Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом та просять визнати за ними в рівних частках право власності на 1/9 частину житлового будинку по [ADDRESS], яка належить відповідачці [PERSON] з припиненням за нею права власності на вищезазначену частину житлового будинку, також просять зобов'язати відповідача не перешкоджати їм в користуванні даним житлом, посилаючись на те, що позивачці [PERSON] належить 1/6 частина даного будинку, позивачкам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/9 частині даного будинку. Відповідачці [PERSON] належить 1/9 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідачка в спірному житлі не проживає, спільне проживання, володіння та користування будинком з відповідачкою є неможливим через неприязні відносини та те, що немає реальної можливості надати їй в користування ізольоване приміщення, вважають, що припинення за відповідачкою права власності не завдасть суттєвої шкоди її інтересам. Позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] належить 1/6 частина житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 січня 1990 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1/2; позивачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/9 частині житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 1999 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3-957. Відповідачці [PERSON] належить 1/9 частина житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2000 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3-4329. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 134/2014 від 27 січня 2015 року ринкова вартість 1/9 частини житлового будинку літ. «А» по [ADDRESS] без врахування земельного компоненту з врахуванням вартості надвірних споруд на момент складення висновку складає 633 долари США. Виходячи з об'ємно-планувального вирішення житлового будинку по [ADDRESS], виділити в натурі 1/9 частину, до складу якої міг би увійти необхідний склад приміщень (житлових та підсобних) з влаштуванням самостійного входу (виходу) з дотриманням технічних та протипожежних норм, норм з реконструкції та капітального ремонту житлових будинків без нанесення шкоди господарському призначенню будинку технічно не представляється можливим. Як вбачається з квитанції № 111 від 17 березня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] внесли на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошові кошти в сумі 13682,97 гривень, що в еквіваленті складає 633 долари США на день внесення цих коштів на депозитний рахунок суду, що підтверджено відповідною довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» № 418 від 16 березня 2015 року. Враховуючи те, що частка відповідачки [PERSON] є незначною та відповідно до висновку експертизи не може бути виділена в натурі, припинення права власності за відповідачкою не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки вона проживає за іншою адресою, сама відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти припинення за нею права власності на належну їй 1/9 частину житлового будинку, позивачі внесли вартість 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, до того ж спільне володіння та користування належним сторонам будинком є неможливим через неприязні відносини, що підтвердили в судовому засіданні сторони, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині припинення за відповідачкою права власності на 1/9 частину житлового будинку та визнання права власності за позивачами на дану частину житлового будинку підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідачки не перешкоджати позивачам в користуванні житлом суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в судовому засіданні позивачами не було надано жодних доказів того, що відповідачка чинить позивачам перешкоди в користуванні вищевказаним житловим будинком, окрім того, в судовому засіданні сторонами було підтверджено, що відповідачка [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] не проживає, а отже чинити позивачам перешкоди в його користуванні не може. При розподілі судових витрат між сторонами суд виходить з того, що відповідачці [PERSON] нещодавно виповнилося 18 років, вона навчається та власного джерела доходу немає, окрім того прав та інтересів позивачів вона не порушувала, а тому суд вважає за необхідне судові витрати по справі віднести за рахунок позивачів. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial