Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 04 серпня 2013 р. приблизно о 18.00 год. у м. Дніпропетровську по вул. Полтавський шлях в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська біля зупинки громадського транспорту «вул. Шефська» сталася дорожньо-транспортна пригода: автомобіль Субару-легасі (р/н [NUMBER]) під керуванням водія [PERSON] (відповідача-1) зіткнувся з автомобілем Опель омега (р/н 124-66), в якому позивачі поверталися додому, та автомобілем ДЕУ, у якому теж постраждали люди. За фактом дорожньо-транспортної пригоди була порушена кримінальна справа за ст. 286 КК України, зареєстрована в ЄРДР за № 12013040030000834, що була розглянута Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, та ухвалою суду від 14 жовтня 2013 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілою та визнанням своєї вини у ДТП. Про позивачів, як потерпілих внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ніхто не згадував. На стадії досудового розслідування слідчим УМВС позивачам в даній справі не було роз'яснено право подати цивільний позов. Як зазначається позивачем при зверненні до суду цивільно-правова відповідальність відповідача-1 застрахована згідно полісу № АС/6711408 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПАТ «УОСК». На виконання вимог ст.ст. 33, 33-1, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» позивач-1 письмово повідомив ПАТ «УОСК» про настання страхового випадку, надав заяву про виплату страхового відшкодування та усі передбачені зазначеним законом документи для виплати страхового відшкодування. Згідно п.1 ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну особи. Згідно п.2 ст. 36 згаданого закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня я отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього закону, - прийняте вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Проте, страховик фактично не виплатив страхове відшкодування, обмежившись листуванням. Згідно висновку експерта-автотоварознавця, послуги якого вартували позивачу 1 850 грн., вартість спричиненої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля позивача складає 22 700 грн.; разом з тим, після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль не міг пересуватись своїм ходом та для його пересування використовувався евакуатор, вартість послуг якого склала 500 грн. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, на переконання позивачів, загальний збиток, спричинений позивачу-1 в результаті протиправних дій відповідача, складає: 500,00 грн. + 22 700,00 грн. + 850,00 грн. - 24 050 грн. Що стосується відшкодування мольної шкоди, то позивачі просили врахувати таке. Спричинена моральна шкода полягає у втраті душевного спокою, переживання через пошкодження власності та ігноруванням відповідачами вимог закону. Вже рівно рік після тієї страшної аварії, та досі вона приходить позивачам у снах, заважає спокійно їздити у будь-якому транспорті, періодично болять забиті груди та шия, що перенесли так звану «хлистову» травму у момент зіткнення. У зв'язку з частими та сильними головними болями та головокружіннями після «хлистової» травми позивач-2 вимушена була робити вартісне обстеження на комп'ютерній томограмі, що коштувало - 450 грн. (майже половина пенсії). Позивачі обидва тривалий час приймали заспокійливі ліки та знеболюючі, бо боліти забиті грудні клітини. З моменту ДТП майнув рівно рік, і весь рік тривали порушення прав позивачів, які потребують поновлення судом, позивачі не отримали жодного відшкодування спричиненої шкоди від відповідачів. Внаслідок ДТП порушились звичні життєві зв'язки позивачів: значно погіршилась можливість пересування (позивач-1 є інвалідом внаслідок трудового каліцтва з обмеженням до пересування), позивачі не змогли вчасно збирати та доставляти для переробки врожай з присадибної ділянки (у момент ДТП у багажнику та на задньому сидінні автомобіля стояли відра із врожаєм), що є суттєвою допомогою до пенсії позивачів, подія злочину викликала необхідність звертатись не тільки до лікарів, а й до правоохоронців, юристів, експертів, страховиків, пересуватися по місту для зустрічей з цими людьми, з вести листування з представниками страховика у м. Київ і т.ін., що у віці позивачів дуже нелегко. Розмір моральної шкоди визначений позивачами в розмірі 10 000,00 грн. на користь кожного. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 5, 22, 1172, 1167, 1187, 1188 ЦК України. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідачів [PERSON] та ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» солідарно на користь позивача-1 матеріальну шкоду в розмірі 24 050 грн., стягнути з відповідачів [PERSON] та ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» солідарно моральну шкоду в розмірі по 10 000 грн. на користь кожного позивача. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У судове засідання відповідачі, належним чином повідомлені, повторно не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, не скористалися правом надання заперечень проти позову не надали заяви про розгляд у їх відсутності, не скористалися правом надання запереч проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивачів вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши спільну заяву позивачів та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2013 р. встановлено, що [PERSON] 04.08.2013 р. приблизно о 18 год., керуючи технічно справним автомобілем «Субару-легасі» д/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], рухаючись в м. Дніпропетровську по вул. Полтавський шлях з боку вул. Шефської в напрямку вул. Широкої, де на шляху прямування, проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки і її змінам, порушуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «Опель-омега», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який стояв нерухомо на смузі його руху, заходів для зменшення швидкості не вжив, внаслідок чого в районі зупинки громадського транспорту «вул.Шефська», скоїв з ним зіткнення. Після чого автомобіль «Субару-легасі» змінив напрямок руху вправо та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу-ланос», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному напрямку з автомобілем «Субару-легасі». Ухвалою суду від 14.10.2013 р. [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, а кримінальне провадження №12013040030000834 відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Даною ухвалою суду такою встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Деу-ланос» [PERSON] згідно висновку експерта №3387е від 16.08.2013 р. були причинені тілесні ушкодження у вигляді: розриву правого ключично - акромінального сполучення, закритої тупої травми грудної клітини, забій правої половини грудної клітини, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров'я строком понад 3 тижні (більше як 21 день). Згдіно з цією ухвалою суду порушення [PERSON] вимог п.12.3 ПДР України, а саме, «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об'єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди» знаходяться в причинному зв'язку із наслідками, що настали. Відповідно до висновку судового експерта Науково -дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Дніпропетровській області №70/27-590 в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «Субару» [PERSON] повинен був діяти згідно вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. При вказаному механізмі ДТП дії водія а/м «Субару» д/н [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв'язку з настанням події зіткнення автомобіля «Субару» з автомобілем «Опель» та з автомобілем «Деу Ланос». Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику а/м Опель - Омега р/н [NUMBER] становить 21 328,15 грн., що підтверджується висновком спеціаліста №2545, складеного 29.11.2013 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача-1 застрахована згідно полісу № АС/6711408 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «УОСК»; ліміт відповідальності згідно даного полісу на одного потерпілого за шкоду, завдану майна, становить 50 000,0 грн. Згідно п. 1 ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну особи. Згідно п. 2 ст. 36 згаданого закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня я отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього закону, - прийняте вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до листа (а.с. 14) від 05.02.2014 р. №831 Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» заява позивача [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, була розглянута та повідомлено про те, що відповідно до статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення щодо виплати на користь [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 11 299,28 грн., франшиза становить 1 000,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 11 299,28 грн., про що повідомив у листі від 05.02.2014 р. [PERSON] (вих. №831), утім, фактично страхове відшкодування на користь потерпілої особи не виплачено. Відтак, сума страхового відшкодування в розмірі 11 299,28 грн. має бути стягнута з відповідача - 2. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки страхової виплати недостатньо, на відповідача -1 має бути покладений обов'язок сплатити [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто 11 378,87 грн. Щодо заявленої позивачем -2 вимога про стягнення з відповідача - 1 на користь позивача [PERSON] 450,00 грн. - витрат, пов'язаних з проведенням медичного дослідження (а.с. 9) підлягає задоволенню з передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України підстави. Розв'язуючи вимогу позову про відшкодування моральної шкоди, суд погоджується із слушністю доводів позивачів; підстави для задоволення даної вимоги позову визначені (п. 9 ч. 2 ст. 16, п. 3 ч. 2 ст. 23, 1167 ЦК України). Разом з тим, суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди керується наступним. Відповідно до ст. 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я здоров'я - це стан повного фізичного, психічного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних вад. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Так, визначаючи розмір такого відшкодування, користуючись принципами справедливості та розумності, а також іншими обставинами, викладеними в ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує заявлені позовні вимоги та наведене позивачами обґрунтування спричиненої моральної шкоди. Відтак, з огляду на моральні страждання позивачів, їх характер та тривалість, присудження до відшкодування моральної шкоди в розмірі по 5 000,00 грн. на користь кожного з позивачів буде справедливим, розумним, відповідатиме тим моральним стражданням, яких вони зазнали та зазнають й до цього часу та заходом для відновлення їх попереднього стану, який останні мали до дорожньо-транспортної пригоди. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial