Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з уточненими позовними вимогами до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, в обґрунтування вимог зазначивши, що з лютого 2001 року вони разом з [PERSON] стали мешкати за адресою: [ADDRESS]. У подальшому, а саме з літа 2006 року, позивачі стали мешкати за вказаною адресою самостійно, [PERSON], переїхала мешкати у [ADDRESS]. З того часу вони користуються та володіють зазначеною квартирою та належними до неї господарськими будівлями, підтримують в охайному, придатному до експлуатації стані, використовують як господарі для власних потреб за їх цільовим призначенням, користуються квартирою відкрито, безперервно, як своєю, права третіх осіб не порушують. На момент звернення з позовом до суду до позивачів звернулась відповідач та повідомила, що вказана квартира належала її чоловіку [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1994р. [INFO] [PERSON] помер. Відповідач є спадкоємицею першої черги на майно померлого. Враховуючи це, вона запропонувала позивачам звільнити квартиру, або сплатити на її користь його вартість у розмірі 22000 грн. Позивачі не згодні з позицією відповідача, бо вважають себе власниками квартири, оскільки проживають в ній та користується нею відкрито і безперервно більше ніж 10 років, сплачують комунальні платежі та підтримують квартиру у належному стані. Позивачі просять суд постановити рішення, яким визнати за ними право приватної власності за набувальною давністю в рівних частках по 1/8 частці за кожним на житловий [ADDRESS], загальною площею 47,0 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, до якої належать господарські будівлі та споруди: «Є» - літня кухня, «Ж» - сарай, «З» - вбиральня, «І» - душ, «Б» - 1/4 частина сараю, загальною площею усього будинку 150,1 кв.м, житловою площею 84,0 кв.м, до якого належать господарські будівлі та споруди: «В,Є» - літні кухні, «Ж,Г» - сараї, «З,Д» - вбиральні, «І» - душ, «Б» - сарай. У судове засідання позивачі не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.ст.8, 124 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ст.317 ч.1, 319 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування, розпорядження майном і він реалізує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1994р., виданого Госпрозрахунковим бюро по оформленню документів на приватизацію житла при житвідділі виконкому м.Свердловська, реєстр №2444/11. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.02.2011р. виконавчим комітетом Шахтарської селищної ради м.Свердловська Луганської області, [PERSON] помер [INFO] Відповідно до наданого технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, квартира [ADDRESS], має розмір загальної площі 47,0 кв.м, житлової площі - 27,4 кв.м, до неї належать господарські будівлі та споруди: «Є» - літня кухня, «Ж» - сарай, «З» - вбиральня, «І» - душ, «Б» - 1/4 частина сараю, та ця квартира є 1/4 частиною житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 150,1 кв.м, житловою площею 84,0 кв.м, до якого належать господарські будівлі та споруди: «В,Є» - літні кухні, «Ж,Г» - сараї, «З,Д» - вбиральні, «І» - душ, «Б» - сарай. Відповідно до Рішення щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, складеного державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції Луганської області Лєйман І.Є., за квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], обтяжень речових прав не має. Відповідно до повідомлення №62/01-16 від 20.01.2014р. Першої Свердловської державної нотаріальної контори щодо майна померлого [INFO] [PERSON] згідно даних інформаційної довідки №33427558 від 06.03.2013р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа станом на 20.01.2012р. не відкривалась. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. У відповідності зі ст.331 ГК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позивачі добросовісно заволоділи зазначеною квартирою, самостійно повністю користуються та володіють нею більше ніж 10 років, підтримують в охайному, придатному до експлуатації стані, користуються квартирою відкрито, безперервно, як своєю, права третіх осіб не порушують, то вони набувають право власності на цю квартиру, та суд вважає, що за позивачами повинно бути визнано право власності на це нерухоме майно. На підставі ст.ст.316,328,331,344,346 ЦК України,

Outcome: approved