Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності щодо земельної ділянки по [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] не здійснювати будь-яких дій щодо належної [PERSON] земельної ділянки площею, 0,061 га з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що 27.05.1997 року [PERSON] уклав Договір №2322 з Ужгородською міською радою, згідно якого купив земельну ділянку по [ADDRESS]. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №21557014 від 13.05.2014 року земельна ділянка площею 0,061 га з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстрована за позивачем [PERSON] Позивач ТОВ «Юридична фірма-МС» здійснює законну підприємницьку діяльність на зазначеній земельній ділянці. Відповідач [PERSON] перешкоджає позивачам у здійсненні підприємницької діяльності та права власності, викопує ями, саджає дерева на приватній земельній ділянці, здійснює самовільні будівельні роботи, косить траву на земельній ділянці по [ADDRESS], погрожує розправою. Такі дії відповідача є неправомірними та перешкоджають позивачу в реалізації права власності, позивач обмежений у здійсненні права власності щодо земельної ділянки. У судовому засіданні позивач [PERSON], який водночас є представником позивача ТОВ «Юридична фірма - МС», ТОВ «Вігас» підтримав позовні вимоги, з наведених в позові обставин. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти позовних вимог з тих підстав, що жодним чином не чинить перешкод у здійсненні [PERSON] свого права власності. А тому, просила суд відмовити в задоволенні даного позову, так як такий не підтверджений жодним належним доказом та є необґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є не обґрунтованими та, такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Частинами 4 ст. 13 та ст. 41 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що 27.05.1997 року [PERSON] уклав Договір №2322 з Ужгородською міською радою, згідно якого купив земельну ділянку по [ADDRESS]. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №21557014 від 13.05.2014 року земельна ділянка площею 0,061га з кадастровим номером [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстрована за позивачем [PERSON] У відповідності до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушенню. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що проживає в будинку [ADDRESS], поряд з яким знаходиться земельна ділянка позивача. Ця ділянка має занедбаний вид, через неї проходить дві дорожки, які були прокладені ще до набуття позивачем цієї ділянки. Зазначила, що відповідач ніяким чином не чинить перешкод позивачу, ями не викопує, дерева не сажає, ніяких будівельних робіт не проводить. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що проживає в будинку поруч зі спірною земельною ділянкою. На цій ділянці багато сміття, ніхто не прибирає. По цій земельній ділянці проходить дві дорожки, якими користуються всі мешканці сусідніх будинків. Відповідач [PERSON] ніяких робіт на земельній ділянці не виконує, будь-яким чином перешкод позивачу не чинить, електричні стовпи не встановлювала. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З пояснень позивача вбачається, що відповідачка [PERSON] перешкоджає у здійсненні ним права власності, викопує ями, встановлює бункери та електричні стовпи, здійснює самовільні будівельні роботи, косить траву на земельній ділянці по [ADDRESS], перешкоджає позивачу у здійсненні підприємницької діяльності. Однак, судом встановлено, що позивачами, в підтвердження обставин, на які вони посилаються, не надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт чинення відповідачем [PERSON] перешкод у здійсненні [PERSON] свого права власності та здійснення підприємницької діяльності, в тому числі позивачами ТОВ «Юридична фірма-МС» та ТОВ «Вігас». Надані позивачем копії ухвал слідчих суддів щодо зобов'язання внести відомості до ЄРДР за заявами [PERSON] та відповідні витяги з кримінальних проваджень не доводять наявність перешкод з боку відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає наявність перешкод [PERSON], ТОВ «Юридична фірма-МС», ТОВ «Вігас» у здійсненні свого права власності на землю. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 28 вересня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 02 жовтня 2017 року.

Outcome: dismissed