Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON], в якому просять стягнути з відповідача суму шкоди заподіяної лісу в розмірі 2 273,66 грн. до місцевого бюджету [PERSON] сільської ради Перечинського району. Свої вимоги мотивують тим, що згідно протоколу № 1 про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2018 року, складеного старшим провідним інженером.. по охороні лісу ДП «Перечинське ЛГ», 21 серпня 2018 року об 11.30 год. відповідач [PERSON] у кварталі 75 виділі 20 урочища «Сомарувка» лісництва «Шипот» здійснив самовільну рубку восьми сухостійних дерев породи «бук», діаметром на пні 10 см 1 шт., 12 см 2 шт., 13 см 1 шт., 14 см 1 шт., 16 см 2 шт. та 23 см 1 шт., чим порушив вимоги частини 1 статті 69 ЛК України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 65 КУпАП, заподіявши шкоду лісовому господарству в розмірі 2 273,66 грн. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову № 1 від 04 грудня 2018 року, згідно якої відповідача піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 170 грн. Оскільки, [PERSON] суму заподіяної шкоди добровільно не відшкодував, тому просять задовольнити позов. У судове засідання представник ДП «Перечинське лісове господарство» не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. [PERSON][PERSON] сільської ради Перечинського району у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути без його участі. У судове засідання відповідач також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 21 серпня 2018 року об 11.30 год. у кварталі 75, виділі № 20 урочища «Сомарувка» лісництва «Шипот» ДП «Перечинське ЛГ» здійснив самовільну рубку восьми сухостійних дерев породи бук, діаметром на пні 10 см 1 шт., 12 см 2 шт., 13 см 1 шт., 14 см 1 шт., 16 см 2 шт. та 23 см 1 шт., загальною кубомасою 0,87 м.куб., що стверджується протоколом № 1 про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2018 року, постановою № 1 про накладення адміністративного стягнення від 04 грудня 2018 року та Актом № 1 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 21 серпня 2018 року (а. с. 6-11, 14-16). Також встановлено, що [PERSON] своїми діями заподіяв шкоду лісовому господарству на загальну суму 2 273,66 грн., про що свідчить обрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу (згідно додатку 1 до постанови КМУ від 23 липня 2008 року № 665) (а. с. 12, 13). Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Норма аналогічного змісту закріплена також частиною 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже за таких обставин та з врахуванням положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України, що передбачають презумпцію вини правопорушника, суд приходить до висновку, що збитки, завдані [PERSON] внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів на території [PERSON] сільської ради Перечинського району, у відповідності зі статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого бюджету сільської ради, на території якої вчинено правопорушення. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved