Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 02.10.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.11.2007 року. Від шлюбу у них з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з нею. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. З того часу позивачка і відповідач проживають сумісно в одній квартирі, але у вихованні дитини відповідач участі не приймає. Відповідачем з кінця червня 2014 року матеріальної допомоги на виховання дитини не надавалось. В судове засідання з'явилася позивачка [PERSON], позові вимоги підтримала та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини його заробітку починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому пояснила, що вона живе з відповідачем одній квартирі, це квартира відповідача, а вона з дитиною в ній прописана. Відповідач гроші на оплату дитячого садочка не дає, матеріально не допомагає. До червня 2014 року допомагав матеріально, але потім перестав. В судове засідання з'явився відповідач [PERSON], позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. При цьому зазначив, що готовий матеріально забезпечувати доньку, вони живуть в одній квартирі, але позивачка не пускає до нього в кімнату доньку, дитина переміщається по квартирі тільки з дозволу матері. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд,заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 10.11.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 635 ( а.с.6). На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 3). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають в одній квартирі, що також вбачається з позову. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини з червня 2014 року, позивачка самостійно утримувати дитину не в змозі, адже існує необхідність оплати рахунків, в придбанні одягу, ліків, харчування та ін. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки від 01.12.2014 року, яка видана ФОП [PERSON] вбачається, що відповідач працює на посаді експедитора з 05.11.2012 року по теперішній час та його середньомісячна зарплата складає 1356,62 гривень, загальна сума нарахованого доходу з червня 2014 року по листопада 2014 року складає 8 138,71 грн. Таким чином, відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, враховуючи пояснення відповідача та вимоги ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову по досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: approved