Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить зобовязати [PERSON] сільську раду Пустомитівського району, Львівської області відновити порушене моє право у користуванні присадибною земельною ділянкою і встановити межі моєї земельної ділянки в с.Гамаліївка , Пустомитівського району в таких розмірах : шириною 18 м 20 см від сільської дороги, а з врахуванням межі стежки до ріки - 18 м 50 см, шириною зі сторони ріки- 26 м, а з врахуванням межі стежки до ріки- 26 м 50 см, довжиною - 73 м. В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що на підставі договору дарування, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського райоиного нотаріального округу [PERSON] 24 січня 2002 року, їй належить будинковолодіння № 156 по вул. Грушевського в с.Гамаліївка, Пустомитівського району Львівської області, що складається з житлового будинку, трьох сараїв, криниці вбиральні. Право власності зареєстроване 7 лютого 2002 року у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оціню за реєстровим № 40, про що видане реєстраційне посвідчення серії КММ № 070015. З довідки Гамалівської сільської ради від 3.08.2007 року за № 319, вбачається, що за будинковолодінням рахується 0,23 га присадибної земельної ділянки. В натурі є 0. 2343 га шириною зі сторони дороги 16,0 м, зі сторони пасовища-23м, довжиною 119,4 м ( абрис від 12.08.2004 р.). Однак, з таким периметром присадибної земельної ділянки позивачка не погоджується, оскільки він суперечить первісним письмовим документа ! про розміри і периметр земельної ділянки, виділеної її дідусеві [PERSON] під забудову. На підставі дозволу № 121 від 23.09.1957 року виконкому куликівської районної ради депутатів трудящих Львівської області, виданого на підставі рішення гамаліївської сільської ради від 18.08.1957 року № 47 [PERSON] отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку в с. Гамаліївка з периметром шириною 18 м. 20 см. від сільської дороги, а з врахуванням межі стежки до ріки 18 м 50 см.шириною зі сторони ріки 26 м., а з урахуванням межі стежки до ріки 26 м. 50 см. довжиною 73 м. Позивачка вказує, що за вказаним будинковолодінням згідно погосподарської книги № 1 [PERSON] сільської ради в 1955-1957 p.p. значилася в користуванні земельна ділянка площею 0,27 га, в т.ч під будинком 0,01 га. Ця обставина підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 23.10.2010 року № 13 та Повідомленням № 58-9352 від 27.01.1957 року про сплату сільськогосподарського податку і обовязкову поставку державі сільськогосподарської продукції [PERSON] Згідно довідок [PERSON] сільської ради і згаданих вище офіційних документів та фактичним обміром присадибної ділянки площа спірної земельної ділянки становить від 0,2343 га до 0,27 га. Позивачка вказує, що не згідна з існуючими межами земельної ділянки. Для вирішення спору, щодо меж земельної ділянки [PERSON] неодноразово зверталася в письмовій і усній формі до [PERSON] сільської ради. Однак, їй було дано відповідь від 9.08.2004 р. що встановити межі земельних ділянок за даними 1957 року неможливо, оскільки в сільській раді не збереглися документи, згідно яких можна було б встановити межі в населеному пункті станом на 1957 рік. Порушення меж земельної ділянки призвело до того, що [PERSON] земельна ділянка якої є суміжною до спірної приватизувала належну їй присадибну земельну ділянку прихопивши частину спірної землі. [PERSON] сільська рада допустила бездіяльність при розгляді звернень з приводу встановлення меж присадибної земельної ділянки в периметрах, визначених Дозволом № 121 від 1957 року на будівництво житлового будинку [PERSON] На підставі наведеного позивачка просить суд позов задоволити. В судому засіданні представники позивачки [PERSON] за дорученням [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять суд задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, однак від сільського голови надійшла заява в якій він просить суд справу слухати у відсутності представника сільської ради. В судове засідання третя особа [PERSON]П, не зявилася, однак від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги позивачки не визнає. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилася, однак від її представника [PERSON] надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги позивачки не визнає. Проаналізувавши доводи позивачки та матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинковолодіння № 156 по вул. Грушевського в с.Гамаліївка, Пустомитівського району Львівської області, Право власності зареєстроване 7 лютого 2002 року у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим № 40, про що видане реєстраційне посвідчення серії КММ № 070015. З довідки Гамалівської сільської ради від 3.08.2007 року за № 319, вбачається, що за будинковолодінням рахується 0,23 га присадибної земельної ділянки. В натурі є 0. 2343 га шириною зі сторони дороги 16,0 м, зі сторони пасовища-23м, довжиною 119,4 м ( абрис від 12.08.2004 р.). В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що в наслідок протиправних дій [PERSON] сільської ради порушено межі її присадибної земельної ділянки відносно сусідніх земельних ділянок, а саме : при проведенні приватизації сусідньої земельної ділянки незаконно захоплено частину належної їй земельної ділянки. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Такі ж вимоги встановлюються ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; Згідно ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно ч. 1 ст. 159 Земельного кодексу України, земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим фактичним обставинам справи, встановлено, що з приводу невідповідності меж прибудинкової земельної ділянки позивачка [PERSON] в установленому законом порядку до органів місцевого самоврядування, зокрема до відповідача [PERSON] сільської ради не зверталась, жодних рішень сільською радою з приводу меж земельної ділянки позивачки та сусідніх земельних ділянок не приймалось. Обставини на які покликається позивачка, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах та матеріалах справи, зокрема позивачкою не представлено жодних доказів порушення [PERSON] сільською радою її прав та інтересів, зокрема вчинення дій, що призвели до порушення меж належної їй земельної ділянки, з боку відповідача та третіх осіб. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, а тому в їх задоволені слід відмовити.

Outcome: dismissed