Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому зазначили, що їм та відповідачу [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Квартира належить їм на праві спільної сумісної власності без виділу часток кожного з співвласників. Вони вирішили розпорядитись своїми частками на квартиру шляхом укладення договору дарування на користь іншого сина, який не є співвласником квартири. У зв`язку з цим вони звернулись до приватного нотаріуса для вчинення відповідного правочину. Однак отримали роз`яснення, що для вчинення відповідної нотаріальної дії необхідно виділити частки у спільному майні, а саме квартирі [ADDRESS] , загальною площею 44,4 м.кв. Звернувшись до відповідача з проханням у добровільному порядку провести поділ, тобто за згодою всіх співвласників, вони отримали категоричну відмову, оскільки останній не зацікавлений в тому, щоб його рідний брат набув право власності на квартиру. Тому вони змушені звернутись до суду за захистом порушеного права. Просять суд визначити частки у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] за ними та [PERSON] по 1/3 частки кожному. Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи за данним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] на позовну заяву надав відзив, згідно якого заперечень щодо рівності часток у спільній сумісній власності не надав, зазначив, що ніколи не чинив позивачам перешкод для визначення часток у нотаріуса. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Конституцією України (ст.41) та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №2423 10190 від 29.01.2021. Квартира [ADDRESS] 23.04.2004 зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради від 15.04.2003. Судом не встановлено, що між співвласниками спірної квартири існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток спільної сумісної власності. Тому слід визначити за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частки кожному у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] (1:3). Понесені витрати згідно до ст.141 ЦПК покласти на відповідача.

Outcome: approved