Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким просять визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], померлої [INFO], за [PERSON] та [PERSON] визнати право власності на ? частину зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті рідної тітки [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначали, що згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 1994 року за [PERSON] визнане право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], яке остання не встигла зареєструвати в КП «ХРБТІ», оскільки [INFO] померла. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді зазначеного майна, спадкоємцями ? частини якого є її рідна сестра - позивач [PERSON], по ? частині - рідні племінники [PERSON] та [PERSON] Всі спадкоємці прийняли спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок, в оформленні спадкових прав їм було відмовлено. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом Русько-Тишківського сільського голови Горошочок Ю.В., якою останній просить розглянути справу у відсутність представника Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області та згодний з позовними вимогами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 1994 року встановлений факт належності заповіту від 12/9-1983 року [PERSON], за нею визнане право власності на житловий будинок [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON], померлим [INFO] у порядку спадкування після його смерті. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Ч-82 від 01.10.2013 року, право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 29,20 кв.м., житловою площею 14,70 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] в бюро не зареєстровано. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилася. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою відповідного комітету відповідної сільської ради, в тому числі записом в погосподарській книзі сільської ради, та тривалим фактом володіння цим майном. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області №1519 від 04 вересня 2013 року, будинок, розташований в [ADDRESS] разом зі службовими будовами та спорудженнями зареєстровано в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради по селу Руські Тишки під №0259 та Головою господарства значиться [PERSON] КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» був складений технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями на ім'я [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 грудня 2012 року, [PERSON] померла [INFO], актовий запис №16903. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини, відповідно до ст. 1262, ч. 3 ст.1266 ЦК України, є її сестра - [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00011631132 від 16 січня 2013 року, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00011631011 від 16 січня 2013 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 листопада 1982 року) , та племінники - [PERSON], [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29 квітня 1958 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 липня 1984 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29 квітня 1958 року, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00011700772 від 01 лютого 2013 року), оскільки чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23 серпня 1975 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24 травня 1999 року), сестра спадкодавця [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 листопада 1982 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 квітня 1955 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), а син останньої, тобто племінник [PERSON] - [PERSON], помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 травня 2009 року). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Листом Восьмої харківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Харківській області №6567/02-14 від 10 грудня 2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], прийняли спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, не отримали свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що були відсутні правовстановлюючі документи на будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved