overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в обґрунтування якого вказали, що 05.08.2014 року на Харківській автостанції АС-1 сіли в автобус, прямуючи по маршруту Харків-Сєвєродонецьк, час відправлення 10-45год., держномер автобусу [NUMBER], на підставі придбаних напередодні у касі автостанції білетів для комфортабельного проїзду: квиток №Б6340300101357927 на місце 21 за ціною 110,80грн., та квиток №Б6340300101357928 на місце 22 за ціною 110,80грн. Разом з ними в автобус сіли пасажири, які зайняли сидячі місця. На виїзді з автовокзалу контролерка зафіксувала, що всі пасажири на місцях, стоячих пасажирів немає. Виїхавши з автостанції, за рогом, водій автобусу, зневажаючи правилами посадки-висадки пасажирів тільки у дозволених місцях, зупинив автобус біля зупинки приміського транспорту та здійснив посадку 15 пасажирів без білетів, беручі готівкові кошти у них при вході до автобусу. Крім того в автобусі не було сидячих місць. З цього приводу вони - позивачі зробили зауваження водію автобуса, на яке він не відреагував. Після цього вони поскаржились на те, що кондиціонер в автобусі не працює і пасажирам буде спекотно. В автобусі пасажирам не вистачало кисню, що викликало загрозу їх життю. Крім того, коли автобус слідував своїм маршрутом, водій здійснив зупинку на АЗС «Укрнафта» та, ризикуючи життям пасажирів, висадив їх безпосередньо на території заправки. По приїзду автобуса в м.Рубіжне вони - позивачі зажадали від водія повернення їм коштів, витрачених на проїзд. Водій порекомендував їм звернутись до каси, куди вони й пішли, попередивши водія про те, що в автобусі залишились їх речі. Повернувшись від диспетчера автовокзалу вони виявили, що водій автобусу,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності на квартиру №118 по вул. Ак. Тарле, 4, корпус 1 в м. Херсоні в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 09 січня 2009 року, в частках: [PERSON] - 2/3 частини квартири, [PERSON] - 1/3 частини квартири. Позивачі в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності на ? частину за кожною житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с. Юровщина по вул. Горького, 20, Полонського району, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказував, що їх батько [PERSON] помер 27 лютого 1996 року, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказаний житловий будинок, який побудований в 1970 році на виділеній земельній ділянці площею 0,50 га з дозволу органу місцевого самоврядування з дотриманням санітарних та протипожежних норм, правил забудови і прийняті в експлуатацію, але свідоцтво про право власності не видавалось. Станом на 15.04.1991 року вказане будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, головою якого був батько позивача [PERSON], а членом колгоспного двору була мати позивачів [PERSON].Д. Після смерті батька, позивачка [PERSON] успадкувала майновий пай, що належав батькові і прийняла у спадщину право у ? частину будинку і господарських споруд, однак за життя батько не зареєстрував право власності на вказане майно, а тому позивачка не може отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. 03 квітня 2011 року померла [PERSON], мати позивачів, після її смерті позивачка [PERSON] успадкувала за законом земельні ділянки, що належали матері на праві особистої власності і прийняла у спадщину ? частинку житлового будинку і господарських споруд, що належала для матері, як члена колгоспного двору, однак не оформила своїх спадкових прав із-за відсутності правовстановлюючих документів. Інших спадкоємців, крім позивачів на спадкове майно після смерті їх батьків не має. В судове засідання позивачі не зявились, доручили свої інтереси представляти для [PERSON], який позов підтримав та просив такий задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечував. Дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, в 1970 році побудований згаданий вище житловий будинок та господарські споруди, які станом на 15.04.1991 року відносились до колгоспного двору, головою якого був [PERSON], котрий помер 27.02.1996 року, та за свого життя не виготовив правовстановлюючий документ на вказане житло, що унеможливлює спадкоємцям оформити спадщину в нотаріальній конторі. Про належність будинку названій особі свідчать дані технічного паспорту, довідки Полонської міської ради обєднаної територіальної громади. Після смерті спадкодавця [PERSON], позивачка [PERSON], як спадкоємець за законом, відповідно до ст.ст.524,549 ЦК України 1963 року, набула право на ? частину вказаного житла, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця [PERSON].Д., позивачка [PERSON], як спадкоємець за законом, відповідно до ст.ст.1217, 1268 ЦК України, набула право власності на ? частину на вказане житло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням розташованим в [ADDRESS]. Зобов'язати сектор громадянства іміграції реєстрації фізичних осіб СГІРФО Бершадського району Вінницької області зняти [PERSON] з реєстрації за зазначеною адресою. Свої вимоги мотивують тим, що 14 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації якого проживали в квартирі, розташованій в [ADDRESS]., де 14.10.2009 року відповідачка була зареєстрована (приписана), що підтверджується записом в домовій книзі. Їхнє подружнє життя не склалося і відповідачка переїхала на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], де мешкає з іншим чоловіком. 26 березня 2013 року рішенням Бершадського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить копія рішення Бершадського районного суду. Після припинення сімейних стосунків з [PERSON] відповідачка не являється членом їх сім'ї та не проживає в належній їм квартирі з листопада 2012 року, а тому втратила право користування їхнім житловим приміщенням. У судове засідання позивачі не з'явилися проте надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили слухати справу у їх відсутність. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила слухати справу у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] з 14.10.2009 року була зареєстрована (приписана), в квартирі, розташованій в [ADDRESS]. та проживала в квартирі, що належить позивачам на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується копією технічної документації, договором купівлі-продажу від 03.06.1992 року, посвідченим державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 222 . Після припинення сімейних стосунків з [PERSON] відповідачка не проживає в належній позивачам квартирі з листопада 2012 року, тобто більше ніж 6 місяців. Відповідачка добровільно виселилася з будинку і по теперішній час не проживає в ньому. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності такої особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідачка визнає себе такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] більше року і тому втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного облік, посилаючись на те, що [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . В квартирі , крім позивачів , значиться зареєстрованим відповідач у справі , який є сином [PERSON] та братом [PERSON] . З 18.05.2010 року відповідач вивіз свої особисті речі , в спірній квартирі не проживає та жодної участі у її утриманні не приймає . Оскільки відповідач не знявся з реєстрації і залишився прописаним в квартирі і позивачі змушені сплачувати комунальні і інші послуги і за нього також , що суттєвим чином ущемлює їх матеріальні умови життя, тому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі . Позивачі у судове засідання не з'явились , надали суду заяви, кожна окремо, про розгляд справи у їх відсутність , просили розглянути справу заочно . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі . Суд, взявши до уваги заяви позивачок, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що в травні 2002 року сім'ї позивачки була виділена двокімнатна квартира в гуртожитку за адресою : [ADDRESS] , житловою площею 35,44 кв.м., загальною площею 37,8 кв.м. на склад сім'ї : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В 2007 році вказана квартира перейшла на баланс Управління благоустрою і житлової політики виконкому Криворізької міськради і 06.07.2007 року позивачка [PERSON] отримала ордер № 19 на право проживання у вищевказаній квартирі . З виписки з фінансово - лицьового рахунку від 31.10.2014 року вбачається , що в квартирі значаться зареєстрованими - [PERSON] - наймач , [PERSON] та [PERSON] З акту мешканців будинку [ADDRESS] від 24.10.2014 року вбачається , що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 18.05.2010 року по теперішній час . Оскільки позивачки вимушені сплачувати комунальні і інші послуги за відповідача , що суттєво ущемлює їх матеріальні умови життя, тому суд вважає необхідним визнати [PERSON] таким , що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його родини були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у випадку суперечки - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином суд вважає встановленим той факт, що відповідач не проживають в [ADDRESS] без поважних причин більше 6 місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони володіють на праві спільної сумісної власності квартирою [ADDRESS]. Окрім них за даною адресою зареєстрований їх син [PERSON], який з 1978 року не проживає в даній квартирі. Вони утримують за свої особисті кошти квартиру, сплачують комунальні послуги та через реєстрацію відповідача в даній квартирі змушені сплачувати більшу суму грошей за комунальні послуги. В зв'язку з не проживанням відповідача в квартирі понад один рік просять визнати його втратившим право на користування житловим приміщенням. Позивачі в судове засідання не з'явились, до початку судового засідання подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю і просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що дана позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право власності від 27.09.1995 року. Згідно довідки ТОВ «І.Т.В.Сервіс Плюс» № 2-012751 від 28.04.2015 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 1978 року в даній квартирі відповідач [PERSON] не проживає, що підтверджується актом ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» № 208 від 31.03.2015 року . Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами житлового та цивільного законодавства. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житлом внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Збереження жилої площі за тимчасово відсутнім наймачем та членами його сім'ї в будинках приватного житлового фонду регулюється ст. 163 ЖК України. Відповідно до даної статті за тимчасово відсутніми членами сім'ї зберігається жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст.71 ЖК України. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи встановлено, що підстав для збереження за відповідачем права на проживання в квартирі, передбачених вищевказаними нормами, немає, а тому він немає права на проживання в ній і підлягає визнанню судом таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків. Просять суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь матері [PERSON], [INFO] та батька [PERSON], [INFO], аліменти на утримання непрацездатних батьків в розмірі 1\\4 частки з усіх видів доходу відповідача на кожного стягувача щомісячно. В обґрунтування позову вказують, що вони є непрацездатними особами похилого віку, страдають чисельні хронічні захворювання. Позивач [PERSON] погано чує та потребує слухового апарату, а позивач [PERSON] страждає на гастрит та потребує лікування та дотримання режиму дієти. Пенсію вони не отримують у зв?язку з тим, що були зареєстровані в м. Сімферополі і не набули статусу тимчасово переміщених осіб. Вони потребують матеріальної допомоги яку відповідач може їм надавати оскільки є працездатний, матеріально забезпечений та може надавати їм допомогу. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з?явились, від позивачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з?явився. Від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та визнання позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] просить розгляд справи проводити без її участі з урахуванням заяви відповідача про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено що відповідач [PERSON] є сином позивачів, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). Позщивачі потребують матеріальної допомоги яку може надавати відповідач. Оскільки відповідач визнає позов, то суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів матеріальне становище позивачів, матеріальне становище відповідача, який постійно працює та отримує заробітну плату, інших осіб на своєму утриманні не має. Враховуючи викладене, оцінюючи всі наявні докази у справі та визнання позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Черкаського району про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказують що 31.05.2015 року помер їх батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Фестивальна, 23, в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області. Померлий [PERSON] заповіту не залишив. Позивачі, як діти спадкодавця, в установленому порядку звернулись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі свідоцтва їм було відмовлено в звязку з тим, що [PERSON] за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на дане домоволодіння. Тому позивачі були змушені звернутися до суду та просили суд визнати за ними по ? частині права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі не зявились, але на адресу суду надали заяву, в якій просили позов задовольнити, справу слухати без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просили справу слухати без їх участі, стосовно позовних вимог покладались на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЯК № 689873 від 26.10.1968 року [PERSON] є рідним сином [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-СР № 308549 від 29.01.1974 року [PERSON] є рідною дочкою [PERSON]. Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-СР № 126633 від 12.02.2016 року [PERSON] одружилась з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 260135 від 02.06.2015 року, [PERSON], помер 31.05.2015 року. Судом встановлено, що померлому [PERSON], на день смерті належало домоволодіння по вул. Фестивальна, 23, в с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області. Відповідно до листа Завідувача Черкаської районної нотаріальної контори [PERSON], свідоцтво про право на спадщину житлового будинку, після смерті [PERSON], не видано в звязку з тим, що [PERSON] за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на домоволодіння. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, оскільки вони є спадкоємцями за законом першої черги після померлого [PERSON], інших спадкоємців немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку успадкування за законом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.18). Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.19). Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшла до суду заява, в якій він просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав (а.с.26). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2016 року померла мама позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №447415 від 26 лютого 2016 року, актовий запис №62 (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 39 (тридцять девять), загальною площею 64.5 кв.м., житловою площею 28.6 кв.м., з господарськими будівлями , що позначені на плані літерами: «А» - житловий будинок, «а» - веранда, «Б» - літня кухня, «б» - веранда, «В» - літня кухня, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «Е» - погріб, «Є» - вбиральня, №1 огорожа, №2 хвіртка, №3 ворота, які розташовані по вулиці Тилигульська в с. Андрієво-Іванівка Миколаївського району Одеської області (а.с.13-16). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст.1268 ЦК України позивачі від спадщини не відмовились і фактично прийняли спадщину. Після смерті мами позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після огляду нотаріусом наданих ними документів їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 5 вересня 2016 року (а.с.17). Зважаючи на вказані обставини, позивачі вимушені звернутись до суду з метою захисту свого права на спадщину, яка відкрилася після смерті мами [PERSON], померлої 25 лютого 2016 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку успадкування за законом підлягають задоволенню в повному обємі. На підставі наведеного та

Outcome: approved