Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та просять визнати за ними право власності по 1/2 частині за кожним на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га та на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,601 га, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] . Позов обґрунтовано там, що мати позивачів [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за № 565 від 16.04.2002, видане державним нотаріусом Герасько С.І., але своє право власності на спадкові земельні ділянки не переоформила та не зареєструвала. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті матері, але нотаріус постановою від 09.08.2014 відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідні земельні ділянки по причині відсутності реєстрації земельних ділянок в Державному кадастровому реєстрі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій вона просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач Ташанська сільська рада Переяслав-Хмельницького району свого представника у судове засідання не направила. В заяві сільський голова просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Позов сільська рада визнає. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. [INFO] у віці 88 років в с. Тарасівка Переяслав-Хмельницького району Київської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 21.06.2013 Виконавчим комітетом Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. (а.с.7). [PERSON] являється матір`ю позивачів, що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] від 30.12.1953; свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] від 23.05.1960; свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 05.11.1978 між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.9-11). Позивачі, як діти спадкодавця є спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, та прийняли спадщину належним чином, подавши нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкритті спадщини, про що свідчать їх заяви за №153 від 16.11.2016 та за №154 від 16.11.2013 (а.с.38,41). Відповідно до матеріалів витребуваної у нотаріуса спадкової справи № 58 за 2013 рік спадщину після смерті [PERSON] прийняли лише позивачі. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, ні тих, які мають право на обов`язкову частку, немає (а.с.34-81). Спадкодавець [PERSON] після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] (батька позивачів) успадкувала належну останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії І-КВ № 022817 від 03.08.1999 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,601 га, що розташовані по [ADDRESS] , але не оформила земельні ділянки на себе (звор. стор. а.с.62, а.с.29, 63). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2002 вбачається, що його видано [PERSON] , як спадкоємцю чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на таке майно: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,2500 га; земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,601 га, що знаходяться по [ADDRESS] (а.с.8). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельні ділянки, які вона прийняла в спадщину від чоловіка [PERSON] , якому вони належали на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії І-КВ №022817 від 03.08.1999. 09.08.2014 приватний нотаріус Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області своєю постановою відмовила позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правовстановлюючого документу на земельні ділянки на ім`я їхньої матері та відсутності реєстрації земельних ділянок в Державному кадастрі за [PERSON] (а.с.13,81). Довідка Управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області № 06-10/2951 від 04.08.2014 свідчить про те, що видати Витяг з державного земельною кадастру на земельну ділянку [PERSON] на території Улянівської сільської ради згідно державного акта серії І-КВ № 022817, зареєстрованого 03.08.1999 за № 23, та зареєструвати земельну ділянку і присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо без переходу права власності до іншої особи (а.с.28,64). Отже, належність спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,601 га, що розташовані по [ADDRESS] , підтверджується сукупністю таких доказів: копією листа Управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області № 06-10/2951 від 04.08.2014; копією державного акту на право приватної власності на землю Серії І-КВ № 022817, виданого на ім`я [PERSON] 03.08.1999, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 23; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2002 на ім`я [PERSON] (реєстр № 565). Право позивачів на спадкування підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] Серії [NUMBER] , виданого 21.06.2013 Виконавчим комітетом Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35773411 від 16.11.2013; довідками Улянівського старостинського округу № 8 Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 17 від 30.11.2020 та за 18 від 30.11.2020; матеріалами спадкової справи № 58 за 2013 рік відносно померлої [PERSON] . Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності разом з витребуваними судом матеріалами спадкової справи є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 30.05.2008, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В розумінні положень ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу VII «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07.07.2011 до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними». В досліджуваній ситуації виникнення права власності на вищевказані спадкові земельні ділянки у померлого [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] , не залежало від державної реєстрації цього права в Державному земельному кадастрі, оскільки його право як власника зазначеного нерухомого майна виникли на підставі законодавства, що діяло раніше та посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії І-КВ № 022817 від 03.08.1999, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 23. З врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що неоформлення [PERSON] права особистої власності на земельні ділянки, які набуті та оформлені її чоловіком [PERSON] у 1999 році, не позбавляє її спадкоємців прав на таке майно та оформлення за собою права власності на земельні ділянки у відповідності до вимог діючого законодавства. Встановивши, що спадкове майно, яке є предметом даного позову, на момент смерті належало спадкодавцю; позивачі прийняли спадщину; інших спадкоємців-претендентів на спадщину немає; відповідач, як орган територіальної громади, визнає позов і таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved