Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, який потім уточнили, зазначивши, що 6 червня 2002 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок, земельні ділянки загальною площею 0,64 га, які розташовані в м. Носівка Чернігівської області по вул. Степана Разіна, 1, та право на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. 22 травня 2007 року померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв спадкоємець першої черги за законом [PERSON], який помер 20 жовтня 2010 року. Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняли, але отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в нотаріальній конторі не можуть в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. На їх (позивачів) замовлення Носівським БТІ було виготовлено технічну документацію на будинок. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, земельні ділянки загальною площею 0,64 га, які розташовані в м. Носівка Чернігівської області по вул. Степана Разіна, 1, та право на земельну частку (пай) площею 5,62 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Кірова м. Носівка, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивачі в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили розгляд справи проводити без їх участі. Представник Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, міський голова подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника міської ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), площею 5,62 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Кірова, отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0350652, та право власності на земельні ділянки загальною площею 0,64 га (0,09 га + 0,25 га + 0,30 га), які призначені для ведення особистого підсобного господарства та розташовані в м. Носівка Чернігівської області по вул. Степана Разіна, 1, отримувала державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН № 000891, що підтверджується повідомленнями відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області, які знаходяться в матеріалах цивільної справи № 741/922/14-ц. 6 червня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 142058 від 8 червня 2002 року, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 741/922/14-ц (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 102). Підпунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що станом на 6 червня 2002 року в домоволодінні № 1 по вул. Степана Разіна в м. Носівка Чернігівської області були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою секретаря Носівської міської ради № 1924 від 21 березня 2013 року, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 741/922/14-ц (а.с. 17). Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], успадкувала належне їй майно, але у встановленому законом порядку не зареєструвала це право за собою. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с. 14) вбачається, що 22 травня 2007 року померла [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про народження (а.с. 15) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 104) вбачається, що [PERSON] був сином [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 3111 від 17 жовтня 2014 року (а.с. 23) вбачається, що станом на 22 травня 2007 року [PERSON] зі своєю дружиною та дітьми проживав в домоволодінні № 58 по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області разом з [PERSON] Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], успадкував належне їй майно, але у встановленому законом порядку не зареєстрував це право за собою. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с. 16) вбачається, що 22 жовтня 2010 року помер [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14 вересня 2015 року (а.с. 49), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. З копій свідоцтв про шлюб (а.с. 18) та про народження (а.с. 17; 19) вбачається, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. З копії довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 3112 від 17 жовтня 2014 року (а.с. 24) вбачається, що станом на 22 жовтня 2010 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали в домоволодінні № 58 по вул. Володимирська в м. Носівка Чернігівської області разом з [PERSON] Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], успадкували належне йому майно. В судовому засіданні встановлено, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає, що підтверджується копією спадкової справи № 290/2014 до майна померлого [PERSON] (а.с. 43-47). В судовому засіданні встановлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок № 1 по вул. Степана Разіна в м. Носівка Чернігівської області не виготовлялися. З матеріалів справи вбачається, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю серії ЧН № 000891 та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0350652, видані на імя [PERSON], втрачено, факт їх втрати підтверджується оголошеннями про втрату, які були опубліковані у газеті «Носівські вісті» (а.с. 108-109). Позивачі позбавлені можливості отримати дублікати втрачених правовстановлюючих документів. З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені житловий будинок, земельні ділянки та право на земельну частку (пай) в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 960/02-31 від 15 липня 2016 року (а.с. 31). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З матеріалів справи вбачається, що на спадковий житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 20-22). Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved