Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що з 1999 року по 2004 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає з позивачкою. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2004 року у справі №2-5049/2004р. з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]\~ в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до повноліття сина. 21 вересня 2007 року позивачка уклала новий шлюб та змінила прізвище на «Кононенко». 17 травня 2016 року [PERSON] також змінив прізвище на «Кононенко». З 01.09.2017 року неповнолітній [PERSON] навчається у державному університеті телекомунікацій (факультет Інформаційних Технологій Навчально-науковий інститут\~ телекомунікацій та інформатизації) на денній формі навчання за договором та проживає в гуртожитку у м.Києві. Відповідно до Договору №17-ІПЗ-1к/14ц про навчання студентів, позивачем сплачено за перший рік навчання сина [PERSON] 14 850,00 грн. та за проживання у гуртожитку 4400,00 грн., та в подальшому доплачено за проживання 480,00 грн., разом понесено додаткових витрат на суму 19730,00 грн., половину яких, тобто 9865,00 грн. позивачка просила суд стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому визнає позов частково, у розмірі 2000,00 грн. з тих підстав, що він страждає на бронхіальну астму 1 ступеня, тому потребує кошти на лікування. Звертає увагу, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2015 року у справі №357/4355/15-ц з нього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. Згідно податкового розрахунку сум доходу, за перший квартал 2018 року відповідач має дохід 1609,00 грн.. Зазначені обставини у своїй сукупності відповідач покладено в основу заперечень проти заявленої суми додаткових витрат. У відповіді на відзив [PERSON] вважає доводи відповідача викладені у відзиві такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав доказів того, що ним понесено витрати на лікування та що виконавчий лист про стягнення аліментів на користь дочки [PERSON] перебуває на примусовому виконанні та відповідачем сплачуються аліменти. Крім того, позивачка вважає, що посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває дочка [PERSON] свідчить про надання переваги одній дитині над іншою. Зазначає, що розмір доходу за перший квартал 2018 року у сумі 1609,00 грн. визначений відповідачем самостійно, та належними доказами не підтверджується. Враховуючи викладене, позивачка наполягала на стягненні з відповідача половини понесених додаткових витрат згідно позовних вимог. Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив де не погоджується з доводами позивачки та вважає їх такими, що не спростовують викладене у відзиві. В судове засідання позивачка та її представник не зявились, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оглянувши подані сторонами заяви по суті справи, надавши належну правову оцінку доводам сторін, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 1999 року по 2004 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, що підтверджує свідоцтво про одруження серії\~ І-БК №044327 та свідоцтво про розірвання шлюбу Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК №302931. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2004 року у справі №2-5049/2004р. з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до повноліття сина. 21 вересня 2007 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Кононенко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №048643. 17 травня 2016 року [PERSON] також змінив прізвище на «Кононенко», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-ОК №007815. З 01.09.2017 року [PERSON] навчається у державному університеті телекомунікацій (факультет Інформаційних Технологій Навчально-науковий інститут\~ телекомунікацій та інформатизації) на денній формі навчання, що підтверджується Договором №17-ІПЗ-1к/14ц про навчання студентів, позивачем сплачено за перший рік навчання сина [PERSON] 14 850,00 грн. та за проживання у гуртожитку 4400,00 грн., та в подальшому доплачено за проживання 480,00 грн., разом понесено додаткових витрат на суму 19730,00 грн. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у звязку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені у постанові від 13 вересня 2017 року №6-1489цс17. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3,4 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В даному випадку, позивачка довела факт понесення додаткових витрат на спільну з відповідачем дитину [PERSON], [INFO], так як сплатила за перший рік навчання сина [PERSON] 14 850,00 грн. та за проживання у гуртожитку 4400,00 грн., а в подальшому доплатила за його проживання ще 480,00 грн.. Разом позивачкою понесено додаткових витрат на суму 19730,00 грн. Оскільки кожен з батьків зобовязаний нести додаткові витрати на дитину, витрачені позивачкою суми коштів слід стягувати з [PERSON]. Разом з тим, проаналізувавши наведені вимоги закону та висновки ВСУ викладені у постанові від 13 вересня 2017 року №6-1489цс17 слід дійти висновку, що у випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. В даному випадку саме на відповідача покладається обовязок довести доказами ту обставину, що його матеріальне становище не дозволяє компенсувати у повному обсязі понесені позивачкою додаткові витрати на дитину. Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доводячи свої заперечення [PERSON] вказує на те, що він хворіє на бронхіальну астму першого ступеню, і це підтверджується Випискою №А09011439 із медичної картки амбулаторного хворого. За твердженням відповідача вказана обставина потребує витрат на лікування. Позивачка в свою чергу заперечує проти таких доводів відповідача і вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки такі витрати відшкодовують [PERSON] в порядку передбаченому постановою КМУ від 27 березня 2017 року «Про забезпечення доступності лікарських засобів». З таким висновком позивача суд не може погодитись з огляду на те, що зазначений порядок визначає механізм розрахунку розміру відшкодування вартості зареєстрованих в Україні готових лікарських засобів для лікування серцево-судинних захворювань, цукрового діабету II типу та бронхіальної астми, що включені до переліку міжнародних непатентованих назв лікарських засобів, зазначеного в підпункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2016 р. № 863 Про запровадження відшкодування вартості лікарських засобів (Офіційний вісник України, 2016 р., № 95, ст. 3103), та до Реєстру лікарських засобів, вартість яких підлягає відшкодуванню, що затверджується МОЗ (далі - Реєстр). В той же час, він не покриває всі фактичні витрати які несе хвора особа на лікування, харчування, придбання ліків тощо. Тому, суд вважає, що посилання позивачки на вказану постанову КМУ не спростовує доводи відповідача про несення витрат на власне лікування у звязку з бронхіальною астмою. Крім того, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2015 року у справі №357/4355/15-ц на відповідача покладено обовязок сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. Вказані обставини у своїй сукупності обєктивно вказують на те, що матеріальний стан [PERSON] не дозволяє йому забезпечити повну оплату додаткових витрат, на що вказує і Податковий розрахунок сум доходу [PERSON], згідно якого він має суму нарахованого доходу за перший квартал 2018 року у розмірі 1609,00 грн.. Тому, понесені позивачкою додаткові витрати мають бути відшкодовано частково. Відповідач просить суд зменшити йому розмір додаткових витрат до 2000,00 грн., однак суд вважає таку суму значно занищеною від тієї, яку він може компенсувати позивачі. З огляду на принцип справедливості та з врахуванням наданих сторонами доказів, розмір додаткових витрат, які слід стягнути з відповідача визначається у розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial