Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Запорізького районного суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, як донька померлого, яка прийняла спадщину своєчасно та належним чином, але оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона не має змоги, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, тому позивачка, отримавши Постанову про відмову в вчиненні нотаріальної дії, повинна була звернутися до суду з позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з'явилась, представник позивача за довіреністю надала заяву суду, в якій від імені позивачки підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі, без фіксування судового процесу. Відповідач - Територіальна громада в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] вони визнають в повному обсязі, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представники третіх осіб - Запорізької районної державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається в зв'язку зі смертю особи. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується представленим суду свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 06.01.1995 року Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області. Оскільки, правовідносини по спадкуванню відкрились в 1995 році, то при розгляді спору необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина спадкодавця в рівних частках кожний. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Факт родинних відносин [PERSON] з померлим батьком підтверджується наданим суду свідоцтвом про народження та про одруження позивачки. Прийняття спадщини позивачкою підтверджене наданою суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою заявою про прийняття спадщини, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи № 221/1995 рік. Суд дійшов висновку, що правовідносини з забудови спадкового житлового будинку в зазначений час були врегульовані нижченаведеними нормами права та підзаконними нормативними актами. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року встановлено, що кожний громадянин та кожна громадянка СРСР мають право купити або побудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок для чого здійснюється відвід земельних ділянок в безстрокове користування. Забудова спадкодавцем відбулась в передбаченому діючим на той час законодавством порядку. Земельна ділянка під забудову площею 700 кв.м. була виділена та забудова була дозволена рішенням виконкому Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 07.12.1965 р. У відповідності до вказаного Указу Радою Міністрів СРСР від 26.08.1948 року прийнято Постанову, п. 2 якої визначено, що побудовані на відведених під будівництво індивідуальних житлових будинків земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників. Таким чином, діюче у вказаний період цивільне законодавство передбачало право особистої приватної власності на таке майно як індивідуальний житловий будинок. Відповідно до рішення Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 125/4 від 14.09.1995 року був затверджений акт прийому житлового будинку та оформлене право особистої власності на жилий будинок в [ADDRESS] за [PERSON]. Вище перелічені докази підтверджують ті обставини, що спірний житловий будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01.01.2004 року (тобто будинок побудований в 1985 році), згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 року «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходу від участі в суспільному виробництві індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 23.07.2014 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що, в зв'язку з тими обставинами, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, то оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не має змоги. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб . На підставі викладеного,

Outcome: approved