Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивачі - [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Управління Держземагенства в Бердичівському районі Житомирської області (далі - Відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку, в якому просять суд визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер 1820855301:08:003:0019, що розташована на території [ADDRESS], передана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарчих споруд в 1/2 частці кожному, та на земельну ділянку площею 0,0300 га кадастровий номер 1820855301:08:003:0020, що розташована на території [ADDRESS], передана для ведення особистого селянського господарства, в 1/2 частці кожному. Позовні вимоги мотивуються тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 18.06.2009 року позивач [PERSON] отримав у спадщину 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1500 га, що розташована на території [ADDRESS], переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарчих споруд. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцеві - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 887355, виданого 22.11.2005 року Гришковецькою сільською радою, кадастровий номер якої є 1820855301:08:002:0097. Також, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2009 року позивач [PERSON] отримав у спадщину ? ідеальну частку земельної ділянки площею 0,0300 га, що розташована на території [ADDRESS], переданої для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцеві - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю сери ЯА № 887356, виданого 22.11.2005 року Гришковецькою сільською радою, кадастровий номер якої є 1820855301:08:002:0098. Позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2009 року отримала у спадщину ? ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1500 га та 0,0300 га, що розташовані на території [ADDRESS], переданих для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, ведення особистого селянського господарства. Вказані земельні ділянки належали спадкодавцеві - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 887355 від 22.11.2005 року та державного акту ЯА № 887356 від 22.11.2005 року, виданих Гришковецькою сільською радою, кадастрові номери яких відповідно є 1820855301:08:002:0097 та 1820855301:08:002:0098. З метою реєстрації права власності на належні їм земельні ділянки, позивачі 25.06.2014 року звернулися до РС Бердичівського МУЮ ДРС України. Відповідно до листів № 219/57/170 від 25.06.2014 року, їм було відмовлено в реєстрації права власності на належні їм земельні ділянки площею 0,1500 га. та 0,0300 га, що розташовані на території [ADDRESS], передані для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, ведення особистого селянського господарства. Підставою для відмови у реєстрації права власності було зазначено, що під час перевірки документів було виявлено факт невідповідності кадастрових номерів на земельні ділянки. Так, згідно державного акта про право власності на земельну ділянку від 22.11.2005 року, серія Я-№887356 земельній ділянці площею 0.0300 га присвоєно кадастровий номер 1820855301:08:002:0098. Згідно отриманого витягу з Державного земельного кадастру пр земельну ділянку від 09.09.2013 року за № НВ-1800521452013 вищевказані земельні ділянь було присвоєно новий кадастровий номер 1820855301:08:003:0020, відмінний від того, що зазначений у державному акті про право власності на земельну ділянку від 22.11.2005 року, серія ЯА №887356. Згідно державного акта про право власності на земельну ділянку від 22.11.2005 року, серія ЯА №887355 земельній ділянці площею 0.1500 га присвоєно кадастровий номер 1820855301:08:002:0097. Згідно отриманого витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.09.2013 року за № НВ-1800521372013 вищевказані земельні ділянці було присвоєно новий кадастровий номер 1820855301:08:003:0019, відмінний від того, що зазначений у державному акті. З огляду на вищезазначене виникають суперечності у документах, що підтверджують виникнення права власності на об'єкт нерухомого майна в частині кадастрового номеру, що унеможливлює реєстрацію права власності на належні нам земельні ділянки. Відповідно до листа Управління Держземагентства у Бердичівському районі Житомирської області (далі - Відповідач) від 24.02.2014 року № 649/08/01-111, розбіжність у визначених кадастрових номерах «до» та «після» 2013 року виникла в зв'язку зі зміною індексно-кадастрової карти, яка була завантажена до Національної кадастрової системи. У судове засідання представники позивачів на підставі довіреностей від 07.08.2013 року та від 15.08.2013 року [PERSON], [PERSON] не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача - Управління Держземагенства у Бердичівському районі Житомирської області - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вирішення справи на розсуд суду. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 та частини 4 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Суд вважає, що визнання права власності за позивачами на земельні ділянки не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved