Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, 22 травня 2011 року із відповідачем зареєстрували шлюбу відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 1965. Під час спільного проживання народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що донька проживає разом із нею, знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні та вихованні. Відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу та самоусунувся від виховання спільної дитини. Вказує, що єдиним джерелом існування сім`ї є її незначні доходи, в які входять як і сплата комунальних платежів, так всі витрати для забезпечення дитини. Вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Оскільки, відповідач від добровільного надання постійної щомісячної матеріальної допомоги сім`ї ухиляється, домовленості про укладення договору про сплату аліментів на дітей не укладався, тому звернулась з позовом до суду. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільної доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень 00 копійок щомісячно до її повноліття, починаючи з дня подачі позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 квітня 2021 року відкрито спрощене провадження по даній справі та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, судове засідання просив розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). В шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дитина на даний час проживає спільно з матір`ю. Факт проживання позивачки з донькою підтверджується довідкою-випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію №46 від 07 квітня 2021 року (а.с.7). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено з 1 січня, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідач є працездатним та відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати своїх дітей. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Оскільки спільна донька сторін проживає разом із матір`ю, так як [PERSON] є її батьком та на нього покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, також враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 12 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved