Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивачка 19.06.2017 року звернулася в суд з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позивачка зазначає, що з 2008 року, позивачка та відповідач, [PERSON], перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вона разом не проживає. Син проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає, хоча є працездатним, працює, але його місце роботи їй не відоме. Вона потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання сина. Позивачка у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за місцем реєстрації та проживання. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2008 року, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЖС № 164255 /а.с.6/. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою за адресою : [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19.06.2017 року /а.с.7/. На даний час сторони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших неповнолітніх дітей відповідач немає, відрахування по іншим виконавчим документам с доходів відповідача не проводяться. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З урахуванням змін, що відбулися в законодавстві України з питання аліментних обовязків батьків, суд вважає за необхідне зазначити про те, що з 08 липня 2017 року мінімальний розмір стягуваних з відповідача аліментів не може бути нижчим від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню. Стягнення аліментів відповідно до вимог СК України здійснюється з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 19.06.2017 року. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову та внаслідок задоволення її позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved