Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації Голубівської сільської ради №35 від 16.09.2008 «Про передачу у власність будинку за адресою: [ADDRESS] » та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 09.12.2008 на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на початку 2021 року звернулась до Управління соціального захисту населення Деснянського району департаменту соціальної політики Чернігівської сільської ради за щомісячною адресною допомогою для внутрішньо переміщених осіб для покриття витрат на проживання. Під час проведення перевірки спеціалістами даної установи було встановлено, що позивачці належить на праві власності 1/3 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.12.2008, яке було видане на виконання рішення Голубівської сільської ради про приватизацію. Вказана приватизація проведена на підставі заяви про передачу у приватну власність, яка підписана від імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачка зазначає, що ні саму заяву про передачу у приватну власність, ні приватизаційне платіжне доручення вона не підписувала, згоду на приватизацію не надавала, а підпис, вчинений нібито від її імені, підроблений іншою особою. З огляду на викладене, позивачка і звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав. Позивачка, [PERSON] , та її представник адвокат Чікова Т.А., подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, а також зазначили, що позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Відповідач, Зноб-Новгородська селищна рада, свого представника у підготовче засідання не направив, але подав до суду заяву, в якій проти позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України при визнанні позову у підготовчому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Голубівської сільської ради №35 від 16.09.2007 за проханням [PERSON] квартира за адресою: [ADDRESS] , була передана останній у приватну власність, що підтверджується копією розпорядження органу приватизації /а.с.8/. На виконання вказаного розпорядження було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.12.2008, відповідно до якого одноквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] був переданий у приватну спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці, що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21194495 від 09.12.2008 /а.с.13, 14/. Підставою для прийняття вказаного розпорядження органу приватизації стала заява [PERSON] від 16.09.2008, адресована керівнику органу приватизації Голубівської сільської ради, в якій остання просить передати в приватну власність квартиру, яку вона займає разом із членами своєї сім`ї на умовах найму. Дана заява підписана [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.56/. Також факт передачі квартири за адресою: [ADDRESS] , у приватну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіями приватизаційних платіжних доручень від 03.11.2008, при чому, в оригінали приватизаційного платіжного доручення, виданого на ім`я [PERSON] , проставлений підпис останньої /а.с.10-12, 55/. Відповідно до копії довідки КП «Глухівське бюро технічної інвентаризації» від 10.03.2021 №99 за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] /а.с.16/. З копії довідки виконкому Зноб-Новгородської селищної ради Середино-Будського району Сумської області №63 від 15.03.2021 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , до 2001 року була зареєстрована в [ADDRESS] , але з 2005 року за вказаною адресою не проживала /а.с.15/. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-21/8548-ПЧ від 25.11.2021 за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної у цивільній справі №586/460/21, досліджуваний підпис від імені [PERSON] у графі «Підписи наймача та неповнолітніх членів сім`ї» у заяві про передачу у приватну власність будинку за адресою: [ADDRESS] від 16.09.2008, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний підпис у графі «Особистий підпис платника» у приватизаційному платіжному дорученні від 03.11.2008, виконаний не [PERSON] , а іншою особою /а.с.101-112/. Відповідно до копії повідомлення про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення №10-26/3 від 02.04.2021, виданого управлінням соціального захисту населення Деснянського району департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, позивачці необхідно повернути надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку зі зміною обставин, що впливають на одержання такої допомоги /а.с.20/. Вказане свідчить про те, що позивачка на момент прийняття спірного рішення про приватизацію нерухомого майна була зареєстрована за адресою місця знаходження даного майна, проте не проживала за зазначеною адресою. Крім цього, висновок судової почеркознавчої експертизи підтверджує, що вона не надавала письмової згоди на приватизацію вищевказаної квартири, а отже, приватизація проведена з порушенням її права на волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 41 Конституції України вказано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Складовими права на житло є забезпечення умов з приводу можливості кожного громадянина мати житло і гарантовану непорушність права користування житлом. Статтею 346 ЦК України установлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 9 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Частинами 1, 2, 3\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з п.5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого\~наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Отже, передача квартир, які підлягають приватизації, здійснюється у спільну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цій квартирі. Наслідком порушення вимог ч. 2 ст. 8 закону України «Про приватизацію житлового фонду» може бути визнання приватизації недійсною. З викладеного вбачається, що приватизація спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , була проведена органом приватизації з порушенням норм чинного законодавства, адже заява про надання згоду на приватизацію спірної квартири від імені позивачки підписана іншою особою, отже, остання була позбавлена можливості власноруч засвідчити своє волевиявлення у вчиненні даного правочину, внаслідок чого була позбавлена права на приватизацію частки квартири. Таким чином, рішення органу приватизації та виданого на його підставі свідоцтва про право власності є незаконними та підлягають скасуванню. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлений позивачем позов підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved