overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивачка 25 червня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 358 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Враховуюче вищевикладене, суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з квітня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачка 25 червня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1989 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 1994 року. Позивачка у судове засідання не з`явилася про день і час проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров`я», ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1989 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 204 /а.с.4/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Палагута» на «Салмане», і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище.. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час проживають окремо та не цікавляться долею один одного, почуття кохання втрачено. Позивачка більш ніж десять років має відносини з іншим чоловіком з яким спільно мешкає. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з вересня 1994 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка 25 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2008 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини надає в недостатньому розмірі. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2008 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні /а.с.5/. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 25 червня 2015 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивачка 26.01.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають дітей трьох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання трьох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 50% заробітної плати щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення повноліття сина [PERSON], а потім по 33% до повноліття сина [PERSON], а потім по 25% до повноліття доньки [PERSON]. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивачка, надавши заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, вказавши, що відповідач інших осіб, яким би сплачував аліменти не має та відсутні утриманці, не є інвалідом, місце його роботи їй не відоме. Погодилася на розгляд справи у відсутності відповідача та в заочному порядку ( а. с. 16 ). Відповідач жодного разу не з»явився в засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за адресою своєї реєстрації ( а. с. 11 ), про що є докази в матеріалах справи, але судові повістки повертались на адресу суду з відміткою пошти щодо непроживання адресата за вказаною адресою ( а. с. 20-21, 22-24, 30-32, 33-35, 42-44 ). Отримав судову повістку на 05.06.2015 року згідно поштового повідомлення ( а. с. 51 ). В зв»язку з чим судом було дано оголошення в пресу щодо його належного виклику ( а. с. 49-50 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними шлюбу 23.09.2009 року, який на даний час не розірвано ( а. с. 2 ), мають трьох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а. с. 7 9 ), які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. З інформації позивачки відповідач інших осіб, яким би сплачував аліменти відсутні, також, не має утриманців, не є інвалідом, місце роботи є не відомим. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття щомісячно. Розмір аліментів, зазначений в позові, не суперечить вимогам діючого законодавства. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивачка 26.01.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач, який у порядку судового доручення допитаний за місцем проживання Біляївським районним судом Одеської області, позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, знаходиться на утриманні матері. Суд також враховує стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який має постійний дохід, інших дітей та непрацездатних утриманців не має. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка 26.01.2017 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб серії І-HO № 149382, виданого 15.12.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 15.12.2001 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 162. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 291079, виданого 11.06.2002 року, відділом реєстрації актів громадського стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 96, сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 26.01.2017 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 26.01.2017 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачка 26.01.2021 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 17.07.2010 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, різних поглядів на життя, на взаємні права та обов`язки. Внаслідок чого, сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки в січні 2021 року, спільного господарства не мають та проживають окремо, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Майнового спору не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала ( а. с. 17 ), а відповідач позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу ( а. с. 18 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.07.2010 року в виконавчому комітеті Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків з січня 2021 року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає та залишиться проживати з позивачкою. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка 26.02.2014 р. звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі по 800 грн. на кожну дитину, на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. та на її утримання до досягнення їх донькою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку у розмірі 500 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 р. і від спільного подружнього життя мають двох синів та доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює. Разом з тим вона не працює, так як доглядає за донькою [PERSON], в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може їй надавати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що хоча вони з відповідачем проживають разом, проте вже декілька місяців не підтримують сімейних відносин, відповідач не надає коштів на утримання дітей, матеріально їй не допомагає, хоча працює і має змогу надавати кошти на утримання її та дітей. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що дійсно близько чотирьох місяців вони не підтримують сімейних відносин та що він працює, чому просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей і дружини у розмірі 1/2 частки від його заробітку. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2006 р. і від спільного подружнього життя мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 5, 7, 8, 9/. Також встановлено, що сторони проживають разом, проте близько чотирьох місяців не підтримують сімейних відносин, позивачка не працює, доглядає за донькою [PERSON] та що відповідач не надає коштів на утримання дітей і дружини, хоча працює та може такі надавати. Згідно довідки від 17.04.2014р., позивачка знаходиться на обліку у Залізничному відділі соціального захисту і отримує з жовтня 2013р. допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у розмірі 1615 грн. щомісячно. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття та на утримання позивачки у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. На підставі ст.ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 75, 77, 84 СК України, суд -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачка 26.02.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказує, що 23 липня 2010 року у Виконкомі Іловайської міської ради м.Харцизька Донецької області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 54. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO]. В теперішній час вони разом з відповідачем не живуть, відповідач участі в утриманні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає. Батьки відповідача здорові, матеріальної допомоги не потребують. Відповідач і їх донька здорові. Відповідач працює на приватних роботах, має значні заробітки. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини з усіх його заробітної плати (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачки, а також відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України у відсутності відповідача у заочному порядку за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач 23 липня 2010 року зареєстрували шлюб у виконкомі Іловайської міської ради м.Харцизька Донецької області, актовий запис № 54 (а.с.5). Від шлюбу 29 грудня 2010 року народилась дочка [PERSON], батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач [PERSON] (а.с.6). В теперішній час позивачка та відповідач мешкають окремо, неповнолітня дитина мешкає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальну допомогу позивачці на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік та матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, працює на приватних роботах, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Статтею 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача з 26 лютого 2014 року. Також відповідно до ст.88 ЦПК та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved