Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, який згодом уточнила, до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» Корольова-5» ( далі ОК «ЖБК «Корольова-5»), третя особа - приватне підприємство Тернопільська фірма «Будівельник» в особі його арбітражного керуючого про визнання правочину удаваним, визнання укладеним договору часткового правонаступництва та зобов'язання оформити право власності на криту автостоянку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 13 серпня 2007 року між нею та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» був укладений договір про пайове будівництво критої стоянки для автомобіля за [NUMBER], проектною площею 23,91 кв.м. за адресою: [ADDRESS], згідно умов якого підприємство зобов'язувалося побудувати позивачу криту автостоянку. На виконання вказаних умов договору [PERSON]Й сплатила забудовнику обумовлені договором 59775,00 грн. вартості будівництва. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2011 року за [PERSON] визнано майнові права на криту стоянку для автомобіля площею 23,91 м.кв. за адресою: [ADDRESS] 11 серпня 2011 року між ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» та ОК «ЖБК «Корольова-5» укладено договір, згідно умов якого ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» безоплатно передала, а обслуговуючий кооператив «ЖБК «Корольова-5» прийняв у власність матеріали та обладнання, які були використанні в процесі будівництва незавершеного багатоквартирного будинку . В червні 2013 року позивачка звернулася до ОК «ЖБК «Корольова-5» з проханням надати необхідні документи для реєстрації права власності на нерухоме майно згідно вищевказаного рішення суду, проте листом від 02 липня 2013 року отримала відмову. Вважає, що договір, укладений від 11 серпня 2011 року між ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» та ОК «ЖБК «Корольова-5» є недійсним, оскільки волевиявлення ПП «Тернопільська фірма »Будівельник» не було вільним та при його укладенні не були дотриманні вимоги ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України; [PERSON] підписуючи договір від імені ПП«Тернопільська фірма «Будівельник» вийшов за межі своїх повноважень; правочин є удаваним, оскільки сторони фактично уклали договір про правонаступництво прав та обов'язків забудовника будинку по [ADDRESS] Посилаючись на наведене, просить суд визнати оспорюваний договір від 11 серпня 2011 року укладений між ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» та ОК «ЖБК «Корольова-5» удаваним правочином, визнати оспорюваний договір від 11 серпня 2011 року договором часткового правонаступництва та зобов'язати обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» оформити право власності на криту стоянку для автомобіля за [NUMBER], площею 23,91 м.кв. за адресою [ADDRESS] за [PERSON] До початку судового розгляду справи по суті за заявою позивачки змінено процесуальний статус третьої особи - ПП «Тернопільська фірма »Будівельник» в особі арбітражного керуючого Брикси А.О. на співвідповідача. У судовому засідання представники позивачки [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у ньому. Представник ОК «ЖБК «Корольова-5» та арбітражний керуючий ПП «Тернопільська фірма »Будівельник» Брикса А.О. в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Попередньо не повідомили суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, заслухавши думку представників позивачки, які не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідачів, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 13 серпня 2007 року між [PERSON] та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» був укладений договір пайової участі у будівництві критої стоянки для автомобіля за [NUMBER], площею 23,91 кв. м., яка знаходиться у житловому будинку за адресою [ADDRESS] Відповідно до умов п.п. 1.1 Договору, ПП «ТФ «Будівельник» зобов'язалося збудувати, здати в експлуатацію та передати у власністю [PERSON] вказану стоянку до кінця четвертого кварталу 2009 року. Згідно з умовами п. 2.1 Договору [PERSON] при складанні Договору оплатила кошти в сумі 59775, 00 грн., що становить 100% вартості стоянки і є фіксованою до кінця будівництва. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.06.2011 року за [PERSON] визнано майнові права на криту стоянку для автомобіля площею 23,91 кв. м., яка знаходиться по [ADDRESS] 11.08.2011р. між ПП «ТФ «Будівельник» та ОК «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» укладено договір, за умовам якого Будівельник передало Кооперативу у власність матеріали та обладнання, які були використанні у процесі будівництва об'єкта незавершеного будівництва (багатоквартирного житлового будинку) по [ADDRESS] Вказані матеріали та обладнання придбано ПП «ТФ «Будівельник» за кошти осіб, з якими були укладенні договори щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку. Кооператив взяв на себе подальші зобов'язання щодо організації завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] Відповідно до п. 1 Статуту Обслуговуючого кооперативу «Корольова-5» - Кооператив не є правонаступником ПП «ТФ «Будівельник» за зобов'язаннями підприємства стосовно укладених із громадянами договорів про пайову участь у будівництві житла чи будь-якими іншими господарськими зобов'язаннями зазначеного підприємства. Договори про пайову участь громадян з ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» не накладають на Кооператив жодних обов'язків, а носять виключно характер підтверджуючих документів, які надають право відповідному Пайовику звернутися із заявою про вступ у члени кооперативу. Згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка затвердженої 01.02.2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області за №ТП 14313014005 встановлено, що група зблокованих секційних житлових будинків з вбудованими стоянками для автомобілів на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району по вул.Корольова, 5,4 (четвертий пусковий комплекс) є закінченим будівництвом і готовим до експлуатації. Замовником будівництва згідно Декларації є ОК «ЖБК «Корольова-5». В судовому засіданні встановлено та визнається позивачем, що [PERSON] не є членом Кооперативу, між нею та кооперативом не було укладено жодних угод з приводу будівництва стоянки чи проведення будівельних робіт, необхідних для здачі будинку в експлуатацію, не погоджувалися суми, які повинна сплатити [PERSON] на рахунок Кооперативу. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд прийшов до переконання, що позов є необґрунтованим і до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Згідно із вимогами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У разі встановлення факту неправомірності насправді вчиненого правочину удаваний правочин може бути визнаний недійсним на підставі вимог ч. 1 ст. 215 ЦК, адже в ньому зовнішнє волевиявлення сторін не збігається з їх внутрішньою волею. При укладенні удаваного правочину сторони мають намір своїми діями досягнути такого правового результату, який не є за законом наслідком даного волевиявлення, а намагаються досягнути іншого правового результату, про який вони фактично домовились. Тобто, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину, удаваний правочин може бути вчинено його сторонами для приховування іншого правочину між цими ж сторонами. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст. 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин, 4) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір укладений 11.08.2011р. між ПП «ТФ «Будівельник» та ОК «ЖБК «Корольова-5» вчинено сторонами для приховання іншого правочину. Крім того, [PERSON] стороною оспорюваного договору не є, а зі змісту позовних вимог не вбачається, що воля сторін договору була направлена на приховування іншого правочину, Доводи позивача, що зазначений договір є договором часткового правонаступництва є безпідставними, оскільки відповідно до статуту ОК «ЖБК «Корольова-5», кооператив не є правонаступником ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» за зобов'язаннями підприємства стосовно укладених із громадянином договорів про пайову участь у будівництві житла чи будь-якими іншими господарськими зобов'язаннями зазначеного підприємства. Необґрунтованими також є позовні вимоги позивача про зобов'язати відповідача ОК «ЖБК «Корольова-5» оформити право власності на криту автостоянку для автомобіля за [NUMBER] площею 23,91 м.кв. в [ADDRESS] оскільки ОК «ЖБК «Корольова-5» не є органом який здійснює оформлення права власності. Крім того, договірні відносин з приводу будівництва критої автостоянки були з відповідачем ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» згідно договору від 13 серпня 2007 року, який на даний час є чинним, і ПП Тернопільська фірма «Будівельник» відповідає за виконання зобов'язань за вказаним правочином. Окрім того, позивачка не є членом ОК «ЖБК «Корольова-5», між нею та кооперативом не укладено жодних угод з приводу будівництва стоянки чи проведення будівельних робіт, необхідних для здачі будинку в експлуатацію, не погоджувалися суми, які повинна сплатити [PERSON] на рахунок Кооперативу, а тому зобов'язання кооперативу перед нею відсутні. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позов слід відмовити. Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушенням сторонами при укладенні оспорюваного договору вимог ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України та те, що [PERSON] підписуючи даний договір вийшов за межі своїх повноважень, оскільки зазначені обставини не мають правового значення для вирішення справи про визнання спірного договору удаваним.

Outcome: dismissed