Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, вказавши в позові, що з відповідачем [PERSON], перебуває в шлюбі з 27 листопада 1995 року, шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис №34. На даний момент [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. [INFO] року у сторін народився син [PERSON], [INFO] року - донька [PERSON]. Старший син сторін по справі [PERSON], помер у 2016 році у віці 19 років. Відповідач - батько дітей у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не турбується про їх добробут, розвиток, харчування, навчання, виховання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачка одна не в змозі забезпечувати належним чином всім необхідним дітей. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1800 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 19 липня 2018 року відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повній мірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], народився [INFO] року, і його батьками є зазначені сторони у справі. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON], народилася [INFO] року, і її батьками є зазначені сторони у справі. Згідно довідки Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області до складу сім'ї [PERSON] входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, те що відповідач фізично здоровий, належних і допустимих доказів протилежного суду не було надано, інших утриманців не має, стягнення по виконавчих листах з нього не проводиться. Також те, що позовні вимоги не визнав. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial