Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] на праві власності належить будинок №55 по вулиці Н. Левицького в селі Трушки Білоцерківського району Київської області. На даний час у будинку зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON] та [PERSON] Відповідачка, яка являється колишньою дружиною позивача [PERSON], зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично не проживає у будинку з початку 2013 року. Факт реєстрації відповідача за зазначеною адресою створює для позивачів ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивачі просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням будинку №55 по вулиці Н. Левицького в селі Трушки Білоцерківського району Київської області. Позивачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка до суду не зявилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що будинок №55 по вулиці Н. Левицького в селі Трушки Білоцерківського району Київської області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності № 549 від 28.10.1998 року. На даний час у будинку зареєстровані: власник будинку - [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON] та колишня дружина [PERSON] - [PERSON], що підтверджується довідкою № 1476 від 01.12.2017 року, виданою Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області. Як вбачається із матеріалів справи, з 01.02.2013 року по даний час відповідачка [PERSON] зареєстрована, однак не проживає в даному житловому приміщенні, що підтверджується довідкою № 02-21-127 від 14.02.2018 року, виданою Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] втратила право на користування жилим приміщенням будинку №55 по вулиці Н. Левицького в селі Трушки Білоцерківського району Київської області, оскільки не проживає у вказаному будинку більше одного року без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved