Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], по ? частині за кожною, як за спадкоємцями першої черги за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Після уточнення позовних вимог позивачі, крім іншого, просили встановити юридичний факт того, що за життя [PERSON] фактично прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позов обґрунтовується тим, що зазначений спірний будинок був власністю [PERSON], спадщину якої фактично прийняла її дочка [PERSON], отже вона фактично вступила у володіння та розпорядження спадковим майном своєї матері, однак за життя у встановленому законом порядку не оформила право власності на успадкований будинок, що відповідно і стало перепоною у позивачів у отриманні свідоцтв про право на спадщину в нотаріальному порядку. До судового засідання від позивачів надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, від сільського голови завчасно надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, заперечень щодо позову не має. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Достовірно встановлено, що власником нерухомого майна по [ADDRESS] була [PERSON], 1924 р.н., що підтверджується технічною документацією на будинок та довідками Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №1173 від 30.08.2013 року і №616, №617 від 20.05.2014 року, з яких вбачається, що згідно по господарської книги №2 за 1996-2000 роки за вищезазначеною адресою за [PERSON] значиться земельна ділянка орієнтовною площею 0,05 га, а також вона є власником будинку, однак свідоцтво про право власності в архіві сільської ради не збереглося. /а.с.21, 22, 26-31/ [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років у с. Іванівка, Чернігівського району, Чернігівської області, підтвердженням чого є запис акту про смерть №84 від 21.12.1999 року. /а.с.14/ Як видно з довідки №951 від 07 серпня 2010 року Іванівської сільської ради Чернігівського району, станом на день смерті [PERSON], з нею по [ADDRESS] проживала її онука [PERSON]. /а.с.25/ Родинні відносини між померлою [PERSON], як матір'ю та [PERSON], як його дочкою, встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова справа №750/3999/14, провадження №2о/750/105/14 від 14.05.2014 року, яке набрало законної сили. /а.с.9-11/ Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з довідки Іванівської сільської ради Чернігівського району №1156 від 07.10.2014 року, [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] фактично вступила у володіння житловим будинком [ADDRESS] /а.с.23/ Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані між собою, суд дійшов однозначного висновку, що померла [PERSON] фактично прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON]. Згідно приписів ст.529 ЦК УРСР (в редакції чинній на час відкриття спадщини [PERSON] ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК УРСР). Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини З наведеного суд робить висновок, що оскільки дочка померлої [PERSON], вступила в управління і володіння нерухомим майном останньої, то відповідно вона стала фактичним власником домоволодіння по [ADDRESS] однак юридично своє право власності не зареєструвала. Суд, роблячи такий висновок, бере до уваги те, що відповідно до приписів ст.560 ЦК УРСР спадкоємець закликаний до спадкоємства може, а не зобов'язаний одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Повторне свідоцтво про смерть серії « [NUMBER] свідчить, що [PERSON] померла [INFO] у віці 59 років в м. Чернігові. /а.с.15/ Родинні відносини між померлою [PERSON], як матір'ю та [PERSON] і [PERSON], як дітьми останньої, підтверджуються достовірними доказами, зокрема свідоцтвами про народження, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу. /а.с.16-19/ Таким чином, [PERSON] і [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями за законом першої черги до майна матері [PERSON], після її смерті. Відповідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. №776/02-14 від 25.11.2014 року та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачі прийняли спадщину після смерті [INFO] їх матері [PERSON] і 10.11.2014 року нотаріусом заведено спадкову справу №35/2014. [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину на спірне домоволодіння не видавалось. /а.с.24, 37/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що за життя спадкодавець не оформила та не зареєструвала своє право власності на вказане вище нерухоме майно, то це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачів як спадкоємців першої черги за законом та перешкоджає в реєстрації їх речових прав. Суд бере до уваги і те, що згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved