Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом у якому з урахуванням уточнень просять вселити їх в квартиру [ADDRESS] та визначити порядок користування вказаною квартирою наступним чином: виділити у користування [PERSON] кімнату - 10,9 кв.м. з балконом 0,7 кв.м.; виділити у користування [PERSON] та [PERSON] кімнату 14,6 кв.м.; залишити у загальному/спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кухню - 7,7 кв.м., вбиральню - 0,9 кв.м., ванну кімнату - 1,9 кв.м., коридор - 4,8 кв.м. та 3,6 кв.м., кухню - 7,9 кв.м. (а.с. 3-6, 28-31). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] ? частина, [PERSON] та [PERSON] по ? частині відповідно. На даний час в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO] (син [PERSON]Ю.). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Приватним підприємством «Приват-Інвеста», спірна квартира є двокімнатною, жилою площею - 25,5 кв.м. у тому числі: 1-а кімната - 10,9 кв.м., 2-а кімната - 14,6 кв.м., кухня - 7,7 кв.м., вбиральня - 0,9 кв.м.. ванна кімната - 1,9 кв.м., коридор - 4,8 кв.м. та 3,6 кв.м., балкон 0,7 кв.м. Загальна площа квартири - 45,1 кв.м. Оскільки між сторонами виникають постійні спори та конфліктні ситуації щодо порядку користування/проживання та утримання спірної квартири, в наслідок чого, після чергового скандалу спровокованого відповідачем, позивачі 06 січня 2017 року змушені були залишити спірну квартиру на винаймати інше житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS]. Фактично на даний час в спірній квартирі проживають відповідач, його дружина [PERSON] та син [PERSON], які чинять позивачам перешкоди у користуванні квартирою, потрапити до неї позивачі не можуть, а тому змушені звернутись до суду з вимогою про вселення та встановлення порядку користування квартирою. Протягом тривалого часу, зокрема станом на 06.01.2017 р. між сторонами встановився наступний порядок користування квартирою: кімнату - 14,6 кв.м. - займає відповідач [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON] та позивач [PERSON]; кімнату - 10,9 кв.м. з балконом 0,7 кв.м. - займає позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON]; кухня - 7,7 кв.м., вбиральня - 0,9 кв.м., ванна кімната - 1,9 кв.м., коридор - 4,8 кв.м. та 3,6 кв.м. - знаходяться в загальному користуванні. Кімнати ізольовані. Вважають, що передача у користування позивачам та відповідачу конкретних частин квартири, з урахуванням часток сторін у праві спільної власності на квартиру з виділенням у користування кімнат, визначених судом, які не точно відповідають належним співвласникам часткам, не припиняє право спільної часткової власності сторін на це майно, а тому, враховуючи фактичні дані, у даному конкретному випадку є можливою та справедливою та не порушує інтереси сторін по справі. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів [PERSON] підтримали позов з уточненими вимогами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 21 грудня 2017 року в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що 08.06.2012 р. органом приватизації Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації видано свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної, спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 7), що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 8). Позивач [PERSON] у зв'язку з укладанням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 14 ), а згодом на [PERSON] (а.с. 14 зворот). [PERSON] помер 12.01.2016р. (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2016р. спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO] є його дочка [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 10 зворот). Сторони по справі зареєстровані у спірній квартирі, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 59) та відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 30.06.2017р. (а.с.27). Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.121 ч.1 КК України і призначено йому покарання за цей злочин у виді 5 років позбавлення волі (а.с. 18). За даними Управління ІПС «Армор» з 01.12.2016р. до 27.09.2017р. зафіксовано неодноразово виклики поліції за адресою [ADDRESS] (а.с. 48-49). Як убачається з висновку, складеного ДОП Дніпровського УП ГУНП в м. Києві 12.09.2017р. по заяві [PERSON], 22.08.2017р. [PERSON] звернулась до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції з приводу того, що в заявниці на протязі тривалого часу відбувається конфлікт з братом, котрий виникає на підґрунті розподілу за приміщення квартири. Опитані мешканці будинку повідомили, що не являються свідками та очевидцями будь-яких протиправних дій, та їм не відомо хто звертався до працівників поліції. В ході проведення додаткової перевірки здійснено відвідування до адреси за місцем виклику, однак заявника за вказаною адресою не виявлено, при здійсненні телефонних дзвінків до заявника остання на телефонні дзвінки и не відповідала (а.с. 52). В ході перевірки Дніпровським УП ГУНП в м. Києві було встановлено, що дійсно в Дніпровському УП ГУНП в м. Києві на виконанні знаходилися заяви [PERSON] та [PERSON] щодо протиправних дій з боку [PERSON], №Ш-3852 від 22.08.2017р., №Д-1178 від 13.03.2017р., №Д-3356 від 26.07.2017р. , по яких було проведено перевірку та матеріали було списано до справи Дніпровського УП (а.с.53). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною рідного брата позивача [PERSON] У спірній квартирі проживали сторони по справі, відповідач мешкає там зі своєю дружиною, займають другу кімнату. [PERSON] знущається над своєю матір'ю, влаштовує скандали, вимагав частину квартири. Місяць тому відповідач змінив у квартирі замки у вхідних дверях. Позивачів відповідач виганяв з квартири, кидався у бійку, наносив їм побої, тому близько року позивачі живуть у знайомого, який їх приютив. Свідок [PERSON] засвідчив, що позивачі його сусіди по прибудинковій території, знає їхню сім'ю. У січні 2017 року він зустрів [PERSON], яка плакала, говорила, що син вигнав її з дочкою з хати, їм немає куди діватися, тому він дозволив позивачам пожити у нього. [PERSON] зі своєю сім'єю та [PERSON] з січня 2017 року проживають у нього. Людмила говорила, що відповідач у їхній квартирі змінив замки. Речі позивачів знаходяться у спірній квартирі. За таких обставин у судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивачів про те, що їм чиняться перешкоди з боку відповідача у вселенні до спірної квартири й проживання в ній, відповідач, як співвласник квартири створює перешкоди позивачам у здійсненні ними права власності щодо спірного житла, співвласниками якого є сторони у справі. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про вселення позивачів до вищезазначеної квартири, а отже наявність законних підстав для задоволення позову в цій частині. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Позивачі просять суд виділити у користування позивачу [PERSON] кімнату - 10,9 кв.м., з балконом 0,7 кв.м; а позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] кімнату 14,6 кв.м. Як убачається з даних технічного паспорта від 10.07.2012 р., квартира [ADDRESS], що в м. Києві має загальну площу 46,08 кв.м., житлову площу 29,5 кв.м. та складається із 2-х кімнат: 1-а кімната - 14,8 кв.м., 2-а кімната прохідна - 14,7 кв.м.,; кухні площею 7,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,1 кв.м., коридору 4,8 кв.м., балконом 2,6 кв.м. (а.с. 9). З даних технічного паспорта від 06.07.2017 р. виготовленого ПП «Приват-Інвеста», квартира [ADDRESS], що в м.Києві має загальну площу 45,1 кв.м., житлову площу 25,5 кв.м. та складається із 2-х кімнат: 1-а кімната - 14,6 кв.м., 2-а кімната - 10,9 кв.м.,; кухні площею 7,7 кв.м., ванної кімнати площею 1,9 кв.м., вбиральні (поєднаної) 0,9 кв.м., коридору 4,8 кв.м. та 3,6 кв.м., балконом 0,7 кв.м. (а.с. 32-34). Отже, за початковим технічним планом квартири кімната площею 14,7 кв.м. була прохідною (а.с. 9 зв.). У цій кімнаті на даний час встановлено перегородку. Відповідно довідки ПП «Приват-Інвеста», за другим технічним планом загальна площа квартири зменшилась на 0,98 кв.м. за рахунок внутрішнього оздоблення стін (а,с. 35). З пояснень учасників судового засідання, перепланування квартири у встановленому законом порядку не оформлялось. Судом також встановлено, що з приводу користування квартири між сторонами виникають конфлікти, відповідачем не надано згоди на спільне проживання в одній кімнаті з позивачем [PERSON], що є предметом спору. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Отже, враховуючи план квартири та беручи до уваги, що кімнати не відповідають ідеальним часткам сторін, як власників спільної часткової власності, відносини відповідача до позивачів є неприязними, стосунки конфліктними, відповідачу виділяється приміщення зі спільним користуванням з позивачем [PERSON], за таких обставин суд приходить до висновку про неможливість встановлення порядку користування квартирою у запропонованому позивачами варіанті, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений останніми судовий збір в дохід держави по 640 грн. 00 коп. (а.с. 1,2).

Outcome: partial