Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, який у встановленому законом порядку уточнили заявою від 30.12.2013р., та в кінцевому, просять ухвалити рішення, яким встановити порядок роздільного користування між власниками та користувачами квартири № 1 та спільно власниками і користувачами квартири № 2 та № 3 будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Будинок є багатоквартирним, є у комунальній власності і відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири № 3 цього будинку, а відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - співвласниками квартири № 1. Протягом тривалого часу між ними та співвласниками квартири № 1 постійно виникають конфлікти з приводу користування будинком, які в добровільному порядку вирішити не представляється можливим. Враховуючи потребу ізольованого користування житловим будинок між ними та співвласниками квартири № 1, вважають за необхідне встановити такий порядок, можливість існування якого підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, однак при умові улаштування окремих входів у підвальні приміщення, що належать співвласникам квартири № 1 та перенесення лічильника електроенергії із наявного місця в приміщення, що відносяться до цієї квартири. Переконані, що такий порядок користування житловим будинком буде найбільш оптимальним та прийнятним для сторін, і беручи до уваги те, що в добровільному порядку відповідачі відмовляються дійти з ними згоди, просять встановити цей порядок, який викладено в змісті позовних вимог. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені вимоги, дали пояснення аналогічні вищенаведеним, а також додатково зазначили, що між ними та співвласниками квартири № 3 будинку існують приязні, добросусідські відносини, чого не можна сказати про співвласників квартири № 1. Співвласники квартири № 3 не заперечують проти їх спільного користування будинком разом з позивачами, при умові, що співвласники квартири № 1 будуть користуватись будинком роздільно від них. Тому, просять встановити визначений експертизою порядок, при якому користування будинком співвласниками квартири № 1 та співвласниками квартири № 2 та № 3 буде роздільним. На їх думку, технічна можливість встановлення такого порядку користування, що встановлено висновком експертизи є достатньою підставою, за якої можливим є ухвалення рішення про задоволення позову, і саме таке рішення просять ухвалити за наслідками розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є власниками квартири № 1 житлового будинку, в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили. Порядок користування, який просять встановити позивачі, передбачає влаштування окремих входів в будинок та перенесення лічильника електроенергії на що необхідним є отримання відповідних дозволів. Оскільки такі дозволи позивачі не отримували, а в них відсутнє бажання встановлювати такий порядок за умови проведення реконструкції будинку, заявлені позовні вимоги вважають необґрунтованими і в їх задоволенні просять відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є співвласниками квартири № 3 житлового будинку в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Первинно, коли предметом позовних вимог було встановлення порядку користування будинком та прибудинковою територією позовні вимоги визнавали, позаяк конфлікти щодо такого користування між сторонами дійсно існували. З огляду на те, що після уточнення позовних вимог ці відповідачі позиції щодо кінцевих позовних вимог не висловлювали, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі на підставі зібраних доказів, проти чого також не заперечили учасники процесу. Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, згідно належної довіреності від 06.12.2013р. [PERSON] проти обґрунтованості позову також заперечив, позаяк такий порядок користування житловим будинком, який викладено в змісті позовних вимог передбачає його перепланування, а таке питання повинно вирішуватись в адміністративному порядку, і окрім цього, на його думку, немає достатніх доказів, що здійснення перепланування будинку є технічно можливим. Підтвердив факт, що на даний час відповідний дозвіл на здійснення перепланування в будинку не видавався, а без нього влаштування окремого входу є неможливим. Тому також вважає позов безпідставним і в його задоволенні просить відмовити. Представники третіх осіб - Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин ЛМР, ЛКП «№ 507» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. За погодженням з учасниками процесу, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного. З огляду на те, що первинними позовними вимогами були встановлення порядку користування будинком та прибудинковою територією, однак остаточними вимогами є лише встановлення порядку користування житловим будинком, що підтвердили позивачі в судовому засіданні, суд розглядає позовні вимоги щодо встановлення порядку користування будинком. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS], що стверджується копією свідоцтва про право власності від 17.02.2003р. (а.с.5). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири № 1 цього будинку, що також стверджується копією свідоцтва про право власності від 06.10.1995р. (а.с.11). Одночасно, власниками квартири № 3 цього будинку, є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що також стверджується копією відповідно свідоцтва від 28.01.1997р. (а.с.201). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 571, 572 від 12.07.2012р. (а.с.86-94), ідеальні частки в майні співвласників квартири [ADDRESS] становить 2/9 частки, співвласників квартири № 2 - 4/9 частки, співвласників квартири № 3 - 3/9 частки. Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог. Перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Як вбачається з мотивів позову, позивачі просять встановити порядок користування житловим будинком, який передбачає влаштовування окремих входів у підвальні приміщення, які належать співвласникам квартири № 1 та перенесення лічильника електроенергії із наявного місця в приміщення, що відноситься до цієї квартири. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.07.2012р. (а.с.86-94), на який покликаються позивачі, існування такого варіанту роздільного користування, за умови вчинення вищеперелічених дій є можливим. Згідно роз'яснень пленуму ВСУ, висвітлених у п. 7 Постанови № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», у тих випадках, коли для поділу необхідне перепланування та переобладнання будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкомом місцевої ради (ст. 152 ЖК). За правилами цієї правової норми, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. В матеріалах справи наявна відповідь Департаменту містобудування ЛМР від 12.02.2013р. (а.с.140-141), згідно з якою для здійснення реконструкції підвальних приміщень шляхом пробиття дверних прорізів, необхідно подати ряд відповідних документів, після чого слід виготовити проектну документацію, яку подати для проведення комплексної експертизи. Також, в матеріалах справи наявна відповідь ПАТ «Львівобленерго» від 22.02.2013р. (а.с.143), з якої вбачається, що перенесення електролічильника в місце, яке запропоноване висновком судової будівельно-технічної експертизи є можливим в разі звернення з цим питанням до ПАТ «Львівобленерго» споживача, розроблення для цього проекту улаштування обліку та придбання матеріалів та виконання електромонтажних робіт за рахунок споживача. Як повідомив представник ЛРА ЛМР в судовому засіданні, жодного дозволу чи то на влаштування окремого входу в підвальне приміщення, чи то на перенесення електролічильника сторони не отримували і у відповідні державні установи не звертались. Не заперечили такої обставини і самі учасники процесу, а відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласники квартири № 1 і як особи, яким повинні бути видані такі дозволи взагалі ствердили, що не мають бажання здійснювати перепланування у спосіб, який визначено висновком судової будівельно-технічної експертизи і який просять встановити позивачі. Порядок користування житловим будинком, який існує на даний час їх влаштовує повністю і здійснювати будь-яку реконструкцію будинку вони не бажають. За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити порядок користування житловим будинком у спосіб, який викладено в змісті позовних вимог, позаяк цей порядок вимагає здійснення реконструкції в будинку. В такому випадку, необхідним є отримання відповідних дозволів, тобто вирішення питання перепланування в адміністративному порядку, а як слідує з позиції учасників процесу, таке питання у встановленому законом порядку є невирішеним. Суд не ставить під сумнів той факт, що встановлення такого порядку є можливим, оскільки це підтверджується згаданим вище висновком, однак позивачі помилково вважають, що реальна можливість його встановлення, є достатньою підставою для задоволення позову. Ухвалення такого рішення, по своїй суті відмінить обов'язок на отримання відповідних дозволів, тобто відмінить для них загальнообов'язкові правові норми, що з одного боку, є неприпустимим і на що суд повноваженнями не наділений, а з другого боку - втручанням у внутрішню діяльність органів місцевого самоврядування, що законом заборонено. Суд звертає увагу, що позивачі вправі ставити вимогу про встановлення порядку користування житловим будинком, однак, якщо така вимога включає в себе елементи переобладнання, задоволення позову є можливим лише після вирішення даного питання в адміністративному порядку, або ж, ставити таку вимогу, яка б не включала в себе елементи переобладнання. Оскільки позивачі наполягають саме на такому порядку, який включає в себе елементи переобладнання, що підтвердили останні в судовому засіданні, за наведених вище обставин задоволення позову є неможливим, і тому, в позові слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed