Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане 13 червня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На випадок своєї смерті залишила заповіт, яким усе належне майно, в тому числі квартиру за адресою: [ADDRESS] заповіла їй. Заповіт посвідчений 03.08.2017 року приватним нотаріусом КМНО Мельник К.В. У встановлений законом строк позивачка звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті її матері, яке вона приймає, проте 29.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, через те, що нею не надано документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Оскільки оригінал свідоцтва про право власності від 06.11.2003 року після смерті матері не було знайдено, вона не могла його пред`явити нотаріусу, в зв`язку з цим позивака звернулася до суду з даним позовом, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її підготовчий розгляд. В підготовче засідання позивачка та її представник не з`явилися, подавши письмову заяву в якій просили проводити розгляд справи без їх участі, просили суд про задоволення позовних вимог. Відповідачі у справі до суду не з`явилися, просили у своєму письмовому клопотанні проводити розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачка - [PERSON] та [PERSON] являються донькою та матір`ю відповідно. [INFO] померла матір позивачки - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане 13 червня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На випадок своєї смерті залишила заповіт, яким усе належне майно, в тому числі квартиру за адресою: [ADDRESS] заповіла позивачці у справі. Заповіт посвідчений 03.08.2017 року приватним нотаріусом КМНО Мельник К.В. Спадкове майно складається з однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що належало померлій на підставі свідоцтва про право власності від 06.11.2003 року видане Головним управлінням житлового забезпечення КМДА. У встановлений законом строк позивачка звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті її матері, яке вона приймає, проте 29.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, через те, що нею не надано документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Оскільки оригінал свідоцтва про право власності від 06.11.2003 року після смерті матері не було знайдено, вона не могла його пред`явити нотаріусу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved