Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом 26.12.2014 року мотивуючи тим, що на підставі договору купівлі - продажу від 08.04.2004 року їм належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований племінник [PERSON] - [PERSON], який з моменту реєстрації місця проживання у зазначеній квартирі по даний час не проживає і його місце знаходження позивачам невідомо. Відповідач житловою площею квартири не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, не проживає в квартирі більше року без поважних причин, на неодноразові прохання знятись з реєстраційного обліку не реагує. Вони, як власники квартири, вимушені сплачувати комунальні послуги за усіх зареєстрованих осіб, а реєстрація відповідача, який не проживає у квартирі та не сплачує комунальні послуги створює перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], а судові витрати залишити за нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, 03.02.2015 року надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, заяв чи заперечень до суду не надав. Суд, на підставі ст.ст.224 - 226 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що житлове приміщення квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 08.04.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на майно від 20.04.2004 року (а.с.9,10). Відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] 28.12.2005 року, як член сім'ї власника квартири, що підтверджено довідкою ЖЕК № 1 від 18.11.2014 року за № 4307 ( а.с.11). За показами свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач за зазначеною адресою не проживав з моменту реєстрації, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, що також узгоджується з обставинами зазначеними у позові та актом ЖЕК № 1 від 27.02.2015 року ( а.с.25). Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року без поважних причин, на даний час його місце перебування невідоме, житловим приміщенням спірної квартири не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, своїми діями перешкоджає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що він відсутній за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, тому визнає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, рішення у даній справі є підставою для зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку відповідно до зазначеного Закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач [PERSON] просить залишити судові витрати за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved