Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою та просить зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка була виділена їй відповідно до акту розподілу земельних ділянок на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 11.11.2005 року за № 246, шляхом знесення відповідачем самовільно зведеного паркану та відновити межі земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між її сімєю та відповідачем виник спір щодо земельної ділянки, оскільки він без дозволу побудував огорожу від дороги, яка заходить на її земельну ділянку. Незаконно збудована камяна огорожа перешкоджає заїзду на її подвіря автокрану, який необхідний для будівництва гаражу. Оскільки, згідно рішення сільської ради від 11.11.2005 року № 246 була розподілена земельна ділянка між мешканцями будинку № 2 по вул. 24 Серпня у с. Підгірці Стрийського району та складено відповідний акт згідно розподілу, які на даний час чинні, відповідач, всупереч даному рішенню сільської ради та акту розподілу земельних ділянок самочинно захопив частину її земельної ділянки, чим перешкоджає їй у користуванні земельною ділянкою, категорично відмовляється вирішити спір добровільно, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні подали суду заперечення проти позову, вважають вимоги позивачки незаконними, оскільки нею не надано жодного документа чи будь-якого іншого доказу про те, що саме позивачка є землекористувачем спірної земельної ділянки. Отже, [PERSON] є неналежним позивачем, тому просять у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи голова Підгірцівської сільської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства. Представник третьої особи Стрийського гравійного дробильно-сортувального заводу [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що спірна земельна ділянка знаходиться на балансі гравійного дробильно-сортувального заводу, сторони, щодо розподілу земельної ділянки та встановленні на ній якихось споруд не звертались. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, представника треретьої особи, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. В судовому засіданні встановлено, що актом розподілу земельної ділянки чотирьохквартирного житлового будинку між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розподілено земельну ділянку в с. Підгірці по вул. 24 Серпня, 2 загальною площею 0,2317 га: [PERSON] 0,0453 га, [PERSON] 0,0448 га, [PERSON], 0,0422 га, [PERSON] 0,0446 га. Рішенням Підгірцівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 246 від 11.11.2005 року «Про затвердження розподілу земельної ділянки чотирьохквартирного будинку в с. Підгірці» відмінено рішення Підгірцівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 160 від 16.08.2004 року «Про затвердження акту розподілу земельної ділянки чотирьохквартирного житлового будинку в с. Підгірці» та надано в користування, згідно акту розмежування земельної ділянки чотирьохквартирного житлового будинку в с. Підгірці по вул. 24 Серпня, 2, земельні ділянки [PERSON] 0,0453 га, [PERSON] 0,0448 га, [PERSON], 0,0422 га, [PERSON] 0,0446 га. Згідно вищезгаданого акту розподілу земельної ділянки чотирьохквартирного житлового будинку між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] співвласники з розподілом погодилися. Згідно виписки з протоколу № 9 засідання правління колгоспу імені Кірова Стрийського району Львівської області від 29.05.1989 року Стрийському гравійному дробильно-сортувальному заводу виділено 0,5 га землі в с. Підгірці для здійснення будівництва двох чотирьохквартирних житлових будинків для працівників заводу. Довідками виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 02-14/127 від 20.03.2015 року, № 524 від 16.04.2015 року та довідкою ТзОВ «Стрийським гравійним дробильно-сортувальним заводом» № 79 від 03.06.2015 року підтверджено, що за ТзОВ «Стрийським гравійним дробильно-сортувальним заводом» дійсно закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських будівель і споруд площею 0,50 га по вул. 24 Серпня № 2 та № 4 в с. Підгірці Стрийського району Львівської області. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 28.04.2000 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних долях [PERSON] та члену її сімї [PERSON], квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно договору купівлі-продажу, реєстр № 5577, посвідченого 29.11.2000 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала належну їй ? частину вищезгаданої квартири [PERSON] Виконавчий комітет Підгірцівської сільської ради Стрийського району Львівської області відмовив [PERSON] у здійсненні переобміру та складанні акту обстеження земельних ділянок, так як згідно облікових документів земельна ділянка для обслуговування двох багатоквартирних будинків площею 0,50 га в с. Підгірці по вул. 24 Серпня № 2 та № 4 закріплена за ТзОВ «Стрийським гравійним дробильно-сортувальним заводом» та плата за землю не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу належить ? частина квартири [ADDRESS], яка розташована на земельній ділянці розміром 0,0448 га, що закріплена за ТзОВ «Стрийським гравійним дробильно-сортувальним заводом». На даній земельній ділянці відповідач [PERSON], без погодження та дозволу землекористувача ТзОВ «Стрийським гравійний дробильно-сортувальний заводод», позивачки як користувача прибудинкової території, на власний розсуд встановив огорожу, чим створює їй перешкоди у користуванні заїздом на подвіря та самим подвірям. Суд вважає, що оскільки землекористувачем спірної земельної ділянки є Стрийський ГДСЗ, прибудинкова земельна ділянка між співвласниками будинку належним чином не розподілена, то жоден із співвласників будинку не має права самовільно встановлювати будь-які споруди та загороджувати для себе частину земельної ділянки спільного користування. Враховуючи, що дії відповідача порушують право користування позивачки прибудинковою територією, тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є обґрунтованими та підставними, відтак, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved