Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 1988 року у Київському палаці реєстрації шлюбів «Дарницький», актовий запис 2860. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося із-за різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не пов'язані сімейним побутом та стали чужими людьми один одному, а тому, оскільки шлюб з відповідачкою носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ч.4 ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 1988 року, котрий був зареєстрований у Київському палаці реєстрації шлюбів «Дарницький», актовий запис 2860. Від шлюбу у сторін спору спільних неповнолітніх дітей немає. В судовому засіданні при вирішенні спору про розірвання шлюбу позивачка суду пояснила, що між нею та відповідачем постійно виникають сварки та непорозуміння, у них різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами спору уже тривалий час припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. На розгляді в Тернопільському міськрайоному суді Тернопільської області перебував спір сторін у справі № 6072240713-ц. У даній справі судом надавався подружжю Ханас строк на примирення з 24.01.2013 року по 11.03.2014 року, що стверджується наявною копією звукозапису судового розгляду у справі № 6072240713-ц, матеріали якої були знищені в лютому в ніч з 18 на 19 число 2014 року при захопленні приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Як пояснила позивачка в наданий судом строк з відповідачем примиритися не вдалося - категорично проти примирення заперечує позивачка, а відповідач, в свою чергу, в наданий судом строк жодних заходів до примирення, з метою збереження шлюбу, не вживав. Відтак суд вважає за недоцільне надавати додатковий строк на примирення, шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved