Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись з цивільним позовом до відповідача Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просять визнати за [PERSON] та [PERSON] по ? ідеальній частці на право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 65,5 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: Пд/А-1 - погріб, а1 - східці, Б - літня кухня/сарай, В - сарай, У - вбиральня, №1 - хвіртка, №2,3 - огорожа, №4 - хвіртка та за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5420 га, розташовану на території Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 01.11.2001 року. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 23.01.2006 року. До кола спадкової маси після її смерті увійшло право власності на вказану земельну ділянку та домоволодіння. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] розпорядилася, заповівши жилий будинок з всіма господарськими будівлями, належний їй на праві особистої власності, позивачам у цій справі, а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5420 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 01.11.2001 року - [PERSON], що підтверджується заповітом від 06.10.2000 року, посвідченим Гнатишин С.С. секретарем Чижиківської сільської ради. Позивачі стверджують, що вони фактично прийняли спадщину, оскільки згідно із ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Проте не мають можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - державний акт на право власності на земельні ділянки серія [NUMBER] від 01.11.2001 року був втрачений. Документи на право власності на вказаний житловий будинок спадкодавцем належним чином оформлено не було, незважаючи на те, що цей процес було розпочато. Мати позивачів за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію їх права на спадкування через нотаріальну контору. Разом з тим, як вбачається з п. 2.19.4. Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №95 від 18.04.2005 року (що діяла на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), житлові будинки (квартири) державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, приватизовані або придбані населенням, ураховуються в погосподарській книзі як такі, що є у приватній власності громадян. Так, згідно довідки №684 від 03.06.2006 року, виданої Чижиківською сільською радою, житловий будинок №11, 1987 року будівництва, розташований по [ADDRESS], згідно відомостей погосподарського обліку, рахується за спадкодавцем [PERSON]. Таким чином, виникнення права власності на житловий будинок, на час завершення будівництва, не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердженням належності особі власності на майно є відповідні записи в погосподарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, через, що позивачі позбавлені змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивачі не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просить здійснювати у її відсутності. Третя особа без самостійних вимого у судове засідання не з'явилась, однак від нього надійшла заява в якій щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивачів є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 23.01.2006 року. До складу спадкової маси після її смерті, у відповідності до ст.. 1218 ЦКУ України, увійшов житловий будинок, 1987 року будівництва, загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею - 65,5 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою А-1. До будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: Пд/А-1 - погріб, а1 - східці, Б - літня кухня/сарай, В - сарай, У - вбиральня, №1 - хвіртка, №2,3 - огорожа, №4 - хвіртка. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом від 14.06.2006 року. Також до складу спадкової маси увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5420 га, розташована на території Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 01.11.2001 року. Ці обставини також підтверджуються довідкою №684 від 03.06.2006 року, виданою Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. За життя [PERSON] своїм майном розпорядилася, заповівши жилий будинок з всіма господарськими будівлями, належний їй на праві особистої власності, позивачам у цій справі, а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5420 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 01.11.2001 року - [PERSON], що підтверджується заповітом від 06.10.2000 року, посвідченим Гнатишин С.С. секретарем Чижиківської сільської ради. Як стверджується свідоцтвами про народження, батьками позивачів [PERSON] та [PERSON] визнаються [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки №684 від 03.06.2006 року виданою Чижиківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] до дня смерті [INFO], постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. На момент її смерті разом нею постійно проживали сини [PERSON] та [PERSON]. На даний час позивачі не мають можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на земельні ділянки серія [NUMBER] від 01.11.2001 року був втрачений спадкодавцем та не може бути відновлений. Документи на право власності на вказаний житловий будинок спадкодавцем належним чином оформлено не було, незважаючи на те, що цей процес було розпочато. Мати позивачів за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію їх права на спадкування через нотаріальну контору. Разом з тим, як вбачається з п. 2.19.4. Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №95 від 18.04.2005 року (що діяла на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), житлові будинки (квартири) державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, приватизовані або придбані населенням, ураховуються в погосподарській книзі як такі, що є у приватній власності громадян. Так, згідно довідки №684 від 03.06.2006 року, виданої Чижиківською сільською радою, житловий будинок №11, 1987 року будівництва, розташований по [ADDRESS], згідно відомостей погосподарського обліку, рахується за спадкодавцем [PERSON]. Таким чином, виникнення права власності на житловий будинок, на час завершення будівництва, не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердженням належності особі власності на майно є відповідні записи в погосподарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, через, що позивачі позбавлені змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року №Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Outcome: approved