Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа Іванівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул..Карла Маркса, № 68 смт.Петрівка Іванівського району Одеської області. Підставою звернення до суду з даним позовом є та обставина, що в належному їм будинку зареєстрований, але не проживає відповідач по справі [PERSON], тому вони просять визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON], який діє від свого імені та імені [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи при необхідності. Відповідач у судове засідання не зявився. На адресу суду повернувся конверт в якому направлялися виклики до суду з позначкою, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам , що не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги , що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки , а згідно позначки працівника поштового відділення відповідач за зазначеною адресою не проживає, тому у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений належним чином. Крім того відповідачу на адресу його фактичного проживання була направлена повістка про виклик до суду, яку відповідач згідно поштового повідомлення отримав 01.10.2015 року. Проте про причини неявки не повідомив заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, тому його неявку суд розцінює як з неповажних причин. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, тому його неявку суд розцінює як з неповажних причин, тому суд вважає розглянути справу у їх відсутність. Враховуючи вищезазначене зі згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - уразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом на підставі поданих позивачкою доказів встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул..Карла Маркса, №68 смт.Петрівка Іванівського району Одеської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Згідно домової книги та відповіді адресного бюро відповідач по справі [PERSON] зареєстрований у житловому будинку який знаходиться за адресою: вул..Карла Маркса, №68 смт.Петрівка Іванівського району Одеської області. Підставою звернення до суду з даним позовом є та обставина, що в належному їм будинку зареєстрований, але не проживає більше 1 року відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою Перівської селищної ради Іванівського району Одеської області. Відповідач по справі [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу та до 2013 року відповідач проживав в даному будинку з позивача, а з 30 грудня 2013 року по теперішній час проживає в [INFO], тобто відповідач відсутній за місцем реєстрації понад 1 рік. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст..316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи перевіривши обставини справи доказами, які прилучені до матеріалів справи, у відповідності до ст..72 ЖК України згідно якої в судовому порядку може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням , тому суд вважає , що позов необхідно задовольнити . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України та позов про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved