Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом (який нею згодом уточнювався) до [PERSON], треті особи: Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з березня 1981 року по серпень 1996 року мати позивача - [PERSON], перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від їх шлюбних відносин народилася позивачка по цієї справі - [PERSON], 12.06.1986 року. Після її народження між батьками не склалися стосунки і вони розлучилися. Проживали півтора року до розриву відносин у сестри [PERSON] - [PERSON], а потім з жовтня 1986 року по серпень 1996 року в квартирі, яку мати отримала за місцем роботи - Напівпровідникового заводу. З 2008 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - відповідачем по справі. З моменту свого народження і по день смерті батька позивач постійно підтримувала з ним стосунки, а також підтримувала стосунки з близькими родичами по лінії батька, а саме: бабусею, дідусем і його рідною сестрою. Зі слів матері позивачу відомо, що після народження саме [PERSON] забирав її з пологового будинку. Крім того, в кінці 1998 року [PERSON] зверталася до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Однак, у звязку з тим, що питання було вирішене мирним шляхом є ухвала від 30.03.1999 року Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про закриття провадження у справі. [PERSON] 01.04.1999 року звернувся з особистою заявою до бухгалтерії «Мотор Січ» про утримання з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання [PERSON] . Аліменти утримувалися до повноліття позивачки, тобто до 12.06.2004 року. 12.05.1987 року після народження позивачки, [PERSON] оформив Договір страхування на імя [PERSON] (Страхове свідоцтво № 884107). Крім того, факт визнання батьківства [PERSON] щодо позивачки можуть підтвердити свідки. 20.10.2015 року [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 2-х кімнатної квартири і дачної ділянки. Прямих спадкоємців після смерті [PERSON] крім його офіційної дружини і [PERSON] немає. У звязку з викладеним, необхідно встановити факт визнання батьківства через суд, тому що в не судовому порядку це питання вирішити неможливо. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], померлого 20.10.2015 р. щодо [PERSON], [INFO]; внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], указавши в графі «батько» [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримала наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] та її представник з позовом не погодились, вважали його необґрунтованим, вважають, що дану справу необхідно розглядати в порядку окремого провадження, але в подальшому, на закритті судом провадження не наполягали. Відповідач пояснила суду, що почала зустрічатися з [PERSON] у 1992 році, з 1994 року вони почали жити разом. З 1992 року вона знала та постійно спілкувалася з батьками свого чоловіка, [PERSON] та [PERSON], і жодного разу за 23 року спільного життя з [PERSON], не чула від них, що в них є рідна онука - донька [PERSON]. З 1994 року вона разом з [PERSON] почали жити разом і вести спільне господарство. [PERSON] жодного разу не чула від [PERSON] про те, що в нього є донька. Крім цього, у паспорті [PERSON] ніколи не стояло штампу про наявність дітей. Жодного разу до них не приходила ані [PERSON], ані, її мати, [PERSON]. Похорони батьків [PERSON], вони з чоловіком сплачували з сімейного бюджету, як матері, так і батька. Коли її чоловік [PERSON] захворів, до нього ніхто не ходив у лікарню і не допомагав, крім позивачки її чоловіка їх дітей і онуків. Коли [PERSON] помер, ніхто крім позивача та її дітей і онуків, не займався похованням та оплатою поховання [PERSON] допоміг його колектив з роботи зібрали близько 4000 гривень, його колишній керівник дав 1000 гривень і завод виділив автобус, більше ніхто не допомагав. Представник третьої особи Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про відсутність заперечень стосовно розгляду позовної заяви [PERSON], просили розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши надані матеріали дійшов наступних висновків. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК ( 2947-14 ), істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС (2006-07), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС (2006-07), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до статті 53 КпШС, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно зі cт. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 2 ст.59 ЦПК передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] стверджує, що [PERSON], мати позивачки та [PERSON] мали стосунки з 1984 року по 1998 роки, при цьому: з 1984 року проживали [INFO]. З 1985 року вони разом проживали по вулиці Брюллова, де і народилася [PERSON], а потім почали проживати за адресою: [INFO], у квартирі, яку [PERSON] отримала як мати-одиначка. Також, [PERSON] пояснила що позивачка [PERSON] після розриву стосунків між [PERSON] та [PERSON], епізодично зустрічалась з [PERSON] у паркі «Клімова», який розташований на вул. Красній у м. Запоріжжі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (подруга [PERSON], матері позивачки), пояснила, що мати позивачки та [PERSON] перебували у стосунках до 1995 року, після цього вона його не бачила та не бачила, щоб він зустрічався з [PERSON] чи [PERSON], до того ж до народження [PERSON], мати позивачки та [PERSON] мешкали в районі «Малого ринку» у м. Запоріжжі (Олександрійський район на сьогоднішній час, тоді Жовтневий район м. Запоріжжя). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (сусідка [PERSON] ) пояснила суду, що в будинок №49-а розташований по Козача у м. Запоріжжі заселилась у жовтні 1986 року, з моменту заселення будинку. [PERSON] заселилася в цей же будинок у жовтні 1986 року, вже після народження [PERSON] Пояснила суду, що [PERSON] і [PERSON] мали стосунки з жовтня 1986 року по приблизно 1995 рік. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є близькою подругою позивачки, пояснила суду, що дізналася про стосунки [PERSON] та [PERSON] у 1992 році, та знала, що вони продовжувалися до 1995 року. Після розриву у стосунках між [PERSON] та [PERSON], знала про всього три зустрічі [PERSON] з позивачкою, а саме: десь у проміжок з 1998 року по 1999 рік вони їздили на роботу до [PERSON] на АТ «Мотор Січ» один раз, свідок не знала мету поїздки; у 2003 році, [PERSON] десь на 15 хвилин зустрічався з позивачкою, вона не знає на підставі чого, проте зустріч була не за адресою де проживала позивачка чи біля дому позивачки, а біля дому свідка, тому вона про це і знає, втретє , як стверджує [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зустрічалися перед смертю [PERSON] у вересні 2015 року, у будинку на вулиці Красній у м. Запоріжжі, пробули у [PERSON] десь хвилин 20 і пішли по своїм справам. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], знайома [PERSON], пояснила, що вона є дружина товариша [PERSON], з яким вона не бачилася 5 років, тому що її чоловік та [PERSON] посварилися 5 років назад. Стверджувала, що у [PERSON], мати [PERSON], та [PERSON] дійсно були стосунки, проживали вони на жилмассиві у Шевченківському районі біля ринку «Анголенко» у м. Запоріжжі. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] .Г.В., [PERSON] мають суттєві розбіжності та протиріччять обставинам викладеним в позові [PERSON], зокрема стосовно місць проживання [PERSON] та [PERSON] та часом їх стосунків. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON], до народження [PERSON], мешкали в районі «Малого ринку» у м. Запоріжжі, що не змогли підтвердити інші свідків, зокрема рідна сестра померлого [PERSON] - [PERSON] Цей же свідок наполягала на тому, що [PERSON]І та [PERSON], знову ж, до народження [PERSON], переїхали до квартири №4 розташованої по вул. Козача, буд.49-а у м. Запоріжжі, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки вказаний будинок був заселений у жовтні 1986 року, а позивач [PERSON] народилася у 12 червня 1986 року. Пояснення свідка [PERSON] з приводу місця проживання [PERSON]І та [PERSON], також, не співпадає показами інших свідків, оскільки ,тільки зі слів [PERSON], вони спільно проживали на жилмассиві у Шевченківському районі біля ринку «Анголенко» у м. Запоріжжі. Свідок [PERSON] познайомилась з [PERSON] в 1986 р. після заселення [PERSON] в будинок 49-а по вул. Козача, після 1995 року, як стверджує [PERSON], [PERSON] вона не бачила та не знає, щоб він зустрічався з [PERSON] чи [PERSON]; Свідкок [PERSON], наполягаючи на тому що [PERSON] вважав себе батьком [PERSON] та постійно турбувався про неї, пояснила, що [PERSON] після 1995 р. інколи зустрічався з [PERSON] у парку «Клімова», який розташований на вул. Красній у м. Запоріжжі. Звертає на увагу той факт, що всі перелічені свідки, крім [PERSON], не бачили [PERSON] з моменту розриву стосунків з [PERSON] Вказані свідки не знають та ніколи не бачили, щоб [PERSON] допомагав у вихованні позивачки [PERSON], чи підтримував її фінансово та нічого не змогли пояснити суду з приводу того, чи мало місце ведення спільного господарства матірю дитини [PERSON] і відповідачем [PERSON] до народження дитини. Показання цих свідків ніяк не співвідносяться з довідкам з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України та МКП «Основаніє» , згідно з якими [PERSON] з 30.06.1975 р. та по день смерті 20.10.2015 р., безперервно, був зареєстрований у [INFO] «А», кв. 20. Свідок [PERSON] (невістка відповідачки) пояснила, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON] з осені 1994 р. Зі слів [PERSON], в нього ніколи не було дітей. Аналогічні пояснення надала суду свідок [PERSON] (близька подруга [PERSON]Г.). Свідок [PERSON] (близька подруга [PERSON]Г.) пояснила, що знайома з відповідачкою з 1987 р. Відносини між [PERSON] та [PERSON] почались приблизно в 1994 році, познайомились вони в 1992 році. Свідок [PERSON] (син відповідачки ) пояснив суду, що [PERSON] та його мати спільно проживали однією сімєю з 1995 р., познайомились [PERSON] з [PERSON] с 1992 р., у них склались гарні відносини. [PERSON] розповідав йому, що в нього ніколи не було сімї та дітей. Свідок [PERSON] (онук відповідачки) підтвердив суду, що [PERSON], якого він називав «дідусь», ніколи не казав, про те, що в нього є донька, або взагалі, діти. У суду відсутні підстави не довіряти показанням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вказані особи проживали однією сімєю багато років, або як [PERSON] та [PERSON] є близькими друзями [PERSON] та [PERSON] До того ж, саме відповідачкою [PERSON] було оплачені витрати на поховання [PERSON], що підтверджується копіями відповідних розрахункових документів. Позивач [PERSON]В та її мати [PERSON] ніякою участі у вказаних витратах не приймали. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] надано суду свідоцтво про народження від 02.07.1986 р. ІІІ-ЖС № у якому записано у графі батько [PERSON], тобто зовсім інша особа не померлий. Згідно з ч.2 ст.55 КпШС, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В судовому засіданні було встановлено, що запис до свідоцтва про народження був зроблений Ленінським відділом РАГС 02 липня 1986 року на підставі ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сімю Тобто, дані про дитину були записані зі слів [PERSON], матері позивачки, яка не заперечувала цей факт при розгляді справи. [PERSON] зазначено в позові, що «в кінці 1998 року її мати [PERSON] зверталася до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Однак, у звязку з тим, що питання було вирішене мирним шляхом є ухвала від 30.03.1999 року Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про закриття провадження у справі. [PERSON] 01.04.1999 року звернувся з особистою заявою до бухгалтерії «Мотор Січ» про утримання з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання [PERSON] Аліменти утримувалися до повноліття позивачки, тобто до 12.06.2004 року». Позивачкою надано завірену копію ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.03.1999 р., згідно з якою суд розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів встановив, позивач заявив про відмову від позову у звязку з тим, що сторони добровільно вирішили питання, відмова від позову не порушує права та інтереси сторін та не суперечить Закону. На підставі ст. 227 п.4 ЦПК України, суд ухвалив: прийняти відмову від позову та провадження по справі закрити. На вказане слід зауважити, що відповідно до п.4 статті 227 ЦПК України (1502-06), який був чинний в 1999 році : суд закриває провадження в справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Вказаний доказ суд оцінює як неналежний, оскільки відповідні факти та обставини судом не досліджувались та не встановлювались, розгляд даної цивільної справи про встановлення батьківства та стягнення аліментів не завершився постановленням судом рішення. Також, в якості доказу позивач [PERSON] надала суду довідку з АТ «Мотор Січ» від 05.11.15 р., згідно якої [PERSON], який працював на АТ «Мотор Січ», згідно його особистої заяви робились утримання аліментів на користь [PERSON], тобто матері [PERSON], з 01.04.1999 року по 12.06.2004 року. Згідно зі ст.82 КпШС, аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі: на одну дитину - чверті, на двох дітей - третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) батьків, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, а з осіб, які працюють за контрактом в іноземних державах, - не менше двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст.88 КпШС, аліменти на користь неповнолітніх дітей присуджуються з дня подачі заяви до суду. Як слід з вищенаведених норм КпШС, аліменти мають сплачуватись з обовязковим визначенням конкретної особи (в даному випадку - дитини) на чию користь вони стягуються. В довідці з АТ «Мотор Січ» взагалі не йдеться про виплату аліментів на користь дитини. Навпаки, в довідці зазначено, що «[PERSON] працював на АТ «Мотор Січ», з його заробітної плати, згідно особистої заяви здійснювались утримання аліментів. Аліменти утримували на користь [PERSON] в розмірі ? з/п з 01.04.99 р. по 12.06.2004 р.». Та обставина, що [PERSON] отримувала аліменти на власну користь підтверджується, також, довідкою від 09.09.2016 р. з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради, згідно з якою [PERSON] з 01.05.2003 р. по 30.06.2004 р. перебувала на обліку як матір - одиначка та отримувала державну допомогу на утримання дитини за вказаний період. При цьому, суд враховує, що чинним на той час КпШС не заборонялась добровільна сплата аліментів на користь особи, яку платник визначає за власним бажанням, в даному випадку, на утримання [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, позивачем надано суду копію страхового свідоцтва №884107, де зазначено, що [PERSON] застрахував [PERSON] на 1000 карбованців 12 травня 1987 року. Вивченням вказаного документу встановлено, що в ньому відсутні підпис самого [PERSON], або будь-якої іншої особи яка здійснювала страхування, ким саме заповнювалось вказане страхове свідоцтво встановити не можливо. Крім цього, у страховому свідоцтві вказано, що застрахована [PERSON] народилась [INFO], проте датою народження позивачки є [INFO], що ставить під обґрунтований сумнів той факт, що документ був заповнений близькою людиною (батьком, родичем) позивача, в звязку з чим, судом вказаний доказ розцінюється як неналежний. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні письмові докази, показання сторін, свідків, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем [PERSON] не обґрунтовано належними доказами факт батьківства [PERSON] щодо неї в контексті вимог статті 53 КпШС, яка вимагає встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або здобуття судом доказів, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Від проведення судово-генетичної експертизи позивач [PERSON] відмовилася. На підставі п. 8 ч.1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. На підставі ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.Тому суд, вважає, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2016 року підлягають скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed