Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка 10.09.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 10.05.2008 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з протилежністю поглядів на життя та різницею характерів. Подружні стосунки та ведення спільного господарства фактично припинено. При таких обставинах вважає, що шлюб підлягає розірванню та примирення неможливе. В судове засідання 01.10.2014 року позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що разом з відповідачем не проживають з листопада 2013 року та просила змінити прізвище на дошлюбне [PERSON]. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позов визнав та зазначив, що разом з позивачкою не проживають з листопада 2013 року. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (надалі сторони) 10.05.2008 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого вказаним відділом 10.05.2008 року, актовий запис № 622 (а.с.4). З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.08.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 5156 (а.с.7). Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Сторони з листопада 2013 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть разом спільного господарства та спільно не проживають. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з сторін, суду не пред'явлені. Питання щодо проживання та утримання дитини сторонами узгоджено. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідач визнав позов та не заперечував проти винесення судового рішення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved