Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом до відповідачів та просять визнати їх такими, що втратили право користуватися житлом по [ADDRESS] (далі - Будинок), яке належить їм на праві власності. В обґрунтування позову зазначає, що їм належить Будинок. Відповідачі з 2005 року зареєстровані в Будинку, однак з моменту реєстрації жодного дня не проживали в ньому, не користувалися ним, при цьому продовжують перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажають. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачі надіслали до суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутності, свої вимоги підтримують повністю з підстав, зазначених в позові, просять їх задовольнити. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідачі були повідомлені вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, проти чого позивачі не заперечили. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідачі є власниками в ? частці будинку [ADDRESS] Згідно довідок відділу державної реєстрації Новоград-Волинської міської ради Житомирської області відповідачі перебувають на реєстраційному обліку в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.19,20). Дана обставина, також, підтверджена витягом з Будинкової книги (а.с.12-15). Як зазначено в актах від 30.01.2016 року, 27.05.2016 року, 25.11.2016 року, складених за підписом депутата Новоград-Волинської міської ради, відповідачі за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] не проживають (а.с.3,4,5). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачі є власниками Будинку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], зареєстровані в даному Будинку, однак не проживають у ньому, чим порушують права позивачів, як власників, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивачів щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved