Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2010 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. на кожну дитину. З 01.09.2013 року син [PERSON] навчається у Київському національному торгово-економічному університеті на платній основі. Оскільки позивачка не має достатньо фінансової можливості самостійно сплачувати за навчання, а відповідач добровільно не надає додаткову фінансову допомогу, позивачка вимушена звернутися до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років та [PERSON] у розмірі 1500 грн. до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, в подальшому погодилась на розмір аліментів запропонований відповідачем у розмірі 500 грн. на повнолітнього сина [PERSON]. Відповідач проти задоволення позову заперечував частково, вказав, що на неповнолітнього сина він вже сплачує аліменти на підставі рішення суду, а стосовно сплати аліментів на повнолітнього сина, то враховуючи матеріальний стан має можливість сплачувати лише по 500 грн. щомісячно, у разі збільшення доходів, оскільки є приватним підприємцем, буде сплачувати грошові кошти додатково на картку сину. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідача перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.05.1994 по 30.09.2011 роки (а.с.8,9). У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). 27.05.2010 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва із [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей по 1000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття (а.с.10-11). Посилання позивачки на те, що розмір аліментів, який стягується із відповідача на утримання дітей є недостатнім, а тому вона просить стягнути із відповідача на утримання дітей по 1500 грн., суд до уваги не приймає. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, у разі наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України позивачці необхідно було звертатись до суду із позовом про зімну розміру аліментів, визначених рішенням суду. Оскільки позивачка всупереч ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України невірно обрала спосіб захисту права, суд приходить до висновку про відмову у стягненні аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], оскільки на момент розгляду вказаного позову наявне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2010 року, яким вже вирішено питання про стягнення аліментів. Щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у зв'язку із навчанням, суд приходить до висновку про задоволення вказаної вимоги частково. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дочка, син, які продовжують навчання. З копії договору № 7090д/6к-2013 від 16.08.2013 року про навчання та довідки від 06.06.2014 року вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання, факультету економіки, менеджменту і права Київського національного торговельно - економічного університету, термін навчання до червня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що [PERSON] перебуває на утриманні позивачки та навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету економіки, менеджменту і права Київського національного торговельно - економічного університету, термін навчання до червня 2017 року, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу у зв'язку із продовженням навчання сина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує думку відповідача та вимоги ст.ст. 182, 184, 200 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, а також рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2010 року, суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 09 вересня 2014 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial