Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 4,10, члена КСП «Ренійське» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, свідоцтво серії [NUMBER] . За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є: дружина та син померлого - позивачі по справі, а також батько померлого - відповідач по справі [PERSON] Позивачі проживали разом з померлим на час відкриття спадщини. Крім того, у встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Син померлого як неповнолітній прийняв спадщину з моменту відкриття спадщині. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернулася, в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина, до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 вересня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина, - адвоката Златі Д.С., відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання з`явився, позов визнав у повному обсязі та проти його задоволення не заперечував. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 4,10, члена КСП «Ренійське» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, свідоцтво серії [NUMBER] . За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є: дружина та син померлого - позивачі по справі, а також батько померлого - відповідач по справі [PERSON] . Позивачі проживали разом з померлим на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім того, у встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Син померлого як неповнолітній прийняв спадщину з моменту відкриття спадщині. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто [PERSON] прийняла спадщину, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Також, судом встановлено, відповідач на день смерті [PERSON] , проживав окремо від померлого, крім того [PERSON] у визначений законом термін не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина. А тому [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦПК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦПК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Через деякий час після смерті чоловіка, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернулася, в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина, до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 вересня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. У підтвердження позовних вимог, суду були надані копії документів, які підтверджують право власності померлого [PERSON] , підтверджують родинний зв`язок між позивачами і померлим, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved