Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника за довіреністю Романенко Т.Ю. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рокитнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16.09.2016 рішенням Рокитнянського районного суду Київської області. Від даного шлюбу сторони мають дочку, яка на даний час вже досягла повноліття, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа, виданого Рокитнянським районним судом Київської області 16.09.2016, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.08.2016. Протягом тривалого часу, всупереч вимог ст. 180 СК України, відповідач ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого за період з 11.08.2016 по 31.10.2020 має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом у розмірі 108839,72 грн. У зв`язку з невиплатою аліментів позивачка звернулась до суду щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір якої відповідно до ст. 196 СК України не може перевищувати розміру заборгованості по аліментам, а тому заявлено до стягнення 108 839,72 грн. Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 33-34). В судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно під розписку (а.с. 68); надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.69). Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі - 11.03.2021 та 29.03.2021 - не з`явився. Про день, час і місце судового засідання повідомлений належно та завчасно відповідно до вимог чинного законодавства. В матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення з відмітками про відсутність [PERSON] за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.46, 72), що згідно положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Крім того, 11.03.2021 на веб порталі судової влади України було опубліковано оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 13-00 год. 29.03.2021 (а.с.71). До суду не надходило від відповідача відзиву, заяв чи клопотань у даній справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Рокитнянського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) - в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. 26.02.2021 від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд даної справи без участі їхнього представника та пояснення на позов, у яких зазначено, що 05.12.2016 Фастівським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження АСВП № 53043217; 27.06.2017 відповідно до п. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» АСВП № 53043217 було передано до Рокитнянського ВДВС та відповідно прийнято 06.07.2017. Згідно з проведеними виконавчими діями Рокитяннським ВДВС встановлено, що за боржником [PERSON] не виявлено відкритих рахунків, отримання доходу, пенсій, наявності рухомого та нерухомого майна. За час перебування на виконанні виконавчого документа боржник до відділу не з`явився, квитанції про сплату заборгованості не надав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, нерухомого майна та земельних ділянок - не виявлено. За період перебування виконавчого документа за боржником виникла заборгованість у розмірі 112294,45 грн, виконавчий збір у розмірі 13622,26 грн та штраф на користь стягувача 38030,71 грн. 23.02.2021 відповідно до п.7 ст.39 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено стягувачу (а.с.49-50). Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду згідно вимог чинного законодавства; не повідомив суду про поважність причини своєї неявки в судове засідання; відзив не надав; водночас, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, - суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що з 06.11.2001 по 16.09.2016 позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 02 (а.с. 9). Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 16.09.2016 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10). 03.11.2016 Рокитнянським районним судом Київської області видано виконавчий лист по справі № 375/938/16-ц (провадження № 2/375/398/16) про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої в [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.08.2016 (а.с. 11). 05.12.2016 Фастівським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження АСВП № 53043217 з примусового виконання виконавчого листа № 2/375/398/16, виданого 03.11.2016 Рокитнянським районним судом Київської області (а.с.53). 27.06.2017 відповідно до п. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» АСВП № 53043217 було передано до Рокитнянського ВДВС ГТУЮ у Київській області. 06.07.2017 державним виконавцем Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Березовською Н.М. була винесена постанова про прийняття виконавчого провадження № 53043217 (а.с. 54). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, наданого заступником начальника Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 11.08.2016 по 31.10.2020 становить 108839,72 грн (а.с. 12). Суд вважає, що така заборгованість по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зазначеного рішення суду, доказів того, що вона виникла не з його вини, останнім суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Суд також враховує Постанову ВП ВС від 03.04.2019 № 333/6020/16 (14-616цс18), за якою розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. З наданого позивачкою розрахунку пені вбачається, що він проведений вірно, загальний розмір неустойки (пені), що визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, склав 108 839,72 грн. Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства відповідно до положень ч.3 ст. 2 ЦПК України є змагальність сторін, що полягає рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ч.1 ст. 81 ЦПК України. Частинами 5,7 даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із викладеного, беручи до уваги принцип рівності прав та обов`язків матері і батька щодо дитини, закріплений у статті 141 СК України, а також враховуючи матеріальний стан осіб, їх стан здоров`я, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивачка в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору та у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті станом на момент подачі даного позову до суду, становив 840 грн 80 коп. На підставі положень статей 141, 155, 180, 185, 196 СК України,

Outcome: approved