Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Боярська міська рада, про виділ майна в натурі із спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі є власниками 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2015 року, який укладений між ними та [PERSON] .. Будинок перебуває у приватній спільній частковій власності в рівних частинах у позивачів та [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] .. Зважаючи на фактичне використання позивачами та відповідачем окремих приміщень будинку, господарських будівель і споруд, та не досягненням згоди щодо виділу в натурі своєї частини, вони звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили виділити в натурі частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами та встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій знаходиться вказане домоволодіння, шляхом виділення конкретної частини земельної ділянки кожному власнику будинку пропорційно часткам власності. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому вказувала, що вимоги про виділення в натурі 1/2 частини житлового будинку (квартири [ADDRESS] ) можуть бути задоволені тільки з врахуванням фактичного поділу житлового будинку та господарських споруд, а вимоги щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою не можуть бути задоволені, оскільки до позивачів перейшло право користування тією частиною земельної ділянки на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього власника будинку. У судове засідання позивачі [PERSON] і [PERSON] і представник позивача не з`явились, позивачі подали заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримали та просили задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] і представник відповідача не з`явились, проти позову заперечували в частині вимог, що стосується встановлення порядку користування земельною ділянкою, просили відмовити в задоволенні позову в цій частині, в решті вимог не заперечували проти задоволення позову. У судове засідання представник третьої особи Боярської міської ради не з`явився, третя особа повідомлялась належним чином про розгляд справи, причини неявки не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Рішення Боярської міської ради VI скликання чергової 44 сесії № 44/2055 від 10.04.2014 року затверджено схему розподілу присадибної земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , по згоді співвласників будинковолодіння, згідно якої в користування гр. [PERSON] переходить частина земельної ділянки площею 685 кв.м., гр. [PERSON] - частина земельної ділянки площею 685 кв.м. Згідно Рішення Боярської міської ради VI скликання чергової 65 сесії № 65/2956 від 15.09.2015 року надано гр. [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0668 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] за рахунок земель запасу Боярської міської ради (землі житлової та громадської забудови). Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 05.10.2015 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] вказано про такі приміщення, будівлі і споруди, як: Квартира [ADDRESS] має такі приміщення, як: коридор (приміщення 1-1) загальною площею 8,7 кв.м.; ванна кімната (приміщення 1-2) загальною площею 3,3 кв.м.; комора (приміщення 1-3) загальною площею 1,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-4) загальною площею 20,5 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-5) загальною площею 7,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-6) загальною площею 12,0 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-7) загальною площею 12,0 кв.м.; кухня (приміщення 1-8) загальною площею 10,3 кв.м.; тамбур (приміщення 1-І) загальною площею 2,9 кв.м. Загальна площа квартири [ADDRESS] має такі приміщення, як: коридор (приміщення 2-1) загальною площею 8,1 кв.м.; кухня (приміщення 2-2) загальною площею 11,4 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-3) загальною площею 21,6 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-4) загальною площею 11,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-5) загальною площею 11,7 кв.м.; ванна кімната (приміщення 2-6) загальною площею 3,2 кв.м. Загальна площа квартири № 2 становить 67,8 кв.м. Житлова прибудова (літ. А1-1, А2-1); Літня кухня (літ. Б, Г); Сарай (літ. В, Д); Погріб (літ. Е, Л); Вбиральня (літ. Ж); Колодязь (№ 1); Огорожа (№ 2-5). 27.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] , [PERSON] прийняли вказану частину житлового будинку у рівних частках кожному, що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 46364221 від 27.10.2015 року. Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 04.12.2015 року на ім`я [PERSON] вказано, що: Квартира [ADDRESS] має такі приміщення, як: коридор (приміщення 1-1) загальною площею 8,7 кв.м.; ванна кімната (приміщення 1-2) загальною площею 3,3 кв.м.; комора (приміщення 1-3) загальною площею 1,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-4) загальною площею 20,5 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-5) загальною площею 7,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-6) загальною площею 12,0 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-7) загальною площею 12,0 кв.м.; кухня (приміщення 1-8) загальною площею 10,3 кв.м.; тамбур (приміщення 1-І) загальною площею 2,9 кв.м. Загальна площа квартири [ADDRESS] має такі приміщення, як: коридор (приміщення 2-1) загальною площею 8,1 кв.м.; кухня (приміщення 2-2) загальною площею 11,4 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-3) загальною площею 21,6 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-4) загальною площею 11,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-5) загальною площею 11,7 кв.м.; ванна кімната (приміщення 2-6) загальною площею 3,2 кв.м. Загальна площа квартири № 2 становить 67,8 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.12.2015 року. [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] , подала до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори заяву від 23.02.2016 року про прийняття спадщини. Згідно Висновку експерта № 2665 від 30.10.2018 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 369/10165/17 вказано, що: Сформований порядок користування будовою житлового будинку пропонується як єдиний варіант розподілу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , враховуючи особливості об`ємно-планувальних рішень і розташування (забудову) житлового будинку і надвірних будівель на земельній ділянці, а саме: В особистому користуванні [PERSON] : Квартира № 1: коридор (приміщення 1-1) загальною площею 8,7 кв.м.; ванна кімната (приміщення 1-2) загальною площею 3,3 кв.м.; комора (приміщення 1-3) загальною площею 1,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-4) загальною площею 20,5 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-5) загальною площею 7,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-6) загальною площею 12,0 кв.м.; житлова кімната (приміщення 1-7) загальною площею 12,0 кв.м.; кухня (приміщення 1-8) загальною площею 10,3 кв.м.; тамбур (приміщення 1-І) загальною площею 2,9 кв.м. Загальна площа квартири № 1 становить 79,3 кв.м. До квартири [ADDRESS] в пропонованому варіанті розподілу закріплені сарай (літ. В), сарай (літ. Д), погріб (літ. Е), вбиральня (літ. Ж). Вартість цієї частини домоволодіння складатиме 352 207,00 грн. В особистому користуванні [PERSON] , [PERSON] : Квартира № 2: коридор (приміщення 2-1) загальною площею 8,1 кв.м.; кухня (приміщення 2-2) загальною площею 11,4 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-3) загальною площею 21,6 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-4) загальною площею 11,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-5) загальною площею 11,7 кв.м.; ванна кімната (приміщення 2-6) загальною площею 3,2 кв.м. Загальна площа квартири № 2 становить 67,8 кв.м. До квартири [ADDRESS] в пропонованому варіанті розподілу закріплені літня кухня (літ. Б), літня кухня (літ. Г), погріб (літ. Л). Вартість цієї частини домоволодіння складатиме 373 811,00 грн. При цьому, в спільному користуванні наступні споруди: колодязь (№ 1), огорожа (№2-5). Вартість цієї частини домоволодіння складатиме 36 706,00 грн. Реальна частка доля [PERSON] складатиме 49/100. Реальна частка доля [PERSON] , [PERSON] складатиме 51/100. Лінія порядку користування земельною ділянкою показана на схемі Додатка 2. Площа частини земельної ділянки, що прилягає до квартири [ADDRESS] , становить 685,00 кв.м. Виїзд на провулок з вказаної частини земельної ділянки для власника квартири [ADDRESS] технічно можливий. Площа частини земельної ділянки, що прилягає до квартири [ADDRESS] , становить 685,00 кв.м. Виїзд на провулок з вказаної частини земельної ділянки для власника квартири [ADDRESS] технічно можливий тільки з боку сусідньої земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] на дату проведення експертизи становить: 762 724,00 грн. Згідно описової частини висновку експерта вказано, що враховуючи, що реальні частки в результаті проведення розподілу житлового будинку по даному варіанту (сформований порядок користування) на дві автономні, ізольовані квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , склали 49/100 і 51/100 реальні частини, необхідно передбачити грошову компенсацію, яку власник кв. [ADDRESS] ( [PERSON] , [PERSON] ) виплачує власнику кв. [ADDRESS] ( [PERSON] ): 10 802,00 грн.. Також згідно описової частини висновку експерта вказано, що варіанти роздільного користування двором співвласниками будинку може бути запропонований в разі, коли можливо створити з кожної частини двору виїзд на вулицю (провулок, площа). В іншому випадку має бути запропонований варіант, за яким двір залишається в загальному користуванні співвласників будинку. В судовому засіданні був допитаний в якості експерта [PERSON] , який надав свої пояснення що стосується проведеної експертизи, і зазначив, що поділити будинок можливо лише згідно встановленого порядку користування між сторонами. У відповідності до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Змістом ст. 358 Цивільного кодексу України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положення ст. 364 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказано, що: П. 19 У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Враховуючи вищезазначені обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями може бути виділений в натурі між сторонами з відповідним приляганням до виділених в натурі частин будинку частин земельної ділянки по 685,00 кв.м. кожній стороні згідно додатку № 2 до висновку експерта № 2665 від 30.10.2018 року, однак враховуючи необхідність забезпечити безперешкодний доступ (прохід, проїзд) кожної сторони до своєї частини будинку, то суд залишає двір будинку в загальному користуванні співвласників будинку, оскільки неможливо створити з кожної частини двору виїзд на вулицю (провулок, площу) без порушення прав інших осіб. Крім того, у зв`язку із проведенням розподілу житлового будинку, як зазначено в додатку № 2 до висновку експерта № 2665 від 30.10.2018 року, на дві автономні, ізольовані квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , що складає 49/100 і 51/100 реальних частин, то власники кв. [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] виплачують в рівних частинах грошову компенсацію власнику кв. [ADDRESS] [PERSON] в розмірі 10 802,00 грн.. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, і слід виділити в натурі [PERSON] та [PERSON] 1/2 частину із спільної часткової власності житлового будинку [ADDRESS] , а саме квартиру [ADDRESS] , яка складається з таких приміщень, як: коридор (приміщення 2-1) загальною площею 8,1 кв.м.; кухня (приміщення 2-2) загальною площею 11,4 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-3) загальною площею 21,6 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-4) загальною площею 11,8 кв.м.; житлова кімната (приміщення 2-5) загальною площею 11,7 кв.м.; ванна кімната (приміщення 2-6) загальною площею 3,2 кв.м. Загальна площа квартири № 2 становить 67,8 кв.м.; житлову прибудову (літ. А2-1); прибудову (літ. а); ганок (літ. а'); літню кухню (літ. Б); літню кухню (літ. Г); погріб (літ. Л), та виділити в користування [PERSON] та [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , а саме 685,00 кв.м. по лінії згідно додатку № 2 до висновку експерта № 2665 від 30.10.2018 року; Залишити двір будинку [ADDRESS] , колодязь (№ 1), огорожу (№ 2-5) в загальному користуванні співвласників будинку - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за проведення розподілу житлового будинку в розмірі 5 401,00 грн.; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 5 401,00 грн.. В решті позову суд відмовляє у його задоволенні. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: partial