Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що реєстраційне посвідчення на зазначену квартину [PERSON] отримав від кооперативу «Спутник». В ММБТІ право власності на вказану квартиру не зареєстровано, проте, в матеріалах інвентаризаційної справи мається реєстраційне посвідчення за [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на спірну квартиру. Спадкоємцями після його смерті є позивачі, які звернулися до приватного нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, їм було відмовлено, оскільки у них немає правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] , а реєстраційне посвідчення не може бути використано нотаріусом в якості правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно реєстраційного посвідчення від 17.02.1992 року, вбачається, що Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що кооперативна квартира [ADDRESS] » зареєстрована за [PERSON] на праві власності на підставі довідки ЖСК «Спутник» № 16 від 12.02.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16647 від 17.02.1992 року. Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 07.12.2018 року за вих. № 2-5940, станом на 28.12.2012 року право власності, не зареєстровано, але в матеріалах інвентарної справи КП ММБТІ міститься реєстраційне посвідчення від 17.02.1992 року, згідно якого [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1955 року, свідченням чого є свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище та ім`я на « [PERSON] », свідченням чого є свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] . На підставі свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, [PERSON] видано нове свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3\~ст. 384 ЦК України\~у разі викупу квартири член житлово-будівельного і житлового кооперативу стає її власником. Згідно ч. 2\~ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію»\~у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно- будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п. 6) зазначено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. На підставі\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до\~ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, які набрали законної сили. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України(в редакції від 16 січня 2003 року),право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України(в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Заст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст.328 Цивільного кодексу України(в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом . За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу\~України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України(в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. На підставі дослідження перелічених письмових доказів, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] правомірно свого часу набув право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] . Виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом\~України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. [INFO] [PERSON] помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки з Житлово-будівельного кооперативу «Спутник» від 06.06.2011 року за вих. № 49, [PERSON] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.06.1964 року по 05.12.2003 року, з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] з 08.06.1964 року по теперішній час та донька [PERSON] з 30.01.1990 року по теперішній час. 09 листопада 2018 року до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. звернулася [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2019 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки право встановлювальний документ на квартиру [ADDRESS] у встановленому порядку [PERSON] отримано не було та не було проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 135/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 3, 5\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Судом визнається доведеною належність квартири [ADDRESS] померлій особі на момент смерті. Позивачі вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлені правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 16.05.2013 року не передбачено порядок реєстрації правовстановлюючого документу про право власності на майно померлої особи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved