Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON], діюча в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить : визнати [PERSON], [INFO] таким, що витратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1998 року. 23 березня 2006 року шлюб розірвано. Від подружнього життя мають двох дітей : сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. В період шлюбу з відповідачем, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 21 серпня 2002 року, на ім'я відповідача ними була придбана двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], як спільна сумісна власність подружжя. 14 лютого 2006 року на підставі ст.63 СК України за заявою подружжя була визначена її - позивачки частка у праві спільної сумісності власності на нерухоме майно та видане нотаріально посвідчене свідоцтво про право власності [PERSON] на ? частину зазначеної квартири. Право власності зареєстроване в «Криворізькому бюро технічної інвентаризації». 28 листопада 2008 року відповідач [PERSON] подарував належну йому 1/2 частину квартири дітям [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. Зазначене підтверджується договором дарування 1/2 частки квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.12.2008 року про приватну спільну часткову власність спірної квартири. Відчуження житла на користь дітей відбулося за рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 19 листопада 2008 року. Відповідач добровільно залишив помешкання спірної квартири на початку січня 2010 року і з того часу в квартирі не проживає. Зазначений факт підтверджується актом від 21.04.2015 року. На даний час в квартирі зареєстровані вона - позивачка, відповідач та діти, що підтверджується довідкою з місця мешкання. Відповідач не сплачує комунальні послуги, за сумісне життя внаслідок поведінки ставив сім'ю в скрутне матеріальне становище, матеріального забезпечення дітям не надає. Наявність реєстрації відповідача за квартирою збільшує розмір комунальних платежів, перешкоджає оформленню субсидії, негативно впливає на матеріальний стан. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, ухиляється від вирішення цього питання. Тому змушена звернутися до суду за захистом права та інтересу як свого так та і дітей як їх законний представник. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Внаслідок вищезазначених обставин відповідач втратив право користування житловим приміщення - спірною квартирою. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, від якого надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. У судовому засіданні безпосередньо дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про одруження (а.с.7), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.8), свідоцтва про народження (а.с.9,10), свідоцтво про право власності (а.с.11), витяг (а.с.12), договір дарування (а.с.13), витяг (а.с.14), рішення (а.с.15), акт (а.с.16), довідка (а.с.17), витяг (а.с.69). Суд оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON]. У вказаній квартирі, крім позивачки та її неповнолітніх дітей, зареєстрований відповідач, який доводиться позивачці колишнім чоловіком. З січня 2010 року до даного часу відповідач у вказаній квартирі не проживає, залишив квартиру добровільно. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та письмовими доказами: свідоцтвом про одруження (а.с.7), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8), свідоцтвами про народження (а.с.9,10), свідоцтвом про право власності (а.с.11), витягом (а.с.12), договором дарування (а.с.13), витягом (а.с.14), рішенням (а.с.15), актом (а.с.16), довідкою (а.с.17), витягом (а.с.69). Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved