Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги позивач обґрунтовують тим, що 13.12.2015 померла їхня мати та дружина [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 86 в с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області. Вказане будинковолодіння було колгоспним двором, головою якого був [PERSON] Звернувшись в нотконтору з метою оформлення права власності на вказану частину будинку, позивачам було відмовлено, тому останні просять суд визнати за ними право власності по 1/6 частині кожному житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 86 в с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті 13.12.2015 року [PERSON] Позивачі у судове засідання не зявилися, проте подали заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у їхній відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечивши з приводу задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №223238 від 19 жовтня 1968 року, виданого [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 19 жовтня 1968 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], у звязку з чим остання змінила прізвище на «Біловус». Від даного шлюбу в подружжя народилась дочка [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії ІІ-ИД 3258954 від 24 листопада 1979 року, видане [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ИД №033992 від 28 квітня 1999 року, виданого [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, після реєстрації шлюбу із [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на «Савка». Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №199468, виданого 16 грудня 2015 року [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 13 грудня 2015 року померла [PERSON]. Відповідно до довідки №1057 від 10 листопада 2016 року, виданої [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №86 по вул. Шевченка в с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області рахується за [PERSON]. Станом на 01.07.1990 року двір колгоспний. Станом на 01.07.1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова двору; [PERSON] дружина; [PERSON] дочка. Як вбачається із інформаційної довідки №785 від 15 листопада 2016 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок загальною площею 77.1 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами №86 по вул. Шевченка в с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Виданого Тернопільською районною радою 30.07.1990 року на підставі рішення виконкому №146 від 25.07.19990 року та записано в реєстрову книгу №4 за реєстровим №387. Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №4991/02-14 від 22 листопада 2016 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 13 грудня 2015 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вище наведені обставини, з огляду на той факт що будинковолодіння, яке знаходиться по вул. Шевченка в с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області являється колгоспним двором, тому суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за [PERSON], [PERSON] право власності по 1/6 частині кожній житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 86 в с. Мишковичі Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті 13.12.2015 року [PERSON]

Outcome: approved