Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати незаконним рішення п'ятдесят четвертої сесії шостого скликання Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області від 19.06.2015 року №318-54-VІ, яким запропоновано Головному управлінню Держземагентства у Київській області відмовити [PERSON] у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Іванівської сільської ради за межами населеного пункту. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування було прийняте всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки жодних із зазначених у ч. 7 ст.118 та ч. 3 ст.123 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не було і немає. При цьому, у листі відділу Держземагентства у Богуславському районі від 10.06.2015 року №18-1018-0.3-1348/2-15 зверталась увага сільського голови на те, що підставами мотивованих заперечень щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які підлягають обов'язковому врахуванню під час видання наказів Головним управлінням Держземагентства у Київській області, можуть бути лише ті, що безпосередньо передбачені законом, зокрема ч. 7 ст.118 та ч. 3 ст.123 Земельного кодексу України. Крім того позивачка зазначає, що рішення п'ятдесят четвертої сесії шостого скликання Іванівської сільської ради від 19.06.2015 року є немотивованим, оскільки у ньому не зазначено підстави, з яких Головному управлінню Держземагентства у Київській області пропонується відмовити у наданні їй дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відсутнє обґрунтування таких підстав і в протоколі засідання постійної комісії з питань соціально-економічного розвитку, з питань охорони навколишнього середовища та земельних питань Іванівської сільської ради, яка рекомендувала розглянути лист відділу Держземагентства у Богуславському районі від 10.06.2015 року №18-1018-0.3-1348/2-15 на черговій сесії Іванівської сільської ради. При цьому, за результатами вивчення і розгляду даного питання постійною комісією в порушення вимог ч. 10 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не було підготовлено висновки і рекомендації, а тому посилання на висновки і пропозиції постійної комісії у рішенні сесії сільської ради є безпідставним. До того ж, як вбачається з протоколу засідання сесії сільської ради та протоколу засідання постійної комісії сільської ради, висловлювання депутатів сільської ради щодо відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою носили упереджений характер. Також у рішенні сесії сільської ради відсутнє належне обґрунтування і необхідності резервування земельних ділянок для їх виділення учасникам АТО. Також позивачка вказала не те, що вона не була поінформована про розгляд листа відділу Держземагентства у Богуславському районі від 10.06.2015 року, чим було порушено вимоги ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 6 Закону України «Про інформацію» щодо здійснення місцевого самоврядування на принципах гласності. Як наслідок, вона була позбавлена можливості обґрунтувати свої доводи щодо законності та обгрунтованості її звернення до Головного управління Держземагентства у Київській про виділення у власність земельної ділянки. Рішення п'ятдесят четвертої сесії шостого скликання Іванівської сільської ради від 19.06.2015 року, яким запропоновано Головному управлінню Держземагентства у Київській області відмовити у наданні їй дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, стосується її особисто і порушує її права, оскільки може бути підставою для необґрунтованої відмови Головним управлінням Держземагентства у Київській області у наданні такого дозволу. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представники відповідача Глазко О.П. і Шевченко О.Б. в судовому засіданні позов не визнали, висловили заперечення, в яких зазначили, що відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України передача вказаної у заяві [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності не входить до повноважень Іванівської сільської ради. Так, в п. 4 даної статті вказано: центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тому враховуючи положення зазначеної статті, своїм рішенням Іванівська сільська рада не відмовляла позивачці [PERSON] в отриманні у власність земельної ділянки, а лише на підставі наказу Держземагентства України від 31.03.2015 року №83 «Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на без конкурентних засадах) для всіх потреб» запропонувала Головному управлінню Держземагентства у Київській області відмовити [PERSON] у виділенні їй земельної ділянки, обґрунтовуючи свою позицію необхідністю резервування вільних земель для подальшого виділення їх учасникам АТО. Оскільки оскаржуване рішення носить рекомендаційний та інформаційний характер і ніяких негативних наслідків для позивачки воно не несе, то твердження позивачки про те, що даним рішенням сесія Іванівської сільської ради порушила норми законодавства, зокрема ст.ст. 118 та 123 Земельного кодексу України не відповідають дійсності, оскільки викладені в них норми визначають спосіб дії органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які розпоряджаються відповідними землями. Так, як Іванівська сільська рада не уповноважена розпоряджатись землями сільськогосподарського призначення державної власності, то відповідно і дані норми закону не могли бути нею порушені. Представники відповідача також зазначили, що всупереч твердженню позивачки Іванівська сільська рада діяла неупереджено і як слідує з протоколу даної сесії більшість депутатів висловили свою громадську позицію з приводу необхідності резервування вільних земель для подальшого виділення їх воїнам - учасникам АТО. Безпідставними на їх думку є твердження позивачки про порушення сесією вимог ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст.6 Закону України «Про інформацію», оскільки вказані норми не передбачають особистого інформування заявників про дату та час розгляду сесією сільської ради їх звернень. Суд, заслухавши представника позивачки, представників відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням п'ятдесят четвертої сесії шостого скликання Іванівської сільської ради від 19.06.2015 року №318-54-VІ запропоновано Головному управлінню Держземагентства у Київській області відмовити [PERSON] у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Іванівської сільської ради. Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні має здійснюватися на принципах законності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЗК України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Принципами земельного законодавства, в тому числі є: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (ст. 5 ЗК України). Наказом Держземагенства України №83 від 31.03.2015 року «Про деякі питання реалізації повноважень з передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на конкурентних засадах) для всіх потреб», який був чинним на час виниклих спірних правовідносин, було передбачено, що начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, повинні були забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою, а саме під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них. У запиті зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання; інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання. У листі відділу Держземагентства у Богуславському районі від 10.06.2015 року №18-1018-0.3-1348/2-15 адресованому Іванівській сільській раді Богуславського району Київської області, зверталась увага органу місцевого самоврядування на те, що підставами мотивованих заперечень щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які підлягають обов'язковому врахуванню під час видання наказів Головним управлінням Держземагентства у Київській області, можуть бути лише ті, що безпосередньо передбачені законом, зокрема ч. 7 ст.118 та ч. 3 ст.123 Земельного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Натомість, при винесенні рішення п'ятдесят четверта сесія шостого скликання Іванівської сільської ради 19.06.2015 року, запропонувавши Головному управлінню Держземагентства у Київській області відмовити [PERSON] у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Іванівської сільської ради за межами населеного пункту, порушила принципи земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, забезпечення гарантій прав на землю та не врахувала необхідності обґрунтування своїх заперечень з посиланням на ті підстави, які передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України. Крім того, рішення п'ятдесят четвертої сесії шостого скликання Іванівської сільської ради від 19.06.2015 року є немотивованим, оскільки у ньому не зазначено підстави, з яких Головному управлінню Держземагентства у Київській області пропонується відмовити у наданні [PERSON] дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відсутнє обґрунтування таких підстав і в протоколі засідання постійної комісії з питань соціально-економічного розвитку, з питань охорони навколишнього середовища та земельних питань Іванівської сільської ради, яка рекомендувала розглянути лист відділу Держземагентства у Богуславському районі від 10.06.2015 року №18-1018-0.3-1348/2-15 на черговій сесії Іванівської сільської ради. При цьому, за результатами вивчення і розгляду даного питання постійною комісією в порушення вимог ч. 10 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не було підготовлено висновки і рекомендації. Обгрунтування представників відповідача, викладені в запереченнях на позов, щодо необхідності резервування вільних земель для подальшого виділення їх учасникам АТО, не може бути достатньою підставою для висловлення позиції на запит Головного управління Держземагентства у Київській області про відмову [PERSON] у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки при цьому порушуються основні принципи земельного законодавства щодо рівності прав на землю громадян та забезпечення гарантій прав на землю. Відповідно до окремого доручення Голови Держземагентства України від 01.07.14 №349/3-14-0.1 щодо забезпечення земельними ділянками учасників АТО та сімей загиблих в АТО, які ще не скористалися правом безкоштовної приватизації землі, зазначені особи мають першочергову можливість отримати у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, ведення садівництва, індивідуального дачного будівництва та для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до статті 12 (пункт 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Таким чином, висловлення обґрунтованої неупередженої позиції щодо можливості надання позивачці у власність земельної ділянки із земель державної власності за межами населеного пункту на території Іванівської сільської ради, ніяким чином не порушить прав на отримання у власність земельних ділянок учасниками бойових дій, оскільки вони мають першочергове право на отримання у власність земельної ділянки у разі звернення з відповідним клопотанням до територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ч.1). Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч.2). Відповідно до вимог п.10 ч. 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для захисту прав позивачки необхідно визнати незаконним рішення п'ятдесят четвертої сесії шостого скликання Іванівської сільської ради від 19.06.2015 року №318-54-VІ, яким запропоновано Головному управлінню Держземагентства у Київській області відмовити [PERSON] у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Іванівської сільської ради за межами населеного пункту. Судові витрати, які понесла позивачка на оплату судового збору та оплату правової допомоги адвоката, підлягають стягнення із відповідача згідно положень ст. 88 ЦПК України, оскільки такі витрати документально підтвердженні. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved