Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем з 1991 року по 10 грудня 2004 року. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно з розпорядженням за № 78/68 від 27 грудня 1996 року Городенківського цукрового заводу сторонам була виділена квартира [ADDRESS], яку вони приватизували 12 березня 1997 року. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру за № [NUMBER] від 12 березня 1997 року дана квартира на праві спільної сумісної власності належала квартиронаймачу - [PERSON] та членам сім'ї - [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/3 частці кожному. 10 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Городенківського районного суду. Після припинення між ними шлюбних відносин, відповідач створив нову сім'ю і проживає в [ADDRESS]. Відповідач на протязі 14 років не проживає у [ADDRESS], не є членом сім'ї позивачів, не сплачував і не сплачує комунальні платежі, житлом забезпечений, його особистих речей в даній квартирі немає і взагалі квартирою не цікавиться. Комунальні послуги нараховуються згідно зареєстрованих осіб, а при нарахуванні субсидії враховується розмір пенсії відповідача. 14 квітня 2018 року [PERSON] подарував 1/3 частину квартири своїй дочці - [PERSON], що стверджується договором дарування за № 568, посвідченим приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2018 року. У добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, у зв'язку з цим позивачі вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Одночасно пояснила, що з часу, як відповідач перестав бути власником частини квартири квартирі [ADDRESS], минуло більше 6-ти місяців, в зазначеній квартирі він не проживає з 2004 р., хоча продовжує бути зареєстрованим в даній квартирі, тому є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належною позивачам квартирою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду, для долучення до матеріалів справи, подав копію заяви, засвідченої приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], з якої слідує, що він не заперечує, щоб суд визнав його таким, що втратив право на проживання в житловому приміщенні (квартирі) [ADDRESS], оскільки він в даній квартирі не проживає близько 14 років; просить справу слухати без його присутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивачки [PERSON] та відповідача. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Копією Свідоцтва про право власності на житло, виданим 12 березня 1997 р. Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням № 18/68 від 27 грудня 1996 року стверджено, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах; квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»; зареєстрована Коломийським БТІ у реєстрову книгу за № [NUMBER]. Про те, що [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 жовтня 1993 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Після реєстрації 21 вересня 2013 року шлюбу з [PERSON], [INFO], [PERSON], змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], актовий запис за № 181 від 21.09.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21.09.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 10 листопада 2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, стверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 111 від 10 листопада 2004 р.; після реєстрації розірвання шлюбу прізвище громадянки «[PERSON]». Судом встановлено, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 14.04.2018 р. укладено договір дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS]; договір посвідчений приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 568. Згідно п.12 договору право власності на 1/3 частку зазначеної квартири виникло у [PERSON] (обдарованої) з моменту прийняття дарунка. Копіями витягів № 120784657, № 120785162 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованих 16.04.2018 р. приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], стверджено, що власниками квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності є [PERSON] (2/3 частки) та [PERSON] (1/3 частка), (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: [NUMBER]). Довідкою № 858, виданою 16.05.2018 р. виконавчим комітетом Городенківської міської ради та копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку по [ADDRESS], стверджується, що до складу сім'ї, яка проживає [ADDRESS], входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Судом встановлено, що відповідач з 14.04.2018 р. не є власником (співвласником) квартири по [ADDRESS], не є членом сім'ї власників житла, договору найму жилого приміщення з позивачами не укладав, не проживає в квартирі з 2004 р., хоча зареєстрований в ньому; не заперечує, щоб суд визнав його таким, що втратив право на проживання в житловому приміщенні (квартирі) [ADDRESS], що стверджено копією заяви, засвідченої приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON]Я Позивачі обмежені у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідач, фактично не проживаючи в квартирі позивачів, хоча зареєстрований в ньому, перешкоджає позивачам належним чином реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості, тому є підстави для захисту майнового права. При вищенаведених доказах і обставинах справи, враховуючи, що відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], власниками якого є позивачі [PERSON], [PERSON] На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved