Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка 26 грудня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга\~Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є рідною сестрою [PERSON], який на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.1996 року являвся власником домоволодіння [ADDRESS]. З 2000 року зі згоди брата у вищевказане домоволодіння вселилась та була зареєстрована позивачка разом із дочкою - [PERSON], 1993 року народження. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] являється позивачка. Звернувшись в 2014 році до нотаріальної контори для належного прийняття спадщини після смерті брата, позивачка не змогла оформити належним чином спадкові права на домоволодіння, так як брат за життя не зареєстрував за собою право власності на дане домоволодіння, у зв'язку із чим, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 03.07.1996 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною\~Валентиною Іванівною, зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER], згідно якого [PERSON] придбав у [PERSON] домоволодіння [ADDRESS]; встановити факт належності [PERSON] померлому [INFO], на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 1996 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною\~Валентиною Іванівною, зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER], домоволодіння [ADDRESS], що складається із: житлового будинку літ.А-1, гаражу з оглядовою ямою літ.Б, погребу під літ. Б, вбиральні літ.В, сараю літ.Г, огорожі, споруди №1-4, І; житловий будинок літ.А-1, загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., допоміжною площею 12,8 кв.м., складається з: 1-1 - тамбур, площею 1,3 кв.м., 1-2 -коридор, площею 5,6 кв.м., 1-3 - житлова, площею 7,7 кв.м., 1-4 - жилова, площею 20,4 кв.м., 1-5 - житлова, площею 6,4 кв.м.,1-6 - житлова, площею 5,9 кв.м.; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого [INFO], право власності на домоволодіння [ADDRESS], що складається із: житлового будинку літ.А-1, гаражу з оглядовою ямою літ.Б, погребу під літ. Б, вбиральні літ.В, сараю літ.Г, огорожі, споруди №1-4, І; житловий будинок літ.А-1, загальною площею 47,3 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., допоміжною площею 12,8 кв.м., складається з: 1-1 - тамбур, площею 1,3 кв.м., 1-2 -коридор, площею 5,6 кв.м., 1-3 - житлова, площею 7,7 кв.м., 1-4 - жилова, площею 20,4 кв.м., 1-5 - житлова, площею 6,4 кв.м.,1-6 - житлова, площею 5,9 кв.м. В ході судового розгляду справи в якості співвідповідача до участі у справі залучено [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась. До суду представником позивачки діючої на підставі довіреності - [PERSON], надано письмову заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. В нотаріально посвідченій заяві [PERSON] просить справу розглядати без своєї присутності (а.с.108,130). Відповідач, в особі свого представника за довіреністю - [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представником надано письмову заяву, в якій він не визнає позовні вимоги у повному обсязі. При ухваленні рішення просить врахувати заперечення надані представником (а.с.131). Третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу слухати без своєї присутності відповідно до діючого законодавства, у зв'язку із зайнятістю (а.с.110). Третя особа - приватний нотаріус ДМНО Гуніна В.І. в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу слухати без своєї присутності відповідно до діючого законодавства, у зв'язку із зайнятістю (а.с.117). У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, зокрема із правочинів, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України в редакції 2003 року). За змістом ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши їх наданими доказами вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового засідання встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] (а.с.82,84,93). На підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 1996 року, [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 373 кв.м. (а.с.5), що на праві приватної власності належав [PERSON] (а.с.19). У відповідності до ст.. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON] разом із дочкою - [PERSON], [INFO], з січня 2000 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11,88-90,91). За життя [PERSON] належним чином не зареєстрував право приватної власності на домоволодіння [ADDRESS], у зв'язку із чим, правовстановлюючі документи на домоволодіння на його ім'я відсутні. Відповідно до ст..316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст..317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ст..328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] [PERSON] помер (а.с.12). Після його смерті позивачка як єдиний спадкоємець належним чином прийняла спадщину, що відкрилась після смерті брата (з.а.с.79). Але, державним нотаріусом Другої Дніпропетровської нотаріальної контори було відмовлено [PERSON]. у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння [ADDRESS], так як відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно (а.с.87). У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] помер[INFO] (з.а.с.116). В нотаріально посвідченій заяві, дружина померлого - [PERSON], 1956 року народження, зазначила наступне (а.с.108). 03.07.1996 року [PERSON] продав будинок за адресою: [ADDRESS], [PERSON] даний договір було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Гуніной В.І., за реєстровим [NUMBER]. Вважає цей договір законним, так як грошові кошти були отримані зразу і в повному обсязі. Претензій до нині покійного [PERSON] та його рідної сестри [PERSON] не має. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З статті 1262 ЦК України вбачається, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд вирішив стягнути із відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати в сумі 627,06 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved