Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 1/3 частина будинковолодіння по вул.Широка, 10 в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області та земельна ділянка, площею 1, 03 га, що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради. Поряд з тим, зазначили, що на дану спадщину вони претендують як спадкоємці за заповітом, оскільки ще за життя, а саме, 19 квітня 2012 року, померлий склав заповіт, яким заповів все своє майно їм. Після його смерті вони прийняла спадщину, подавши заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини, проте свої спадкові права на частину будинковолодіння та земельну ділянку, оформити не можуть, оскільки приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок, а також у зв»язку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. А тому, просили суд визнати за ними, як за спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], зокрема за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул.Широка, 10 в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області, а за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1, 03 га, що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради Борщівського району Тернопільської області. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивачів адвокат [PERSON] до суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує повністю. Від селищного голови [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просив справу слухати у відсутності відповідача - представника Мельнице-Подільської селищної ради. Третя особа [PERSON] на розгляд справи не з»явилася. В доданій до матеріалів справи заяві, просила справу слухати у її відсутності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 24 грудня 2013 року в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 164014, виданого 25 грудня 2013 року Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Ще за життя, а саме 19 квітня 2012 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу [PERSON], а належну йому земельну ділянку площею 1, 03 га, розташовану на території Дзвиняцької сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №718823, заповів позивачу [PERSON], що сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено копією заповіту від 19 квітня 2012 року, посвідченого секретарем Дзвиняцької сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за №19. Після смерті [PERSON] позивачі фактично прийняли спадщину, подавши заяви до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме позивачу [PERSON] на 1/3 частину будинковлодіння в с.Дзвинячка по вул.Широка, 10 було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, а позивачу [PERSON] - на земельну ділянку площею 1, 03 га, що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради, у зв»язку із втратою державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №718823. Наведене вбачається з листів приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] №№342/02-14, 343/02-14 від 26.04.2016 року, матеріалів спадкової справи № 62/2016 відкритої щодо майна померлого [PERSON] 16.03.2016 року. Судом встановлено, що будинковолодіння, в якому проживав померлий [PERSON] відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) він, його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] були єдиними його членами, що стверджено копією особового рахунку з погосподарської книги Дзвиняцької сільської ради, особовий рахунок 64, на ім»я [PERSON] за 1991 1995 роки, довідкою Мельнице Подільської селищної ради №4546 від 17.03.2016 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій основі набули право, кожен на 1/3 частину будинковолодіння № 10, в якому проживали, та яке розташоване по вул.Широка, 10 в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області, проте, у визначеному порядку своє право власності на вказаний нерухомий обєкт не оформили, та у відповідному органі не зареєстрували. З витягу з рішення №46 15 сесії 21 скликання Дзвиняцької сільської ради Борщівського району від 12 листопада 1993 року вбачається, що [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 29 га, з них для обслуговування житлового будинку 0, 15 га та 0, 14 га для ведення особистого підсобного господарства. З витягу з рішення №100 19 сесії 3 скликання Дзвиняцької сільської ради від 06.06.2001 року, [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 46 га для ведення особистого підсобного господарства. В свою чергу, судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1, 03 га, що знаходиться на території Дзвиняцької сільської ради згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №718823, що вбачається з копії такого. Вартість даної земельної ділянки власником якої є [PERSON], становить 33118, 95 грн. (витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданий відділом Держгеокадастру у Борщівському районі Тернопільської області). Також встановлено, що зокрема вбачається із звіту про ймовірну причину виникнення пожежі, яка мала місце 16.12.2013 року в літній кухні що в с.Дзвиняка Борщівського району, власником якої є [PERSON], вогнем знищено, окрім іншого, державний акт на право власності. Як вбачається з наданої представником позивача газети Галицький вісник №50 (252) за 16 грудня 2016 року, у ній розміщено оголошення про те, що знищений під час пожежі державний акт на право власності на землю, площею 1, 03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії Р2 №718823, зареєстрований в книзі реєстрацій за №528 від 27.08.2002 року, виданий на імя [PERSON] [PERSON], вважати недійсним. Судом встановлено, що окрім позивачів, як спадкоємців за заповітом, спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON] є [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини, подавши до приватного нотаріуса [PERSON] відповідну заяву. Інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли. Зазначене випливає з інформації приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] за № 342/02-14 та за №343/02-14 від 26.04.2016 року, крім того, вказані обставини, також стверджені матеріалами спадкової справи № 62/2016 відкритої щодо майна померлого [PERSON] 16.03.2016 року, матеріалами спадкової справи № 204 відкритої щодо майна померлої [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 22 жовтня 2015 року, виготовленого Борщівським районним бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 10 по вул. Широка в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області становить 145791 грн. Відповідно до ст. ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, аналізуючи всі досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за заповітом, мають право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], і за ними слід визнати, зокрема за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинковолодіння з такою ж часткою надвірних будівель та споруд по вул.Широка, 10 в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області, а за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1, 03 га, розташовану на території Дзвиянцької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, вартістю 33118, 95 грн. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та

Outcome: approved