Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача зі стягнення у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 2395 гривень щомісяця на користь позивачки на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання чинності рішенням суду з урахуванням індексації. Позов обґрунтовує тим, що виконавчим листом від 09.03.2017 № 334/356/17 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.01.2017 року до повноліття дитини. Щомісячно позивач отримає аліменти у розмірі 1159 гривень. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. Їй відомо, що відповідач навмисно отримує офіційно мінімальну заробітну плату, з якої і сплачує аліменти, оскільки матеріальний стан боржника з аналізу його життя є набагато більший і кращий, ніж отримання мінімального заробітку. Окрім аліментів, відповідач ніяким чином не допомагає матеріально. Вважає суму оплати відповідачем у розмірі 1159 гривень замалою для допомоги від батька на утримання сина. Після ознайомлення із справою, що знаходиться у виконавчій службі, їй стало відомо, що відповідач має новий (для себе) автомобіль MІTSUBІSHІ ОUTLANDER SPORT, 2013 року виробництва, із номерним знаком [NUMBER] , який на нього і зареєстрований. Додатково їй було повідомлено, що відповідач мав можливість виконати свої власні боргові зобов`язання перед сім`єю, що були офіційно закріплені на папері. Вважаю, що мінімальний прожитковий мінімум на дитину є мінімально необхідним для забезпечення її розвитку. У зв`язку із змінами законодавства щодо мінімального розміру аліментів, важкою економічною ситуацією, появою більших потреб дитини у зв`язку із його віком, наявності другої дитини у позивача, перебуванням її у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виникла необхідність змінити спосіб стягнення аліментів. Відповідач надав відзив на позов, в якому позов не визнав. Обґрунтував відзив тим, що на теперішній час між сторонами Ленінським районним судом м. Запоріжжя розглядається спір щодо поділу майна подружжя (справа №334/5141/18), а отже вважає вказаний позов направлений не на забезпечення його потреб, а є лише засобом маніпуляції, яким позивачка намагається виграти для себе більш вигідніші умови при поділі спільного майна сторін. Свої батьківські обов`язки, в тому числі відносно матеріального утримання свого сина, відповідач виконує належним чином, також належним чином виконує рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2017 у цивільній справі №334/356/17. Відповідач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Регіон-Авто», отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, що надає йому можливість належним чином забезпечувати матеріально свою дитину. Відповідач також надає дитині додаткову матеріальну підтримку, у разі можливості надає додаткові кошти позивачці, купує дитині одяг, іграшки, гаджети, коли має можливість бачитесь із сином забезпечує його дозвілля. В 2017-2018 роках сплачував заняття сина в Технічній студії «Винахідник», влітку 2018 року придбав путівку до дитячого оздоровчого табору «Маяк». Позивач вважає, що поліпшився матеріальний стан відповідача, а отже він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж це встановлене рішенням суду. В даному випадку підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні, оскільки відповідач офіційно працює, має регулярний стабільний дохід та належним чином сплачує аліменти, на підтвердження протилежного позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів. Матеріальний стан відповідача з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів не змінився. Посилання позивачки на те, що відповідач придбав автомобіль, що начебто свідчить про поліпшення його матеріального становища, не може братися до уваги, оскільки відповідач придбав його за кошти, які були отримані у позику, а отже на теперішній час окрім набуття у власність автомобіля відповідач набув тягар виконання боргових зобов`язань. Також не може свідчити про поліпшення матеріального становища відповідача і виконання ним боргових зобов`язань перед [PERSON] та [PERSON] . Позивачка, яка хоча і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але може собі дозволити витрати на відпочинок за межами України, зокрема у Арабській Республіці Єгипет, який недешево коштує. А той факт, що у позивачки на теперішній час є ще одна дитина жодним чином не виключає її обов`язок на рівні з відповідачем матеріально утримувати спільну дитину сторін. Третя особа пояснення щодо позову та відзиву не надала. Ухвалою суду від 23.12.2020 відкрите спрощене позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] та їїпредставник - адвокат Байда М.О. у судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Борисенков В.С. у судовому засіданні позов не визнали, обґрунтовуючи вказане обставинами, викладеними у відзиві. Третя особа - державний виконавець Кононенко Ю.О. у судове засідання не з`явилась. Була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомила. Заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 22.09.2006 до 29.08.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.09.2006 та визнається сторонами. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.08.2009. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2017 у цивільній справі №334/356/17 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.01.2017 і до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення суду. 09.03.2017 судом виданий виконавчий лист у справі №334/356/17, який перебуває на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується інформацією про виконавче провадження №53627044. Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Регіон-Авто». З нарахованої йому заробітної плати щомісяця утримуються аліменти на користь позивача. Вказані обставини підтверджуються звітом про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Регіон-Авто» та визнається учасниками справи. Відповідач має у власності транспортний засіб MІTSUBІSHІ ОUTLANDER SPORT, 2013 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] , що підтверджується відомостями АСВП №53627044. Вказана обставина також визнається учасниками справи. Відповідач [PERSON] приймає участь у додаткових витратах на дитину, що підтверджується фіскальними та нефіскальними чеками, платіжними квитанціями. [INFO] у позивача [PERSON] народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.03.2019. Статтею 51 Конституції України визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; (3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; (3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; (4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд встановив, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів і на момент розгляду цієї справи змінився сімейний стан одержувача аліментів - позивача [PERSON] , яка народила дитину. Також змінився матеріальний стан відповідача [PERSON] , який набув у власність транспортний засіб. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 СК України, зміну матеріального та сімейного стану сторін, суд дійшов висновку про необхідність зміни розміру аліментів, стягуваних з відповідача, стягнувши з нього аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1 500 гривень щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вимога позивача в частині зазначення розміру стягуваних аліментів, який не повинен бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 184 СК України можливе знецінення аліментів у твердій грошовій сумі підлягає захисту шляхом щорічної індексації, на відміну від аліментів, визначених у частці від заробітку (доходів) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України з моменту набрання рішенням законної сили виконавчий лист у справі № 334/156/17 не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника [PERSON] . Суд відхиляє аргументи позивача про те, що відповідач свідомо отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами. Також відхиляються її аргументи про те, що виконання відповідачем боргових зобов`язань свідчить про поліпшення його майнового стану, оскільки вказані боргові зобов`язання виконані в 2018 році - за два роки до звернення позивача з цим позовом і вони не можуть свідчити про поліпшення майнового стану відповідача. У зв`язку з чим, суд визнає неналежними доказами розписку від 30.05.2018 та заяву [PERSON] від 01.06.2018. Суд визнає неспроможними аргументи відповідача про те, що транспортний засіб придбаний на запозичені грошові кошти, а отже вказана обставина не може свідчити про поліпшення його майнового стану, оскільки відповідач у будь-якому випадку набув у власність майно, а отже і поліпшив свій майновий стан. У зв`язку з чим, суд не визнає належним доказом розписку відповідача від 22.06.2020. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial