Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» про визнання припиненими правовідносин за іпотечним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 14 травня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є відповідач, укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 431-001/08Ф (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач надає [PERSON] кредитну лінію в національній валюті для споживчих потреб та з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування заставного майна в межах ліміту 909 000 грн. 00 коп., строком до 14 травня 2018 року та оплатою 20% річних. При цьому на забезпечення виконання Кредитного договору між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Меджик Лайн» укладено Договір поруки № 431-001/08Ф (надалі - Договір поруки) та Договір іпотеки № 431-001/08Ф (надалі - Договір іпотеки) від 22 травня 2008 року. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки ТОВ «Меджик Лайн» передав в іпотеку відповідачу нерухоме майно: нежилі приміщення № 1-4 (групи приміщень № 57) (в літ. Б), за адресою: [ADDRESS] загальною площею - 63,90 кв.м. (надалі - нерухоме майно). Разом з тим, позивачі вважають, що правовідносини за Договором іпотеки припинились, внаслідок того, що припинився Договір поруки, оскільки відповідач не пред'явив вимоги до ТОВ «Меджик Лайн» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Так, позивачі зазначають, що 15 серпня 2014 року ТОВ «Меджик Лайн» отримало від відповідача вимогу про усунення порушень основного зобов'язання за Кредитним договором. Із даної вимоги ТОВ «Меджик Лайн» дізналось про те, що 14 червня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по справі № 761/5948/13-ц, яким задоволено позовні вимоги відповідача про солідарне стягнення з позивачів заборгованості у розмірі 1 310 732 грн. 98 коп. Проте, до вказаного моменту позивачі не отримували від відповідача жодних вимог про погашення суми кредиту, ні копії позовної заяви чи рішень суду, а першого листа якого ТОВ «Меджик Лайн» отримав від відповідача є зазначена вимога. При цьому, згідно рішення Шевченківського суду м. Києва від 14 червня 2013 року свої зобов'язання по кредиту [PERSON] перестав виконувати ще 10 червня 2010 року. Тобто, виходячи з умов Кредитного договору, [PERSON] повинен був виконати зобов'язання з оплати заборгованості по кредиту у термін 10 червня 2010 року, а до 10 липня 2010 року зобов'язання зі сплати процентів за кредитом. Проте, як видно із ухвали Шевченківського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі № 761/5948/13-ц від 26 березня 2013 року та виходячи із ч. 1 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) відповідач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором не раніше ніж за три дні до її постановлення, хоча право на таке звернення у відповідача виникло ще 11 липня та 11 серпня 2010 року, відповідно, але жодних вимог від відповідача позивачі не отримували. На підставі викладеного, позивачі наголошують, що з моменту виникнення у відповідача права на звернення до позивачів з вимогою про погашення заборгованості за Кредитним договором до моменту подання позовної заяви до суду пройшло щонайменше 2,5-2,8 роки, в той час як згідно з ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи зазначене та у зв'язку з тим, що Договір поруки та Договір іпотеки нерозривно пов'язані між собою, позивачі просили позов задовольнити та визнати припиненим правовідношення між ТОВ «Меджик Лайн» та відповідачем за Договором іпотеки. Представники позивачів [PERSON] - [PERSON] та ТОВ «Меджик Лайн» - Гаврилова О.Ю. в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Клименко О.В. у судовому засіданні заперечував проти позову і просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено Договір про відкритя кредитної лінії № 431-001/08Ф (а.с. 14-22). Згідно умов п.п. 1.1-1.2, 4.1 Кредитного договору відповідач відкрив [PERSON] кредитну лінію на споживчі цілі та з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування заставного майна, в межах ліміту 909 000 грн. 00 коп., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит до 14 травня 2018 року у відповідності до встановленого графіку зменшення ліміту кредитування та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 20 % річних на визначених Кредитним договором умовах. При цьому, для забезпечення виконання [PERSON] умов Кредитного договору 22 травня 2008 року Акціонерний комерційний банк «Правекс-Банк» уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Меджик Лайн» Договір поруки № 431-001/08Ф (а.с. 29-30). Також, для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] перед Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» за Кредитним договором між останнім та ТОВ «Меджик Лайн» було укладено Договір іпотеки № 431-001/08Ф, згідно якого ТОВ «Меджик Лайн» передало в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно: нежилі приміщення № 1-4 (група приміщень № 57) (в літ Б), за адресою: [ADDRESS] загальною площею - 63,900 кв.м. (а.с. 31-38). На даний час Акціонерний комерційний банк «Правекс-Банк» перейменовано в Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Правекс - Банк». Як вбачається зі змісту позовної заяви, а також пояснень представників позивачів в судовому засіданні, як на підставу для задоволення позову вони посилаються на те, що з моменту виникнення у відповідача права на звернення до позивачів з вимогою про погашення заборгованості за Кредитним договором і до моменту подання позовної заяви до суду пройшло щонайменше 2,5-2,8 роки, а тому, оскільки відповідач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до позивачів то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України правовідносини за Договором іпотеки слід визнати припиненими. Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Разом з тим, як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст.ст. 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та визначеного предмету позову і підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1, 11 Закону України «Про іпотеку», ст. 546, 559 ЦК України та

Outcome: dismissed