Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі), [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, після смерті [PERSON] - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, після смерті [PERSON] - [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, після смерті [PERSON] - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини зазначеного житлового будинку, які належали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вони (позивачі) зверталися до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку, але отримали відмову. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на: - 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору; - 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - 2/7 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на: - 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору; - 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору. У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 449 від 19 листопада 2018 року (а.с. 6). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. У судовому засіданні встановлено, що: - 31 травня 1997 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , після одруження змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 25); - 27 вересня 2002 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , після одруження змінила прізвище на [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 20). За таких обставин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/7 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що 12 липня 1994 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] , який в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після її смерті прийняв, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11; 12). Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 106/2005 (а.с. 60-68). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (по 1/14 частині кожен) успадкували після смерті [PERSON] належну їй 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 20/2017 (а.с. 74-76). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належні йому 3/14 частини житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 22). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 81/2018 (а.с. 95-103). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні йому 2/7 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини вищезазначеного житлового будинку, які належали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 276/02-31 та 277/02-31 від 24 березня 2020 року (а.с. 26; 27). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/7 частині вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 19-11/264 від 31 січня 2020 року (а.с. 28). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 7-9). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

Outcome: approved