overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 25 листопада 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі від 11.11.2006 року. Від спільного життя з відповідачем вона має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. Відповідач фізично здоровий, працездатний чоловік, може надавати допомогу на утримання дітей. У зв'язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, позивачка вимушена звернутися до суду. На підставі викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно,але не менше 30 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття, та допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць. Позивачка у судовому засіданні присутня не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні присутнім не був, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 2006 року між [PERSON] да [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 783 (а.с. № 5) Від спільного життя з відповідачем, позивачка має неповнолітню дитину - [PERSON] ,[INFO] актовий запис № 1010 .Відповідач у свідоцтві про народження якої, записаний батьком (а.с. 6). Як зазначено в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач - фізично здорова людина, працездатний, та може надавати допомогу на утримання дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, у разі невиконання одним з батьків свого обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення повноліття дитини , починаючи з 25 листопада 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] , 25 листопада 2019 року в суд з позовом, та просила стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , на її користь кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення сином - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Підставою цьому зазначала те, що з 15 грудня 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання. Позивач у судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність. Позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] з 15 грудня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , яка утримується матір`ю. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримування від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Тому оскільки відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дружини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Згідно ч.1 ст.79 і ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову25 листопада 2019 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 25 січня 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначила, що з 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Зазначила, що мешкають спільне життя з відповідачем не склалося , відповідач припинив турбуватися про розвиток дітей , займатися їх вихованням та утриманням що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. На підставі зазначеного просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох доньок по ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) на кожну щомісячно до досягнення дітьми повноліття . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином . Про причини неявки суду не повідомила . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2012 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 63 ( свідоцтво про шлюб [NUMBER] ) та мають спільних дітей - доньку [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]) та доньку [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Задовольняючи позов суддя керується наступними нормами матеріального права: Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач здоровий, працює, не має інших аліментних зобов'язань та непрацездатних членів родини. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON], 26.01.2015 року, звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 17.06.2008 року в виконкомі Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 1, від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через негативну поведінку позивача і насильство в сімї, в зв'язку з чим вона з 2011 року проживає у своїх батьків в с. Ковалівка Шишацького району, а відповідач коштів на утримання доньки в добровільному порядку не надає і не підтримує ніяких стосунків ні з нею ні з дитиною. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов з підстав, викладених нею у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія [NUMBER], виданим виконкомом Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області 05 серпня 2008 року, актовий запис № 5, кожен з них має рівні права щодо її утримання, а тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.02.2015р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.11.2010р. виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Березанського району Миколаївської області був зареєстрований шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №5. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, що відповідач не брав участі в забезпеченні сім'ї, а весь тягар забезпечення лежав на її плечах, в зв'язку з чим між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язкі та з 24.04.2014р. вони фактично припинили шлюбні відносини, почали мешкати окремо та вести роздільне господарство, збереження сім'є неможливо і суперечить її інтересам, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 243,60 грн.. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 16.11.2010 року (а.с.4). Від даного шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 24.04.2014 року та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн., які були сплачені позивачкою при зверненні з позовом до суду. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.04 2021 звернулась до Криворізького районного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом. Ухвалою цього суду від 29.04.2021 справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області , яка була отримала канцелярією 25.05.2021 . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2016 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають . [PERSON] у позові зазначила, що шлюбні стосунки тривали до січня 2020 року , після чого сімейно шлюбні відносини були припинені внаслідок втрати почуттів та взаєморозуміння між ними і з тих пір сторони мешкають окремо. Позивачка у позові зазначила , що шлюб має формальний характер та шлюбні стосунки відновленню не підлягають. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 07.07.2021 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, у визначений законом строк надав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу визнав та просив суд слухати справу за його відсутності . Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва, що міститься в матеріалах справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 08 липня 2016 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 129 що підтверджено свідоцтвом про шлюб, який міститься в матеріалах справи . Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони тривалий час мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми, втратили почуття любові один до одного. Сторони відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24\~Сімейного Кодексу\~України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.05.2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона в період з 10.11.2007 р. по 20.09.2013 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 20.09.2013 року заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви (а.с.18-19) про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач повідомив про визнання позовних вимог. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обовязок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 122, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.05.2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 07.05.2015 року розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на дитину добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не зявилися, направили до суду письмові заяви (а.с.16, 21) про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач повідомив про визнання позовних вимог. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обовязок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 122, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.08.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Підставами своїх вимог вважає те, що 07.08.2010 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, від даного шлюбу в них є спільна дитина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області 03.02.2011 року, відповідний актовий запис № 15. Дитина проживає з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1367 від 15.08.2014 року, яка видана виконавчим комітетом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, про що подав в суд письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved