Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка 20.08.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі \~1/3 частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.02.2031 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.12.2012 року. Від шлюбу у них з відповідачем народилася син [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з нею. Відповідач не надає матеріальну допомогу у звязку з чим вона звернулася до суду. В судове засідання 12.11.2015 року позивачка не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю в якій письмово зазначила, що позов задовольнити у повному обсязі В судове засідання відповідач не зявився, але 12.11.2015 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій письмово зазначив,що згоден на виплату аліментів у розмірі 25 % (1/4) усіх видів його заробітку. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх\~осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони з 14.07.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД 173128 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції 14.07.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 340816, виданого відділом реєстрації цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 11.02.2013 року, актовий запис № 1342 (копія свідоцтва а.с.5). Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачкою тобто її матірю. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач є працездатною людиною за станом здоровя та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Судом не встановлено та з боку відповідача не надано доказів того, що відповідач має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців, сплачує стягнення по виконавчим документам, а також не додано доказів того, що у нього є інші обовязкові додаткові витрати. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому, враховуючи заяву позивачки та письмові пояснення відповідача, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з 20.08.2015 року по 03.02.2031 року, тобто до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. При визнанні розміру аліментів суд, враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.181 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням положень ст.181 СК України, суд визначає аліменти у чітко визначеній частині заробітку (доходу) батька, який не залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може вирівнюватися в залежності від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить ст.184 СК України та принципам такого способу визнання розміру аліментів. З урахуванням викладеного, враховуючи пояснення відповідача та вимоги ч.4 ст.174 ЦПК України,суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON] року народження з 03.02.2013 року по 03.02.2031 року, щомісячно в розмірі ? частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial