Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її - позивача користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] на час навчання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п»ятсот) грн.. щомісячно починаючи з 17 грудня 2014 р. та впродовж всього теміну навчання. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що з 14 листопада 1991 р. позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] В 2010 р. шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою, в 2014 р. [PERSON] досягла повноліття, однак навчається на 1 курсі оркестрового факультету кафедри дерев»яних інструментів Національної музичної академії України ім..П.І.Чайковського державної денної форми навчання з 01.09.2014 р. по 30.06.2018 р. та не має змоги працювати та отримувати дохід, тому знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача, враховуючи наведене та посилаючись на ст..ст. 198-201 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, а також вказувала на те, що працює, однак має дохід не достатній в повному обсязі одноособово утримувати повнолітню дитину, яка навчається, відповідач після досягнення дитиною повноліття коштів на утримання доньки [PERSON] не надає, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Також зазначала, що ті кошти які відповідач надає особисто доньці дитина витрачає на васні потреби, тоді як тягар утримання дитини несе вона одноособово, купує речі, продукти, оплачує необхідні витрати на проїзд та навчання. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, вказував, що в добровільному порядку надавав кошти особисто дитині, яка як він вважає є повнолітньою і взмозі самостійно вирішити питання щодо витрати наданих коштів, також зазначав, що кошти він не заперечує і надалі надавати однак виключно на картковий рахунок відкритий на ім.»я доньки. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 листопада 1991 р. було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем ( а.с. 3), в подальшому 09.10.2010 р. даний шлюб було розірвано ( а.с. 4). Від даного шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ( а.с. 5, 6 ). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] [INFO] навчається на 1 курсі оркестрового факультету кафедри дерев»яних інструментів Національної музичної академії України ім..П.І.Чайковського державної денної форми навчання з 01.09.2014 р. по 30.06.2018 р. ( а.с. 11). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка у судовому засіданні зазначала, що повнолітня дитина [PERSON] навчається на денній формі навчання проживає разом з нею - матір'ю, продовжує навчання, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку вона - позивачка не в змозі надавати самостійно, доказів щодо того, що відповідач не має можливості надавати позивачу допомогу на утримання дитини відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи позов позивачкою пред»явлено до суду 17.12.2014 р., тому суд вважає доцільним стягнути аліменти саме з часу звернення з відповідним позовом до суду. З урахуванням встановлених обставин справи та враховуючи те, що повнолітня [PERSON] навчається, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 17 грудня 2014 року (з дати подачі позову) впродовж усього часу навчання до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 р. Враховуючи, те що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved