Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] року померла їх баба - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області. Вони (позивачі) є спадкоємцями майна померлої за заповітом, спадщину прийняли, але нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа. [PERSON] та [PERSON] просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області, по 1/2 частині за кожним, в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, направили заяви, в який зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили розгляд справи проводити без їх участі. В судове засідання представник Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова до суду направив заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачам, що підтверджується його копією (а.с. 16). Відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачі, як особи визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті [PERSON] З копії спадкової справи № 4/2015 до майна померлої [PERSON] (а.с. 29-48) вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняли [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок з тих мотивів, що в матеріалах справи відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок, що підтверджується постановами приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу № 168/02-31 та № 169/02-31 від 16 березня 2015 року (а.с. 14; 15). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області був збудований у 1956-1957 роках, що підтверджується письмовими поясненнями позивача [PERSON] та представника позивачів [PERSON] (а.с. 50). Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України). З копії довідки виконавчого комітету Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 19 від 20 січня 2015 року (а.с. 17) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги № 6 (особистий рахунок 255) належав [PERSON], яка померла [INFO] року. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області. З матеріалів справи видно, що на спадковий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 11-13). За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved