Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2004 року, який 19 березня 2013 року розірвано за рішенням суду. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. За рішенням суду від 01 червня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно починаючи з 11.05.2005 року і до повноліття сина. Позивачка вказує, що на даний час їхній спільний син [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому, тому просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються та стягувати їх у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав відзив на позовну заяву в якому не погоджується з доводами позивача, вказує на втрату працездатності на 70%, наявність другої групи інвалідності та наявність на утриманні матері пенсіонерки, що на його думку є підставою для відмови у позові. Від представника відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшли доповнення до відзиву де він вказує на те, що предметом спору є збільшення розміру аліментів, а не зміна форми визначення аліментів. Крім того, його довіритель погашає утворену заборгованість за аліментами та в силу обставин наведених у відзиві має право на зменшення розміру аліментів однак згоден сплачувати їх у визначеному судом раніше розмірі. Олгянувши позовну заяву та додатки до неї, зясувавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 лютого 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2013 року. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтво про народження серії І-ОК №024668. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з 11.05.2005 року і до повноліття дитини. Відповідно до довідки-розрахунку по аліментам, станом на 31.03.2018 року заборгованість [PERSON] становить 26 695,16 грн. Позивачкою в якості доказу надано заяву від [PERSON] датовану 24.04.2018 року, за змістом якої остання займається репетиторством з англійської мови, які відвідує [PERSON] тричі на тиждень по 1 год.. Згідно заяви [PERSON] від 24.04.2018 року, остання працює фітнес-тренером в ЦТДЮ «Соняшник», а саме студія «Фортуна», а її заняття дійсно відвідує [PERSON], [INFO] тричі на тиждень по 1 год. На підтвердження заперечень викладених у відзиві відповідачем надано суду Свідоцтво про хворобу №14/ЗВ Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Київській області» від 15 січня 2016 року, за змістом якого [PERSON] має гіпертонічну хворобу ІІ ст., кризовий перебіг, неускладнений гіпертонічний криз, 04.01.16р. та ін. Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК АВ №0778015 [PERSON] з 01.06.2017 року має другу групу інвалідності довічно. Як вбачається з довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0006981, дата огляду 17.05.2016 року, [PERSON] втрати працездатність на 70%. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Київській області та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою №1018000206 ГУ ПФУ в Київській області від 17.04.2018 року, а згідно Довідки від 12.04.2018 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді водія авторнаспортних засобів у ПАТ «Білоцерківський автобусний парк» з 06.09.2016 року. Мати відповідача [PERSON] є особою, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №128594, а з 08.07.2010 року і довічно має третю групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК серії КИО-1 №360006. [PERSON] перебуває на обліку в Білоцерківському ОУ ПФУ та отримує пенсію по інвалідності. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Підстави для зміни розміру аліментів визначені законодавцем у ч.1 ст.192 СК України, яка регламентує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Предметом доказування для позивача у справі про зміну розміру аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, яка дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, який вже присуджено за рішенням суду. Відповідно до ч.3,4 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. На підтвердження заявлених вимог позивачка надає заяви від репетитора та фітнес тренера з якими займається син [PERSON] датовані 24.04.2018 року, а також довідку ультра звукового дослідження від 03 серпня 2011 року. Суд не бере до уваги зазначені докази та не дає їм правову оцінку, оскільки вони не стосуються предмета доказування. Суд звертає увагу позивачки, що витрати на розвиток здібностей дитини, її хворобу, каліцтво тощо є додатковими витратами на дитину, участь батьків у таких витратах врегульована статтею 185 СК України. Питання стягнення додаткових витрат на дитину може бути предметом окремого позову. Суд відхиляє довідку-розрахунок по аліментам №28358 від 25.04.2018 року про заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на підтвердження позовних вимог, оскільки вона не підтверджує заявлені вимоги, а сам спір щодо заборгованості відповідача по сплаті аліментів може бути вирішено окремо за правилами ст.195 СК України. В той же час, за змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд відхиляє доводи відповідача та його представника, щодо відсутності законних підстав у позивачки просити суд змінити розмір аліментів що стягуються із частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму. Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). В той же час, позивачка не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни матеріального стану у відповідача, який дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Доводи відповідача про погіршення його здоровя можуть бути предметом судового розгляду у випадку звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що не є предметом розгляду даної справи. У звязку з тим, що позивачка не надала доказів на підтвердження заявлених вимог, у задоволенні позову слід відмовити як необґрунтованого. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed