Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ», про припинення іпотеки. Обгрунтовуючі позовні вимоги посилаються на те, що 15.09.2004 р. між позивачами [PERSON], [PERSON] та відповідачем ВАТ Банк «Біг Енергія» було укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS] на забезпечення виконання кредитного договору [PERSON] від 14.09.2004р. № 11/07-09-2004, за яким останньому банком надавався кредит в розмірі 50 000 грн. до 14.09.2006 р. під відсотки. 15.09.2004 р. та 13.04.2005 р. приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу внесли записи до державних реєстрів заборон та іпотек про арешт і заборону відчуження квартири [ADDRESS]. 17.10.2005 р., з наявних у позивачів документів, кредит [PERSON] був повністю, включаючи відсотки, погашений і відповідач ВАТ Банк «Біг Енергія» пообіцяв зняти арешт і скасувати заборону відчуження квартири, однак цього не зробив, як з'ясували нещодавно позивачі, і до цього часу. Записи в державних реєстрах є чинними на даний час, що обмежує права позивачів, як співвласників квартири. Звернення позивачів до приватного нотаріуса з заявою про зняття заборони відчуження та арешту з квартири у зв'язку з припиненням договору іпотеки, було відхилено через відсутність необхідних документів, та запропоновано звертатись до суду з даним позовом. В судовому засіданні 14.03.2017 р. позивачі підтримали позовні вимоги та просили суд в подальшому слухати справу у їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечували, про що через канцелярію суду було подано відповідну заяву. Представник відповідача ВАТ Банк «Біг Енергія» в судові засідання не з'являвся, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечували позивачі. Представник третьої особи [PERSON] позов підтримав та просив про його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 15 вересня 2004 р. між ВАТ Банк «БІГ Енергія», в особі Першого заступника Голови Правління Ломакіна О.О. та [PERSON] було укладено кредитний договір №11/07-09-2004 на споживчі цілі. Відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 50 000 грн. зі сплатою 21% річних та з кінцевим терміном погашення до 14 вересня 2006 р. Пунктом 2.1. кредитного договору №11/07-09-2004, передбачено забезпечення виконання [PERSON] прийнятих на себе зобов'язань згідно всіх умов цього договору ВАТ Банк «БІГ Енергія» прийняло поруку ТОВ «Некос-Ріелті» згідно договору поруки №32/07-09-2004 від 15.09.2004 року і іпотеку квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно копії договору іпотеки від 15.09.2004 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. 15.09.2004 р. за р.№97, ВАТ Банк «Біг Енергія», в особі Бондаренка В.В., який діяв на підставі довіреності та [PERSON], [PERSON] уклали цей договір, відповідно до якого позивачі як іпотекодавці на забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, передали в іпотеку ВАТ Банк «Біг Енергія» належну їм в рівних частинах згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 31.07.1998 р. за №10040 та зареєстрованого в БТІ м. Києві 03 серпня 1998 р. під №2466, квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). 15.09.2004 р. та 13.04.2005 р. приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Іванов П.Ю. та Іванова О.П. внесли записи до державних реєстрів заборон та іпотек про арешт і заборону відчуження квартири [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. 17.10.2005 р. кредит [PERSON] був повністю, включаючи відсотки, погашений, що підтверджується копіями квитанцій. Відповідач ВАТ Банк «Біг Енергія» в свою чергу повинен був зняти арешт і скасувати заборону відчуження квартири, однак цього не зробив. Записи в державних реєстрах є чинними на даний час, що обмежує права позивачів, як співвласників квартири. Згідно відповіді Національного банку України від 09.09.2016 р.№20-0004/75580 на запит позивача [PERSON] зазначено, що у зв'язку із закінчення строку ліквідаційної процедури Банку - ВАТ Банк «Біг Енергія», його непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів Банку передані Національним банком України ТОВ «Брокінвестгруп» на підставі договору № 33-Л від 28.01.2014р. Право вимоги за кредитним договором від 14.09.2004 р. № 11/07-09-2004, укладеним між [PERSON] та ВАТ Банк «Біг Енергія», до ТОВ «Брокінвестгруп» не переходили. Документи за цим договором не передавались на архівне зберігання НБУ (а.с.8-9). Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з тлумачним словником сполучник «або» вживається на означення того, що з ряду перелічуваних предметів (явищ тощо) можливий тільки один. Тобто вже при визначенні законодавцем порядку виникнення та застосування іпотеки (ст. 3 закону) поряд із її похідним характером від основного зобов'язання (пов'язаності з ним) закладається альтернативність її дійсності: як до припинення основного зобов'язання, так і до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зобовязання забезпечене іпотекою виконане в повному обсязі, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved