Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, де просить суд скасувати арешт, накладений на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 29.10.2007 року за № 5925952 про арешт на 1/3 частину квартири за вказаною адресою. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 21.12.2015 року померла її донька [PERSON], [INFO]. Після смерті доньки відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири, за адресою: [ADDRESS], яка належала їй згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.10.1996 року, видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради за № 10653 та зареєстрованого в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 327 в книзі М-2. Син померлої, відмовився від прийняття спадщини, направивши відповідну заяву приватному нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. Позивачка, вказує, що окрім неї, інших спадкоємців, ані за законом, ані за заповітом немає. Звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на спадкове майно, а саме на 1/3 частину зазначеної квартири накладено арешт. Позивачка звернулась до Крюківського ВДВС м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою про зняття арешту з зазначеного майна. Крюківський ВДВС відмовив позивачці в знятті арешту, в зв'язку з тим, що виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] на виконанні у відділі відсутні. Накладений арешт порушує права позивачки на розпорядження спадковим майном та унеможливлює оформлення документів, в зв'язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник позивача адвокат Мойсевич О.О. в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав зазначених у ній. Представник позивача старший державний виконавець Крюківського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Горбульов А.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, вказав, що виконавче провадження на підставі якого було накладено арешт на 1/3 частини квартири, за адресою: [ADDRESS], знищено. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. в судове засідання не з'явилась, поро час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, при цьому направила до суду клопотання, згідно якого просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.10.1996 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № 10653/1 від 31.10.1996 року, 1/3 частина квартири, за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. З довідки № 253/01-59 від 26.04.2002 року, виданої Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, вбачається, що 10.01.1992 року зареєстровано укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], який 22.09.1999 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.04.2002 року. Позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та є єдиною спадкоємицею першої черги після померлої доньки [PERSON] 01.08.2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, однак їй було постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при перевірці Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, зареєстроване обтяження, а саме накладено арешт на 1/3 частину квартири, за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON]. Відповідно до п. 4.17. глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 з наступними змінами та доповненнями, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про спадщину затримується до зняття арешту. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.06.2016 року, вбачається, що постановою від 23.10.2007 року державного виконавця ДВС Крюківського району Бєляєвою Ю.С., накладено арешт на майно [PERSON], а саме на 1/3 частини квартири, за адресою : [ADDRESS]. Згідно листа Крюківського ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 20.07.2016 року, вбачається, що встановити в межах якого виконавчого провадження накладено арешт на майно [PERSON] не є можливим, оскільки такі відомості в ЄДРВП вістуні, а провадження було знищено, згідно п. 9.9 Інструкції з діловодства, що також було підтверджено представником відповідача в судовому засіданні. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про зняття арешту з майна. При цьому, відповідно до позовних вимог, позивач просить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (далі - Реєстр) запис від 29.10.2007 року за № 5925952 про арешт на 1/3 частину квартири, за адресою: [ADDRESS], що не підлягає задоволенню, оскільки виключення зазначеного запису з Реєстру відноситься до повноважень органів Міністерства юстиції України і в разі відмови від виконання даної дії позивач має право оскаржити їх в порядку передбаченому законодавством України. Враховуючи вищевикладене, а також те, що не закінчені виконавчі провадження відсутні, однак в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься відмітка про наявність арешту майна, що належить позивачу та заборону на його відчуження, що порушує права позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial