Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вони є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.01.2004 року, виданого Селидівською біржою нерухомості. За вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та їх син [PERSON] . Однак, останні з 2012 року не проживають за вищевказаної адресою, не сплачують комунальні платежі, особистих речей в квартирі не мають. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідачів перешкоджає власникам розпорядитися власністю, позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Просять суд визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.09.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового засідання . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, пославшись у їх обґрунтування на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належно, надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій визнає позовні вимоги, та просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, пояснила, що вона з сином не мешкає за вищевказаною адресою з 2012 року. Дитина мешкає разом з нею та її чоловіком [PERSON] , який не заперечує щоб дитина проживала в його будинку. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Просить суд зберегти право малолітньої дитини на користування жилим приміщенням, у разі негарантування батьками збереження у дитини права користування іншим житловим приміщенням. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.01.2004 року, виданого Селидівською біржою нерухомості, квартира за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2998211 від 04.03.2004 року, квартира за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 28.01.2004 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2018 року, виданого Сихівським районним у місті Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.08.2018 року, актовий запис № 262. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно акту від 17.07.2020 року, складеного головою вуличного комітету [PERSON], в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з 2013 року не проживає по теперішній час, в квартирі відсутні його особисті речі. Згідно акту від 17.07.2020 року, складеного головою вуличного комітету [PERSON] , в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року не проживають по теперішній час, в квартирі відсутні їх особисті речі, оскільки вони проживають у місті Гірник. Згідно довідки № 318 від 20.07.2020 року, виданої КП «Комунальник м. Селидове», за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1961 року народження, [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1984 року народження, [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 2007 року народження. У відповідності до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] має постійне місце проживання, де на теперішній час він мешкає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини їх відсутності у спірному приміщенні понад один рік є поважними, в зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved