Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачі звернулися до Антрацитівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою розташованою за адресою [ADDRESS]. На підтвердження своїх вимог, позивачі посилаються на те, що квартиру вони придбали за договором купівлі-продажу квартири від 04 серпня 2005 року завіреним приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 3130 у [PERSON] та [PERSON], які діяли через свого представника [PERSON] на підставі нотаріальної довіреності. У нотаріуса представником продавців було надано довідку з ЖЕКу про відсутність в квартирі зареєстрованих осіб, відтак за відсутності перешкод для укладення договору він був нотаріусом завірений. Право власності на це майно за ними зареєстровано в державному реєстрі 16.09.2005 року під №11583882, по 1/2 частки за кожним. Наразі вони вирішили поліпшити їх житлові умови проживання, виставити цю квартиру на продаж, аби потім купити нову. В ДП «Злагода» КП ЖЕК №3, яке обслуговує будинок, де знаходиться квартира, видали їм довідку про тих осіб, які є в ній зареєстровані, але порадили уточнити зазначену інформацію в паспортному столі. В паспортному столі їм повідомили, що вказані в довідці ДП «Злагода» особи є зареєстрованими в їх квартирі, але ще в ній зареєстрована колишня співвласниця квартири [PERSON] Таким чином було виявлено, що відповідачка після продажу квартири з реєстраційного обліку в квартирі по [ADDRESS] не знялася, але фактично мешкає в м.Антрацит та більш ніж шість місяців не проживає в належній їм квартирі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про слухання справи повідомлена належним чином через засоби масової інформації, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд розглядає справу згідно зі ст. 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Відповідач - Управління державної міграційної служби України в Луганській області надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Від позивачів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. 27 березня 2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири розташованої за адресою [ADDRESS] (а.с.6), право власності на яку згідно витягу з державного реєстру правочинів зареєстровано 16.09.2005 року (а.с.7). В зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] (а.с.14) Відповідно до довідки ДП «Злагода» від 06.02.2014 року в квартирі розташованій за адресою [ADDRESS] мешкають [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] (а.с8). Згідно акту від 06.02.2013 року [PERSON] з 2005 року в зазначеній квартирі не проживає (а.с.14) Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 71 Житлового кодексу України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст.. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, є всі підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачами права користування та розпорядження квартирою розташованою за адресою: Луганська область, м.Антрацит, вул..Вокзальна, 8/74 належної їм на праві приватної власності шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою, яка не мешкає в зазначеній квартирі понад шести місяців, чим порушує права позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved