Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна. Позивачі мотивують свої вимоги тим, що 22.11.2004 Першою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження - арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Старокиївському районі №632/1 від 21.05.2001, боржником за якою є Служба безпеки України. Дана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2002. Оскільки Відділ державної виконавчої служби у Старокиївському районі ліквідовано, позивачі звертались із запитами до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та отримали відповідь, що встановити характер виконання та в процесі якого виконавчого документу державним виконавцем накладено арешт на квартиру [ADDRESS] не виявляється можливим. Також, з відповіді вбачається, що журнали реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та завершені до 2014 року знищені за закінченням строку зберігання. Таким чином, позивачі у позасудовому порядку позбавлені можливості зняття арешту з майна. Ухвалою Дарницького районного суду від 24.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. В судове засідання 15.07.2019 з`явився представник третьої особи Служба безпеки України - Ярко О.Ю., інші учасники справи до суду не прибули у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 03.09.2019. 03.09.2019 в судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник позивачів адвокатом Гаврилюком О.О. було подано заяву про проведення судового засідання за відсутності позивачів та їх представника. Також, адвоката просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, подав пояснення по суті позову та заяву про розгляд справи за його відсутності Представник третьої особи Першої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав пояснення по суті позову та заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Ярко О.Ю. при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2002 власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 22.11.2004 Першою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження - арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Старокиївському районі №632/1 від 21.05.2001, боржником за якою є Служба безпеки України. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №165166744 від 26.04.2019 (а.с. 11). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Оскільки Відділ державної виконавчої служби у Старокиївському районі ліквідовано, а боржник Служба безпеки України знаходиться у Шевченківському районі м. Києва, позивачами було надіслано запити про надання інформації про стан виконавчого провадження до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. З даних відповідей вбачається, що встановити характер виконання та в процесі якого виконавчого документу державним виконавцем накладено арешт на квартиру [ADDRESS] не виявляється можливим. У відповідях зазначено, що журнали реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та завершені до 2014 року знищені за закінченням строку зберігання не виявляється можливим надати інформацію стосовно характеру заборгованості, а також винесення постанови звільнення майна з-під арешту у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» (а.с. 12, 13). Відповідно до ч. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 4,5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову . У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували вимоги заявленого позову відповідачі не надали, відзив на позов не направили. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved