Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулися до Дергачівського районного суду Харківської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно державного акту серія ХР №10-43-020861 від 10 грудня 1994 року, виданого на підставі рішення Слатінської селищної ради від 11 жовтня 1994 року №426, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,166 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Слатінської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Землю передано для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №89. Рішенням Слатінської селищної ради №426 від 11.10.1994 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність присадибну ділянку площею 1660 кв.м. по [ADDRESS]. Земельній ділянці за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарчих будівель та споруд площею 0,1500 га був визначений кадастровий номер 6322057300:00:001:0321, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0161 га був визначений кадастровий номер 6322057300:00:001:0322. Як вказує позивач [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. За життя [PERSON] склала заповіт від 21.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2380, яким заповіла позивачам. Після смерті [PERSON] позивачі у встановлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини, на що 16 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що має місце невідповідність поданих правовстановлюючих документів на спадкове майно зі Свідоцтвом про смерть спадкодавиці, а також у зв'язку з рішенням № РВ-6300335012014 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, виданого 11.09.2014 року відділом Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області. Так, позивачі просять встановити, що факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що державний акт серія ХР № 10-43-020861 від 10 грудня 1994 року, виданий на підставі рішення Слатінської селищної ради від 11 жовтня 1994 року № 426, на ім'я [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину від 29 грудня 1964 року, видане нотаріусом 1-ї Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим №3229 на ім'я [PERSON] належить [PERSON], померлій [INFO]. В судове засідання позивачі не з'явилися, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відділом Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області до суду надані письмові пояснення з проханням проводити розгляд справи без участі їх представника. Реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції Харківської області надано письмову заяву з проханням проводити розгляд справи без участі їх представника. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи достовірно встановлено, що згідно державного акту серія ХР №10-43-020861 від 10 грудня 1994 року, виданого на підставі рішення Слатінської селищної ради від 11 жовтня 1994 року №426, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,166 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Слатінської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Землю передано для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №89. Рішенням Слатінської селищної ради №426 від 11.10.1994 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність присадибну ділянку площею 1660 кв.м. по [ADDRESS]. На підставі довідки Управління Держкомзему районі Харківської області земельній ділянці за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд площею 0,1500 га був визначений кадастровий номер 6322057300:00:001:0321, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0161 га був визначений кадастровий номер 6322057300:00:001:0322. Крім того згідно довідки, виданої відділом Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області (витяг №36101 від 19.08.2014 року) вартість земельної ділянки площею 1660 кв.м. по [ADDRESS] становить 47625 грн. 40 коп. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 29 грудня 1964 року, виданого нотаріусом 1-ї Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим №3229, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] Також згідно рішення виконавчого комітету Слатинської селищної ради № 23 від 14.11.1968 року було змінено нумерацію будинку в [ADDRESS] на № 38, що підтверджується довідкою №1264 від 28.08.2014 року, виданої виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Відповідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 06.07.2013 року виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №59 [PERSON] померла [INFO]. За життя [PERSON] склала заповіт від 21.06.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2380, яким заповіла позивачам у справі все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді спадкової маси, яка складається з земельної ділянки площею 0,166 га, що належала спадкодавцю на праві приватної власності на землю та житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], що належали спадкодавцю згідно свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Згідно ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] позивачі, [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 34728595 від 01.08.2013 року, номер у спадковому реєстрі 54827467, номер у нотаріуса 432013). 16 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що має місце невідповідність поданих правовстановлюючих документів на спадкове майно (Державного акту на право приватної власності на землю та Свідоцтва про право на спадщину) зі Свідоцтвом про смерть спадкодавиці, а також у зв'язку з рішенням №РВ-6300335012014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, виданого 11.09.2014 року відділом Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області. 27.02.2014 року Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» провело технічну інвентаризацію домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (інвентаризаційна справа 499, реєстровий номер 8-998). Так, згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з ганком літ. «а№» загальною площею 33,4 кв.м., житловою площею 12,1 кв.м., надвірні будівлі сарай літ. «Б», сарай «И», сарай «Н», літня кухня літ. «В» з тамбуром літ. «в№», літня кухня літ. «Е» з прибудовою літ. «е», тамбуром літ. «еІ», навісом літ. «аі», погріб літ. «Г», навіс літ. «Ж», навіс літ. «М», навіс літ. «О», вбиральня літ. «Л», вбиральня літ. «П», літній душ літ. «К», колонка літ. «N», огорожа № 5-11. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, відповідно до ст.256 ЦПК України, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що державний акт серія ХР № 10-43-020861 від 10 грудня 1994 року, виданий на підставі рішення Слатінської селищної ради від 11 жовтня 1994 року № 426, на ім'я [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину від 29 грудня 1964 року, видане нотаріусом 1-ї Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим № 3229 на ім'я [PERSON] належить [PERSON], померлій [INFO]. У відповідності з п.6 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що не суперечить роз'ясненням, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Так, в Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах і встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved