Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] За життя померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІФ, виданого Братковецькою сільською радою 29.12.1993 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю № ІФ-13-05-4/148, на праві власності належала земельна ділянка - для ведення індивідуального садівництва і городництва, площею 0.0568 га, що знаходиться на території Братковецької сільської ради. З державного акту про право власності на землю вбачається, що на підставі рішення Братковецької сільської ради від 26.12.1993 року №14 [PERSON] безоштовно у власність для садівництва було виділено земельну ділянку площею 0,0568 га, яка розташована на території Братковецької сільської ради. 25.12.2005 року державний нотаріус першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Мухіна О.Б. видала кожному із позивачів свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до яких до них, як до спадкоємців померлого перейшло право власності по 1/3 частин спадкового майна - права власності на земельну ділянку - для ведення індивідуального садівництва, і городництва площею 0,0568 га, що знаходиться на території Братковецької сільської ради. 14.06.2013 [PERSON] отримав витяг з Державного земельного кадастру, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 0.0568 га, що розташована на території садового товариства «Діброва» в межах земель Братковецької сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, перебуває у приватній власності та їй присвоєно кадастровий номер 2625880200:05:001:0619. 24.01.2015 року вони звернулись до Реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області із заявою про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку, однак державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку, оскільки у них відсутні документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Просили визнати за ними право власності на вищеказану земельну ділянку по 1/3 частині кожному. Позивачі в судове засідання не з'явились, проте подали до суду заяви в яких просять справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Представник Братковецьої сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в засідання не з'явився, однак сільський голова Мельникович Д.Ю. подав до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] За життя померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІФ, виданого Братковецькою сільською радою 29.12.1993 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю № ІФ-13-05-4/148, на праві власності належала земельна ділянка - для ведення індивідуального садівництва і городництва, площею 0.0568 га, що знаходиться на території Братковецької сільської ради. З державного акту про право власності на землю вбачається, що на підставі рішення Братковецької сільської ради від 26.12.1993 року №14 [PERSON] безоштовно у власність для садівництва було виділено земельну ділянку площею 0,0568 га, яка розташована на території Братковецької сільської ради. 25.12.2005 року державний нотаріус першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Мухіна О.Б. видала кожному із позивачів свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до яких до них як до спадкоємців померлого перейшло право власності по 1/3 частин спадкового майна - права власності на земельну ділянку - для ведення індивідуального садівництва, і городництва площею 0,0568 га, що знаходиться на території Братковецької сільської ради. 14.06.2013 [PERSON] отримав витяг з Державного земельного кадастру, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 0.0568 га, що розташована на території садового товариства «Діброва» в межах земель Братковецької сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, перебуває у приватній власності та їй присвоєно кадастровий номер 2625880200:05:001:0619. 24.01.2015 року позивачі звернулись до Реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області із заявою про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку, однак державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку, оскільки у них відсутні документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Перелічені вище обставини підтверджуються копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 4), копією свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.6-8), копією рішення про відмову у державній реєстрації прав (а.с. 9), копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 10). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, позивачі після смерті [PERSON] прийняли спадщину, що підтверджується свідоцтва про право на спадщину за законом, однак оформити право власності у встановленому законом порядку не можуть. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що за позивачами необхідно визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0568 га, що знаходиться за адресою: с. Братківці, Садово-городнє товариство «Діброва» по 1/3 частині кожному. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1261 ЦК України,

Outcome: approved