overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка 09.09.2014 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що від укладеного ними 12.10.2002 року шлюбу, який на даний час розірвано, мають двох неповнолітніх дітей : дочок [PERSON] та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей з 01.05.2012 року. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття аліменти у розмірі 33 % від заробітку. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 17 ). А відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив розмір сплати аліментів, вказавши, що інших осіб, яким би сплачував аліменти або утриманців не має, не є інваром, тимчасово не працює ( а. с. 16 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 12.10.2002 року шлюбу, який на даний час розірвано, мають двох неповнолітніх дітей : дочок [PERSON] та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Інших осіб, яким би сплачував аліменти відповідач відсутні, також не має утриманців, не є інвалідом та тимчасово не працює ( а. с. 2 - 12, 16 ). Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі вказаному позитвачкою щомісячно, що не суперечить вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачка 09.10.2014 року звернулась у суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві послалась на те, що з 07.08.1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися. Протягом останніх років стосунки між ними поступово погіршувалися, що призвело до їх фактичного припинення. Причиною цього стало те, що кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку із чим між ними постійно виникають суперечки, свідками яких стають діти. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, вона втратила до нього почуття любові та поваги, просить розірвати шлюб з відповідачем. Сторони у судове засідання не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, а відповідач повністю визнав заявлені позовні вимоги, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного сімейного господарства, а також згідні на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка 09.10.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку майна подружжя, в якому прохала визнати за нею право особистої власності на 1\\2 частку спільного сумісного майна подружжя - легкового автомобіля марки DAEWOO NEXIA 3НГ, 2010 року виготовлення, номер кузова (шассі) XWB3K32CDAA062621, д.н.з. [NUMBER]. Сторони до суду не з»явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-КЕ № 040024, видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 15.12.2007 року. В шлюбі сторони за рахунок спільної праці та спільних коштів придбали легковий автомобіль DAEWOO NEXIA 3НГ, 2010 року виготовлення, номер кузова (шассі) XWB3K32CDAA062621, д.н.з. [NUMBER], який, за згодою [PERSON], зареєстрований на [PERSON] у Полтавському ВРЕР УДАЇ УМВС України в Полтавсьбкій області 16.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САЕ номер 935160. Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 239\\2015, проведеного приватним підприємцем [PERSON], який має сертифікат оцінювача МФ №1576 від 03.07.2004 року, ринкова вартість легкового автомобіля марки DAEWOO NEXIA 3НГ, 2010 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER], станом на 6 жовтня 2015 року становить 77200 грн., а вартість 1\\2 частки вказаного автомобіля таким чином становить 38\~600 (тридцять вісім тисяч шістсот) грн. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно положень ст. ст. 60,61 Сімейного Кодексу України вказаний легковий автомобіль є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка 09.11.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач, який проживає окремо від сімї, не надає матеріального утримання дитині. Просила стягнути з відповідача, який працює за кордоном, аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. щомісячно. Позивачка 24.12.2015 р. подала суду заяву про зменшення розміру позову, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не зявився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач, який проживає окремо від сімї, не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, знаходиться на утриманні матері, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Суд також враховує стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює за кордоном, розмір його доходу невідомий, інших дітей та непрацездатних утриманців не має. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачка 09.11.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що від укладеного ними 26.06.2012 року шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. На даний час шлюб між ними не розірвано, сторони проживають окремо, відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову. В судове засідання сторони не з»явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де позивачка позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження позовних вимог, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку ( а. с. 37 ). Відповідач не з»явився в судове засідання та не надав відзив на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання ( а. с. 13 ), про що маються докази у справі у вигляді повернутого на адресу суду повідомлення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 18-19, 24-25, 29-30, 35-36 ). Від відповідача не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд за згоди позивача, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 26.06.2012 року шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] року ( а. с. 3, 4 ), яка проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею ( а. с. 8 ). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно зазначених в позові даних відповідач не має інших осіб, яким би сплачував аліменти, також не має утриманців, не є інвалідом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивачка 09.11.2021 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сторони перебували в цивільному шлюбі та мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Малолітня донька проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні і потребує матеріального забезпечення для повноцінного розвитку. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову до суду. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивачка позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог , а відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо їх задоволення, вказав, що він працює офіційно та згідно рішення суду сплачує аліменти на утримання сина 2010 року народження. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі та мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5), яка проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Малолітня донька проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні і потребує матеріального забезпечення для повноцінного розвитку. Відповідач працює, сплачує аліменти згідно рішення суду на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, інших утриманців не має, не є інвалідом. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідач після пред`явлення позову позивачем частково визнав його.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка 09.12.2013 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що від сумісного життя з відповідачем вона має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач до суду не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі та визнання позову. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5), який мешкає разом із матір'ю і знаходиться на її утриманні, що визнано відповідачем. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки визнання відповідачем позову є безумовним і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у відповідності до ст.174 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачка 09.12.2015 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 15.09.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них донька [PERSON], [INFO]. В останні роки стосунки між ними погіршились, що призвело до їх фактичного припинення. На даний час проживають окремо, жодних стосунків не підтримують. Просить шлюб розірвати. Сторони подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане Відділом ДРАЦС Червоноградського МУЮ у Львівської області, актовий запис № 309. Під час подружнього життя у сторін [INFO] року народилась Донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного сімейного господарства, проживають окремо, а також згідні на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачка 09.12.2015 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007р. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], 01.01.2008р.н., [PERSON], 26.10.2011р.н., та [PERSON], 09.06.2013р.н. Сімейне життя не склалося через небажання відповідача жити у родині, несумісність характерів, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти обставин, викладених у позові. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.08.2007р., актовий запис №6. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 01.01.2008р.н., [PERSON], 26.10.2011р.н., та [PERSON], 09.06.2013р.н. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивачка 09.12.2015 року звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 16 жовтня 2010 року, сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя у сторін не склалося через постійні сімейні сварки, шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з»явилась, надавши заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи . Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 16 жовтня 2010 року (а.с.3) та мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке припинило ведення спільного господарства, наміру зберігати подружні відносини не має, а вжиті судом заходи до примирення сторін виявилися безрезультатними, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивачка 09.12.2015 року звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несумісністю їх характерів та різних поглядів на сімейне життя. Сумісного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, визнаючи неможливість відновлення шлюбних стосунків, заперечував проти позову під умовою вирішення питання щодо його участі у вихованні спільної дитини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.04.2008 року, від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з січня 2014 року не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим, сімейні відносини зруйновані остаточно, оскільки взаємопорозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. Між сторонами майнового спору на даний час немає. Щодо участі батька у вихованні дитини, то в разі спору сторін з цього приводу він має бути вирішений в іншому судовому провадженні. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відносини, що склались між подружжям, носять стійкий характер, шлюб між сторонами розпався і його збереження неможливо. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved