Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачка 11 липня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 28 листопада 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №851. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], а також доньку [PERSON], [INFO], яка була народження до шлюбу. Відповідач заяву про походження дитини до органу реєстрації актів цивільного стану не подавав. Причиною розпаду сім'ї стало те, що їх шлюбне життя не склалося з-за втрати почуття кохання, відсутності взаємопорозуміння, у зв'язку з чим виникали конфлікти, сварки з річних причин. Спроби примирення та налагодження шлюбних відносин з відповідачем ні до чого не привелим. 19 червня 2016 року відповідач до неї застосував фізичне насильство. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припиненні, сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, тому просить шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі. Причини своєї неявки суду не повідомив. Письмових заяв не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28 листопада 2009 року, який було зареєстровано в Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №851 /а.с.4/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивачка також має доньку [PERSON], [INFO], яка була народження до шлюбу з відповідачем, однак батьком являєтться відповідач, хоча заяву про походження дитини до органу реєстрації актів цивільного стану не подавав (а.с.6). Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання в зимку 2016 року, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, відповідач до неї застосував фізичне насильство, що призвело до погіршення стосунків та вона переїхаала до своїх батьків. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved