Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позов обґрунтували тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] (стара назва вулиця 40 років Радянської України). Двома поверхами вище в квартирі № 13 проживає відповідачка [PERSON], з вини якої, як зазначають позивачі, сталося залиття їхньої квартири з причини недбалого відношення відповідачки до сантехнічних приладів. У результаті залиття в квартирі позивачів були пошкоджені стан кухні: стеля (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійним розчином) жовті сліди залиття площею 4 кв.м., стіни (опоряджені шпалерами) жовті сліди залиття площею 4 кв.м., в коридорі: стеля (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійним розчином) жовті сліди залиття площею 1 кв.м., стіни (опоряджені шпалерами) жовті сліди залиття площею 3 кв.м., підлога (лінолеум ) часткове здуття площею 4,5 кв.м., у ванній кімнаті: стіна (кахельна плитка) здуття площею 1,5 кв.м., в коморі: стеля та стіни (пофарбовано водоемульсійним розчином) видимі сліди водоемульсійного розчину площею 1,5 кв.м. По факту залиття комісією житлового органу був складений акт, а згодом зроблена оцінка визначення розмірів збитків від затоплення квартири, розмір збитків склав на момент залиття 13 176 гривень. У добровільному порядку відповідачка відмовляється відшкодувати шкоду, тому позивачі змушені звернутися до суду. Крім того, як зазначають позивачі, їм спричинена моральна шкода, яка виразилася у тому, що вони відчували незручності, дискомфорт, перенесли хвилювання, дотепер в ушкоджених кімнатах немає ремонту. Вважають, що протиправними діями відповідачки порушені особисті немайнові права позивачів, їм спричинені моральні переживання, які в свою чергу вплинули на їхній стан здоровя, позивачі є люди похилого віку, тому оцінюють моральну шкоду у 6 000 гривень, які просить стягнути з відповідачки по 2000 гривень кожному, а також всі судові витрати. В судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON], повноваження якої судом перевірені, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, за їх клопотанням судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (доньку та співвласника відповідачки [PERSON]В.), просили суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивачів завданих збитків, а саме: матеріальної шкоди у розмірі 13\~176 гривень, 250 грн. послуги за звернення в БТІ, 6\~000,00\~грн. моральної шкоди, 487,20\~грн. судового збору та 2 600,00\~грн. на правову допомогу, а всього 22 513,20 грн. В своїх поясненнях в судовому засіданні представник позивачів [PERSON] зазначила, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві сумісної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (раніше 40\~років Радянської України у місті Запоріжжі). 22.08.2015 [PERSON] та [PERSON], квартира яких розташована двома поверхами вище, внаслідок необережного поводження з водою залили квартиру позивачів, внаслідок чого була завдана шкода. 22.08.2015 комісія МКП\~«Основаніє» зафіксувала характер пошкоджень внаслідок залиття та причину залиття, про що був складений відповідний акт від 28.08.2015 про наслідки залиття квартири. Комісією було встановлено, що причиною залиття квартири [ADDRESS] (стара назва вулиця 40 років Радянської України) у м.\~Запоріжжі сталося із квартири №\~13 внаслідок розриву гнучкого шлангу трубопроводу ГВС в кухні. Комісією МКП\~«Основаніє» у акті від 28.08.2015 запропоновано провести повторне обстеження приміщення після повного висихання через 10 днів. При повторному обстеженні квартири позивачів МКП\~«Основаніє», за результатами якого складений акт від 11.09.2016, яким перелічено пошкоджене майно позивачів після остаточного висихання приміщення. Після цього позивачі звернулись до ТОВ\~«Запорізький\~ДБК» для визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі після залиття, яка на час залиття становила 13\~176 гривень. Внаслідок пошкодження квартири була завдана моральна шкода позивачам, яка полягає в наступному: залиття їхньої квартири завдало суттєвих душевних страждань, вигляд квартири з пошкодженими шпалерами та підлогою постійно пригнічує, що викликає стан депресії, періодичні головні болі, посилює цей стан і не бажання відповідачів усунути завдані ним пошкодження у добровільному порядку. Завдану позивачам моральну шкоду позивачі оцінюють у 2\~000\~грн. кожному. Представники відповідачки \~[PERSON], [PERSON] проти позову заперечували у повному обсязі. В своїх поясненнях зазначили, що ТОВ\~«Запорізький\~ДБК» не має ліцензії на здійснення проектних робіт та відсутній сертифікат субєкта оціночної діяльності, тому здійснений ним зведений кошторисний розрахунок вартості ремонту не є належним доказом по справі. Також вказали, що МКП «Основаніє», не зважаючи на аварію, яка унеможливлювала надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, не здійснило жодних дій, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», для ліквідації аварії, що в будь-якому разі призвело до істотного збільшення розміру збитків позивачам. На підставі зазначеного, вважає, що позивачами не надано належних доказів спричинення їм матеріальної та моральної шкоди саме діями відповідачів [PERSON], [PERSON], в звязку з чим просять у задоволенні позову до них відмовити. Вважають, що залиття квартири позивачів сталося з вини працівників МКП «Основаніє, які й повинні нести відповідальність за позовом. У судовому засіданні відповідач-2 ([PERSON]) пояснила, що за тиждень до моменту залиття квартири позивачів, остання перебувала у власній квартирі, перекрила усі вертелі водопостачання, замкнула квартиру і поїхала до міста Києва. 22.08.2015 о 5-ій годині ранку до неї зателефонував позивач, на що нею було запропоновано зателефонувати за номером аварійної служби 15-80. Оскільки квартира знаходиться під цілодобовою охороною, [PERSON] по телефону залишила звернення охоронній службі (яка мала комплект ключів від квартири), з метою здійснення доступ до приміщення, проте не мала для цього повноважень. Мати відповідача-2 ([PERSON]) в цей період знаходилась за межами території України. У службі охорони [PERSON] було запропоновано, щоб [PERSON] звернулась до служби охорони за допомогою телефонного звязку і надала [PERSON] згоду для надання останній повноважень. Об 11-20 годині цього ж дня доступ до приміщення було надано. При вчиненні дій аварійною службою, нею спочатку було перекрито холодну воду, а гарячу воду лише згодом. При огляді квартири, у трубопроводі була виявлена металева стружка. Відповідач-2 пояснила, що робітники аварійної служби їй розяснили, що вентиль водопостачання не був закритий до кінця на 1\~мм, у звязку з чим відбувся розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання. Крім того, відповідач-2 пояснила, що у 2012 2013 році мало місце затоплення її квартири і квартири позивачів з горища будинку, на що відповідачка наголосила робітникам МКП\~«Основаніє» та прохала врахувати при складенні акту на предмет залиття. Вважає, що нею здійснені усі дії, які унеможливлюють її вину. Представники МКП «Основаніє» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], повноваження яких судом перевірені, та позиція яких була узгоджена, в судовому засіданні у позові саме до підприємства заперечували, суду пояснили, що 22.08.2015 о 04-28 годині до call-центру за номером 1580 надійшло звернення про те, що квартиру [ADDRESS] (натепер Незалежної України) у місті Запоріжжі заливає водою. Аварійна служба прибула на місце приблизно о 05-51 годині та перекрили холодне водопостачання на стояк, оскільки доступ до квартири №\~13 був відсутній. 22.08.2015 о 06-51 годині до call-центру за номером 1580 знов надійшло звернення з заявкою «свищ в перекритті». О 10-й годині ранку фахівцями аварійної служби було перекрито гаряче водопостачання на стояк, оскільки доступ до квартири №\~13 був відсутній. О 16-58 годині аварійною службою МКП\~«Основаніє» був наданий доступ до квартири №\~13 для перекриття гарячого водопостачання, після чого холодне та гаряче водопостачання по стояку було відновлено. Після відновлення водопостачання протікання не було. Інших звернень ані в цей день, ані після цього від мешканців цього підїзду з приводу протікання води не надходило. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р. та згідно вимогам п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, зі змінами внесеними Постановою КМУ від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир, а також наймачі, орендарі, зобовязані використовувати приміщення житлових будинків згідно їх призначення, зобовязані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх в належному стані. Отже, на думку представників МКП «Основаніє» у залитті квартири №\~7 по вказаній адресі та спричиненні матеріальної і моральної шкоди винні відповідачі мешканці поверхом вище, тому є підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди саме із них. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 2015 р. мало місце залиття квартири [ADDRESS] (натепер Незалежної України) у місті Запоріжжі, власниками якої є позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено наступним. На підставі свідоцтва про право власності на житло № 66 від 17.05.1993, виданого Дніпровським електродним заводом, кожен з позивачів отримав у власність по ? частині квартири [ADDRESS]. Крім того, позивач [PERSON] отримала ? частину квартири в порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва, виданого 3-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 02.07.1997 року. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано Запорізьким МБТІ за позивачами. Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить ? частина зазначеної квартири, позивачам [PERSON] та [PERSON] по ? частині. Згідно рішення Запорізької міської Ради від 19.02.2016 № 101-2016-02-19 «Про перейменування вулиці 40 років Радянської України в місті Запоріжжя на вулицю Незалежної України» вулиця 40 років Радянської України перейменована на вулицю Незалежної України. Двома поверхами вище над квартирою позивачів за вказаною адресою розташована квартира № 13, яка належить відповідачам [PERSON] і [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності, тобто, як власникам квартири [ADDRESS] (40 років Радянської України) у місті Запоріжжі. Дана обставина підтверджується копією договору обміну квартир №\~65 від 21.03.1997, зареєстрованого Херсонською товарною біржею «Смарагд-Південь», зареєстрованого у «Журналі реєстрації» за №\~65 від 21.03.1997. Залиття квартири позивачів відбулося через те, що в квартирі відповідачів виник зрив гнучкого шлангу в кухні на трубопроводі гарячого водопостачання. Сам факт залиття усі відповідачі по справі визнають, однак заперечують наявність їхньої провини у скоєному. Також судом встановлено, що по факту залиття комісією МКП\~«Основаніє» був складений акт від 28.08.2015, згідно якого встановлена причина залиття, а саме: розрив гнучкого шлангу трубопроводу ГВС в кухні квартири №\~13. Актом запропоновано провести повторне обстеження приміщення квартири №\~10 після остаточного висихання через 10 днів. 11.09.2015 комісією МКП\~«Основаніє» складений акт, яким встановлено такі пошкодження: в кухні стеля (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійним розчином) жовті сліди залиття площею 4 кв.м., стіни (опоряджені шпалерами) жовті сліди залиття площею 4 кв.м., в коридорі: стеля (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійним розчином) жовті сліди залиття площею 1 кв.м., стіни (опоряджені шпалерами) жовті сліди залиття площею 3 кв.м., підлога (лінолеум ) часткове здуття площею 4,5 кв.м., у ванній кімнаті: стіна (кахельна плитка) здуття площею 1,5 кв.м., в коморі: стеля та стіни (пофарбовано водоемульсійним розчином) видимі сліди водоемульсійного розчину площею 1,5 кв.м. Акти складені належним складом комісії, до якої ввійшли три члени МКП\~«Основаніє». Також встановлено, що МКП «Основаніє» на момент події 22.08.2015 було балансоутримувачем житлового будинку № 62 по вулиці 40 років Радянської України в місті Запоріжжя. Відповідно до пункту 2 рішення № 6 від 25.07.2012 Запорізької міської ради МКП «ОСНОВАНІЄ» є повним правонаступником комунальних підприємств «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання №1-4, 6, 9-11, 13», «Ремонтно-експлуатаційного підприємства по обслуговуванню гуртожитків», «СПРИЯННЯ» та, як правонаступник є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. Відповідно до п. 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджений Постановою Кабінетів міністрів України № 869 від 01.06.2011 внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). В своїй діяльності МКП «Основаніє» керується «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N76 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005р. за N927/11207). В зазначених правилах визначено поняття термінів, що використовуються в діяльності: - внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. - точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання. Тобто, точка розподілу є місцем відповідальності між власником квартири, який несе відповідальність за утримання своїх санітарно-технічних приладів та комунікацій, а також несе обовязок інформувати виконавця про виявлення несправностей в інженерних мережах, та виконавцем послуг. Посилання відповідачці [PERSON] та представників відповідача [PERSON], [PERSON]М на те, що нею здійснені усі дії, які унеможливлюють її вину, суд не може прийняти за основу. Так, встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на день залиття 22.08.2015 були відсутні, перебували за межами міста Запоріжжя, та їх квартира знаходилася під цілодобовою охороною, що підтверджується наявними у справі письмовими документами. Ці обставини сторонами не оспорюються. З пояснень самої відповідачки [PERSON] витікає, що 22.08.2015 о 5-ій годині ранку до неї по факту залиття зателефонував сусід [PERSON], на що нею було запропоновано зателефонувати за номером аварійної служби 15-80. Оскільки квартира знаходиться під цілодобовою охороною, [PERSON] по телефону залишила звернення охоронній службі (яка мала комплект ключів від квартири), з метою здійснення доступ до приміщення, проте не мала для цього повноважень. Мати відповідача-2 ([PERSON]) в цей період знаходилась за межами території України. У службі охорони [PERSON] було запропоновано, щоб [PERSON] звернулась до служби охорони за допомогою телефонного звязку і надала [PERSON] згоду для надання останній повноважень. Об 11-20 годині цього ж дня доступ до приміщення було надано. При вчиненні дій аварійною службою, нею спочатку було перекрито холодну воду, а гарячу воду лише згодом. При огляді квартири, у трубопроводі була виявлена металева стружка. Робітники аварійної служби їй розяснили, що вентиль водопостачання не був закритий до кінця на 1\~мм, у звязку з чим відбувся розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання. Факт, що відповідачкою [PERSON] не був до кінця на 1\~мм закритий вентиль водопостачання, у звязку з чим і відбувся розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання був підтверджений в судовому засіданні самою ж відповідачкою. ЇЇ посилання, та посилання представників [PERSON], [PERSON], що факт залиття є аварійною ситуацією, а тому житловий орган повинен був діяти на підставі ч. 3 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 та у невідкладних випадках, повязаних з врятуванням життя людей та майна, мав би проникнути до житла та володіння особи для ліквідації аварії без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ) не може бути прийнято судом до уваги, оскільки не є доведеним доказом. В ході судового засідання жодних доказів щодо наявності на місці події саме факту аварії 22.08.2015 не добуто. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана представити судові докази в обґрунтуванні своїх вимог. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. За таких підстав суд вважає, що заперечення в цій частині не ґрунтується на законі, тому покладенню в основу рішення не підлягає. Посилання відповідачці [PERSON] та представників відповідачці [PERSON] [PERSON], [PERSON]М на те, що відповідальність за заподіяну шкоду вони нести не повинні є неспроможним, оскільки у відповідність вимогам ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р. споживач зобов'язаний вчасно вживати заходів по усуненню виявлених неполадок. А також згідно вимогам п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 із змінами внесеними Постановою КМУ від 24 січня 2006 р. № 45 власники квартир, а також наймачі, орендарі, зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків згідно їх призначення, зобов'язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Таким чином, відповідачі [PERSON], [PERSON] зобов'язані дбайливо відноситися до санітарно-технічних приладів, містити їх у справному стані. Як свідчать матеріали справи причиною залиття квартири позивачів є розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання в кухні квартири відповідачів №\~13, що підтверджено актом обстеження 28.08.2015. Інших висновків щодо причин залиття в матеріалах справи не міститься. З'ясування обставин про причини залиття квартири позивачів можливі при наявності експертного судового будівельно-технічного висновку, який би підтвердив або спростував доводи і вказав би на причину залиття квартири позивачів. Однак сторони процесу по справі від проведення такої експертизи щодо встановлення причин залиття - відмовилися. Аналізуючи наведений факт, суд вважає за необхідне розглядати справу в межах позову на підставі тих доказів, які зібрані по справі в ході судового розгляду. Отже, судом встановлено, що причиною залиття є розрив гнучкого шлангу трубопроводу гарячого водопостачання в кухні квартири відповідачів №\~13, що і покладає в основу рішення. Оцінюючи всі зібрані в справі докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку про наявність провини відповідачів [PERSON] та [PERSON] у залитті квартири позивачів, оскільки відповідачі, як власники зобов'язані дотримувати правил і норм користування водопроводом, каналізацією, стежити за справним станом санітарно-технічного устаткування свого житлового приміщення, однак зазначені вимоги закону були ними порушені, тому обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди варто покласти на відповідачів. Слід зазначити, що відповідачі є власниками квартири у рівних долях, тому необхідно відшкодовувати шкоду на користь позивачів в рівних долях з кожного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність з вимогами ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна особі, або майну громадянина, підлягає відшкодуванню тою особою, що його заподіяла, у повному обсязі. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27.03.1992 №\~6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже у правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди: не позивач доводить наявність вини відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Суд вважає доведеним у судових засіданнях факт залиття належної позивачам квартири з вини відповідачів, а тому завдана внаслідок такого залиття шкода підлягає стягненню з останніх, як винних осіб. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК\~України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. ТОВ\~«Запорізький\~ДБК» для визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі [ADDRESS] (40 років Радянської України) у місті Запоріжжі після залиття з квартири №\~13 складено дефектний акт, зведений кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва та локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1/1. Згідно зведеного кошторисного розрахунку від 27.10.2015 вартість будівельних робіт по відновленню приміщень квартири [ADDRESS] (40 років Радянської України) у місті Запоріжжі після залиття квартирою № 13 становить 13\~176 гривень, які слід відшкодувати на користь позивачів з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівних долях з кожного. З наведеного судом встановлено, що провини в залитті квартири позивачів з боку МКП «Основаніє» немає, тому в позові до даного відповідача слід відмовити. Аналізуючи висновок № ОС-51 судової будівельно-технічної експертизи Запорізької торгово-промислової палати, складений 05.12.2016 року щодо встановлення вартості відновлювального ремонту в квартирі [ADDRESS] після залиття квартири, яке відбулося 22.08.2015 року, суд дійшов висновку про недоцільність покладення його в основу рішення з підстав неповноти дослідження обєкту. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив, що при проведенні зазначеної судової експертизи він використовував відповідну нормативно-технічну літературу, в тому числі програмний комплекс АВК-5 (редакція 3.1.6), який не передбачає використання ринкових цін, а проводить розрахунки на підставі середньо регіональних цін, що на думку суду не відповідає вимогам частини 2 статті 1192 ЦК\~України, згідно якої розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1167 ЦК\~України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦК\~України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №\~4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabalesand Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, №\~94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Відповідно до п.\~9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~4 від 31.03.1995 (із змінами та доповненнями) розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. Як випливає із пояснень сторін, матеріалів справи та встановлено судом, що по вині відповідачів було пошкоджено майно, що належить позивачам, що безперечно призвело до порушення їх життєвого устрою, а отже призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань, необхідності прикладення часу та зусилля для відновлення своїх прав власника внаслідок того, що позивачі були позбавлені можливості вести звичайне життя, а отже є підстави для захисту їх порушених прав у вигляді завдання моральної шкоди. Враховуючи характер завданої шкоди, ступінь вини відповідачів, глибину душевних страждань та інших негативних наслідків, завданих позивачам винними діями відповідачів, суд визначає суму моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів в загальному розмірі 6\~000\~грн., тобто по 2\~000\~грн. кожному. Відповідно до ст. 79 ЦПК\~України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, що пов'язані з проведенням судових експертиз, тощо. Відповідно до ст. 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. В силу ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи і граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом і не може перевищувати певний розмір мінімальної заробітної плати за годину роботи. Відповідно до квитанції від 03.12.2015 року адвоката [PERSON], (яка представляла інтереси позивачів при розгляді даної справи, на підставі договору про надання правової допомоги від 19.11.2015) [PERSON] сплачено 600,00\~грн. за юридичну консультацію, складання запитів, підготовку позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вчиненої затопленням квартири. Згідно квитанції адвоката [PERSON] від 25.01.2017 позивачі сплатили за правову допомогу гонорар в сумі 2 000 гривень. Також, як вбачається з матеріалів справи позивачами за подачу позову було сплачено судовий збір у розмірі 162.40 грн. кожним, що підтверджується квитанціями від 04.12.2015 року, та позивачем [PERSON] сплачено послуги у розмірі 250 гривень за витребування довідки МБТІ по справі. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати по справі у розмірі 487\~грн. 20\~коп., а також 600,00\~грн., 2000 гривень витрат на правову допомогу та 250 гривень витрати за послугу БТІ. На підставі викладеного,

Outcome: partial