Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду, в обґрунтування якого зазначили, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Харківським міським Центром приватизації державного житлового фонду 04 грудня 1997 року, реєстраційний № 3-97-94845 ИР2, зареєстрованого в ХМБТІ 05.12.1997 року, № П-3-13103. У 2000 році померла мати позивача [PERSON] [PERSON] Ільїнічна. На даний час [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після її смерті, але при перевірці документів стало відомо, що на квартиру [ADDRESS], накладений арешт. Згідно виписки з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, арешт на вищезазначену квартиру був накладений 21 лютого 2006 року державною виконавчою службою Комінтернівського району міста Харкова, повідомлення 2745, виконавець [PERSON], з метою забезпечення виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, виконавчий лист № 2/11-1471. Боржником по даному виконавчому провадженню являвся [PERSON]. Оскільки виконавче провадження було знищено пожежею, який виник у приміщенні відділу ДВС 02.10.2010 року, про що було складено акт інвентаризації виконавчих проваджень станом на 29.10.2010 року. Встановити, чи ухвалено постанову про закриття виконавчого провадження неможливо. Тому позивачі просять скасувати арешт квартири [ADDRESS], накладений виконавчою службою Комінтернівського району міста Харкова 21 лютого 2006 року. Представник позивача та позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та звільнити з-під арешту вищезазначену квартиру. Представник відповідача [PERSON] ВДВС ХМУЮ у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд позову без його участі за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи ПАТ «Креді [PERSON]» в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачам належить квартира [ADDRESS] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Харківським міським Центром приватизації державного житлового фонду 04 грудня 1997 року, реєстраційний № 3-97-94845 ИР2, зареєстрованого в ХМБТІ 05.12.1997 року, № П-3-13103 (а.с. 4-5). 28.09.2005 року ухвалено рішення Червонозаводським районним судом м. Харкова, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] -1\~665,00 гривень заборгованості за кредитом; 1876, 68 грн. пені; 559, 75 грн.; та судові витрати (а.с. 44-45). Згідно виписки з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS], власник [PERSON], [INFO], був накладений арешт 21 лютого 2006 року державною виконавчою службою Комінтернівського району міста Харкова, повідомлення 2745, виконавець [PERSON], з метою забезпечення виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, виконавчий лист № 2/11-1471 (а.с. 7-10) Згідно акта про пожежу від 02.10.2010 року виконавче провадження було знищено пожежею, який виник у приміщенні відділу КомінтернівськогоДВС, про що було складено акт інвентаризації виконавчих проваджень станом на 29.10.2010 року (а.с.41-42). Відповідно до довідки № 81350/610 від 06.08.2015 року керуючого Третім відділенням ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» [PERSON], про те, що між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON] 13.11.2003 року укладено кредитний договір № 1662/2003. Станом на 05.06.2015 року залишок заборгованості за договором складає: 00, 00 грн. Проте, як встановлено в судовому засіданні, фактично арешт знятий не був і на момент розгляду справи квартира позивачів перебуває під забороною. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» У разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Разом з тим, судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати копії постанови про зняття арешту задля пред'явлення її до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги позивачів щодо зняття арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підстав зазначеного та

Outcome: approved