Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягувати в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. але не менше 30% відсотків розміру прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком з яким вона розірвала шлюб, відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2013 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. На даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, колишній чоловік, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не дає, в його житті, вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Син часто хворіє, що тягне за собою додаткові витрати на його лікування. Враховуючи те, що відповідач офіційно працевлаштований, добровільно не бажає надавати допомоги на утримання дітей, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити частково. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечив, зазначив що не має змоги сплачувати по 800 грн. щомісячно, погодившись сплачувати 25% від його зарплати, а також вказав, що працює лише 6 днів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача [PERSON] з яким вона розірвала шлюб, відповідно до наявного в матеріалах справи рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2013 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про його народження серії 1-СГ № 013781. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої Дережицькою сільскою радою 24.03.2014 року - [PERSON], вбачається, що її син [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю та знаходиться на повному її утриманні. Судом встановлено, що відповідач належним чином свого сина не утримує, участі у його вихованні не приймає, а дитина перебуває на повному утриманні позивача, її заробітку не вистачає для утримання та забезпечення усіх потреб сина, а відповідач, її колишній чоловік та батько дитини грошових коштів на його утримання не дає. Одночасно із наявної в матеріалах справи довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ за № 699006, виданої 11.03.2014 року - [PERSON], вбачається, що останній є інвалідом третьої групи із загальним захворюванням. З обставинами, які встановленні в судовому засіданні під час розгляду справи сторонами не оспорено та жодними доказами не спростовані. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, водночас максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи майновий стан сторін, а також те, що відповідач зобовязаний утримувати свого сина [PERSON], [INFO], який на даний час є неповнолітнім та знаходиться на повному утриманні матері, відповідач офіційно працевлаштований та враховуючи його стан здоровя, а саме те що останній є інвалідом третьої групи із загальним захворюванням, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн. Частиною 1 статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial