Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок під [ADDRESS] за [PERSON]; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житлову будівлю, видане 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159, яким за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок під [ADDRESS], а також просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 51,6% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала в селі Киданівка Богуславського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі 51,6% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. Той факт, що за життя [PERSON] їй належала частка вказаного житлового будинку підтверджується ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 09.07.1992 року, якою була затверджена мирова угода між [PERSON] та [PERSON] і за [PERSON] було визнано право особистої власності на 51,6 % житлового будинку з підсобними приміщеннями у вигляді приміщення 1-2 площею 12,2 кв.м., 1-3 площею 4,3 кв.м., 1-4 площею 13 кв.м., веранду площею 9,7 кв.м., 1/2 частину криниці, підсобного приміщення 2-1 площею 14,7 кв.м., 2-2 площею 17,2 кв.м. та пристройки «в2», а також довідкою виконавчого комітету Киданівської сільської ради від 08.10.2014 року №222. На даний час право на вказану частину житлового будинку з підсобними приміщеннями має вона (позивачка [PERSON].), як спадкоємець, який прийняв спадщину за заповітом в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року та п.4.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Киданівської сільської ради 16.03.2000 року за №15. Інших осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає. Однак, Богуславська районна державна нотаріальна контора листом від 11.01.2014 року №01-16/44 повідомила, що не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Киданівською сільською радою 16.03.2000 року за №15, оскільки відсутній факт належності померлій правовстановлюючого документу на житловий будинок. При цьому встановлено, що 22.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області прийнято рішення №3 про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] і на підставі даного рішення останньому 28.01.2009 року видано свідоцтво про право власності на житлову будівлю, яке було зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159. Дана обставина підтверджується рішенням виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області від 22.01.2009 року №3, свідоцтвом про право власності на житлову будівлю та витягом з реєстрації права власності на нерухоме майно. Позивачка зазначає, що рішення виконавчого комітету є незаконним, оскільки Цивільним кодексом України і Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено ряд підстав, внаслідок яких у фізичної чи юридичної особи виникає право власності на об'єкти нерухомого майна. При цьому, існують ряд підстав виникнення права власності на об'єкти нерухомого майна, документ про наявність якого може видати лише нотаріус. На правовідносини, які виникли між сторонами, розповсюджуються норми спадкового права і зокрема, відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.ст. 34, 37 Закону України «Про нотаріат» та положень чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, видача свідоцтва про право на спадщину входила виключно до компетенції нотаріуса. Отже, основним органом, на який покладено функцію видачі свідоцтва про право на спадщину, є державні нотаріальні контори, які оформляють спадкові справи за умови, що між спадкоємцями немає спору щодо спадщини. Якщо такий спір виник, то право спадкоємців на спадкове майно має вирішувати суд. Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Для того, щоб оформити свідоцтво про право власності на належне їй нерухоме майно у виконавчому комітеті місцевої ради, особа повинна подати уповноваженому органу оригінали правовстановлюючих документів, на підставі яких це майно виникло чи було набуто у власність до того. Натомість, уповноважений орган при достатності інформації у поданих документах про належність заявнику об'єкта видає свідоцтво про право власності. Жодна із зазначених обставин при прийнятті оскаржуваного рішення не мала місце і рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] прийнято в порушення вимог вказаного Закону. Виконавчий комітет Киданівської сільської ради, прийнявши рішення про визнання права власності на житловий будинок, на 51,6 % частину якого розповсюджуються норми спадкового права, та видавши на нього правовстановлюючий документ, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки до компетенції виконавчого комітету органу місцевого самоврядування не входять повноваження щодо вирішення долі спадкового майна та видачі свідоцтва про право власності на підставі лише запису у погосподарській книзі. Також позивачка зазначила, що [PERSON] після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України не прийняв спадщину, а тому згідно вимог ст.ст. 1296,1297 ЦК України не отримав право на одержання свідоцтва про право на спадщину - на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], в тому числі на належну їй за життя 51,6% житлового будинку з підсобними приміщеннями, який знаходиться по [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується власною заявою [PERSON] до Богуславської державної нотаріальної контори від 17.04.2012 року. Таким чином, прийняте виконавчим комітетом Киданівської сільської ради рішення підлягає скасуванню як незаконне. Також із зазначених підстав підлягає скасуванню і видане виконавчим комітетом Киданівської сільської ради [PERSON] свідоцтво про право власності на будинок під номером [ADDRESS], оскільки воно було видано відповідачу на підставі незаконного рішення виконавчого комітету сільської ради. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], посилаючись на вищевказані факти та докази, позовні вимоги уточнив та просив постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок під [ADDRESS] за [PERSON] та визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на житлову будівлю, видане 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159, яким за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок під [ADDRESS]. Вимоги позивачки про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на 51,6% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], не були підтримані в судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач - Киданівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, але надіслала заяву, в якій просить суд справу розглянути без представника, а також зазначила, що уточнені позовні вимоги визнаються. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши представників позивачки, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року визнано право власності на житловий будинок під [ADDRESS] за [PERSON]. 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області на підставі вищевказаного рішення відповідачу [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок під [ADDRESS], яке зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159. Перевіряючи законність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування та законність видачі свідоцтва про право власності на житлову будівлю, суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуватися у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Натомість, виконавчий комітет Киданівської сільської ради, прийнявши рішення про визнання права власності на житловий будинок, на 51,6 % частину якого розповсюджуються норми спадкового права, та видавши на нього правовстановлюючий документ, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки до компетенції виконавчого комітету органу місцевого самоврядування не входять повноваження щодо вирішення долі спадкового майна та видачі свідоцтва про право власності на підставі лише запису у погосподарській книзі. Той факт, що за життя [PERSON] їй належала частка житлового будинку [ADDRESS], підтверджується ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 09.07.1992 року, якою була затверджена мирова угода між [PERSON] та [PERSON] і за [PERSON] було визнано право особистої власності на 51,6 % житлового будинку з підсобними приміщеннями у вигляді приміщення 1-2 площею 12,2 кв.м., 1-3 площею 4,3 кв.м., 1-4 площею 13 кв.м., веранду площею 9,7 кв.м., 1/2 частину криниці, підсобного приміщення 2-1 площею 14,7 кв.м., 2-2 площею 17,2 кв.м. та пристройки «в2»; довідкою виконавчого комітету Киданівської сільської ради від 08.10.2014 року №222, а також копіями записів в погосподарських книгах Киданівської сільської ради за період 1991-1995 років по особових рахунках №185, №454. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Киданівської сільської ради 16.03.2000 року за №15, та повідомленням державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори №01-16/44 від 11.01.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому з дня смерті [PERSON] з [INFO] року спадкоємцеві [PERSON] належить спадкове майно спадкодавця [PERSON] Оскільки до спадщини після смерті [PERSON] відноситься 51,6% житлового будинку [ADDRESS], то відповідно орган місцевого самоврядування повинен був врахувати цей факт та прийняти до уваги записи в погосподарських книгах Киданівської сільської ради за період 1991-1995 років по особових рахунках №185, №454, з яких видно, що після постановлення ухвали Богуславського районного суду Київської області від 09.07.1992 року, якою була затверджена мирова угода між [PERSON] та [PERSON] і за [PERSON] було визнано право особистої власності на 51,6 % житлового будинку, за [PERSON] - на 48,4% житлового будинку, виконавчим комітетом було утворено два господарства при поділі будинку і відкрито два особових рахунки, що підтвердила в судовому засіданні секретар Киданівської сільської ради Демчук З.П. Зважаючи на те, що при прийняті оскаржуваного рішення та при видачі свідоцтва про право власності на житлову будівлю виконавчим комітетом Киданівської сільської ради не були враховані вимоги чинного законодавства України та були порушені майнові права позивачки, то як наслідок підлягає скасуванню рішення виконавчого комітету Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області №3 від 22.01.2009 року про визнання права власності на житловий будинок під [ADDRESS] за [PERSON] та підлягає скасуванню свідоцтво про право власності на житлову будівлю, видане 28.01.2009 року виконавчим комітетом Киданівської сільської ради Богуславського району Київської області на ім'я [PERSON] та зареєстроване КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2009 року за реєстраційним №159. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved