позивача. А саме, відповідно до довідки № 1-32/242, на день видання наказу про простій, на підприємстві були наявні наступні вакансії, на які могло бути переведено позивача, і які їй не пропонувались: розкрійник дільниці з шиття спецодягу САГЗ управління комбінату; вагар залізничної вагової залізничного цеху транспортно-експедиційного управління; інженер аналітичного бюро відділу економічної безпеки управління комбінату; інженер провідний виробничо-технічної служби управління комбінату; референт (секретар) служби адміністративно-господарського забезпечення управління комбінату. Відповідач обґрунтував видання наказу про простій саме відмовою позивача від переведення на запропоновані вакансії, а не актом простою, хоча не запропонував позивачу для переведення усі наявні на підприємстві вакансій, які відповідач могла виконувати за своєю кваліфікацією, освітою та досвідом роботи, що також свідчить про необґрунтованість видання оскаржуваного наказу. Відповідно до п. 3.7.1. Галузевої угоди, власник зобов'язаний проводити за рахунок підприємства оплату вимушених простоїв, які мали місце не з вини працівника, у розмірі 100 відсотків тарифної ставки встановленого працівнику розряду (окладу), якщо він у цей час перебував на робочому місці. Оскільки позивач у робочий час перебуває на території комбінату у місці визначеному оскаржуваним наказом, що прирівнюється до перебування на робочому місці, а також враховуючи, що відповідач незаконно встановив для позивача інше місце перебування у робочий час, ніж робоче місце, відповідач має проводити оплату простою в розмірі 100 тарифної ставки (окладу). Вказане свідчить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного наказу як в цілому, так і в частині встановлення оплати праці та місця перебування працівника на час простою, що в свою чергу, призвело до оплати праці позивача у розмірі, меншому на 1/3 тарифної ставки, що становить всього 11 327, 65 грн. за період простою. Крім того, вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, оскільки простій - це припинення роботи, обумовлено об'єктивними причинами. До таких причин не можна віднести перерозподіл наявних обсягів роботи, передбачених посадовою інструкцією позивача, на інших працівників. Вказане свідчить, що шляхом застосування формально нейтральної процедури встановлення простою, вона зазнала непрямої дискримінації у порівнянні із працівниками, що не є членами ПГМК та не звертались до суду для відновлення свого порушеного права на працю. Просить скасувати наказ від 26.05.2016 року № 129 директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» та стягнути з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на її користь незаконно ненараховану та невиплачену зарплату в розмірі 11 869,22 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, за участю її представника. (а.с.164) Представник позивача третьої особи на боці позивача [PERSON] в судовому засіданні позов та його обґрунтування підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити. Представники відповідача Лісковська О.А., Баранова М.В. позов не визнали, мотивуючи тим, на виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 р. по справі №174/221/16-ц згідно наказу № 426-П від 16.05.2016 р., позивачка була поновлена на посаді інженера 2 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК». Наказ про звільнення позивачки з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України, за скороченням чисельності або штату працівників № 98 від 09.03.2016 р. було скасовано. Однак, на момент поновлення позивачки на роботі кошторисно-договірне та планове бюро, а також бюро економічного аналізу використання основних фондів, були реструктуризовані в єдине планово-економічне та кошторисно-договірне бюро ВКБтаР. На підставі введеного в дію штатного розпису від 01.03.2016 ВКБтаР, посадові обов'язки були розподілені між іншими працівниками ВКБтаР з відповідним затвердженням у посадових інструкціях. Таким чином, обсяги робіт для зайнятості позивачки були повністю відсутні. 26.05.2016 року було складено акт встановлення простою для позивачки з 27.05.2016 р. до усунення причин та умов, що спричинили відсутність роботи. На виконання п.3.15 діючого колективного договору, листом №01-19/2944 від 26.05.2016 позивачці, у зв'язку з відсутністю роботи та можливості виконувати попередні посадові обов'язки, на підставі вищезазначеного акту, було запропоновано з метою запобігання простою, тимчасово, з 27.05.2016 р. до усунення причин та умов, які спричинили відсутність роботи, перейти до одного з підрозділів філії та запропоновано ряд вакансій. Вакантні посади, які б відповідали спеціальності та кваліфікації позивачки, на філії були відсутні. Відповідачка письмово на вказаному вище листі заявила про свою незгоду на переведення її з метою запобігання простою до інших підрозділів за іншими професіями, про що також було складено відповідний акт від 26.05.2016 р. Наказом №129 від 26.05.2016 р., у зв'язку з тим, що позивачка не надала згоди на переведення на іншу роботу, на підставі ст.113 КЗпП України, абз.4 п.3.15 та п.3.18 діючого колективного договору, позивачці було встановлено простій з 30.05.2016 року до усунення причин та умов, які спричинили відсутність роботи, визначено місце, час знаходження під час простою, оплату часу простою, призначено відповідальних за забезпечення інших умов під час простою. Наказом №151 від 10.06.2016 р. до вказаного наказу були внесені зміни щодо місця та часу знаходження під час простою та контролю за забезпечення інших умов під час простою. Під час знаходження позивачки на простої 19.08.2016 р., листом №01-19/4487, їй повторно було запропоновано з метою запобігання простою, тимчасово, з 22.08.2016 р. до усунення причин та умов, які спричинили відсутність роботи, перейти до одного з підрозділів філії та запропоновано ряд вакансій. З даним листом позивачка ознайомлена, але відповідь про згоду чи незгоду на її переведення не надала, термін надання відповіді не визначила, про що було складено відповідний акт за участі керівника ПП «Свободу Праці». Посилання позивача про порушення порядку встановлення простою, є безпідставними та спростовуються належним чином оформленим актом від 26.05.2016 року про встановлення простою для позивачки та наказом №129 від 26.05.2016 р. про простій (з урахуванням змін за наказом №151 від 10.06.16 р.), що відповідає вимогам п.3.16 діючого колективного договору. Положення колективного договору філії та діючого законодавства не вимагають погодження акту про простій або наказу про простій з профспілками підприємства. Незважаючи на це, оскільки акт від 26.05.2016 року про встановлення простою для позивачки був підписаний керівником ПП «Свободу Праці» ДП «ОГХК» із запереченнями, а підстави заперечень не зазначені, 15.06.2016 р. на адресу вказаної профспілки відповідачем було направлено запит №01-19/3438 з пропозицією надати відповідь про причини заперечень. Однак даний запит було проігноровано, відповідь своєчасно профспілкою не надано. Посилання позивача на необґрунтованість наказу, що протирічить п.3.17 колективного договору є хибними, оскільки, а ні п.3.17 колективного договору, а ні інший його пункт не містить вимог про зазначення в наказі про простій причин та умов, що спричинили відсутність роботи. Причини, які зумовили зупинення роботи та її відсутність для позивачки, зафіксовано у акті про встановлення простою, як того вимагає п.3.16 колективного договору. Відсутність обсягів робіт для позивачки (ч.1 ст.34 КЗпП України) підтверджено начальником ВКБтаР у службовій записці №202 від 23.05.2016 р. При цьому, самою позивачкою, всупереч її твердженням, не надано доказів обсягів роботи для неї які були і є наявними; які саме обов'язки вона виконувала з моменту її поновлення на роботі і до виведення на простій та обсяг фактично виконаної роботи за вказаний період. Твердження позивачки про невжиття заходів для збереження зайнятості, також є безпідставними. Відповідачем було дотримано положення п.3.15 колективного договору та ст.34 КЗпП України, позивачці неодноразово пропонувалось переведення на іншу роботу з урахуванням спеціальності та кваліфікації, від чого вона відмовилась. Підстави для проведення оплати часу простою на підставі п.3.17 колективного договору, який регламентує оплату часу простою не з вини працівника з розрахунку 100 відсотків тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) були відсутні. Оскільки позивачка в листі №01-19/2944 від 26.05.2016 р. письмово відмовилась від переведення, спірним наказом відповідно до п.3.18 колективного договору визначено проведення оплати часу простою в розмірі двох третин встановленого окладу. Таким чином, підстави для скасування спірного наказу відсутні. (а.с. 26-28). Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно копії наказу директора філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГКХ» Сторчака А.С. за № 426-П від 16.05.2016 року на виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року, скасовано наказ від 09.03.2016 року № 98 про звільнення [PERSON], її поновлено на посаді інженера з проектно-кошторисної роботи 2 категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонту управління комбінату з 12.03.2016 року (а.с. 29). Згідно копії витягу зі штатного розпису посад службовців філії «Вільногірський ГМК» ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» введена в дію з 01.03.2016 року, мається посада інженера з проектно-кошторисної роботи 1 категорії, в кількості 3 ставки. (а.с. 30) Відповідно копії службової записки начальника ВКБтаР за №375 від 21.12.2015 року, кошторисно-договірне та планове бюро, а також бюро економічного аналізу використання основних фондів, були реструктуризовані в єдине планово-економічне та кошторисно-договірне бюро відділу капітального будівництва та ремонтів (далі ВКБтаР), вивільнено 2 штатні одиниці. На підставі введеного в дію штатного розпису від 01.03.2016 року ВКБтаР, посадові зобов'язання були розподілені між іншими працівниками ВКБтаР з відповідним занесенням до посадових інструкцій. (а.с.31) Відповідно до копії акту від 26.05.2016 року, комісією у складі чотирьох осіб (в тому числі, за участю представника профспілки ПП «СП» ДП «ОГХК», який заперечував проти акту однак не зазначив, у чому воно полягає), складено акт про встановлення простою позивачу і на підставі вказаної вище службової записки запропоновано з 27.05.2016 року до усунення причин та умов, що спричини відсутність роботи, встановити простій (а.с. 32). Згідно листа від 26.05.2016 року № 01-19/2944 на ім'я позивачки, з яким остання ознайомилась особисто 26.05.2016 року, їй у зв'язку з відсутністю роботи та можливості виконання нею попередніх посадових обов'язків, на підставі акту про встановлення простою, запропоновано перейти з одного підрозділу філії за запропонованими професіями, при цьому [PERSON] зазначила свою незгоду. (а.с.33). Згідно акту від 26.05.2016 року, [PERSON] оголошений лист № 01-19/2944 від 26.05.2016 року з пропозиціями про переведення її на іншу роботу на період простою, остання надала письмову відповідь про незгоду про переведення її, з метою запобігання простою, до інших підрозділів за іншими професіями. (а.с.34). Згідно копії наказу директора філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГКХ» Сторчака А.С. № 129 від 26.05.2016 року у зв'язку з тим, що [PERSON] не надала згоди на переведення на іншу роботу,

Outcome: dismissed