Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою 06.10.2017 року, уточнивши вимоги, просили суд: визначити, що частки [PERSON] та [PERSON], померлої 22.09.2015 року, у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22.09.2015 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22.09.2015 року. В обґрунтування предявлених вимог вказали, що 22.09.2015 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй за життя 1/2 частину квартири №39 в буд.№32 по пр-ту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що належала їй та їх батькові [PERSON] на праві спільної сумісної власності. За життя їх мати заповіту не складала, у звязку з чим спадкування належного їй майна здійснювалось ними як спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом. [PERSON] на спадщину не претендував, оскільки на момент смерті [PERSON] шлюб між ними було розірвано. На момент смерті [PERSON] вони значились зареєстрованими та проживали разом з нею, у звязку з чим фактично прийняли спадщину. З метою оформлення спадкових прав в серпні 2017 року вони звернулися до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] постановою нотаріуса від 09.08.2017 року було відмовлено у звязку з тим, що надані на квартиру оригінали правовстановлюючих документів є нечитаємими, а частки співвласників [PERSON] та [PERSON] у квартирі, яка є їх спільною сумісною власністю як подружжя, не виділені. За даних обставин позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права на успадковане майно, у звязку з чим з метою їх захисту вимушені звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявились, однак [PERSON], будучи одночасно позивачем та представником співпозивача [PERSON], подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, предявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. За даних обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін та їх представників, з урахуванням поданих ними клопотань, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши оцінку доказам в їх сукупності, враховуючи позицію відповідача, вважає, що уточнені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-КИ № 643897 від 22.09.2015 року (а.с.9). За життя [PERSON] набула у власність нерухоме майно, розташоване за адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, загальною площею 56,14 кв.м., житловою площею 36,90 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.06.2001 року. Право власності зареєстроване на її імя КП ДОР «Криворізьке БТІ» 04.07.2001 року в реєстровій книзі №125-П, стор.394, запис №394 (а.с.7). Як вказували позивачі, що також визнано відповідачем, квартиру набуто [PERSON] в період перебування з відповідачем в шлюбі, у звязку з чим в силу ст.22 КпШС УРСР, діючого на момент набуття майна у власність, є їх спільною сумісною власністю. Після розірвання шлюбу питання про поділ майна між ними не вирішувалось. Вирішуючи питання про визначення часток в нерухомому майні, придбаному подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності діючим СК України, слід застосовувати положення КпШС України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04.11.2015 року у справі № 6-1662цс15. Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.ст.355, 368, ч.2 ст.370 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) без визначення часток кожного з них, належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Наявності будь-яких домовленостей між співвласниками щодо відступлення від рівності їх часток в спільній сумісній власності в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, враховуючи встановлені обставини та в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності, частки [PERSON] та [PERSON] в квартирі №39 буд.32 по пр-ту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09.11.2017 та відповіді Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори № 1446/01-16 від 09.11.2017 року (а.с.40, 41), заповітів від імені [PERSON] за її життя не складалось та не посвідчувалось. Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, в силу\~ст.1261 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 22.09.2015 року, оскільки є її рідними сином та донькою, що підтверджується свідоцтвами про народження серії VІ-КИ № 296122 від 07.06.1990 року та серії V-КИ № 404454 від 03.08.1987 року (а.с.28, 29; зміна прізвища з «Лепетенко» на «[PERSON] у звязку з укладенням шлюбу свідоцтво серії І-КГ № 055590 від 04.09.2010 року, а.с.30). Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування, в ході судового розгляду не встановлено, оскільки на момент смерті спадкодавиця [PERSON] була розлучена з [PERSON] батьком позивачів, що слідує зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 145845 від 29.06.2010 року. Дослідженням матеріалів спадкової справи № 178/2017 (номер у Спадковому реєстрі 60562663), заведеної 25.04.2017 року відносно спадкового майна [PERSON], встановлено, що після смерті [PERSON] 22.09.2015 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулись донька [PERSON] та син [PERSON], які на день її смерті проживали разом з нею та значились зареєстрованим за однією адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №35» від 24.03.2016 року № 2558 та довідкою ОСББ від 04.09.2017 року (а.с.8, 40, 43, 44-зворот), а тому в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є такими, що фактично прийняли спадщину після смерті матері. В той же час, постановою нотаріуса від 09.08.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 1/2 частину квартири № 39 буд.32 по пр-ту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі Дніпропетровській області позивачам відмовлено у звязку з тим, що надані ними оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно є нечитаємими, а частка спадкоємиці у праві спільної сумісної власності на квартиру за її життя не визначена (а.с.5). Дійсно, в ході судового розгляду встановлено, а обсягом зібраних у справі доказів позивачами доведено, що спадкодавиця [PERSON] була співвласницею спірної квартири, право власності на яку за нею зареєстроване в КП «Криворізьке БТІ» у встановленому законом порядку. Оскільки неможливість отримання дублікатів правовстановлюючих документів на спадкове майно та не визначення частки [PERSON] у спадковому майні, яке є спільною сумісною власністю її та [PERSON], перешкоджає позивачам отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі після смерті матері на загальних підставах, тому успадкування нерухомого майна має здійснюватися в судовому порядку. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Крім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Згідно ст.328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладені обставини, рівність часток спадкоємців та виходячи з положень ч.5\~ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, з метою захисту спадкових прав позивачів та забезпечення їх подальшої реалізації суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги задовольнити: визначити, що частки [PERSON] та [PERSON], померлої 22.09.2015 року, у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, є рівними та становлять по 1/2 за кожним; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22.09.2015 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: пр-т. 200-річчя [PERSON] 32/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22.09.2015 року.

Outcome: approved