Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09 травня 1996 року. Від даного шлюбу в них троє дітей: син [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося внаслідок різних причин, вони перестали розуміти один одного. Відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний. У зв'язку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій суммі в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення кожним з них повноліття та повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій суммі в розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення ним навчання. В судове засідання позивачка не з'явилась. На адресу суду надійшла заява позивачки, в якій вона просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку, на позовних вимогах наполягає (а.с.33). Відповідач до судового засідання не з'явився. Викликався до суду належним чином, про свідчать телефонограми, які містяться в матеріалах справи (а.с.24, 28, 35), причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 09 травня 1996 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Надрічненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.7); доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.6); сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.8). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце мешкання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний, однак на даний момент не працює. Згідно довідки виконавчого кимітету Надрічненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 06 травня 2014 року №500, діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.9). З довідки Механіко-Технологічного технікуму Одеської національної академії харчових технологій №132/т1 від 28 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення Механіко-Технологічного технікуму Одеської національної академії харчових технологій, зарахований за наказом №599-03 від 11 серпня 2013 року, закінчує навчання 30 червня 2017 року (а.с.12). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідачем не були вказані підстави та не були надані відповідні їм докази, що унеможливлювали б стягнення з нього аліментів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей : · сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону до закінчення ним навчання, а саме до 30 червня 2017 року; · доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]; · сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 08 травня 2014 року. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачці, що відповідно до ч.3 ст.184 СК України позивачка має право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного ст.ст.109, 110, 112, 113, 180, 182, 184, 191, 199 СК України,

Outcome: approved