overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивачка 07 квітня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 серпня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №337. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 03 серпня 2013 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №337./а.с.5/ Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.4/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивачка 07 квітня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 05 жовтня 2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №876. Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач не приділяв достатньої уваги сім'ї, веде аморальний образ життя, не поважає позивачку, не піклується про сімейні відносини. З листопада 2014 року сторони проживають окремо, припинені шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Майновий спір відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05 жовтня 2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №876 /а.с.5/ Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Встановлено також, що з листопада 2014 року сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка 07 липня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2012 року по 02 липня 2015 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав частково, згоден сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, в сумі 700 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2012 року по 02 липня 2015 року (а.с.4,21), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні /а.с.8/. Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті по справі докази при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 07 липня 2015 року до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачка 07 липня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 24 червня 2006 року. Шлюб зареєстровано в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №396. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки та спільне проживання між ними не склалося, у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки. Відповідач вчиняв постійні сварки, ні де не працює, матеріально сімю не утримує. Шлюбні відносити та ведення спільного господарства припинені в липні 2015 року. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. Почуття кохання втрачено. Майновий спір відсутній. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 червня 2006 року, який був зареєстровано в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №396 (а.с.9). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Встановлено також, що у липні 2015 року між сторонами припиненні подружні стосунки ведення спільного господарства і цього часу сторони проживають окремо, у звязку з тим, що в сімї не було взаємопорозуміння, відповідач вчиняв постійні сварки, ні де не працював, матеріально сімю не утримував. Сторони просили шлюб розірвати. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка 07 лютого 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання в зв'язку з доглядом за дитиною, в якому вказує, що 14 липня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. В теперішній час з відповідачем разом не мешкають, сімейних відносин не підтримують. Відповідач матеріально її не забезпечує, хоча має таку можливість оскільки фізично здоровий та працездатний, інших утриманців немає, а вона не працює, доглядає за малолітньою дитиною. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до виповнення дитині віку трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить розписка. Суд згідно ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який мешкає з позивачкою. Судом встановлено, що в теперішній час позивач та відповідач сімейні стосунки не підтримають, мешкають окремо, позивачка не працює, доглядає за малолітньою дитиною. Відповідач достатньо матеріально позивачку не забезпечує, допомогу на її утримання не надає. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання непрацездатної дружини. Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я сторін та їх матеріальне становище, те, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою та достатність матеріального забезпечення відповідача, у в'язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка 07 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2003 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та в недостатньому розмірі. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2003 року (а.с.5), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.6/, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с.7). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 07 лютого 2014 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка 07 червня 2021 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У належній позивачці квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] , однак не проживає у ньому з 2007 року, тобто понад строки, встановлені ст.71 ЦК України, без поважних причин, що створює позивачці перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження даним майном, тому позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с.23). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с.26,30). \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 27 травня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. та зареєстрованого в реєстрі за №304 (а.с.7-9), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10), позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , у якому зареєстрований відповідач, але не проживає у вказаному житлі з 2007 року без поважних причин, що підтверджується довідкою Березанської селищної ради від 03 червня 2021 року (а.с.16) та актом про фактичне не проживання, складеним Березанською селищною радою Миколаївської області (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. На підставі ст.72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. \~ \~ \~ \~ Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації понад 14 років без поважних причин, він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачкою судовий збір. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивачка 07 червня 2021 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2016 року. Сторони мають спільну неповнолітню доньку. Сімейне життя не склалося через різні характери та різні погляди на життя, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року зупинено розгляд справи і призначено подружжю строк для примирення три місяці. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що примирення між нею та відповідачем не відбулося, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.06.2016 року, актовий запис №43. Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що між сторонами подружні відносини остаточно припинені з 2020 року і більше не відновлялись. Спільного господарства сторони не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивачки відновлювати подружні відносини з відповідачем, а також те, що заходи щодо примирення подружжя, які були вжиті судом, виявились безрезультатними, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка 08.02.2016 року звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 29 січня 2015 року, сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя у сторін не склалося через непорозуміння, сварки та агресію відповідача, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з жовтня 2015 року, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання двічі не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи . Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 29 січня 2015 року (а.с.9) та мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке наміру зберігати подружні відносини не має, а вжиті судом заходи до примирення сторін виявилися безрезультатними, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved