Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовом до відповідачів Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, третьої особи Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції про визнання права власності , посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.09.2009 року за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру в буд. А-3 за адресою [ADDRESS]. За [PERSON] визнано право власності на ? частку квартири, а за [PERSON] визнано право власності на ? у вказаній квартирі.23 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири,згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] ? частини квартири за номером [ADDRESS]. Протягом усього часу користування власністю, як попередніми власниками так і дійсними власниками сараї у складі нерухомого майна використовувались в якості гаражів відповідно до дозволу Виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих Управління головного архітектора м.Полтави від 20 серпня 1965 року за №33-67 та Довідка заступника голови виконкому Октябрскьої районної ради депутатів трудящих міста Полтави від 31.05.1974 року, які дозволяли на використання під гаражі існуючих сараїв громадянам [PERSON] та [PERSON]. Позивачі просили визнати за ними право власності на частину гаражів з оглядовими ямами , що входять до складу господарських споруд та будівель квартири житлового будинку. В судовому засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] згідно довіреності позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача при винесення рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленими про дату та час слухання справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та інші зібрані по справі докази прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.09.2009 року №381 виданого управлінням житлово-комунального господарства та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №23770603 від 05.09.2009 року за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме квартиру в буд.А-3 за адресою [ADDRESS]. За [PERSON] визнано право власності на 12/4 у вказаній квартирі , а за [PERSON] визнано право власності на ? у вказаній квартирі.(а.с.9) Згідно технічного паспорту від 23 липня 2008 року на квартиру [ADDRESS] де серед іншого в переліку технічної характеристики квартири визначається наявність сараю площею 12.0 кв.м. та сараю площею 9.0 кв.м. 23 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири,згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] ? частини квартири за номером [ADDRESS].(а.с.13) Відповідно до п.3.1. договору право власності на ? частини квартири у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору у встановленому законом порядку. Державна реєстрація правочину підтверджується витягом з державного реєстру правочинів №8110969 від 23.12.2009 року. Протягом усього часу користування власністю, як попередніми власниками так і дійсними власниками сараї у складі нерухомого майна використовувались в якості гаражів відповідно до дозволу Виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих Управління головного архітектора м. Полтави від 20 серпня 1965 року за №33-67 та Довідка заступника голови виконкому Октябрскьої районної ради депутатів трудящих міста Полтави від 31.05.1974 року, які дозволяли на використання під гаражі існуючих сараїв громадянам [PERSON] та [PERSON]. Під час виготовлення технічного паспорту КП «Полтавське міське бюро технічної інвентаризації» Полтавської міської ради визначило, що за адресою [ADDRESS] є самовільно збудоване майно а саме гараж літ. «Б», «Б1» , «В». оглядові ями літ. «б» , «в» . Під час звернення до Виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради для отримання дозволу на проведення реєстрації належного майна позивачам було відмовлено та роз»яснено право звернення до суду з метою визнання права власності на переобладнаний гараж. Відповідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п.27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України ( про правовий режим самочинного будівництва) - Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі( будинку). Відповідно до дозволу Виконавчого комітету Полтавської міської ради та довідки заступника голови виконкому Октябрської районної ради гаражі були зведені до 1965 року, тобто до набуття [PERSON] ( відповідно [PERSON].) та [PERSON] права власності на будинок в цілому. Отже, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved