Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про стягнення невиплаченої індексації заробітної плати, де зазначають, що працювали в Чаплинській районній лікарні відповідно з 17 липня 1970 року по 24 липня 2015 року, з 03 квітня 1984 року по 31 серпня 2015 року, з 16 серпня 1969 року по 31 липня 2015 року. Починаючи з 01 січня 2015 року і до часу звільнення з роботи їм не нараховувалася та не виплачувалася індексація заробітної плати, яка передбачена Законом України «Про індексацію грошових коштів населення», що є порушенням діючого законодавства України про оплату праці. Просять стягнути з відповідача на їх користь заборгованість з виплати індексації за період з 01 січня 2015 року по день звільнення з роботи. У судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Мята В.В. позов не визнав, посилаючись на те, що при затвердженні кошторису Чаплинської районної лікарні на 2015 рік видатки на виплату індексації заробітної плати не передбачались, що підтверджується рішенням Чаплинської районної ради Херсонської області «Про районний бюджет» від 30 січня 2015 року № 715. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст. 1 цього Закону індексація грошових коштів населення - це встановлений законом та іншими нормативними актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Як зазначається в ч. 2 ст. 5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Частина 3 ст. 6 Закону визначає, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. На час виникнення та існування спірних правовідносин чинним є Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Яким, зокрема, передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, це, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками(окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи, організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. Таким чином, жоден з чинних нормативних актів, які регулюють питання нарахування та виплати заробітної плати, не звільняє роботодавця від обов'язку виплати індексації заробітної плати, як складової частини заробітної плати. За вказаних умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивачів на майно, що є незаконним. Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежать від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення). У зв'язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. У судовому засіданні встановлено, що позивачам не була своєчасно та у повному обсязі виплачена індексація заробітної плати у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування районної лікарні, де працювали позивачі, на вказані цілі та неприйняттям урядом України особливого порядку індексації грошових доходів населення на 2015 рік. Згідно довідки Чаплинської районної лікарні позивачам нарахована, але не виплачена індексація заробітної плати за період січень-серпень 2015 року складає: [PERSON] 2414 гривень 10 копійок; [PERSON] 1781 гривну 93 копійки; [PERSON] 2816 гривень 45 копійок. Таким чином, враховуючи викладене вище, зазначені суми коштів підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved