Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Кіровської районної в м. Донецьку ради «про позбавлення батьківських прав». Свої позовні вимоги мотивує наступним. 22 листопада 1997 року був зареєстрований перший шлюб позивачки з відповідачем [PERSON]. Цей шлюб був розірваний 14 грудня 2004 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу № 401248. видано відділом РАЦС Куйбишевського районного управлінні юстиції м. Донецька від 14 грудня 2004 року. Після примирення був зареєстрований другий шлюб позивачки з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від березня2005 року серія [NUMBER]. видано відділом РАЦС Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №510 та видана довідка про народження дитини (у зв'язку з відсутністю бланків свідоцтв) від 02 серпня 2005 р. - та пізніше відділом РАЦС Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька видано Свідоцтво про народження дитини [PERSON], серія [NUMBER] від 29 листопада 2005року. Згідно ст. 110 (п.2) СК України, після досягнення дитиною одного року, 11 грудня 2006 року за справою № 2-6603/06 від 11.12.2006 року між сторонами був розірваний їх другий шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13 лютого 2007 року серія [NUMBER], видано відділом РАЦС Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька. За справою № 2-6604/06р суд Куйбишевського району м. Донецька вирішив стягнути аліменти з батька дитини, [PERSON], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 24 листопада 2006р. (виконавчий лист № 2-6604/06Р). Позивачка вказує, що у травні 2005 року, за 2 місяці до народження дитини фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені - він залишив сім?ю заради відносин з іншою жінкою (на даний час їх шлюб зареєстрований, від якого відповідач має двох неповнолітніх дітей [INFO]). чим завдав непоправний психологічний удар під час вагітності матері і дитині. З дитиною, [PERSON], батько [PERSON] ніколи не мешкав. З моменту народження дитини і по липень 2008 року батько [PERSON], [PERSON], бачив доньку дуже рідко. Візити до свята Нового року, день народження дитини тривали не більше 30 хвилин. Від прохань позивачки частіше відвідувати дитину батько ухилявся. Крім стягнених аліментів, які були перераховані позивачці з серпня по листопад 2008 р., про що є позначка у виконавчому листі № 2-6604/06р., з листопада 2008 р. ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав і не надає по цей час. Відповідач навмисно ухиляється від сплата аліментів, про що свідчить заборгованість [PERSON] по аліментах, яка на 14 листопада 2013 р. складає 47 417, 72 грн. яка позначена у виконавчому листі № 2-6604/06р. у постанові про закінчення виконавчого провадження у Відділу ДВС Калінінського районного управління юстиції м. Донецька від 14 листопада 2013 р. та згідно довідкам-розрахункам заборгованості по аліментах відділу ДВС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку за вих. № 10-591-13 від 30 вересня 2013 р. на суму 46 027, 71 грн., та відділу ДВС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку за вих. № 11-328628594/011.38 від 14 листопада 2013 року на суму 1 390, 01 грн. З липня 2008р. дитина [PERSON] не бачила батька [PERSON] не отримує від нього жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, та майже не пам'ятає його, він для неї - чужа людина. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON], не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі (ДДУ№364), у ЗШ І-ІІІ ст. № 71 ім. П.Ф.Батули м. Донецька, що підтверджується відповідними письмовими доказами вчителів та поясненнями [PERSON]. [PERSON], [PERSON], бабусі дитини [PERSON] 06 травня 2012 року позивачка отримала важкий оскольчатий перелом ноги, про що свідчить копія довідки з ЦМЛ № 17 вих. № 11525 від 24 жовтня 2012р., була прооперована, на протязі 6 місяців пересувалась за допомогою апарату Ілізарова, не працювала протягом 9 місяців. Допомогу їй надавати, родичі, друзі, співробітники. Дитина в цієї ситуації не була облишена її увагою, турботою: навчалась, не припиняла відвідування гуртків, влітку відпочивала на морі з бабусею і дідусем (батьками позивачки). Відповідач [PERSON] знав про важку ситуацію у родині його доньки [PERSON], але не подзвонив, не проявив себе у житті доньки, матеріально не допоміг дитині, хоча на той момент працював на посаді начальника з продажу автомобілів у ТОВ «АЛЕКС-АВТО», що ще раз говорить про байдужість та людську черствість відповідача Головною метою позбавлення [PERSON] батьківських прав є те, що відповідач умисне ухиляючись від виконання батьківських зобов'язань та порушуючи Законодавство України має юридичне право вирішувати долю дитини, надавати ( або не надавати) дозвіл дитині відпочивати, проходити лікування за межами України, вирішувати майнові та інші питання, мати право на матеріальну підтримку в старості (недієздатності), фактично будучи для обділеного батьківською любов'ю і увагою дитини сторонньою людиною. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. За таких обставин, позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно [PERSON], яка народилася [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні вищевикладеним і просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи Обезинська О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вважала доцільним позбавлення батьківських прав відповідача. В судовому засіданні прокурор прокуратури Кіровського району м. Донецька Самойлова І.В. з позовом погодилась і в обґрунтування своєї позиції пояснила, що є підстави передбачені законом для позбавлення батьківських прав відповідачки, так як вона не намагається брати участь у вихованні своєї дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, прокурора, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвам про народження серії [NUMBER] від 29.11.2005 року, виданим відділом РАЦС Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 510. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приділяє дитині ніякої уваги, не цікавиться здоров'ям, не забезпечує необхідним харчуванням та лікуванням, що негативно відображається на її фізичному розвитку, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Фактично відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Виконавчий комітет Кіровської районної в м. Донецьку ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним Рішенням № 37 від 12.02.2014 року. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини., готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилявся від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його доньки - [PERSON], [INFO]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved