Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про витребування майна. Позивачі в позовній заяві просить суд: 1) витребувати на користь власників [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS] від [PERSON] шляхом його виселення; 2) стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі на підставі договору купівлі-продажу 23 грудня 2002 року придбали у власність по 1/2 частки квартири [ADDRESS]. [PERSON] на підставі довіреностей від імені позивачів від 25 грудня 2003 року, нібито посвідчених нотаріусом м. Москви РФ, передоручив повноваження з відчуження належної позивачам зазначеної квартири [PERSON], що посвідчено приватним нотаріусом Поздняковою В.І. 19.05.2004р. з використанням нікчемних довіреностей належна позивачам квартира була відчужена [PERSON] за договором купівлі-продажу [PERSON] Згодом спірна квартира була відчужена ще двічі. 18.06.2004 року квартира перепродана гр.. [PERSON], а 29.12.2004року перепродана відповідачу [PERSON] Рішенням Апеляційного суду м. Севастополя від 11.04.2013року визнано недійсними: довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] від 25 грудня 2003р., посвідчену нотаріусом м. Москви (РФ) Терентьєвою В.Н., реєстраційний №2Д-4933; довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] від 25 грудня 2003р., посвідчену нотаріусом м. Москви (РФ) Терентьєвою В.Н., реєстраційний №2Д-4934; доручення по передорученню, виданого [PERSON] від імені [PERSON] 23 квітня 2004р. на ім'я [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Поздняковою В.І., реєстраційний №2122; доручення по передорученню, виданого [PERSON] від імені [PERSON] 23 квітня 2004р. на ім'я [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Поздняковою В.І., реєстраційний №2123; укладений 19 травня 2004р. між [PERSON] і [PERSON] договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Поздняковою В.І., реєстраційний №2457.Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] по 1/2 частці за кожним. Витребувано на користь [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] і [PERSON] квартиру [ADDRESS], шляхом їх виселення. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду м. Севастополя від 11.04.2013року у частині витребування у [PERSON] Сурені, [PERSON] шляхом їх виселення на користь [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] скасовано. Рішення апеляційного суду м. Севастополя від 11.04.2013року у частині про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] по ? частки за кожним скасовано та ухвалено нове, а саме у задоволенні позову у частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] по ? частки за кожним відмовлено. В решті позовних вимог залишено без змін. Даними рішеннями судів встановлено, що спірна квартира вибула з володіння позивачів шляхом викрадення за підробними довіреностями. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України і разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, без їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 23 грудня 2002 року придбали у власність по 1/2 частки квартири [ADDRESS]( а.с.9). Так, як майно вибуло з володіння позивачів не з їх волі, на підставі підроблених довіреностей вони мають право витребувати з незаконного володіння Квартиру, що перебуває у власності відповідача. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. До умов пред'явлення віндикаційного позову належать такі: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним. 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав. Позивачі, як власники квартири [ADDRESS], а квартира вибула з їх володіння не з їх волі, маю право на підставі ст. 330, 388 Цивільного кодексу України, витребувати квартиру з чужого незаконного володіння. Відповідно до частини 3п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бу4ти заявлена, як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним так і у вигляді самостійної вимоги у разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5, відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України власник може витребувати своє майно з чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особі. Якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч.1 ст.388 ЦК України. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та зібраним по справі доказам та те, що позивачі належне їм на праві власності нерухоме майно не відчужували, а таке відчуження відбулось поза їх волей на підставі підроблених довіреностей, суд дійшов до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння відповідача на користь позивачів. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів судовий збір в розмірі 3441 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved