Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Новомосковська міська рада, яким просили усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 210 кв.м. загального міського проїзду, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] повернути зазначену земельну ділянку у загальне користування та відновлення стану, який існував до порушення прав позивачів; зобов'язати відповідача не вчиняти дії, які порушують права позивачів та створити небезпеку порушення прав на земельну ділянку, площею 210 кв.м. загального міського проїзду, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; визнати неправомірними всі правовстановлюючі та технічні документи, які перероблені відповідачкою на своє ім'я. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 26.09.1967 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] стала власницею домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 07.07.1970 року [PERSON] продала ? частину вищезазначеного домоволодіння [PERSON], яка, в свою чергу, 22.05.1978 року відчужила свою частку вищезазначеного домоволодіння [PERSON], яка на зазначеній земельній ділянці побудувала ще одне домоволодіння, якому була присвоєна адреса: [ADDRESS]. В подальшому вищезазначене домоволодіння придбала Громада Євангелістських християн баптистів. Свою ж ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], [PERSON] 14.08.1986 року продала [PERSON], яка, в свою чергу, подарувала її [PERSON] - другому позивачу по справі. В 2013 році позивачам стало відомо, що відповідач [PERSON] почала оформлювати документи з метою приватизації земельної ділянки, яка знаходиться під її частиною домоволодіння, не погодивши це питання з іншим співвласником, а саме отримала дозвіл на виготовлення технічної документації на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] Дніпропетровської області і готується до приватизації, зокрема, загальноміського проїзду, площею 210 кв.м. Крім того, їм відомо, що відповідачка підробила копію свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене домоволодіння, зробивши ксерокопію, шляхом закриття на оригіналі даного документу позначки про відчудження ? частини спірного домоволодіння. У зв'язку з чим, вважаючи свої права порушеними, позивачі звернулись із вищезазначеним позовом до суду. Представник позивачів [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, зазначивши у своїх поясненнях, що ніколи нікому своє домоволодіння не продавала, ані повністю, ані в частках. Про наявність ряду договорів їй стало відомо лише після того, як позивачі звернулись до суду і її було викликано в якості відповідача. Вважала, що позивачі взагалі не мають права звертатись до суду із зазначеним позовом, оскільки не мають жодного документу, який посвідчував би їх право власності на домоволодіння, яке з 1970 року належить їй одноособово. Представник третьої особи - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, будучі належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивачів, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину від 26.09.1967 року [PERSON], як єдина спадкоємиця своєї матері - [PERSON], успадкувала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Як вбачається з цього ж свідоцтва, 19.06.1970 року, даний будинок в подальшому було перенумеровано з №4 на №6 (а.с.14-об). 07.07.1970 року [PERSON] продала ? частину вищезазначеного домоволодіння [PERSON] (а.с.56, 62-63), яка, в свою чергу, 22.05.1978 року відчужила свою частку вищезазначеного домоволодіння [PERSON] (а.с.56, 66-67), яка на зазначеній земельній ділянці побудувала ще одне домоволодіння. Рішенням Новомосковської міської ради № 9/49 від 22.01.1980 року у зв'язку з тим, що [PERSON] збудувала новий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та відремонтувала належну їй ? частину житлового будинку, на її прохання: виділено окремий житловий будинок, збудований [PERSON], з присвоєнням адреси: [ADDRESS] та закріплено за даним будинком земельну ділянку, площею 708 кв.м.; дозволено [PERSON] продати зазначений будинок Громаді Євангелістських християн баптистів; проїзд, площею 210 кв.м. виключено з площі земельної ділянки [PERSON] та зараховано в загальноміський проїзд; документи на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] співвласників [PERSON] та [PERSON] залишено в силі (а.с.12). Згідно договору купівлі-продажу від 18.06.1980 року будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], придбала Громада Євангелістських християн баптистів (а.с.13). Свою ж ? домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], [PERSON] 14.08.1986 року продала [PERSON] (а.с.69-70), яка, в свою чергу, подарувала її [PERSON] (а.с.84) - другому позивачу по справі. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що на момент розгляду справи в суді власниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON] Посилання [PERSON] в судовому засіданні на той факт, що вона ніколи не укладала жодного договору щодо відчуження частини належного їй домоволодіння, оцінюються судом критично, оскільки в матеріалах справи наявні копії відповідних договорів, посвідчених нотаріально. Крім того, [PERSON] в порушення вимог ст.10, 60 ЦПК України не надано жодного доказу тієї обставини, що ці договори нею оскаржувались у будь-якому встановленому законом порядку. Однак, в задоволенні позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Позивачі просять усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 210 кв.м. загального міського проїзду, однак жодного доказу того, що [PERSON] чинить якісь перешкоди у користуванні земельною ділянкою, суду в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України надано не було. Посилання представника позивача на той факт, що перешкоди полягають у тому, що [PERSON] бажає одноособово приватизувати земельну ділянку, співвласником якої є ще одна особа - [PERSON], підробивши правовстановлюючі документи, судом не можуть бути прийняті, оскільки процедура приватизації земельних ділянок встановлена законодавством і до компетенції відповідних органів відноситься завдання перевіряти наявність відповідних документів, які надають право на приватизацію конкретної земельної ділянки. А саме звернення [PERSON] з відповідною заявою ніяким чином не порушує права позивачів. Крім того, з цього питання суд вважає за необхідне роз'яснити позивачам їх право звернутись з відповідною заявою до правоохоронних органів, оскільки [PERSON] в судовому засіданні визнала той факт, що дописку в свідоцтві про право на спадщину щодо відчуження 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], вона заклеяла (а.с. 14-об, 27-об), вважаючи таким чином що привела даний правовстановлюючий документ у відповідність. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідачки не вчиняти дії, які порушують права позивачів та створити небезпеку порушення прав на земельну ділянку, площею 210 кв.м. загального міського проїзду, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; визнати неправомірними всі правовстановлюючі та технічні документи, які перероблені відповідачкою на своє ім'я, то в цій частині суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки дані позовні вимоги є неконкретизованими та не відповідають вимогам ст.16 ЦК України, щодо способів захисту цивільних прав. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed