Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до територіальної громади селища Богородчани в особі Богородчанської селищної ради у якому поставили питання про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті їх батька [PERSON]. За ухвалою суду від 06.02.2015 року до розгляду справи допущено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Заявлені вимоги позивачі мотивували тим, що [INFO] в смт.Богородчани Івано-Франківської області помер їх батько [PERSON], який за життя заповіту не склав. До спадкового майна після його смерті увійшли ? квартири [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,9793 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та кошти на рахунку у банківських установах. [INFO] померла їх мачуха [PERSON], яка з 09.06.1979 року була одружена з [PERSON] З відповіді, яку отримали 04.12.2014 року від Богородчанської державної нотаріальної контори їм стало відомо, що [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належну йому ? квартири та на земельну ділянку не отримала. Вказали, що пропустили строк прийняття спадщини через те, що проживають в іншій країні - є громадянами Російської Федерації, а тому внаслідок значних відстаней та неналежного стану здоров'я не змогли вчасно звернутись з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Зараз бажають реалізувати своє право на спадщину і просили визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав. Вказав, що позивачі, як діти покійного [PERSON], являються спадкоємцями першої черги за законом на майно спадкодавця. Після похоронів батька, будучи пригнічені втратою рідної людини, не займались питанням прийняття спадщини. В подальшому, через значні відстані не змогли вчасно звернутись з відповідними заявами про наміри прийняти спадок. Окрім того, добросовісно помилялись з приводу існуючого порядку оформлення спадкових прав, вважали, що зможуть реалізувати своє право в будь-який час. Тому вважає, що встановлений законом строк пропущено з об'єктивних причин, тому просив визначити додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Представник Богородчанської селищної ради [PERSON] в судовому засіданні вказала, що інтересів селищної ради заявлені вимоги не стосуються, селищна рада на спадкове майно не претендує, наміру визнавати спадщину відумерлою немає. При вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Вказали, що позивачі після смерті батька не виявляли наміру приймати спадщину. Так, будучи в Україні на похороні батька та після цього (зокрема [PERSON] на річницю смерті), позивачі не вчиняли ніяких дій, спрямованих на реалізацію свого права. Вони знали і усвідомлювали, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], з якою вони спілкувались і після смерті батька, а остання також відвідувала їх в Російській Федерації. Такий намір позивачі виявили лише тоді, коли [PERSON] померла і залишила заповіт на її ([PERSON]) ім'я. Просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON], який є батьком позивачів, помер [INFO]. Заповіту на випадок смерті не зробив. Позивачі разом з дружиною покійного - [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦК України мали право на спадкування за законом як спадкоємці першої черги. [PERSON] прийняла спадщину фактом спільного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті і 15.10.2012 року звернулась з заявою до Богородчанської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкові права [PERSON] нотаріусом перевірено і 10.12.2012 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачі заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавали. Лише 03.12.2014 року [PERSON] звернувся до Богородчанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а заява [PERSON] поступила до нотаріальної контори 20.01.2015 року, уже під час розгляду справи судом. [INFO] [PERSON] померла, залишивши заповіт на користь [PERSON], яка 18.07.2014 року подала до приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з часу її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважним є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, несприятливі погодні умови. На думку суду, позивачами не доведено та матеріали справи не містять доказів поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини. Не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та обставина, що позивачі проживають за межами України. Встановлено, що вони бували в Україні після смерті спадкодавця, а також мали змогу реалізувати свої права у різний спосіб, в тому числі надіслання письмових заяв про намір прийняти спадщину поштою. Крім того, на думку суду дії позивачів після смерті батька свідчили про відсутність намірів оформляти спадкові права. Вони спілкувались з [PERSON], яка відвідувала їх протягом 2012-2013 років в Росії, знали про те, що вона прийняла спадщину, а намір завити про свої спадкові права виявили лише після її смерті, довідавшись, що вона розпорядилась спадщиною на користь [PERSON] На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: dismissed