Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка 15.01.2015 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 28507,95 грн. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.02.2014 р. з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання двох малолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], - у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.11.2013 р. до досягнення дітьми повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість по аліментних платежах за період з 26.11.2013 р. до 31.12.2014 р. у розмірі 13161,29 грн., що підтверджується наданим державним виконавцем розрахунком. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який умисно ухиляється від сплати аліментів, вона має право згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума пені за вказаний період складає 28507,95 грн., а саме: 687,95 грн. за листопад 2013 р. (161,29х1%х426 дн.), 3960 грн. за грудень 2014 р. (1000х1%х396 дн.), 3650 грн. за січень 2014 р. (1000х1%х365 дн.), 3340 грн. за лютий 2014 р. (1000х1%х334 дн.), 3060 грн. за березень 2014 р. (1000х1%х306 дн.), та за аналогічним розрахунком 2760 грн. за квітень, 2450 грн. за травень, 2150 грн. за червень, 1840 грн. за липень, 1530 грн. за серпень, 1230 грн. за вересень, 920 грн. за жовтень, 620 грн. за листопад, 310 грн. за грудень 2014 р. Просила стягнути з відповідача на її користь вказану суму неустойки та судові витрати по сплаті судового збору. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов визнав частково, при цьому не погодився з розміром неустойки, який визначила позивачка, вважаючи, що розмір неустойки має бути значно меншим. Просив відмовити у позові про стягнення неустойки за період з 26.11.2013 р. до 15.01.2014 р. у зв'язку з пропуском позивачкою річного строку позовної давності. Крім того, просив врахувати, що він частково (час від часу) сплачував аліменти на утримання дітей. Проти часткового задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.02.2014 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивачки на утримання двох малолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], - у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.11.2013 р. до досягнення дітьми повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість по аліментних платежах за період з 26.11.2013 р. до 31.12.2014 р. на загальну суму 13161,29 грн. згідно наданого державним виконавцем ВДВС Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області розрахунку (а.с.30). З огляду на відсутність будь-яких доказів суд вважає голослівним посилання відповідача на те, що він частково сплачував аліменти на утримання дітей. Оскільки заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивачка у відповідності з вимогами ч.1 ст.196 СК України має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. З огляду на те, що позивачка звернулась з позовом до суду 15.01.2015 р., маючи при цьому об'єктивну можливість здійснити захист свого порушеного права, не обґрунтувала поважності причин пропущення позовної давності по вимозі про стягнення неустойки за період з 26.11.2013 р. до 14.01.2014 р.; відповідач заявив про пропущення позивачкою позовної давності по вимозі за вказаний період і просив з цієї підстави у її задоволенні відмовити, - суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 26.11.2013 р. до 14.01.2014 р. за спливом позовної давності. Суд вважає необґрунтованим наведений стороною позивача розрахунок неустойки, на підставі якого заявлено до стягнення необґрунтовано завищений розмір неустойки за прострочення сплати аліментів. Суд визначає розмір неустойки за період з 15.01.2014 р. до 31.12.2014 р. у сумі 3510 грн., виходячи з наступного розрахунку: 170 грн. за 17 днів січня (1000х1%=10х17) + 280 грн. за лютий (1000х1%=10х28) + 310 грн. за березень (1000х1%=10х31) + 300 грн. за квітень (1000х1%=10х30) + 310 грн. за травень + 300 грн. за червень + 310 грн. за липень + 310 грн. за серпень + 300 грн. за вересень + 310 грн. за жовтень + 300 грн. за листопад + 310 грн. за грудень. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивачки 3510 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів та 243,60 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволеного позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 256, 257, 258, 261, 267 ЦК України, ст.196 ч.1 СК України,

Outcome: partial