Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №364», третя особа - Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадщину за законом після померлої [PERSON] прийняли: її чоловік [PERSON] та доньки - [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожен. Відповідно до довідки №11 від 16.05.2017, виданої Житлово-будівельним кооперативом №364 [PERSON] була членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №364» та нею було сплачено пайовий внесок у сумі 10 192 руб. За квартиру [ADDRESS]. Отже [PERSON], повністю виплатила пайовий внесок за квартиру та набула право власності. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], які вона прийняла після померлої [INFO] матері [PERSON]. Спадщину за законом у вигляді 1/3 частини вищезазначеної квартири після померлої [PERSON] прийняли її діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] тобто по 1/6 частині кожен. Згідно з Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 24.10.2008 року за №311, опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] була призначена [PERSON]. В квітні 2016 року позивачі звернулися до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, після померлої [PERSON] та після померлої [INFO] [PERSON] на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Однак державним нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на вищезазначену квартиру не проводилася, відповідно не було надано правовстановлюючого документу. На підставі зазначеного позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON], [PERSON], не з'явилися, надали заяву з прохання слухати справу у їх відсутність, на задоволені позову наполягали. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №364», у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином. Представник третьої особи - Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Надавши заяву про розгляд справи й їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що відповідно до довідки №11 від 16.05.2017, виданої Житлово-будівельним кооперативом №364 [PERSON] була членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №364» та нею було сплачено пайовий внесок у сумі 10 192 руб. за квартиру [ADDRESS]. [PERSON], повністю виплатила пайовий внесок за квартиру та набула право власності на квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] та доньки - [PERSON] та [PERSON]. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна після смерті спадкодавців застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. У відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином [PERSON], [PERSON] та [PERSON]є такими, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Оскільки на день смерті [PERSON]проживали разом з нею, що підтверджується наданими матеріалами справи. Таким чином [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожен. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], які вона прийняла після померлої [INFO] матері [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] є її діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно з Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 24.10.2008 року за №311, опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] була призначена [PERSON]. Таким чином [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], тобто по 1/6 частини кожному. В квітні 2016 року позивачі звернулися до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, після померлої [PERSON] та після померлої [INFO] [PERSON] на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Однак державним нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на вищезазначену квартиру не проводилася, відповідно не було надано правовстановлюючого документу. Оскільки позивачі використали позасудовий шлях оформлення спадкових прав і отримали відмову, вони вимушені були звернутися до суду. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Outcome: approved