Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 05.12.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про реальний перерозподіл земельної ділянки з урахуванням часток власності житлового будинку, у якому просила: 1) визнати незаконним поділ спільної сумісної власності, у яку входить будинковолодіння та земельна ділянка, що знаходяться по [ADDRESS] ; 2) виділити позивачці в натурі Ѕ частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] загальною площею 643 кв.м, на якій відповідно розміщена відокремлена частина житлового будинку, що передається позивачці у результаті його поділу в натурі. Ухвалою суду від 26.03.2018 р. у справі призначено підготовче засідання у рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження. Після збільшення позовних вимог 04.10.2018 р. позивачка просила також провести реальний розподіл будинковолодіння [ADDRESS] , виділивши їй в натурі Ѕ частину. Згідно уточненої позовної заяви від 30.06.2020 р. позивачка просила: 1) провести реальний розподіл спірного будинковолодіння, виділивши їй в натурі Ѕ частину будинковолодіння відповідно до запропонованого експертом першого варіанту як другому власнику; 2) виділити відповідачу в натурі Ѕ частину будинковолодіння відповідно до запропонованого експертом першого варіанту як першому власнику; 3) визнати недійсним державний акт серії ІФ 13-21-2-2574 на право власності на земельну ділянку площею 0,0321 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] , виданий позивачці 17.07.2002 р.; 4) визнати недійсним державний акт серії ІФ 13-21-5-2575 на право власності на земельну ділянку площею 0,0321 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] , виданий відповідачу 17.07.2002 р.; 5) провести реальний розподіл спірної земельної ділянки загальною площею 0,0642 га, виділивши їй Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0321 га відповідно до запропонованого експертом першого варіанту як другому власнику; 6) виділити відповідачу Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0321 га відповідно до запропонованого експертом першого варіанту як першому власнику. Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що згідно договору дарування від 24.04.2002 р. вона подарувала відповідачеві Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Вона і відповідач також є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0642 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.04.2002 р. за реєстраційним номером 920. 17.07.2002 р. вона та відповідач отримали державні акти на право приватної власності на землю, кожен на земельну ділянку площею 0, 0321 га. Коли вона у червні 2017 р. звернулась у ДП «Івано-Франківський інститут землеустрою» для виготовлення технічної інвентаризації щодо присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, виявилось, що державні акти є помилковими, оскільки згідно її державного акту вона є власником земельної ділянки площею 0,0321 га, на якій відсутні об`єкти нерухомого майна (будівлі та споруди), відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0321 га, на якій розміщено будинковолодіння (житловий будинок та сарай). У зв`язку з порушенням її права власності на нерухоме майно вона заявила позовні вимоги про визнання недійсними обох державних актів та у порядку реалізації свого права на поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, заявила вимоги про реальний розподіл будинковолодіння та реальний розподіл земельної ділянки. Позивачка та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали збільшені і уточнені позовні вимоги та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого невідоме, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за адресою місця фактичного проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 13.04.2020 р., 25.05.2020 р., 05.08.2020 р, 06.10.2020 р., 06.11.2020 р., не з`явився у судове засідання, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 05.10.2018 р. провадження у справі зупинено у зв`язку з призначенням судових будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз. Ухвалою суду від 07.06.2019 р. провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку експертизи. Заслухавши вступне слово позивачки, її представника, пояснення експерта, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони - позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] - є співвласниками на праві спільної часткової власності будинковолодіння [ADDRESS] . Право власності позивачки на Ѕ частину спірного будинковолодіння зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.04.2002 р., запис про реєстрацію права власності № [NUMBER] у книзі № 1, що підтверджується відповідною довідкою ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», копії якої містяться на а.с.23 т.1, а.с.1 т.2. Право власності відповідача на Ѕ частину спірного будинковолодіння зареєстроване 27.04.2015 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності, копія якого міститься на а.с.5 т.2. Позивачка є власником земельної ділянки площею 0,0321 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] , що посвідчується державним актом серії ІФ 13-21-2-2574 на право приватної власності на землю, виданим 17.07.2002 р., копія якого міститься на а.с.2 т.2. Відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0321 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] , що посвідчується державним актом серії ІФ 13-21-5-2575 на право приватної власності на землю, виданим 17.07.2002 р., копія якого міститься на а.с.3 т.2. Судом встановлено, що у спірному будинковолодінні проживає позивачка, яка користується спірною земельною ділянкою загальною площею 0,0642 га. Поділ будинковолодіння та земельної ділянки в натурі не проведено. У липні 2017 р. ДП «Івано-Франківський інститут землеустрою» на замовлення позивачки виготовив технічний звіт по горизонтальній зйомці земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , копія якого міститься на а.с.6-26 т.1. У ході проведених робіт на матеріалах геодезичної зйомки накладені межі земельних ділянок згідно лінійних промірів, площі та опису меж, які зазначені у державних актах позивачки та відповідача. Встановлено, що згідно державного акту позивачки на її земельній ділянці площею 0,0321 га відсутні об`єкти нерухомого майна (будівлі та споруди), згідно державного акту відповідача на його земельній ділянці площею 0,0321 га розміщено будинковолодіння (житловий будинок та сарай). Як вказано у пояснювальній записці до технічного звіту (т.1, а.с.10-11) виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для присвоєння кадастрового номеру і занесення даних в автоматизовану систему державного земельного кадастру неможливе, оскільки у результаті проведених камеральних робіт встановлено, що поділ земельної ділянки між сторонами здійснено без врахування поділу об`єктів нерухомого майна, державні акти на право приватної власності на землю викреслено невірно. Вказані помилки, які допущені у державних актах обох сторін, є підставою для визнання цих актів недійсними. Тому вимоги про визнання недійсними обох державних актів підлягають до задоволення. У відповідності з вимогами ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно вимог ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. З огляду на те, що сторони не домовились щодо поділу в натурі належного їм на праві спільної часткової власності спірного будинковолодіння; з урахуванням того, що відповідач у спірному будинковолодінні не проживає, ним не користується, не бере участі у витратах на утримання та збереження спільного майна; що позивачка протягом тривалого часу користується певними приміщеннями у будинку, - суд вважає обґрунтованими вимоги про реальний поділ будинковолодіння відповідно до запропонованого експертом першого варіанту розподілу та виділ приміщень у власність кожній стороні. Згідно висновку експерта № 93 за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 06.06.2019 р. (т.1, а.с.116-148) ринкова вартість спірного будинковолодіння, без врахування вартості земельної ділянки, становить 191680 грн., реальний розподіл в натурі будинковолодіння технічно можливий. Позивачці слід виділити у власність наступні приміщення: веранду І площею 6,9 кв.м вартістю 20571 грн., кухню 1-1 площею 9,9 кв.м вартістю 29515 грн., житлову кімнату 1-2 площею 19,1 кв.м вартістю 56943 грн., а всього на загальну суму 107029 грн., що становить 55,84 % від загальної вартості будинковолодіння. Відповідачу слід виділити у власність наступні приміщення: житлову кімнату 1-3 площею 16,5 кв.м вартістю 49191 грн., сарай Б вартістю 35460 грн., а всього на загальну суму 84651 грн., що становить 44,16 % від загальної вартості будинковолодіння. Згідно висновку експертизи вартість грошової компенсації, яку позивачка повинна сплатити відповідачу, частка якого після поділу буде меншою, складає 11189 грн. З урахуванням того, що з відповідача підлягає стягненню у користь позивачки половина вартості експертизи у розмірі 4862 грн. (всього позивачка сплатила 9724 грн. за експертизу, що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких містяться на а.с.191-192 т.1), з позивачки слід стягнути у користь відповідача 6327 грн. (11189 - 4862) грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки. Позивачку слід зобов`язати привести виділену їй частину житлового будинку у відповідність до Державних будівельних норм, провівши після виготовлення та погодження відповідних проектів наступні переобладнання, а саме: закласти дверний отвір між приміщеннями 1-3 та 1-1; закласти дверний отвір між приміщеннями І та 2-1; влаштувати дверний проріз на місці існуючого віконного блоку у приміщення І; обладнати автономні системи електропостачання, газопостачання і опалення; влаштувати вентиляцію у приміщенні кухні; забезпечити водопостачання; розмістити вигрібну яму згідно чинних норм та правил; влаштувати окремий вхід на свою частину горища. Відповідача слід зобов`язати привести виділену йому частину житлового будинку у відповідність до Державних будівельних норм, провівши після виготовлення та погодження відповідних проектів наступні переобладнання, а саме: влаштувати дверний проріз на місці існуючого віконного блоку у приміщення 1-3; влаштувати добудову приміщень - коридору 2-1 та кухні 2-2; обладнати автономні системи електропостачання, газопостачання і опалення; забезпечити водопостачання; розмістити вигрібну яму згідно чинних норм та правил; влаштувати окремий вхід на свою частину горища. У зв`язку з реальним поділом спірного будинковолодіння між сторонами право спільної часткової власності на нього є припиненим. Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно вимог ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Враховуючи відсутність згоди між сторонами як співвласниками спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] загальною площею 0,0642 га щодо володіння і користування земельною ділянкою, підлягають до задоволення вимоги про реальний розподіл земельної ділянки відповідно до запропонованого експертом першого варіанту розподілу, який поєднується з першим варіантом розподілу будинковолодіння, та виділення у власність кожній стороні Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0321 га. Позивачці слід виділити у власність Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0321 га з такими розмірами по периметру: від «А» до «Б» -11,19 мп, 10,73 мп; від «Б» до «В» - 10,87 мп; від «В» до «Г» - 8,16 мп, 0,5 мп, 6,1 мп, 11,26 мп, 7,79 мп; від «Г» до «А» - 21,68 мп. Відповідачу слід виділити у власність Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0321 га з такими розмірами по периметру: від «А» до «Б» -6,1 мп, 0,5 мп, 8,16 мп; від «Б» до «В» - 8,99 мп, 11,69 мп; від «В» до «Г» - 10,18 мп, 11,24 мп; від «Г» до «А» - 6,25 мп, 7,79 мп, 11,26 мп. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка як особа з інвалідністю другої групи (т.1, а.с.28) звільнена від сплати судового збору згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звідповідача слід стягнути 1916,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 356, 358, 360, 367 ЦК України, ст. 86, 88 ЗК України,

Outcome: approved