Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала, що вона 23.04.2016 року зареєструвала шлюб зі [PERSON] . Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини, яке видано Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 06.08.2016 року, актовий запис №135. 24.01.2019 року шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області. Позивачка вказує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивачці самій важко утримувати сина. Відповідач працює та отримує регулярний дохід. Як відомо позивачці, аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей не має. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня подачі позову до суду і продовжувати стягнення до повноліття дитини. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, надала суду заяву якою позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву якою позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову (а.с.10). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.04.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.01.2019 року (а.с.3). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] , яке видано Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 06.08.2016 року, актовий запис №135 (а.с.2). 24.01.2019 року шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.01.2019 року (а.с.3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1,2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Враховуючи те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу), доказів знаходження на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, стану здоров`я тощо, надано не було, виходячи з принципу розумності та справедливості судового рішення, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на одну неповнолітню дитину слід встановити в розмірі 1\\4 частини заробітної плати (доходу) відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 20.03.2019 року, стягнення слід проводити саме із цієї дати. На підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved