Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачі звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі який було розірвано 07.07.2007 року. Від шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON] та [PERSON] Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.11.1998 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання обох доньок. В подальшому рішенням Вінницького міського суду від 18.10.2016 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок на період їх навчання. Відповідач систематично не сплачував вказані аліменти внаслідок чого рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з нього стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 14303,70 грн. Позивачі разом проживають в [INFO], дана квартира належить по 1/4 частці кожній із сторін. За розрахунками позивачів заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на день предявлення позову складає 123094,37 грн вартість же квартири становить 450000,00 грн. Оскільки у відповідача наявна заборгованість перед позивачами вони просять суд в рахунок погашення заборгованості відповідача по сплаті аліментів позбавити його права власності на 1/4 частки квартири №[ADDRESS]. В подальшому позивачі уточнювали позовні вимоги та в останній редакції позову просили припинити право [PERSON] на 1/4 частку у спільній частковій власності на квартиру № [ADDRESS], звільнивши його від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей, сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів, сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] яка продовжувала навчання до 23 річного віку (до 07.11.2017 року), сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] на період навчання до досягнення 23 річного віку - (20.09.2020 року); визнання права власності на 1/8 частину квартири за [PERSON], визнання права власності на 1/8 частку квартири за [PERSON] Позивачі та їхній представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві просили суд задовольнити позов в повному обсязі. [PERSON] вказала, що [PERSON] залишив сімю в 2009 році та виїхав на постійне місце проживання до своїх батьків в радгосп «Комуна» Артеміського району, Донецької області, яке на даний час є непідконтрольною Україні територією. Відповідач не відвідував квартиру і не приймав участь в оплаті комунальних послуг, не цікавився дітьми. Позивачі не мають коштів для внесення вартості 1/4 частки квартири на депозитний рахунок, про те мають вимоги до відповідача по сплаті аліментів та пені в звязку з ухиленням від сплати аліментів. Тому вона просить визнати за дочками в рівних частинах право власності на 1/4 частку квартири, яка належала відповідачу та звільнити їх від сплати відповідачу вартості 1/4 частки квартири, звільнивши відповідача від сплати боргу по аліментам, пені та обовязку сплати аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання. Позивачі [PERSON] і [PERSON] бажали прийняти у власність частку батька у праві власності на квартиру № [ADDRESS] не заперечували проти звільнення від сплати заборгованості по аліментам на їх утримання як до осягнення повноліття так і на період навчання. Представник позивачів [PERSON] посилався на правову позицію ВСУ від 24.02.2016 року, вважав, що вимоги є однорідними, зустрічними, строк виконання вимог що до стягнення заборгованості по аліментам, стягнення аліментів на утримання [PERSON] на період навчання до досягнення 23 річного віку настав, вимоги про утримання [PERSON] до 30.09.2020 року. Представник вважав можливим застосування ст. 601 ЦК України - припинення зобовязання зарахуванням та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач до судового засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивачі не заперечували проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували шлюбі до липня 2007 року (свідоцтво про розірвання шлюбу на 50 а.с.) і є батьками [PERSON] та [PERSON] В період спільного проживання подружжя і двоє неповнолітніх дітей приватизували квартиру [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на 13 а.с.) Квартира є однокімнатною, неподільною. Визначення порядку користування вказаним житловим приміщенням неможливе (технічний паспорт на а.с. 14). Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] (копія постанови на 53 а.с.). Борг по аліментам на утримання неповнолітніх дітей складає на теперішній час 52328,77 грн (довідка Замостянського відділу ДВС м. Вінниці на 82 а.с., довідка державного виконавця на 88 а.с.) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 14303 грн пені за прострочення сплати аліментів (копія рішення на 27-28 а.с.). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітніх доньок, які продовжують навчання: на утримання [PERSON] [INFO] - 1500 грн. щомісячно з 25.04.2016 року на період навчання, але не довше ніж досягнення нею 23 річного віку; на утримання [PERSON] [INFO] 1500 грн щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку (копія рішення на а.с. 25-26 а.с.). Згідно звіту (на 97-104 а.с.) вартість 1/4 частини однокімнатної квартири загальною площею 35,4 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] складає 127897 грн. [PERSON] досягнула 23 річного віку 07.11.2017 року. Період стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання склав з 25.04.2016 року 18 місяців, що в грошовому вимірі складає 18х1500=27000 грн. [PERSON] досягне 23 річного віку 30.09.2020 році. Період стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання складе з 25.04.2016 року по 30.04.2018 року 23 місяці, а розмір обовязку по сплаті аліментів за вказаний період - 34500 грн (23х1500). Разом стягнення з відповідача складуть 52328+14303+27000+34500=128131грн. Згідно ст. 385 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд приймає до уваги те, що процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є однокімнатною, а, отже, є неподільною, її частка не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування квартирою неможливе. Те, що відповідач з 2009 року не цікавиться квартирою свідчить про наявність у нього іншого житла. Тому суд вважає, що припинення права відповідача на частку квартири не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] Згідно ст. 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тому відповідачу належить компенсувати вартість 1/4 частки вказаної квартири. Вартість 1/4 частки квартири визначена в сумі 127897 грн (звіт про оцінку на 98 а.с.) Про те, відповідач є боржником позивачів за вимогами про сплату аліментів, пені в звязку з ухиленням від сплати аліментів, має зобовязання по утриманню повнолітньої дочки [PERSON] в період її навчання до досягнення 23 річного віку тобто до 30.04.2018 року. Всього сума заборгованості по аліментам та пеня за ухилення від сплати аліментів відповідача складає 128131 грн. Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, повинні бути: зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку із чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань з передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав; строк виконання таких вимог не настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення. Ця норма не виключає часткового зарахування, згідно з яким менше за розміром зобов'язання припиняється повністю, а більше - збільшується на суму заліку. Шляхом зарахування можуть припинятися зобов'язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов'язань. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення права власності відповідача на 1/4 частину квартири вартістю 127897 грн та можливості зарахувати зустрічні однорідні грошові вимоги сторін на суму 128131грн звільнивши відповідача від обовязку спати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей в сумі складуть 52328 грн, пені в звязку з ухиленням від сплати аліментів в сумі 14303 грн, обовязку утримувати [PERSON] на період навчання до досягнення 23-х річного віку (з 25.04.2016 року по 07.11.2017 року) 27000 грн; обовязку утримувати [PERSON] на період навчання за період з 25.04.2016 по 30.04.2018 року) - 34500 грн. Різниця між вартістю 1/4 частки квартири і сумою зобовязань відповідача складає 234 грн. Позивачі не наполягали на стягненні вказаної суми. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину є власністю дитини. Оскільки борг по аліментам є компенсацією виплати відповідачеві 1/4 частки квартири, суд вважає, що право власності на вказану частку належить передати [PERSON] і [PERSON] як компенсацію не отриманих аліментів на їх утримання (по 1/8 кожній). Суд вважає, що такий спосіб набуття права власності не заборонений законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки позивачам було відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення, суд вважає за можливе судовий збір стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved