Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою в якій просять суд визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], за [PERSON] на ? частку земельної ділянки [NUMBER], площею 0,06496 га (кадастровий номер 1210100000:04:263:1262), розташовану в Садівничому товаристві «Садівник» в м. Дніпропетровську, та за [PERSON] на ? частку вказаної земельної ділянки. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначають, що [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], а [PERSON] є їхньою донькою. За життя [PERSON] був членом садівничого товариства «Садівник». Спірну земельна ділянка була передана йому у користування, а рішенням виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 18.11.1999 року за № 2421, була передана померлому безоплатно у приватну власність. Однак, [PERSON] оформлення документів щодо реєстрації права власності на спірну ділянку відповідно до рішення виконкому закінчено не було, оскільки він помер. Вони із донькою звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини. Однак, оформити спадкові права щодо земельної ділянки вони не змогли у зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не встиг отримати державний акт на право власності на земельну ділянку. Проте, з-за життєвих питань вони довгий час не займалися оформлення документів щодо спірної земельної ділянки, однак в повній мірі користувалися нею відповідно до цільового призначення, що підтверджується тим, що її, [PERSON] було прийнято у члени садівничого товариства «Садівник». За їхнім зверненням до Управляння дерземагенства в м. Дніпропетровську, їй повідомили, що державний акт на право власності на землю був помилково виданий не ім'я [PERSON], а на колишнього члена садівничого товариства «[PERSON]», однак рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області зазначений помилково виданий державний акт від 06.12.1999 року на право приватної власності на землю був визнаний недійсним. Таким чином вони вимушені звернутися до суду із позовом про захист своїх невизнаних прав як спадкоємців першої черги після смерті [PERSON], шляхом визнання за ними у рівних частках права власності в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили пред'явлений позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини викладені у пред'явленій позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання, про причини неявки не сповістив, заперечень проти позову не надав. Представник Управління Держземагенства в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області в судовому засіданні заперечував проти позову та в обґрунтування заперечень посилався на обставини викладені у письмових запереченнях. Представник Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори надіслав на адресу суду матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник Садового товариства «Садівник» в судове засідання не з'явився, письмовою заявою сповістив про можливість розгляду справи за його відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду справи за її відсутності та зазначила про визнання позову [PERSON] та [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] була членом СТ «Садівник» і в її користування знаходилася земельна ділянка [NUMBER], за її заявою від 28.04.1999 року рішенням загальних зборів товариства її виключили з членів, а земельна ділянка була передана [PERSON], який потів був прийнятий в члени СТ «Садівник» і йому виділили садову ділянку [NUMBER]. Згідно рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 18.11.1999 року № 2412 [PERSON] було передано у приватну власність для садівництва садову ділянку [NUMBER] площею 0,06496 га. Однак, закінчити оформлення документів на спірну земельну ділянку [PERSON] не встиг, так як [INFO] раптово помер. Після смерті чоловіка позивачка [PERSON] звернулася до СТ «Садівник» з заявою про прийняття її в члени садового товариства і рішенням загальних зборів СТ «Садівник» її заяву було задоволено та прийнято в члени товариства у зв'язку зі смертю її чоловіка. Разом із тим, на момент відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] проживали разом із спадкодавцем [PERSON], а після його смерті продовжили користуватися спірною земельною ділянкою у садівничому товаристві. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не складав заповіт, а сторони позивачі у справі є в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В судовому засіданні, з досліджуваної спадкової справи після смерті [PERSON], встановлено, що позивачі у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк зверталися до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак з-за відсутності державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за спадкодавцем у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено. Разом із тим, закінчити оформлення та отримати за життя державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] не зміг з об'єктивних причин, оскільки раптово помер. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивачів, представників сторін, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved