Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом у якому просили визначити частку [PERSON], яка померла [INFO], у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS].; визначити частку [PERSON], яка померла [INFO], у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 1/2 частини гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за його матір'ю [PERSON], померлою [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за його матір'ю [PERSON], померлою [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за його матір'ю [PERSON], померлою [INFO].; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за його матір'ю [PERSON], померлою [INFO]; встановити факт ухилення спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця - [PERSON], померлого [INFO]; встановити факт ухилення спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] від надання допомоги спадкодавцеві - [PERSON], померлому [INFO]; усунути спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за [PERSON], померлим [INFO] В обґрунтування позову позивачі посилаються на наступне. [INFO] померла їх матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно належало померлій як частки у спільному сумісному майні подружжя, оскільки були придбані під час перебування померлої [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], у зв`язку із чим померлій [PERSON] належала ? частина у вказаному майні. Вказують, що за померлою [PERSON] вони як спадкоємці першої черги та її чоловік [PERSON] прийняли спадщину. Проте, ними не було оформлено документи про право на спадщину за законом на частину гаража та частину квартири, для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на частину гаража та частину квартири позивачі звернулись до Шостої Київської державної нотаріальної контори, однак 11 березня 2014 року ними було отримано постанову про відому у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів. [INFO] помер чоловік [PERSON]-[PERSON], на якого були оформлені правовстановлюючі документи на квартиру та гараж, а тому вони вказують , що позбавлені можливості оформити документи про право власності на частину майна, що належала померлій [PERSON] у зв`язку із чим звернулись до суду з даним позовом. Таким чином , оскільки частки спадкоємців у спадщині - 1/2 частині квартири і 1/2 частині гаража - є рівними, тобто кожен з трьох спадкоємців має право на 1/6 частину квартири та 1/6 частину гаража, а тому вони просять визначити частку померлої [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та в розмірі 1/2 частини гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS], а також визнати за кожним з Позивачів право власності на 1/6 частину квартири та 1/6 частину гаража відповідно - в порядку спадкування за їх матір'ю. Також вказують , що після смерті [PERSON], сином якого є позивач [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої між іншого увійшли 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складаються з 12 частини вказаної квартири - як частки у спільному сумісному майні подружжя, та 1/6 частини вказаної квартири, яка була прийнята [PERSON] в порядку спадкування за його дружиною - [PERSON], померлою [INFO] та на 2/3 частини гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS]. Ці 2/3 частини гаража складаються з Уг частини вказаного гаража - як частки у спільному сумісному майні подружжя, та 1/6 частини вказаного гаража, яка була прийнята [PERSON] в порядку спадкування за його дружиною - [PERSON], померлою [INFO]. Позивачі посилаються на те, що після його смерті у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернувся [PERSON] та відповідачі, які є дітьми померлого від першого шлюбу. Позивачі вважають, що останні повинні бути усунуті від права на спадкування , оскільки Спадкодавець був непрацездатною особою за станом здоров'я та за віком (спадкодавець досяг пенсійного віку), а також потребував матеріальної допомоги, оскільки отримував мінімальну пенсію. Спадкодавець [PERSON] помер у віці вісімдесяти трьох років, останні три роки життя померлий постійно хворів, потребував стороннього догляду. З літа 2011 року померлий через стан здоров'я та погане самопочуття перестав виходити на вулицю (це відбувалося вкрай рідко і лише у супроводі когось із Позивачів) і, відповідно, був позбавлений можливості самостійно забезпечити себе навіть самими необхідними речами та продуктами харчування.З травня 2013 року і до моменту смерті [PERSON] через стан здоров'я та похилий вік практично не піднімався з ліжка, не міг самостійно себе обслуговувати і фактично знаходився в безпорадному стані. Наприкінці 2012 - початку 2013 років стан здоров'я спадкодавця погіршився настільки, що [PERSON] був змушений звільнитися з роботи для забезпечення батьку нормальних умови догляду і піклування, у зв»язу із чим через своє звільнення втратив і постійне стабільне джерело доходу, що вплинуло на рівень матеріального забезпечення батька, що, в свою чергу, спричинило збільшення потреби спадкодавця у наданні йому матеріальної допомоги. Посилаються на те, що відповідачі знехтували своїм обов'язком щодо утримання батька, свідомо не приділяли йому уваги, не проявляли жодного інтересу до стану його здоров'я та умов життя , а тому повинні бути усунені від права на спадкування за [PERSON] внаслідок їх ухилення від виконання обов'язку щодо утримання та надання допомоги спадкодавцеві. В ході судового розгляду позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення з підстав, що викладені у позові. Відповідачі в ході розгляду справи позовні вимоги визнали частково, заявивши зустрічні вимоги до позивачів згідно з якими просили визнати за ними та позивачем [PERSON], право власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS] та 1/3 частині гаражу [NUMBER], ряд 6, в ГБК « Чайка» за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за [PERSON], померлим [INFO]. Відповідно до Ухвали Солом`янського районного суду м.Києва від 19 травня 2014 року зустрічні позовні вимоги об`єднані в одне провадження разом з первісним позовом. В обґрунтування зустрічних вимог відповідачі посилаються на те, що позивачі пропустили строки для прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки вчасно не подали заяви про прийняття спадщини, зазначивши , що вони не проживали разом з [PERSON] , а також вважають , що позивачі пропустили встановлені чинним законодавством України строки позовної давності для визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], оскільки були обізнані про смерть [PERSON] в [INFO], а отже вважають, що на момент звернення до суду позивачів сплив трирічний строк позовної давності для звернення їх до суду із вимогами для визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] Крім того, посилаючись на те, що єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є вони та позивач [PERSON], у зв`язку із чим виходячи із рівності часток за ними спадкове майно повинно бути розподілено у рівних частках на всіх трьох спадкоємців порівну. При цьому відповідачі заперечили проти вимог про усунення їх від права на спадкування , пославшись на те, що вони постійно спілкувались з батьком, а після одруження батька з [PERSON] та народження позивача [PERSON], остання почала обмежувати спілкування з батьком. Зазначили, що вони ніколи не ухилялися від допомоги батьку, були присутніми на його похованні, жодних конфліктів у них не виникало. В ході розгляду справи відповідачі підтримавши зустрічні позовні вимоги просили у первісному позові відмовити повністю. Позивачі проти задоволення зустрічного позову заперечували. Обгрунтовуючи заперечення представник позивачів послалась на те, що спірне спадкове майно належало померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки було придбано у шлюбі із [PERSON], тому померлій [PERSON] належала 12 частина у даному спірному спадковому майні. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли позивачі та їх померлий батько, тому враховуючи подання ними заяви та заведення спадкової справи Шостою Київською державною нотаріальною конторою в 2004 році до майна померлої, позивачі не є такими, що пропустили строк для прийняття спадщини. Також представник відповідача вважала, що є необґрунтованими посилання представника відповідачів за первісним позовом на пропуск позивачами строку позовної давності, оскільки спадщина належить спадкоємцеві з часу ії відкриття незалежно від часу ії прийняття. Відповідач- Територіальна громада в особі Київської міської ради та треті особи Реєстраційна служба м.Києва та Головне управління юстиції, які повідомлялись судом про місце, день та час судового розгляду в судове засідання своїх представників не направили, у зв`язку із чим судом ухвалено про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідачів та їх представника, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними синами [PERSON], що підтверджується, свідоцтвом про їх народження ( а.с.а.с. 18,21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про ії смерть. ( а.с.16). [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.03.1969 року з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх одруження , серія [NUMBER], виданим Ленінським РАЗС у м.Києві. ( а.с.11). Позивач [PERSON] є сином від шлюбу [PERSON] з [PERSON] Позивач [PERSON] є сином [PERSON] від першого шлюбу з [PERSON] [INFO] помер батько позивача [PERSON]-[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. (а.с.17). Відповідачі по справі- [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] від першого шлюбу з [PERSON]. Після смерті [PERSON]та [PERSON] відкрилась спадщина. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у шестимісячний строк встановлений законом 01.11.2004 року звернулись ії чоловік [PERSON], та позивачі за первісним позовом - ії рідні сини.( а.с.81-84). Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись 14 січня 2014 року позивач за первісним позовом [PERSON]- син від шлюбу з [PERSON] та 13.01.2014 року відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON]- син та донька від шлюбу з [PERSON] ( а.с.а.с.121,129). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином встановлено, що спадкоємцями першої черги , що прийняли спадщину після смерті [PERSON] є позивач за первісним позовом [PERSON] та відповідачі, спадкоємцями першої черги , що прийняли спадщину після смерті [PERSON] є позивачі по справі та померлий [PERSON] Встановлено, що спірним спадковим майном є квартира [ADDRESS] та гараж [NUMBER] , ряд 6, в ГБК « Чайка» за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом , квартира [ADDRESS] була придбана 18.05.2004 року [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] та належала останньому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3763 та зареєстрованого відповідно до реєстраційного посвідчення у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об єкти нерухомого майна, 25.05.2004 року № 4768. ( а.с.14-15). Гараж [NUMBER] , ряд 6, в ГБК « Чайка» за адресою: [ADDRESS] також був придбаний [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] та належав останньому на праві власності на підставі договору від 20.04.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, та зареєстрований у реєстрі № Ун-5865 та Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, 15.06.1993 року № 5030. ( а.с.12-13). Матеріали спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] свідчать , що на частину спадкового майна ії спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину (а.с.23-28). 11.03.2014 року позивачам відмовлено у Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори відмовлено позивачам за первісним позовом у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на нього не є зареєстрованими у органі, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 16 Закону Української РСР «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю Української РСР. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01 січня 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. Таким чином, правовою підставою виникнення права спільної сумісної власності на гараж було законодавство, чинне на момент придбання гаража (20 квітня 1993 року), а до відносин спадкування прав на гараж застосовується законодавство, чинне на момент відкриття спадщини ([INFO]). Відповідно до ч. З ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 370 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності. З викладеного вбачається, що померлій [PERSON] належала ? частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та 1/2 частина гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з п. 4.21. гл. 10 вказаного Порядку, ініціювати питання щодо визначення частки померлої особи у спільному сумісному майні подружжя може лише другий співвласник, тобто той з подружжя, хто пережив померлого. Відповідно до п. 1.1. гл. 11 Порядку у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Отже , виходячи із того, що [PERSON] помер , у зв»язку із чим нотаріус позбавлений можливості визначити частку [PERSON] у спільному майні подружжя, що перешкоджає спадкоємцям у оформленні спадщини, суд вважає доцільним визначити частку [PERSON] у спільному майні подружжя в розмірі 1/2частини квартири [ADDRESS] та ? частини гаражу [NUMBER] ряд6 по [ADDRESS], а отже у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного зі спадкоємців є рівними. Таким чином , з урахуванням визначення частки померлої у спадщині у розмірі 12, кожен з трьох спадкоємців має право на 1/6 частину спірної квартири та 1/6 частину гаражу. За положеннями п.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно проводиться на підставі особистої заяви власника майна. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, досліджуючи зазначені обставини справи та оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, враховуючи те, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, та як наслідок за ним підлягає визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину спадкового майна після смерті матері [PERSON] При цьому посилання представника відповідача на пропуск позивачами строку для прийняття спадщини , суд вважає не обґрунтованими, оскільки відповідно до ст.1269 ЦК України вони як спадкоємці першої черги у шестимісячний строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, а тому є такими, що ії прийняли. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, законодавець не ставить в залежність прийняття спадщини спадкоємцями від наявного складу спадкового майна, оскільки його обсяг з`ясовує нотаріус в процесі оформлення спадщини. Крім того, суд вважає, що позивачами не пропущений строк позовної давності для звернення з такими вимогами, оскільки обставини, що свідчать про порушене право позивачів виникли лише після смерті [PERSON], зважаючи також і на те, що в нотаріальному порядку право на виділ частки у спільному майні подружжя належить лише одному із подружжя. Щодо позовних вимог про усунення відповідачів від спадкування, то суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Проте, позивачами доказів , які свідчать про свідоме невиконання відповідачами свого обов`язку щодо утримання батька, позивачами не надано, як і не встановлено судом, обставин що спадкодавець звертався до відповідачів про надання їм такої допомоги та потребував допомоги від відповідачів. Допитані в судовому засіданні свідки позивача [PERSON], [PERSON] таких обставин також не підтвердили. З урахуванням недоведеності вимог , суд вважає, що у цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Стосовно зустрічних вимог, то суд виходить із наступного. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 2/3 частини гаража [NUMBER], ряд 6, який знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою: [ADDRESS], які складаються з ? частини у спільному майні подружжя та 1/6 частини ,що була прийнята померлим в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Виконавши усі перелічні вимоги та визначивши розмір часток спадкоємців нотаріус видає свідоцтва. Беручи до уваги , що позивачі за зустрічним позовом не просять визначити розмір частки батька у спадщині , що відкрилась суд вважає, що вони не позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у нотаріальному порядку, так як судом не встановлено порушення їх прав на видачу такого свідоцтва з урахуванням часток , що будуть визначені нотаріусом. В порядку розподілу судових витрат згідно з ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню у рівних частинах судовий збір у розмірі 2232,94 грн. по 1116,47 грн. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: partial