Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

Позивачі звернулися до Словянського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вони є власниками квартири № 84, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Олімпійська, будинок № 6. Вказана квартира їм належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2001 року. Вказує, що у квартирі також зареєстровані відповідачі: їх Донька [PERSON] та їх онук [PERSON] У 2004 року відповідач [PERSON], та у 2014 році відповідач [PERSON] виїхали разом із своїми речами. З того часу у квартирі не проживають, їх речі у квартирі відсутні. Вказує, що він з жінкою ніколи не чинили відповідачам будь-яких перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням. У той же час, відповідачі не приймають участі по сплаті комунальних послуг за вказаною адресою, через це позивачам доводиться з особистих грошових коштів вносити сплату комунальних послуг, з урахуванням тих обставин, що відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У звязку з чим просять суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою № 84, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Олімпійська, будинок № 6. У судове засідання позивачі не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, 23 червня 2018 року надали суду заяву в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі. Відповідачі у призначений час у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідачів було опубліковано на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області 13 червня 2018 року і тому з 13 червня 2018 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.18). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього \~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2001 року видане Словянською міською Радою вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на права спільної власності громадянам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с.9). Відповідно до Листа КП «Бюро технічної інвентаризації» за № 1647/2/0.84/01 від 15 червня 2018 року про дані щодо зареєстрованих прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] у рівних частках належить [PERSON] та [PERSON], Свідоцтво про право власності видане Словянською міською радою від 06 лютого 2001 року. (а.с.17). З Довідки КП «ЖЕК №4» виданої 11 червня 2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.10) 07 червня 2018 року було складено [PERSON] про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають. (а.с.11). Частиною першою\~статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно положень\~ч. 2 ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідачі, більше як один рік відсутні за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між учасниками щодо користування квартирою не було, підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення, передбачених\~ст. 71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідачів у квартирі позивачів створює останнім перешкоди у користуванні та розпорядженні належним майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. Відповідно до пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 гривень (а.с.1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому з відповідачі у солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved