Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з первісною позовною заявою 23.02.2017 року, в якій просив суд: визнати кредитний договір укладений 07.06.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №12 Криворізької філії ПАТ « УкрСиббанк» та [PERSON] недійсним з моменту укладення; визнати договір іпотеки укладений 07.06.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №12 Криворізької філії ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] недійсним з моменту укладення; визнати договір поруки укладений 07.06.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №12 Криворізької філії ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] недійсним з моменту укладення. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.06.2006 р. між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №12 Криворізької філії ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договорі. Відповідно до умов договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування кошти у розмір 10 500 дол. США із строком повернення до 06.06.2021 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 11,80 % річних. 07.06.2006 року між [PERSON] та між ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №12 Криворізької філії ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за даним кредитним договором. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.06.2006 року між [PERSON] та банком укладено договір іпотеки, згідно яким в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Сторона позивачів вважає, що кредитний договір, договір поруки та іпотеки були укладені з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів». По-перше банк у порушення вимог Закону «Про захист прав споживачі»» не ознайомив позивачів з орієнтовною сукупною вартістю кредиту» По-друге, кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про недоліки пропонованих схем кредитування. У разі не надання такої інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Але, банк не виконав цю умову та не ознайомив позивачів із недоліками пропонованих схем кредитування. Не ознайомлення позивачів із недоліками призвело до того, що позивачі уклали договір на вкрай невигідних умовах. Невигідність у тому, що ризик від значного здорожчання долару на 500% покладено лише на позивачі. З цього випливає, що банк умисно знехтував приписами закону та не ознайомив позивачів з недоліками пропонованих схем кредитування, чим порушив вимоги закону «Про захист прав споживачів» та нав`язав вкрай невигідні умови кредитування. По-третє, кредитний договір не містить суттєвих умов, а отже є незаконним. А банк не вказав сукупну вартість кредиту в національній валюті у гривневому виразу. Таким чином, в договорі не зазначено ані суму кредиту, ані детальний розпис сукупної вартості кредиту споживача. Таким чином, всупереч ЗУ «Про захист прав споживачів» договорі не містить суттєвих умов, а отже є недійсним. По-четверте, кредитний договір має бути визнаний недійним, оскільки ані до укладення договору, ані під час його укладення гне повідомив позивача, про всі ризики від знецінення національної валюти покладаються не лише на позичальника та поручителя. Отже, в кредитному договір не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. У наданому розрахунку не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та незрозуміло для споживача, що є свідченням порушення п.2 ч.1 ст. 11 Закону України «про захист прав споживачів», оскільки банк не надав позивачу, як споживчу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування в письмовій формі інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного законодавства. Крім того, до договору включено положення, що є несправедливими відповідно до ст..ст. 11,18 Закону. З огляду на наведене цілком очевидно, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним та відповідно як наслідок, визнання недійсними договору поруки та договору іпотеки, оскільки ці договори є похідними від основного. 18.07.2017 року представник ПАТ «УкрСиббанк» подав заперечення на позовну заяву в порядку ст.128 ЦПК України (в редакції ЦПК України, діючій на той момент), в якому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] відмовити. Свої заперечення обґрунтовував тим, що кредитним договором, довідкою за особовим рахунком, випискою за кредитним договором підтверджується, що зобов`язання банку за кредитним договором виконанні належним чином, кредитні кошти надані позивачу відповідно до умов кредитного договору шляхом зарахування на його рахунок, зазначений в договорі. Позичальник скористався кредитними коштами, а саме розрахувався ними з продавцем квартири, та того ж дня передав придбану квартиру в іпотеку. Крім того, позивачі посилались на редакцію Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 22.09.20011 ороку, якої не існувало на дату укладення договору. До ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції від 22.09.2011 року були внесені зміни, а саме цими змінами встановлено, що в кредитному договорі зазначається «детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг ( реєстратора, нотаріуса, страховика оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту». Тобто, зміни до закону щодо конкретизації детального розпису сукупної вартості кредиту внесені вже після укладення оспорюваного договору. Аналогічні зміни внесені до ч.2 ст. 11 цього Закону щодо повідомлення споживача перед укладенням договору про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо) пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем містить всі умови визначені ч.4 ст. 11 Закону України «про захист прав споживачів» : пункт 1.1зазанчена сума кредиту; пунктом 1.3 визначено детальний розпис вартості кредиту для споживача, в пункті 1.2.1 зазначена дата видачі кредиту, пунктом 6.2 передбачено право дострокового повернення кредиту та інше. На дату укладення кредитного договору не існувало вимоги щодо детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача ( у процентному та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки та вартості всіх послуг. Відповідно до п. 8.2 договору підписання м цього договору позичальник підтверджує свою здатність виконувати умови договору, що він повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними. Відповідно до п. 9.13 кредитного договору підписанням даного договору позичальником свідчить по те, що: всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інформаційний лист містить інформацію про опис різних форм та програм кредитування із зазначенням переваг й недоліків кожної, орієнтовну сукупну вартість кредитів, попередження про валютні ризики під час кредитування в іноземній валюті, можливість та порядок зміни процентної ставки за кредитним договором, інформацію про особу та місцезнаходження кредитодавця та іншу інформацію, обов`язковість якої передбачено п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, даний лист містить про порядок орієнтовної сукупної вартості кредиту (порівняно із сумою кредиту, яка підлягає поверненню в повному обсязі) та з яких витрати складається орієнтовна сукупна вартість. Також вказано, що витрати збільшуються на суму процентів, що будуть сплачені за користування кредитом, на суму вартості послуг нотаріуса, на суму державного мита за посвідчення договору іпотеки , на суму страхових платежів, інше та зазначені орієнтовні суму чи тарифи цих платежів. Отже посилання позивача на те, щ банк порушив вимоги ч.2 ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» та не повідомив позивачу перед укладенням сукупну вартість кредиту, недоліки схем кредитування та про валютні ризики , та те, що кредитний договір не містить суттєвих умов, не відповідають дійсності та спростовуються кредитним договором. Кредитний договорі був добровільно підписаний позивачем та він погодився зі всіма умовами. Свідченням того, що позивач погоджувався з умовами є той фак., що він протягом тривало часу (10 років) здійснював погашення кредиту, а відтак своїми діями визнавав умови договору у повному обсязі. Таким чином права позивача при укладенні договору не були порушені, оспорюваний кредитний договір відповідає вимогам законодавства. Крім того, банк звертається до суду у із заявою про застосування строків позовної давності, оскільки за захистом порушеного права позивачі звернулись лише через 10 років після укладення договору, тому 3-річнйи строк минув. Крім того, не погоджуючись з первісними позовними вимогами представник ПАТ «УкрСиббанк», 17.10.2017 року подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.2 а.с.53-55). Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.06.2006 року між Позивачем та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №ОД12И8295Д (в системі обліку банку договір №10410815000 від 07.06.2006 року) з додатковою угодою №1 від 15.01.2007 року. Відповідно до умов якого, [PERSON] отримав кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 10 500 дол. США, під 11,8% річних, зі строком повернення кредиту по 06.06.2021 року, якщо тільки не буде застосовано іншого терміну. Відповідно до умов Договору [PERSON] зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в строки зазначені у Договорі, щомісяця сплачувати відсотки, у відповідності до графіку, який є додатком до Кредитного договору. Крім того, п.7.1. Договору, передбачена відповідальність за порушення строків повернення кредиту (всієї суми або його частини), термінів сплати відсотків та/або комісій, у виді пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості, станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, за кожен день прострочення, починаючи з 32 календарного дня з дати порушення терміну виконання зобов`язання. Одночасно, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений Договір поруки №ОД12И8295Д-П від 07.06.2006 року. Згідно з умов якого [PERSON] , як поручитель, зобов`язалась відповідати перед банком за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, у повному обсязі, що виникли з кредитного договору. [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором, у строки, обумовлені в Кредитному договорі своєчасно не виконує, кредит та проценти за його користування, не сплачує, тому Банк просить суд стягнути солідарно з Відповідачів у судовому порядку суму боргу, процентів за Кредитним договором, яка станом на 05.10.2017 року, складає - 2612 дол. США 78 центів та пені у розмірі 469 грн. 42 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 376,04 дол. США; заборгованість по процентам - 236,74 дол. США; та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.02.2017 року по 05.10.2017 року у розмірі 469,42 грн. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідачів, суму сплаченого судового збору, у рівних частках з кожного. 13.04.2019 року [PERSON] , [PERSON] , представник [PERSON] надали відзив на зустрічний позов, в якому вказують, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав. Невиконання банком переддоговірної роботи з позичальником всупереч Закону України «Про захист прав споживачів». Так, в редакції чинній на момент укладення договору у 2006 році у банку повинна бути діяти затверджена форма переддоговірної роботи з позичальником. Проте банком-позивачем не надано до суду належних доказів того, що відповідачем отримано вище вказану інформацію перед укладенням оспорюваного кредитного договору, що є підставою для визнання його недійсним. Отже у порушення ч.2 ст. 11 Закону України позивач не надав в письмовій формі повної інформації про умов кредитування , що призвело до укладення кредитного договору на невигідних умовах та прибутковою для банку ануїтентою схемою, том що формулювання волі позичальника щодо укладення спірного правочину відбувалось під впливом інформації, яка не відповідає дійсності, а виконання спірного правочину направлено було на отримання кредитом прихованого прибутку, та виникнення не передбачених втрат у боржника. Також, при укладенні кредитного договору були допущені порушення умов чинного законодавства.. Зміст та умови були розроблені відповідальним працівником банку, а тому позичальник був позбавлений можливості вносити зміни до змісту кредитного договору і при його укладенні мав можливість погодитись лише на ті умови , які були запропоновані банком щодо істотних умов договору та відсоткової ставки. З кредитного договору вбачається, що в ньому не має детального розрахунку та графік містить лише дві колонки. Визначити суму процентів, що підлягає сплаті кожного місяця неможливо, що суттєво порушує баланс договірних правовідносин позичальника, істотно знецінює вартість предмету іпотеки та значно погіршує становище іпотекодавця йому на шкоду, що є недопустимим. Згідно з довідок-розрахунків, сума фактичного погашення за кредитом складає 8123,96 дол. США, а сплачених процентів - 5903,85 дол. США , що загалом 14 027,81 дол. США, що складає 378 750,87 грн., ця сума є приблизною, без урахування усіх інших витрат. Таким чином, відповідачами банку вже повернуто значно більше ніж орієнтована сума. Кредитний договір містить несправедливі умови Так, положення договору містить право банку на збільшення відсоткової ставки у разі дефляцій них процесів, натомість не містить жодних положень щодо зменшення процентної ставки. Станом на час подання первісного позову курс гривні до долару перевищував 27 грн. за 1 дол. США, тоді як договорі укладався за курсом 5,05 грн. за 1 дол. США, Таким чином умови п.9.2 за умови відсутності дзеркальної норми, п. 7.1 щодо сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки, яка є змінною величною та п.7.6, що передбачає штраф в розмірі 500 грн. є несправедливими. Також, надання кредиту в доларах САШ є несправедливим. Також, Додаткова угода №1 від 15.01.2007 року є нікчемною, так як її примірник відповідачем не надавався. На момент укладення додаткової угоди відділення №12 припинило свою діяльність згідно запису в Державному реєстрі банків, проте підпис завірено печаткою Відділення №12, яке припинило свою діяльність. Також, сплив строк для пред`явлення вимоги до поручителя за кредитним договором. Так останній платіж було сплачено 20.12.2016 року, наступний платіж мав бути сплачений до 02.01.2017 року, тому відповідно банк повинен був пред`явити вимогу до поручителя з 08.01.2017 року. Висновок про те, що він реалізував своє право передбачене ст. 1050 ЦК України і змінив строк виконання надіславши 19.07.2017 року вимогу про дострокове погашення не ґрунтується на достовірних доказах: вимогу від 19.07.2017 року поручителю необхідно було пред`явити до 08.07.2017 року, а було проявлено після настання строк для виконання відповідної частини основного зобов`язання; крім того, банком невірно вказано адресу поручителя, хоча було відомо про вірну адресу. Крім того, у банку взагалі не вникло право для права на отримання на дострокове стягнення кредиту, оскільки банку необхідно було довести прострочення повернення чергової частини позивачем ,чого зроблено не було. 06.09.2018 року представником ПАТ «УкрСиббанк» було надано відповідь на відзив, згідно якого АТ «УкрСиббанк» наполягає, що вимоги ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» дотримано та відповідний інформаційний лист надано (п. 9.13 Кредитного договору. Крім того, навіть у випадку ненадання такої інформації, яка зазначена у ч.2ст. 11 Закону , банк несе відповідальність, яка встановлена ст.ст. 15 та 23 цього Закону, тобто споживач має право на відшкодування завданих такими діями збитків, однак закон не передбачає можливості визнання недійним у такому випадку кредитного договору. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли усіх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачі за первісним позовом не заявляли додаткових вимог та в подальшому виконували умови договору. Позичальник підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, ніяких застережень або зауважень з боку позичальника не було. Крім того, споживач протягом 14 днів має прав відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин, перебіг строку розпочинається з моменту вручення примірника договору, однак цього позивачем зроблено не було. Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони прийняли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення е мали будь-яки законних підстав вважати, що така зміна натане. Виходячи зі змісту ст..ст. 1046, 4054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить на позичальнику, тобто підписуючи договір позичальник підтвердив, що усвідомлює можливість коливання курсових різниць валюти кредиту при отриманні коштів в іноземній валюті. Так, оскільки кредитним договором передбачено, щ чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором , тому з часи несплати кожного з платежів відповідно до с. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого часиною 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимоги до поручителя. Таким чином, у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим, правовідносини поруки не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань з кредитним договором про погашення кредиту до настання 6-місячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Таким чином, пропущення строку є припинення поруки в окремих її частинах, щодо яких строк виконання настав більше ніж за 6 місяців до пред`явлення позову. Проте в іншій частині (щодо платежів строк виконання яких ще не настав порука не припинена. Правовідносини поруки не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. 05.04.2019 року надійшли заперечення на відповідь ПАТ «УкрСиббанк» на відзив, в яких

Outcome: partial