Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, посилаючись на те, що з 2003 року [PERSON], разом зі своєю бабусею [PERSON] та її чоловіком [PERSON] проживала по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON], за згодою [PERSON] у цьому ж будинку стала проживати [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON], як і [PERSON], були спадкоємцями першої черги і мали право на спадкування по 1/2 частини майна кожний. Проте, за усною домовленістю між [PERSON] та [PERSON] усю спадщину було оформлено на [PERSON], який зобов'язався скласти заповіт, у відповідності з яким після його смерті все майно успадкує [PERSON] Після отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину та на виконання досягнутих домовленостей, 13.03.2006 р. у Степанівській селищній раді [PERSON] склав на ім'я [PERSON] відповідний заповіт. Позивачі залишилися проживати разом з дітьми та [PERSON] у будинку по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Позивачі були впевнені, що за заповітом від 13.03.2006 р. [PERSON] успадкує будинок та земельну діяльну. Проте, в березні 2011 року вони дізналася, що заповіт від 13.03.2006 р. [PERSON] скасував 09.07.2009 року. Позивачі вважали, що заява про скасування заповіту від 09.07.2009 р. підлягає визнанню недійсною, так як її вчинено всупереч вимогам закону. Скасуванням заповіту було порушено права позивачів, зокрема, [PERSON] як особи, яка повинна була успадкувати майно за заповітом, а [PERSON] як спадкоємця першої черги після смерті її матері. Крім того, заява про скасування заповіту від 09.07.2009 року складено з порушенням вимог ч. 1 ст. 1247 ЦК України, оскільки її було складено не особисто [PERSON], в заяві не зазначено час її складання, що є додатковими підставами визнання її недійсною. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник Степанівської селищної ради в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що заява про скасування заповіту оформлена від 09.07.2009 р. посадовою особою селищної ради у відповідності до чинного законодавства в присутності заповідача [PERSON] та зареєстрована у реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 26. Дана заява зареєстрована у Сумській філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з видачею витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Після смерті померлої [INFO] дружини [PERSON], [PERSON] одержав спадщину у відповідності до чинного законодавства, оскільки являвся спадкоємцем першої черги. Сумський районний суд за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виселення із житлового будинку у судовому засіданні від 11.09.2009 року вирішив позов [PERSON] задовольнити. Рішенням Сумського районного суду від 25.07.2011 року, за позовною заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння після померлої було відмовлено у задоволенні її позову за безпідставністю позовних вимог. Рішенням Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 липня 2011 року по справі № 2-234/1 було залишено без задоволення. Крім того у судовому засіданні Сумського районного суду розглядалась справа за № 587/265/13-ц. за позовом [PERSON] до Степанівської селищної ради про визнання права на майно в порядку спадкування, але рішення не було винесено, оскільки позивачка відкликала свою позовну заяву за наявності спадкоємців першої черги на спадкове майно [PERSON] Третя особа [PERSON], який діяв в своїх інтересах та в інтересах брата [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представник Сумської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, від нотаріальної контори надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника, при винесенні рішення покладались на думку суду. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що з 2003 року [PERSON], разом зі своєю бабусею [PERSON] та її чоловіком [PERSON] проживала по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON], за згодою [PERSON] у цьому ж будинку стала проживати [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON], як і [PERSON], були спадкоємцями першої черги і мали право на спадкування по 1/2 частини майна кожний. Разом з тим, [PERSON] не скористалась своїм правом на отримання спадщини, і у відповідності з законодавством [PERSON] отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування на все майно померлої [PERSON] Після отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину 13.03.2006 р. у Степанівській селищній раді [PERSON] склав на ім'я [PERSON] заповіт, яким все своє майно заповідав позивачці по справі [PERSON] Своєю заявою від 9 липня 2009 року [PERSON] відмінив свій заповіт, посвідчений від його імені Степанівською селищною радою Сумського району від 13 березня 2006 року. Справжність підпису на заяві було посвідчено секретарем селищної ради Завгородньою Ю.О., зареєстровано в реєстрі за №26, стягнуто державне мито, перевірено дієздатність ( ар.с.29). Заява про скасуванням заповіту зареєстрована у Сумській філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України ( ар. с. 30). Таким чином, [PERSON] скористався своїм право на скасування заповіту, що передбачено положеннями статті 1254 Цивільного кодексу України, у відповідності з якими заповідач має право в будь-який час скасувати заповіт. Право на зміну і скасування складеного заповіту є особистим правом особи і може бути реалізоване заповідачем у будь-який час (частини 1 та 5 ст. 1254 Цивільного кодексу України). У частині 2 ст. 1254 Цивільного кодексу України встановлено також можливість заповідача у будь-який час скласти новий заповіт. Позивачі вважали, що заява про скасування заповіту від 09.07.2009 р. підлягає визнанню недійсною, так як її вчинено всупереч вимогам закону. Скасуванням заповіту було порушено права позивачів, зокрема, [PERSON] як особи, яка повинна була успадкувати майно за заповітом, а [PERSON] як спадкоємця першої черги після смерті її матері. Крім того, заява про скасування заповіту від 09.07.2009 року складено з порушенням вимог ч. 1 ст. 1247 ЦК України, оскільки її було складено не особисто [PERSON], в заяві не зазначено час її складання, що є додатковими підставами визнання її недійсною. Разом з тим, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України. Реалізація права на зміну чи складання заповіту відбувається за правилами, встановленими для складання заповіту (ч. 7 ст. 1254 Цивільного кодексу України). Умови, форма і порядок скасування заповіту були [PERSON] дотримані в повному обсязі - заява складена в письмовій формі, посвідчена секретарем Степанівської селищної ради, на яку покладені відповідні обов'язки ( ар. с. 45, 46, 47-48); з тексту заяви вбачається, що вона складена в приміщенні Степанівської сільської ради 9 липня 2009 року ( ар. с. 29), зареєстрована у Сумській філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України ( ар. с. 30). Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.( п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Суд не може погодитися з посиланням позивачів на те, що заявою про скасування [PERSON] заповіту порушуються їх права. Навпаки, заява про скасування заповіту є одностороннім правочином, тобто права інших осіб складенням заповіту або скасуванням заповіту не можуть бути порушені, беручи до уваги те, що у відповідності з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а не в день складання заповіту. Посилання позивачів на те, що за усною домовленістю між [PERSON] та [PERSON] усю спадщину було оформлено на [PERSON], який зобов'язався скласти заповіт, у відповідності з яким після його смерті все майно успадкує [PERSON], також не може бути підставою для задоволення позову. Ця обставина оспорюється відповідачами по справі, пояснення свідка [PERSON], чоловік якої є дядьком позивачки [PERSON], також самі по собі не можуть бути підставою для задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] існували спори з приводу спадкового майна. Рішенням Сумського районного суду від 11 вересня 2009 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виселення із житлового будинку був задоволений. Рішенням Сумського районного суду від 25.07.2011 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння було відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 липня 2011 року по справі № 2-234/1 було залишено без задоволення. Крім того, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 31 січня 2014 року задоволений позов [PERSON], [PERSON] до Степанівської селищної ради, треті особи - Сумська районна державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції від 31 січня 2014 року залишено без змін, а скарга [PERSON] відхилена. Отже, підстав для визнання недійсною заяви про скасування заповіту немає, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed