Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладений 1 лютого 2003 року у відділі РАГСу Виноградівського районного управління юстиції за актовим записом № 6. Від шлюбу народилася одна дитина - дочка [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивачки з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, немає взаємопорозуміння та поваги, часто виникають скандали. Все це привело до припинення шлюбно- сімейних відносин. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, вона подала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд такі задовольнити . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подав письмову заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 1 лютого 2003 року, про що у відділі реєстрації актів громадянського стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 6 (а.с.4). Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] [INFO] (а.с.5), яка на даний час проживає разом з матір'ю. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін сімейне життя не склалося, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки, різні характери, внаслідок чого у сторін постійно виникають непорозуміння та сварки, що призвело до розпаду сім'ї. Спору про майно, що є спільною власністю сторін, не має. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді, наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, тому підстави для надання подружжю строку на примирення відсутні, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, відповідачка також не заперечила проти розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх дитини, у зв'язку із чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved