Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивачка 16.09.2016 звернулася до суду з позовом та з заявою про уточнення позовних вимог, у якому просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що повнолітній син продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги від батька. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають повнолітнього сина [PERSON]. Шлюб розірвано. Повнолітній син продовжує навчання у Полтавському технічному університеті з 2014 року по червень 2018 року, денна форма навчання, тому потребує допомоги від батька. Плата за навчання складає 7500 грн. на рік. Син повністю перебуває на її утриманні. Вона інвалід ІІІ групи, отримує невелику пенсію, перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому не в змозі самостійно утримувати сина. Про майновий стан відповідача їй нічого невідомо. Відповідач дійсно давно не працює, але він займався раніше підприємництвом. Відповідач у судове засідання не зявився, надав повноваження його представнику. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачкою не надано доказів на підтвердження розміру понесених витрат у звязку з навчанням, не надано доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти. Відповідач не має можливості надавати утримання сину, оскільки він має хронічний гепатит та кардіосклероз, у звязку з чим несе систематичні витрати на лікування, не працює, підприємництвом не займається, існує за рахунок тимчасових підробітків, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто цією нормою передбачено, що обовязковою умовою для стягнення аліментів є потреба повнолітнього сина чи дочки у матеріальній допомозі з боку батьків, та наявна у батьків можливість надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). [PERSON] продовжує навчання в Полтавському національному технічному університеті імені [PERSON] по 30.06.2018, денна форма навчання; стипендії не отримує, що підтверджується довідкою (а.с.33). [PERSON]має постійне місце проживання разом з матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою (а.с.3). Позивачкою оплачується вартість навчання сина у сумі 7500 грн. на рік, що підтверджується квитанціями (а.с.47, 48). Позивачка є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію за інвалідністю у розмірі 1312 грн. та у звязку з втратою годувальника 837 грн. (а.с.35,36). Отже, суд вважає, що під час навчання повнолітній син потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки несе витрати у звязку з навчанням, але через денну форму навчання не має можливості працювати, щоб себе утримувати. Посилання представника відповідача на відсутність підтвердження позивачем фактичних витрат на навчання чи витрат, повязаних з навчанням, у конктерно визначених сумах, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 СК України передбачено право повнолітнього сина на утримання від батьків, а не на покриття певних матеріальних витрат. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не має змоги надавати сину утримання, з огляду на наступне. Відповідач не працює, фізичною особою підприємцем не зареєстрований, що підтверджується копією трудової книжки та витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.39, 45). Позивачкою не надано суду доказів на підтвердження факту наявності у відповідача будь-якого доходу. Позивачка зазначила, що про наявність чи відсутність доходів у відповідача їй невідомо. Отже, з аналізу наданих суду доказів, встановлено, що відповідач не працює та систематичного доходу не має. Окрім того, з виписки з медичної картки амбулаторного хворого (а.с.25) вбачається, що відповідач страждає на хронічний гепатит, ст.ремісії, хронічний холецистопанкреатит, ст. ремісії, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст., остеохондроз поперекового відділу хребта, у звязку з чим потребує постійного лікування. Також відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.26, 27). За таких обставин, враховуючи відсутність систематичних доходів у відповідача, суд вважає, що відповідач не має змоги надавати систематичне утримання повнолітньому сину, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то судвий збір слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed