overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивачка 28 жовтня 2013 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону, починаючи з моменту подання позову до суду. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] 21 червня 2008 року вона уклала шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку надавати не бажає. Угоди у виплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто, інших осіб на утриманні у відповідача не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону, починаючи з моменту подання позову до суду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, 21 червня 2008 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 114, та у наслідок позивачка прийняла прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2009 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в статті в статті 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України). З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працездатний, не працює, хронічних захворювань або інвалідності не має, інших осіб, на утримання яких він повинен сплачувати аліменти не має, тому, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Крім того, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави суму судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка 28 жовтня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 10 вересня 1994 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №893. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала різниця характерів та відсутність взаємопорозуміння, що призводило до виникнення суперечок та сварок. З червня 2011 року сторони припинили спільне господарство та шлюбні відносини. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації «Газету вісті Придніпров'я» про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10 вересня 1994 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №893 /а.с.3/ Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Встановлено, що причиною розпаду сім'ї стала різниця характерів та відсутність взаємопорозуміння, що призвело до виникнення суперечок та сварок. З червня 2011 року сторони проживають окремо, припинено спільне господарство. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка 28 жовтня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2010 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2010 року (а.с.5), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 28 жовтня 2015 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 487,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка 28 жовтня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 15 вересня 2006 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №802. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з лютого 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Кошеленко » В судовому засіданні відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15 вересня 2006 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №802./а.с.5/ Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]./а.с.6,8/ Встановлено також, що в лютого 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивачка 28 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2013 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2013 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/, яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні /а.с.8/. Згідно із ст..27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 28 квітня 2016 року до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

позивачка 28 липня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що 23 липня 2012 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, в якому в них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1500 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, однак подала суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається із свідоцтв про народження [PERSON] народилася 26 січня 1999 року, [PERSON] народилася 30 січня 2000 року. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, матеріальну допомогу на утримання дітей в повному обсязі не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2015 рік для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, стан здоровя дітей, стан здоровя відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі по 1500 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 28 липня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивачка 28 липня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Сімейне життя не склалося через зловживання чоловіком алкогольними напоями, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивачка просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін, які надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.08.1999, актовий запис №7. Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка 28 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1996 року по 28 квітня 2010 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1996 року по 28 квітня 2010 року (а.с.6-7), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.8/, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні (а.с.9). Згідно із ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998, яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення ч.2 ст.51 Конституції України та ст..180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 28 листопада 2016 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved