Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні приміщеннями, визнання недійсними свідоцтва. В судовому засіданні представник позивачів уточнені вимоги підтримала. Мотивує тим, що відповідачам на праві власності внаслідок приватизації належить квартира [ADDRESS], загальною площею 77,1 кв.м. В подальшому (згідно листа Управління комунальної власності м. Львова від 19.09.1994 р. №26/2-167 відділу приватизації жила) після проведення обстеження нежитлового приміщення (господарський підвал), площею 43,3 кв.м, було запропоновано приватизувати нежитлові приміщення за індексом 1-1, 1-2 площею 38 кв.м., а решту приміщень за індексом І, ІV, V, VI площею 14.8 кв.м. рахувати для загального користування мешканців кв. [ADDRESS] і [ADDRESS]. Дане обстеження було проведене з порушеннями, а саме без присутності мешканців кв. 1а, акт обстеження відсутній, до листа не доданий план підвальних приміщень та індексація приміщень в листі не відповідає індексації в наявних планах. Згідно цього листа відповідачі приватизували підвальні приміщення площею 38.0 кв.м, а мешканці квартири [ADDRESS] приватизували підвальні приміщення площею 28,4 кв.м, чим були порушені права мешканців квартири [ADDRESS]. Відповідачами було самовільно захоплено приміщення, які перебувають у спільному користуванні усіх співвласників цього будинку і встановлено перегородки, також без відповідних дозволів здійснено перепланування підвальних приміщень із приєднанням вбиральні, а також замуровано вхід до цієї вбиральні. Згідно технічного паспорту відповідачі незаконно захопили вбиральню спільного користування (індекс VI), що знаходиться в підвалі, а також підвальне приміщення (індекс ІV), встановивши при цьому без відповідних дозволів двері та перегородки. Вказані порушення, здійснені відповідачами, підтверджуються висновком судового експерта. Тому, просить позов задоволити, у підтвердження вимог покликається на копії свідоцтва про право власності та технічного паспорту на квартиру та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив, мотивуючи тим, що приватизація підвального приміщення відбулась в порядку та у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». При цьому, площа комори в підвалі повністю відповідала вимогам, встановленим розпорядженням Львівської міської ради народних депутатів №388 від 01.04.94р., відповідно до п. 1.2. якого підлягають приватизації господарські приміщення, розміщені в підвалах багатоквартирних будинків, розміри, яких не перевищують 40 кв.м. Крім того, виникають сумніви щодо правильності проведеної позивачами будівельно-технічної експертизи, оскільки з техпаспорту на садибний житловий будинок по [ADDRESS] від 04.10.1994р. вбачається, що спірне приміщення VІ не є приміщенням взагалі, оскільки до нього не має окремого входу. Більше того, позивачами жодним чином не обґрунтовано як саме обмежується їх доступ до приміщення. Тому вказані та інші вимоги просить відхилити, як безпідставні. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів законодавець визначає як припинення дії, що порушує право. У судовому засіданні встановлено, що відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності внаслідок приватизації належить квартира [ADDRESS], загальною площею 77,1 кв.м. та комора в підвалі - 38,0 кв.м. (а.с. 13). Встановлено, що будинок по [ADDRESS] є двоквартирним будинком. Квартира [ADDRESS], загальною площею 110,0 кв.м. та комора в підвалі - 28,4 кв.м. була зареєстрована на праві власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] внаслідок приватизації (а.с. 11). Висновком експерта №02/01-18я від 12.01.2018 року встановлено, що у технічному паспорті, складеному Львівським МБТІ від 22.10.1993 року приміщення туалету під літ. VІ площею 0,8 кв.м. є приміщенням спільного користування. Мешканцями (власниками) квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] самовільно встановлено перегородку та замуровано двері до приміщення туалету в підвалі, позначене в технічному паспорті, складеному Львівським МБТІ від 22.10.1993 року під літ. VІ площею 0,8 кв.м., чим унеможливлено доступ до цього туалету власникам та мешканцям квартири [ADDRESS]. (а.с. 33 зворот) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в цій частині і вважає, що відповідачів слід зобов'язати за власний кошт привести приміщення спільного користування, а саме вбиральню (туалет) площею 0,80 кв.м., яку позначено в технічному паспорті, складеному Львівським МБТІ 22.10.1993року, літерою VI у стан, який був на момент складення технічного паспорту від 22.10.1993 року. Твердження відповідачів про те, що позивачі пропустили строк звернення до суду з вимогою про скасування свідоцтва про право власності в частині, яке було видане 18.10.1994 року, спростовується тим, що про існування вказаного свідоцтва про право власності позивачам стало відомо після ознайомлення з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], провадження за якою відкрито Личаківським районним судом м. Львова (цивільна справа №463/2642/17). Доказів, що позивачам було відомо з 1994 року про отримання права власності відповідачами на комору в підвалі, площею 38 кв.м., суду не представлено. Однак, що стосується вимоги про скасування свідоцтва про право власності на квартиру №29292 від 18.10.1994 року на квартиру [ADDRESS] в частині права власності на комору в підвалі площею 38 кв.м., то таку слід відхилити, оскільки достатніх доказів того що спірне свідоцтво видане з порушенням вимог чинного законодавства, суду не представлено. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню в судовому порядку, у зв'язку з чим відповідачів слід зобов'язати не чинити перешкоди позивачам в користуванні приміщенням спільного користування, що знаходиться в підвалі будинку [ADDRESS]. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.ст. 133, 137 ЦПК України, слід також стягнути 23800 грн. понесених судових витрат позивачем [PERSON] на надання правової допомоги, понесення яких підтверджено долученою до справи квитанцією до прибуткового касового ордера №19/12 від 19.12.2018р. При цьому у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved