Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 02.08.2011 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, проте подружні відносини між ними не склалися. Стверджує, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, а сімейні стосунки фактично припинилися. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме із позивачкою. Вважає, що їх спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сім'я фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в сумі по 1500 грн. щомісячно. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 20 червня 2018 року відкрито провадження у справі. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 02 серпня 2011 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 366 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та фактично проживають окремо, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін. Крім того, як встановлено матеріалами справи, сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.7). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної вище норми закону визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, принаймні іншого відповідачем не доведено. Підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Аліменти повинні бути стягнуті у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачкою. При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин зазначених позивачем і встановлених матеріалами справи. Суд вважає, що присудження аліментів, у твердій грошовій сумі 1500 грн. на місяць, буде відповідати інтересам дитини, та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved