Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивачка, 11.07.2016 року, звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 22 грудня 2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 50, від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки та своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через те, що відповідач принижував її фізично, вчиняв дома сварки в присутності малолітньої дитини, в звязку з чим вона була вимушена в лютому місяці 2016 року з дитиною переїхати на проживання до батьків в с. Бухуни Шишацького району, а відповідач виїхав на проживання до своїх батьків в с. Великі Кринки Глобенського району Полтавської області і з того часу він ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки та на її утримання в добровільному порядку не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених нею у позовній заяві, просила суд задовольнити її позовні вимоги, суду пояснила, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся за місцем проживання, причини неявки до суду не відомі, в звязку з цим суд, відповідно до норм ст.ст.169, 224 ЦПК України, та за згодою позивачки, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати, на примирення позивачка категорично не погодилася. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO],, що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія І- КЕ № 217420, виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 23 квітня 2015 року, актовий запис № 12 від 23 квітня 2015 року, кожен з них має рівні права щодо її утримання, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в цій частині позовних вимог, оскільки вона в даний час перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, є непрацездатною і отримує лише допомогу на дитину в розмірі 860 гривень. На підставі ст.ст. 24, 84, 104, 105, 110, 112,180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved