Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом до відповідача, згідно із яким: - [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 10 000 грн., компенсацію у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 3 967 грн.; - [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 9 240 грн., компенсацію у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 4 200 грн.; - [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 13 059,72 грн., компенсацію у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 4 003,60 грн. компенсацію на невикористану відпустку у розмірі 850 грн.; - [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 7 197,53 грн., компенсацію у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 4 200 грн.; - [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 6 356,60 грн., компенсацію у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 2 874 грн., заборгованість за агентським договором від 09.12.2013 року у сумі 6 170 грн., судовий збір. В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що позивачка [PERSON] 02.12.2013 року її було прийнято на постійну роботу у ТОВ «Дівіс і Ко». 20.05.2014 року [PERSON] було звільнено з ТОВ «Дівіс і Ко» на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. За вказаний період [PERSON] не було виплачено заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «Дівіс і Ко», заборгованість відповідача перед [PERSON] з заробітної плати складає 10 000 грн. Крім того, за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 3 967 грн. Позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем у період з 16.12.2013 року по 20.05.2014 року, була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. За період з 16.12.2013 року 20.05.2014 року відповідач має заборгованість перед [PERSON] у розмірі 9 240 грн. Крім того, за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 4 200 грн. Позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем у період з 01.10.2013 року по 20.05.2014 року, була звільнена на підставі ст. 36 КЗпП України. За період з 01.10.2013 року 20.05.2014 року відповідач має заборгованість перед [PERSON] у розмірі 13 059,72 грн. Крім того, за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 4 003 грн., компенсація за невикористану відпустку - 850 грн. Позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем у період з 03.02.2014 року по 20.05.2014 року, була звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. За період з 03.02.2014 року 20.05.2014 року відповідач має заборгованість перед [PERSON] у розмірі 7 197,53 грн. Крім того, за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 4 200 грн. Позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем на підставі цивільно-правового договору - агентському договору № 18 від 09.12.2013 року. Відповідно до умов вказаного агентського договору агент зобов'язаний виконувати дії за дорученням принципала (п. 2.1 - п. 2.2 договору), а принципал в свою чергу зобов'язаний сплатити на користь агента винагороду. [PERSON] було виконано роботу на суму 6 100 грн., що підтверджується актами виконаних робіт та довідкою про доходи [PERSON], виданими ТОВ «Дівіс і Ко», проте до теперішнього часу наведену суму [PERSON] сплачено не було. Враховуючи той факт, що відповідач несвоєчасно виконав свої договірні зобов'язання, на переконання [PERSON] з ТОВ «Дівіс і Ко» на її користь підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 70,50 грн. А період з 09.12.2013 року по 20.05.2014 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Дівіс і Ко» - працювала на посаді менеджера по кадрам, про що було здійснено відповідний запис у агентському договорі. Вказаний запис [PERSON] вважає достатнім та об'єктивним доказом перебування її у трудових відносинах з ТОВ «Дівіс і Ко». За вказаний період [PERSON] не було виплачено заробітну плату, розмір якою за вказаний період складає 6 536,60 грн. Крім того, за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 2 874 грн. В судове засідання позивачі не з'явились - надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність та підтримку позовних вимог, не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення у разі повторної неявки відповідача у судове засідання В судове засідання представник відповідача не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224-226 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], 02.12.2013 року її було прийнято на роботу до ТОВ «Дівіс і Ко» на посаду кредитного інспектора на підставі наказу № 18-к від 02.12.2013 року. 04.03.2013 року [PERSON] було переведено на посаду адміністратора, згідно із наказом № 5к від 04.03.2014 року. 20.05.2014 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, відповідно до наказу № 14к від 20.05.2014 року. [PERSON] також перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Дівіс і Ко», згідно із записами у трудові книжці останньої. Так, відповідно до наказу №20-к від 16.12.2013 року останню було прийнято у ТОВ «Дівіс і Ко» на посаду кредитного інспектора. 20.05.2014 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, відповідно до наказу № 13к від 20.05.2014 року. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], 01.10.2013 року її було прийнято на роботу до ТОВ «Дівіс і Ко» на посаду адміністратора (господаря залу) на підставі наказу № 9к від 01.10.2013 року. 20.05.2014 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП, відповідно до наказу № 12к від 20.05.2014 року. Позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Дівіс і Ко» - 03.02.2014 року [PERSON] було прийнято до ТОВ «Дівіс і Ко» на посаду кредитного інспектора, згідно із наказом № 3к від 03.02.2014 року. 20.05.2014 року [PERSON] було звільнено з займаною нею посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно із наказом № 11к від 20.05.2014 року. Як посилається позивачка [PERSON] остання також перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Дівіс і Ко». При цьому роботодавцем до її трудової книжки не вносились відповідні записи, проте факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Дівіс і Ко» підтверджується записами у агентському договорі. Укладеному між ТОВ «Дівіс і Ко» та [PERSON] Так, у вказаному договорі зазначено, що 09.12.2013 року [PERSON] прийнято до ТОВ «Дівіс і Ко» на посаду менеджера з кадрів. 20.05.2014 року [PERSON] звільнено з займаної посади. У наведеному агентському договорі не вказано причини звільнення [PERSON] та не наведено номеру та дати наказу, на підставі якого останню було звільнено, проте міститься печатка підприємства та підпис генерального директора ТОВ «Дівіс і Ко» - Убийвовк Г.В. Згідно ст. 115 Кодексу Законів про працю України (далі за текстом КЗпП України), заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, призводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. До теперішнього часу ТОВ «Дівіс і Ко» не сплачено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заробітну плату за період їх роботи у ТОВ «Дівіс і Ко». Вказані обставини підтверджуються наданими позивачами довідками про розмір нарахованої заробітної плати. Так, відповідно до довідки ТОВ «Дівіс і Ко» від 27.05.2014 року, за період грудня 2013 року по квітень 2014 року включно [PERSON] було нараховано заробітну плату у загальному розмірі 8 867,79 грн., з них сплачено страхових внесків на загальну суму 319,21 грн. за вказаний період. Згідно із довідкою ТОВ «Дівіс і Ко» від 28.05.2014 року за період з січня 2014 року по квітень 2014 року включно [PERSON] було нараховано заробітну плату у загальному розмірі 7 200 грн., з них сплачено страхових внесків за вказаний період у загальному розмірі 259,20 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Дівіс і Ко» від 27.05.2014 року за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року включно [PERSON] було нараховано заробітну плату у загальному розмірі 10 215,83 грн., з них сплачено страхових внесків за вказаний період у загальному розмірі 367,77 грн. В матеріалах справи відсутня довідка підприємства про нараховану [PERSON] заробітну плату, проте позивачкою [PERSON] надано суду відомості персоніфікованого обліку УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя, згідно із якими за період з січня 2014 року по квітень 2014 року [PERSON] було нараховано заробітну плату у загальному розмірі 5 997,53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують позовні вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом в процесі розгляду даної справи було вжито дії щодо витребування відомостей про розмір заборгованості ТОВ «Дівіс і Ко» перед позивачами. Зокрема, на адресу ТОВ «Дівіс і Ко» судом спрямовувалась ухвала про витребування відомостей про розмір заборгованості підприємства з виплати заробітної плати позивачам, проте наведена інформація відповідачем суду надана не була. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доцільність стягнення з ТОВ «Дівіс і Ко»: - на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати за період з грудня 2013 року по квітень 2014 року включно у розмірі 8867 грн., а також заборгованість за період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року у розмірі 794,09 грн. (розрахунок 72,19 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, зазначено у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» помножити на 11 днів - кількість робочих днів у за період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року, розрахована судом з використанням виробничого календаря). Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати за період з 01.12.2013 року по 20.05.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] становить 9 966,09 грн.; - на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати за період з січня 2014 року по квітень 2014 року включно у розмірі 7200 грн., а також заборгованість за період з 16.12.2013 року по 31.12.2013 року у розмірі 720 грн. (розрахунок 60 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, зазначено у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» помножити на 12 днів - кількість робочих днів за період з 16.12.2013 року по 31.12.2013 року, розрахована судом з використанням виробничого календаря) та за період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року у розмірі 660 грн. (розрахунок 60 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, зазначено у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» помножити на 11 днів - кількість робочих днів у травні 2014 року, розрахована судом з використанням виробничого календаря). Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати за період з 16.12.2013 року по 20.05.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] становить 8 580 грн.; - на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року включно у розмірі 10 215 грн., а також заборгованість за період з 01.10.2013 року по 01.11.2013 року у розмірі 1 298,12 грн. (розрахунок 56,44 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, зазначено у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» помножити на 23 дня - кількість робочих днів за період з 01.10.2013 року по 01.11.2013 року, розрахована судом з використанням виробничого календаря) та за період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року у розмірі 620,84 грн. (розрахунок 56,44 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, зазначено у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» помножити на 11 днів - кількість робочих днів у травні 2014 року, розрахована судом з використанням виробничого календаря). Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати за період з 01.10.2013 року по 20.05.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] становить 12 133,96 грн.; - на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати за період з січня 2014 року по квітень 2014 року включно у розмірі 5 997,53 грн., а також заборгованість за період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року у розмірі 858 грн. (розрахунок 78 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, розрахованої судом шляхом поділу 1800 грн. (заробітна плата за квітень 2014 року) на 23 (кількість робочих днів у квітні 2014 року) - помножити на 11 днів - кількість робочих днів у травні 2014 року, розрахована судом з використанням виробничого календаря). Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 20.05.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] становить 6855,53 грн. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Дівіс і Ко» на її користь заборгованості з виплати заробітної плати за період з 09.12.2013 року по 20.05.2014 року - за час роботи останньої на посаді менеджера з кадрів ТОВ «Дівіс і Ко» - суд вважає за необхідне зазначити, що у матеріалах справи відсутня інформація щодо розміру нарахованої заробітної плати [PERSON] за час виконання нею обов'язків менеджера з кадрів. У наданій [PERSON] довідці від 28.05.2014 року відображена інформація щодо розміру оплати послуг останньої за агентським договором № 18 в якості виконавця послуг. Як зазначалось вище судом при розгляді судом даної справи було вжито вичерпні заходи щодо витребування у відповідача інформації про розмір заборгованості підприємства перед [PERSON] з виплати заробітної плати, проте такої інформації на адресу суду не надходило. З огляду на викладене, розглядаючи справу у межах заявлених [PERSON] позовних вимог суд вважає за можливе стягнути з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати за час виконання позивачкою обов'язку менеджера з кадрів у розмірі встановленої Кабінетом Міністрів України мінімальної заробітної плати за спірний період. Ця інформація є загальновідомою та не підлягає доказуванню, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України. З огляду на викладене на користь [PERSON] з відповідача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за період з 09.12.2013 року по 31.12.2013 року у розмірі 852,60 грн., (в межах заявлених позовних вимог); за період з січня 2014 року по квітень 2014 року у розмірі 4 872 (враховуючи той факт що у наведений період розмір мінімальної заробітної плати складав 1218 грн.), та в період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року у розмірі 744,26 грн. (розрахунок 67,66 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, розрахованої судом шляхом поділу 1218 грн. (мінімальна заробітна плата, встановлена у травні 2014 року) на 18 (кількість робочих днів у травні 2014 року, відповідно до виробничого календаря) - помножити на 11 днів - кількість робочих днів у травні 2014 року). Враховуючи наведене загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати за період з 09.12.2013 року по 20.05.2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] становить 6 468,86 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79 КЗпП України щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення 6 місяців безперевної роботи на даному підприємстві, в установі, організації. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України. Враховуючи викладені положення діючого законодавства підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з ТОВ «Дівіс і Ко» компенсацію за невикористану нею відпустку, яка підлягала сплаті при звільненні [PERSON], оскільки остання працювала на вказаному підприємстві в перебігу 6 місяців 20 днів та при звільненні позивачці [PERSON] не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку, яка складає 850 грн. (1/2 частка середньомісячної заробітної плати). Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, призводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст. 117 Кодексу Законів про працю України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення суду. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, належного до стягнення на користь позивачів, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та наданими ТОВ «Дівіс і Ко» довідками, в яких зазначено розмір середньоденної заробітної плати. Як було зазначено вище, відповідно до ст. 117 КЗпП України період, за який підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, визначається з дня звільнення працівника з підприємства по день постановлення судом рішення про стягнення середнього заробітку. Враховуючи той факт, що судом справа розглядається в межах заявлених позивачами позовних вимог, згідно із ст. 11 ЦПК України, у даному конкретному випадку період, за який на переконання суду, повинен бути стягнутий середній заробіток на користь позивачів складає з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. 8 зазначено Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Враховуючи викладені роз'яснення розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь [PERSON] за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року становить 3 609,50 грн. (розрахунок: 72,19 - середньоденна заробітна плата, вказана у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» - помножити на 50 - кількість робочих днів затримки розрахунку за вказаний період). Розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь [PERSON] за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року становить 3 000 грн. (розрахунок: 60 - середньоденна заробітна плата, вказана у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» - помножити на 50 - кількість робочих днів затримки розрахунку за вказаний період, розрахований за допомогою виробничого календаря). Розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь [PERSON] за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року становить 2 822 грн. (розрахунок: 56,44 - середньоденна заробітна плата, вказана у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» - помножити на 50 - кількість робочих днів затримки розрахунку за вказаний період, розрахований за допомогою виробничого календаря). Розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь [PERSON] за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року становить 3 900 грн. (розрахунок: 78 - середньоденна заробітна плата, вказана у довідці ТОВ «Дівіс і Ко» - помножити на 50 - кількість робочих днів затримки розрахунку за вказаний період, розрахований за допомогою виробничого календаря). Розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь [PERSON] за період з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року становить 3 292 грн. (розрахунок: 65,84 - середньоденна заробітна плата, розрахована судом шляхом поділу сумарної мінімальної заробітної плати за період березня 2014 року - квітня 2014 року на кількість робочих днів у вказаному періоді, розрахованих на підставі виробничого календаря - помножити на 50 - кількість робочих днів затримки розрахунку за вказаний період, розрахований за допомогою виробничого календаря). Проте розглядаючи справу в межах заявлених [PERSON] позовних вимог суд стягує з тОВ «Дівіс і Ко» на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 2874 грн. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Дівіс і Ко» в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми заборгованості за актами виконаних робіт у розмірі 6100 грн., а також 3% річних, у зв'язку із несвоєчасним виконанням ТОВ «Дівіс і Ко» зобов'язань щодо оплати наданих [PERSON] послуг у розмірі 70,50 грн. суд приходить до висновку про доцільність їх часткового задоволення, враховуючи наступне. Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України (далі за текстом ЦК України), зобов'язанням є правовідносини, і якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони(замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов агентського договору № 18 від 09.12.2013 року, укладеного між ТОВ «Дівіс і Ко» (принципал) з одного боку та [PERSON] (агент) з іншого боку, [PERSON] взяла на себе зобов'язання здійснювати від імені та за рахунок принципала фактичні дії, зазначені в п. 2.1 цього договору. В свою чергу, згідно із п. 2.10.4 агентського договору ТОВ «Дівіс і Ко» зобов'язується сплатити Агенту ([PERSON]) обумовлену цим договором винагороду. Згідно із актом приймання-здачі робіт від 31.12.2013 року до агентського договору № 18, складеного ТОВ «Дівіс і Ко» та [PERSON], останньою виконано певні дії по наведеному агентському договору в період з 09.12.2013 року по 31.12.2013 року, у зв'язку з чим Принципал (ТОВ «Дівіс і Ко») бере на себе зобов'язання сплатити [PERSON] грошову винагороду у розмірі 900 грн. Відповідно до акту приймання-здачі робіт від 31.01.2014 року до агентського договору № 18, складеного ТОВ «Дівіс і Ко» та [PERSON], останньою виконано певні дії по наведеному агентському договору в період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року, у зв'язку з чим Принципал (ТОВ «Дівіс і Ко») бере на себе зобов'язання сплатити [PERSON] грошову винагороду у розмірі 740 грн. Згідно із актом приймання-здачі робіт від 28.02.2014 року до агентського договору № 18, складеного ТОВ «Дівіс і Ко» та [PERSON], останньою виконано певні дії по наведеному агентському договору в період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року, у зв'язку з чим Принципал (ТОВ «Дівіс і Ко») бере на себе зобов'язання сплатити [PERSON] грошову винагороду у розмірі 1280 грн. Відповідно до акту приймання-здачі робіт від 31.03.2014 року до агентського договору № 18, складеного ТОВ «Дівіс і Ко» та [PERSON], останньою виконано певні дії по наведеному агентському договору в період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року, у зв'язку з чим Принципал (ТОВ «Дівіс і Ко») бере на себе зобов'язання сплатити [PERSON] грошову винагороду у розмірі 1 900 грн. Згідно із актом приймання-здачі робіт від 30.04.2014 року до агентського договору № 18, складеного ТОВ «Дівіс і Ко» та [PERSON], останньою виконано певні дії по наведеному агентському договору в період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року, у зв'язку з чим Принципал (ТОВ «Дівіс і Ко») бере на себе зобов'язання сплатити [PERSON] грошову винагороду у розмірі 600 грн. Відповідно до акту приймання-здачі робіт від 31.12.2013 року до агентського договору № 18, складеного ТОВ «Дівіс і Ко» та [PERSON], останньою виконано певні дії по наведеному агентському договору в період з 01.05.2014 року по 20.05.2014 року, у зв'язку з чим Принципал (ТОВ «Дівіс і Ко») бере на себе зобов'язання сплатити [PERSON] грошову винагороду у розмірі 600 грн. Наявність заборгованості підприємства перед [PERSON] з оплати наданих нею за агентським договором послуг підтверджується також довідкою ТОВ «Дівіс і Ко» від 28.05.2014 року, згідно із якою за період з грудня 2013 року по травень 2014 року включно [PERSON] було нараховано заробітну плату у загальному розмірі 6 100 грн., з них сплачено страхових внесків за вказаний період у загальному розмірі 158,60 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам Цивільного Кодексу України. Враховуючи той факт, що до теперішнього часу відповідачем не сплачено [PERSON] грошову винагороду за агентським договором у загальній сумі 6100 грн., наведена грошова сума підлягає стягненню з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь [PERSON] Частиною 2 ст. 625 встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний вплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Враховуючи той факт, що між сторонами склались зобов'язальні правовідносини, про розгляді судом даної справи встановлено неналежне виконання ТОВ «Дівіс і Ко» зобов'язань за агентським договором № 18, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3% річних за період з 20.05.2014 року по 08.08.2014 року у розмірі 40,11 грн. (розрахунок: 6 100 грн. (сума боргу) помножити на 3 % помножити на 80 (кількість днів прострочення виконання зобов'язання з 20.05.2014 року по 08.08.2014 року та поділити на 365). Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 610,60 грн., пропорційно до задоволених судом позовних вимог. Крім того, згідно із вимогами ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Дівіс і Ко» на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за позовними вимогами про стягнення грошової суми за агентським договором, пропорційно до задоволених позовних вимог [PERSON] у розмірі 242,40 грн.

Outcome: partial