Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката [NUMBER] право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП імені Стратілата. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік (батько позивачів) - [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката [NUMBER] право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП імені Стратілата. Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, стверджували, що на день смерті батька проживали разом із ним в [ADDRESS], а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті. У зв'язку із втратою оригіналів сертифікатів вони (позивачі) не мають можливості оформити спадщину у нотаріуса. Позивачі просили суд встановити факт їх постійного проживання разом із [PERSON] на момент смерті останнього, а також визнати за ними в рівних частинах право на земельні частки (паї) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах кожен, яке на підставі сертифікату [NUMBER] належало [PERSON] і було успадковане [PERSON] після її смерті, та на підставі сертифікату [NUMBER] належало [PERSON], у порядку спадкування після смерті [PERSON] У судовому засіданні, яке проводилося 13 грудня 2017 року, позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити. 10 січня 2018 року позивачі та їх представник у судове засідання не з'явилися, представник подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, староста подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами. У судовому засіданні, яке проводилося 13 грудня 2017 року, свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що добре знали покійного [PERSON], який був батьком позивачів. У зв'язку із перенесеним інсультом, протягом останніх років свого життя [PERSON] потребував стороннього догляду. Позивачі проживали разом з батьком, доглядали за ним, а після смерті здійснювали поховання. У зв'язку із неявкою 10 січня 2018 року в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення позивачів, їх представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка проживала в с. Роздольне Носівського району Чернігівської області, за життя заповітів не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 13 грудня 2017 року (а.с. 38-40). Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік - [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 14 листопада 2014 року (а.с. 20) та довідкою Селищенської сільської ради № 201 від 6 квітня 2016 року (а.с. 21). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належне їй на підставі сертифіката [NUMBER] право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 8 квітня 2003 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 52). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 13 грудня 2017 року (а.с. 41-42а). Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Факт, який просять встановити позивачі, підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою Селищенської сільської ради № 202 від 6 квітня 2016 року (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для позивачів юридичне значення, так як дозволить їм реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачами права на земельні частки (паї), суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Стратілата, на його ім'я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 522 від 21 січня 1998 року, що підтверджується повідомленням відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 29 грудня 2016 року (а.с. 23). У судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], та [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], втрачені, що підтверджується оголошеннями у газеті «Носівські вісті» (а.с. 24). Позивачі позбавлені можливості отримати дублікати втрачених сертифікатів. З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], в зв'язку з відсутністю сертифікатів на право на земельну частку (пай) [NUMBER] та [NUMBER], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2208/02-31 від 19 жовтня 2017 року (а.с. 25). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачами права на земельні частки (паї) також підлягають задоволенню.

Outcome: approved