Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що згідно договору міни від 07.08.1998 року позивачі обміняли належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] на житловий будинок за адресою [ADDRESS], що належав [PERSON] та його дружині [PERSON] Рішенням Теофіпольської селищної ради від 02.09.1998р. №23 земельна ділянка, на які розміщений житловий будинок, що перейшов їм у власність, було передано у приватну власність [PERSON] 24 січня 2001 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за місцем їх проживання. Рішенням сесії Теофіпольської селищної ради від 12.11.2014р. позивачам надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо відновлення /встановлення/ меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ за адресою [ADDRESS] Коли вони звернулися до ліцензованої організації за виготовленням технічної документації то стало відомо, що земельна ділянка, щодо якої надано дозвіл на виготовлення технічної документації, уже перебуває у приватній власності. Оскільки в момент набуття права власності на житловий будинок до них перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розташований, вважає, що рішення Теофіпольської селищної ради від 02.09.1998 року є неправомірним, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що йому на праві власності належав житловий будинок за адресою [ADDRESS], тому в 1998 році він подав до селищної ради заяву про передачу земельної ділянки, на якій розташований будинок, та яка необхідна для його обслуговування, у власність. В серпні 1998 року він обмінявся з позивачами нерухомим майном, а у січні 2001 року йому видали Державний акт на землю за адресою [ADDRESS]. Так як він не проживав за вказаною адресою, то Державний акт не використовував і не приділив йому значення. В грудні 2014 року до нього звернулися позивачі з проханням внести зміни у державний акт, однак він цього зробити не може. Не заперечує проти того, щоб зазначений державний акт скасувати для того, щоб позивачі змогли приватизувати земельну ділянку для обслуговування будинку. Представник відповідача Теофіпольської селищної ради позов визнав та пояснив, що в селищній раді не ведеться облік земельних ділянок які передані у власність. Спочатку особа звертається із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації, під час виготовлення якої і з'ясовується, чи належить ця земельна ділянка комусь ще, чи ні. оскільки при виготовленні технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] встановлено, що зазначена земельна ділянка належить на праві власності [PERSON], а будинок належить на праві власності позивачам, то вважає за необхідне позов задовольнити, щоб привести статус земельної ділянки у відповідність ст.377 ЦК України. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням виконкому Теофіпольської селищної ради №10 від 18 жовтня 1990 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1200 м кв. Відповідно довідки Теофіпольської селищної ради від 28.01.2015 року, змінена нумерація по [ADDRESS]. Згідно договору міни від 07.08.1998 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] з одної сторони та [PERSON], [PERSON] з іншої сторони, сторони обмінялися належним їм на праві власності майном: квартира за [ADDRESS] перейшла у власність [PERSON] та [PERSON], а житловий будинок за [ADDRESS] перейшов у власність позивачів. Рішенням Теофіпольської селищної ради від 02.09.1998р. №23 земельну ділянку за адресою [ADDRESS] смт Теофіполь, на які розміщений житловий будинок, було передано у приватну власність [PERSON], на підставі цього рішення 24 січня 2001 року він отримав Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Рішенням сесії Теофіпольської селищної ради від 12.11.2014р. позивачам надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо відновлення /встановлення/ меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ за адресою [ADDRESS] Відповідно до ст 14 ЗУ «Про власність» та ст.6 Земельного кодексу України в редакції, які діяли станом на 07.08.1998 року, громадяни України мають право на отримання земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна земельна ділянка). Безоплатно земельні ділянки передають у власність громадян для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна земельна ділянка), в тому числі земельні ділянки, які були надані громадянам у встановленому порядку для цієї мети в порядку та розмірах, визначених ст.ст 57, 67 цього Кодексу. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки подружжя Назаренко 07.08.1998 року набуло права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в смт Теофіполь, то одночасно з цим [PERSON] втратив право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, на якій розташований цей житловий будинок та призначеної для його обслуговування, тому рішення Теофіпольської селищної ради від 02.09.1998р. №23 є неправомірним та підлягає скасуванню. Відповідно до п.1.4. Інструкції про порядок складання, видачі та зберігання державних актів на право приватної власності на землю в редакції станом на день видачі Державного акту на право власності на землю на ім'я [PERSON], державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення , зокрема, селищної ради. Оскільки рішення Теофіпольської селищної ради від 02.09.1998р. №23, на підставі якого виданий державний акт від 24.01.2001 року, підлягає скасуванню, то Державний акт необхідно визнати недійсним. Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу УРСР 1960 року, який діяв на момент виникнення правовідносин, захист цивільних прав громадян здійснюється шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved