Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, яким просили позбавити відповідача права користування житловим будинком з прибудинковою територією, що розташований за адресою: [ADDRESS]; зняти відповідача з реєстраційного обліку, і зобов'язати СГІРФО Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач- [PERSON] позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити з викладених у позові підстав. Решта позивачів подали письмові заяви про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, сповіщався судом про дату, час та місце його проведення, проте судові виклики повернуті з поштовою відміткою «за зазначеною адресою не проживає», що дозволяє суду вирішити питання про розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні правовідносини: Позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2011 року було розірвано. Позивачі є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36390363 від 23.11.2012 року. З дозволу позивачів, відповідача було зареєстровано у вищевказаному житловому будинку, і надано дозвіл на проживання в ньому. Однак, через деякий час, як стверджують позивачі, відповідач перешкоджає позивачам у користуванні їхньою власністю, систематично перебуває у стані алкогольного сп'яніння, чинить сварки, створює ненормальні умови проживання, не сплачує комунальні послуги. Судом встановлено, що реєстрація відповідача у даному житловому будинку підтверджена довідками АБ ГУМВС України в Одеській області, та виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 05.08.2013 року № 2260. Встановивши дійсні правовідносини, які виникли між сторонами суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї у відповідності до ч.2 ст.156 ЖК Української РСР. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Аналогічні положення містяться в ч.4 ст.168 ЖК Української РСР. Позивачами не надано суду будь- яких достовірних доказів наявності обставин, які, відповідно до ч.1 ст. 116, ч.4 ст.168 ЖК Української РСР, дозволяють вирішувати питання виселення винної особи з житлового приміщення. Голослівними є доводи позову щодо систематичного знаходження відповідача у стані алкогольного сп'яніння, чинення відповідачем сварок, психічного чи фізичного насильства, оскільки жодних доказів даного факту суду не надано. Відповідно до ч.3 ст.162 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартиру плату і плату за комунальні послуги. Разом із тим, невиконання умов, передбачених ч.3 ст.162 ЖК Української РСР не є підставою для позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а є приводом вирішення в судовому порядку спору щодо заборгованості по вищевказаним платам, чи припинення договору найму у встановленому законом порядку. Таким чином підстав для позбавлення відповідача права користування спірним житловим приміщенням не має. Крім того, суд вважає неправильним формулювання позовних вимог, оскільки законодавець визнає достатнім визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, для подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку залежуть від можливості визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням. Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення позову. Також, позовні вимоги про зобов'язання третьої особи до вчинення певних дій не можуть бути задоволені з наступних підстав: Виходячи зі змісту ст.ст. 30, 35, 36, 118 ЦПК України, а також загальних засад цивільного судочинства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не можуть бути зобов'язанні до вчинення певних дій, оскільки займають інше правове положення у процесі, передбачене ст.ст. 34, 35 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed