Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом 01.08.2019, уточнивши який просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказували, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстроване їх місце проживання та їх малолітніх дітей. Відповідач також зареєстрованій у вказаній квартирі, але з 2010 року в ній не проживає, плати за комунальні послуги не вносить, добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажає. Між ними та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо порядку користування вказаним житловим приміщенням. Факт реєстрації місця проживання відповідача у належній їм квартирі зумовлює нарахування комунальних платежів у завищеному розмірі, чим порушуються їх права. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували (а.с. 42-52). [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 37), до суду повторно не з`явився (а.с. 50-51), про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву не подано. Третя особа Надеждівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивачів, які не заперечували проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] , кожному окремо, належить право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2019, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2018, яке набрало законної сили 15.05.2018 (а.с. 13-15, 16-17, 43-45). Відповідно до довідки Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 13.08.2019 № 15/2.13-491, у вказаній квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON] , який як слідує з рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2018 є одним із колишніх власників квартири (а.с. 13-15, 37). [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 2010 року, що підтверджується довідкою Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 18). Як стверджували позивачі, відповідач власних речей в квартирі не залишив, між ними та відповідачем не існує будь-якої домовленості щодо збереження за ним житла, користування ним. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі позивачів порушує їх право власності, оскільки вони як власники квартири змушені сплачувати комунальні платежі нараховані на відповідача, що є надмірним матеріальним тягарем для їх багатодітної родини (а.с. 12, 19). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частина перша статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Беручи до у ваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач [PERSON] будучи одним із співвласників спірної квартири відчужив її позивачам, реалізувавши своє право на розпорядження нею, право власності на квартиру перейшло до позивачів, а відповідач відповідно втратив право володіння, користування та розпорядження нею. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, серед іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки правові підстави для користування відповідачем вказаною квартирою припинили своє існування, його реєстрація у вказаній квартирі порушує права позивачів як власників квартири, суд вважає за можливе позов задовольнити визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що в даному випадку є належним способом захисту порушеного права позивачів. Оскільки кожним із позивачів за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., рішенням суду позовні вимоги задоволено, тому

Outcome: approved