Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку [ADDRESS] (після утворення нових районів - Ужгородського) району. Заповіту [PERSON] не залишив, а вони, а також відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом; вони прийняли спадщину за [PERSON] , оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України проживали разом з ним у спадковому будинку, про відмову від спадщини не заявляли. Відповідач [PERSON] спадщину за батьком не прийняв, так як постійно не проживав разом з ним на день його смерті, не подав заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Бажаючи оформити спадщину, вони звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримали відмову нотаріуса у оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця; нотаріусом також роз`яснено, що для вирішення питання про визнання за ними права власності на спадковий будинок у порядку спадкування їм необхідно звернутися до суду. На підставі наведеного просять визнати за ними право власності на 1/2 частину спадкового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за кожним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, однак подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити, а також не вирішувати питання розподілу судових витрат. Представник відповідача - Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у підготовче судове засідання також не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, попередньо подавав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, подані сторонами письмові заяви, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 08 грудня 2016 року (а. с. 10, 11, 12, 13). Також встановлено, що за даними погосподарської книги № 2 за 2011-2016 роки [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті був головою домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18); рішенням Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 24 листопада 2001 року [PERSON] також було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, за вищевказаною адресою (а. с. 19, 20). Згідно довідки виконкому Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 22 вересня 2020 року № 827, на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали як є спадкоємці першої черги позивачі [PERSON] та [PERSON] , а також син - [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає з 2001 року по час видачі довідки (а. с. 15). Крім цього як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64569367 від 29 квітня 2021 року та Витягу зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64535747 від 27 квітня 2021 року, а також повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу В.І.Маріаша від 07 вересня 2021 року вих № 33/01-16, інформація щодо спадкової справи відносно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня (а. с. 14, 16, 40). Також згідно довідки виконкому Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 21 серпня 2020 року № 721, у переданому Перечинською районною радою архіві БТІ відсутня інформація щодо реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Так само відсутність реєстрації права власності на вказаний будинок підтверджується й Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №224934704 від 22 вересня 2020 року (а. с. 22). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. від 29 квітня 2021 року вих № 24/01-16, позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, а також відсутня інформація про реєстрацію права власності на вказаний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 17). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Оскільки [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за законом прийняли спадщину за [PERSON] , так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилися від спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли її. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивачі протягом встановленого законом строку прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то з врахуванням поданих позивачами заяв, в якій останні просять питання щодо судових витрат не вирішувати, а також положень ст. 13 ЦПК України, за якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, суд приходить до висновку, що таке волевиявлення позивача не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

Outcome: approved