Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВДВС Лубенського МРУЮ, треті особи Перша Лубенська державна нотаріальна контора, КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», [PERSON], [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свій позов тим, що, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 02.08.1996 року - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. За скоєння злочину [PERSON] та [PERSON] Полтавським обласним судом були притягнуті до кримінальної відповідальності та з них було стягнуто матеріальні збитки на користь [PERSON] та [PERSON] по 25000 гривень кожному На виконання рішення суду 20.04.2001 року було видано виконавчий лист №1-37, на підставі якого 23.05.2001 року відкрито виконавче провадження державним виконавцем Сизоненком Д.А. у Відділі ДВС Лубенського міського управління юстиції. В ході виконавчого провадження державним виконавцем було описано та арештовано 2/3 частини вищевказаної квартири, яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішенням Лубенського міського суду від 12.06.2002 року №2-131 її позовні вимоги було задоволено та виключено з акту опису майна по [ADDRESS], власником якої визнано її - [PERSON] та стягнуто з неї на користь [PERSON] та [PERSON] 9102 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої їм [PERSON] та [PERSON] Визначені судовим рішенням кошти в сумі 9102 гривні були нею виплачені [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі, однак, 2/3 частини квартири не було виключено з акту опису державного виконавця. При зверненні нею до ВДВС Лубенського МРУЮ щодо зняття арешту на квартиру, їй було повідомлено, що відомості про накладення арешту, згідно даних ЄДРВП відсутні та рекомендовано звернутись до суду. Позивачка прохає суд звільнити з-під арешту належне їй [PERSON] майно, а саме квартиру [ADDRESS], який було накладено державним виконавцем ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції Сизоненком Д.А. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позивачки [PERSON] позовні вимоги уточнили: прохали суд звільнити з-під арешту належне [PERSON] майно, а саме квартиру [ADDRESS], який було накладено державним виконавцем ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції Сизоненком Д.А., а також згідно ухвали Полтавського обласного суду від 28.09.2000 року. Представник відповідача в особі Поліщук В.О. щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи КП «Лубенського МБТІ» в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, щодо позовних вимог покладається на рішення суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечували, прохали відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що завдана матеріальна шкода [PERSON] та [PERSON] повністю ще не виплачена. Представник третьої особи Першої Лубенської державної нотаріальної контори, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи Першої Лубенської державної нотаріальної контори на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 179 ЦПК України визначено, що входить до предмета доказування - це факти, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги. Відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання прос касування заходів забезпечення позову. Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 02.08.1996 року - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності і в ході розгляду кримінальної справи за Ухвалою Полтавського обласного суду від 28.09.2000 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] для забезпечення в майбутньому виконання рішення суду про відшкодування шкоди. Крім цього, згідно виконавчих листів, виданих Полтавським обласним судом про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] завданої шкоди, 23.05.2001 року були відкриті виконавчі провадження (а.с.11-16), в ході виконання яких державним виконавцем Сизоненком Д.А. 02.07.2001 року проведено опис та арешт майна, належного боржникам, в тому числі і 2/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.17-18). Згідно рішення Лубенського міського суду від 12.06.2002 року по цивільній справі за позовом [PERSON] про виключення майна з опису, яке набрало законної сили 12.07.2002 року (а.с.6), позовні вимоги було задоволено, а саме: виключено з акту опису державного виконавця від 02.07.2001 року 2/3 частини квартири [ADDRESS], визнавши при цьому власником даної квартири в цілому [PERSON], з якої стягнуто на користь [PERSON] та [PERSON] 9102 гривні в рахунок відшкодування шкоди, завданої [PERSON] та [PERSON] за вироком Полтавського обласного суду від 24.10.2000 року. Позивачкою [PERSON] на виконання вказаного рішення суду було сплачено [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 9102 гривні, що підтверджується відповідною розпискою від 14.06.2002 року (а.с.23) і про що не заперечували та підтвердили в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], а також довідкою ВДВС Лубенського МРУЮ (а.с.10). З Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.8-9) вбачається, що на квартиру [ADDRESS] існує обтяження, а саме арешт нерухомого майна, який було накладено на підставі Ухвали Полтавського обласного суду від 28.09.2000 року, а також відповідно до акту опису і арешту майна державного виконавця від 02.07.2001 року. Заперечення [PERSON] та [PERSON] суд не може брати до уваги, оскільки позивачкою [PERSON] рішення суду від 12.06.2002 року виконано в повному обсязі, тобто кошти передані, інших зобов»язань у [PERSON] перед [PERSON] та [PERSON] не було, виконавчих документів на ім»я позивачки на виконанні немає, а наявність обтяження на об»єкт нерухомості позбавляє права позивачку укласти договір відчуження належної їй квартири, а тому, враховуючи вищенаведені обставини, пояснення сторін, суд вважає, позов слід задовольнити, скасувавши арешт нерухомості.

Outcome: approved