Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка 26.12.2014 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 25.03.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, у зв'язку із чим поставив її у скрутне матеріальне становище. Також вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а тому їй матеріально важко утримувати себе і дитину, тому просить стягнути з відповідача аліменти на сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно та кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі ? частини його заробітку (доходу). Позивачка у судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлена. Представник позивачки подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки суд неповідомив. Так [PERSON] рекомендованим листом із повідомленням про вручення від 22.01.2015 р. було надіслано ухвалу про відкриття провадження та матеріали справи, які останній отримав 23.01.2015 р.. Окрім цього, відповідача викликали у судове засідання на 02.03.2105 р., однак також до суду не з'явився. Рекомендований лист із повідомленням про виклик до суду отримав 18.02.2015 р., що у відповідності до положень абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.03.2014 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 25.03.2014 р. За час спільного сімейного життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає із позивачкою, перебуває на її матеріальному утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на це суд прийшов до висновку, що відповідач також повинен нести обов'язки, щодо виховання та утримання дитини. З огляду на це позов про стягнення з [PERSON] аліментів є підставним і підлягає до задоволення. Що стосується вимог про стягнення коштів на утримання дружини, то суд вирішив наступне. Як встановлено судом, [PERSON] на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови якщо чоловік може надавати таку допомогу. Як зазначалось вище, відповідач зі слів позивачки працює офіційно, має регулярний та високий дохід. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] має можливість надавати кошти на утримання дружини до досягнення їхнім сином трьохрічного віку. Що стосується розміру коштів на утримання дружини, враховуючи обставини справи, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що такі слід стягувати з відповідача у розмірі у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) грн. щомісячно, що буде відповідати обставинам справи так і реальній можливості відповідача сплачувати визначений розмір аліментів.

Outcome: partial