Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009 року по справі №2п-566/2009 ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 320 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2008р. і досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на час розгляду справи судом про стягнення аліментів і ухвалення рішення від 26.01.2009р. відповідач [PERSON] не працював, однак на даний час такий працює за кордоном та отримує доходи. Вказує, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення збільшились і її витрати на утримання сина, оскільки такий навчається у спеціалізованій середній загальноосвітній школі №81 ім.П.Сагайдачного, відвідує гуртки з німецької та англійської мови, секцію з баскетболу і футболу у школі. Нею витрачаються кошти на харчування, одяг, взуття, відвідування школи та гуртків. Крім того, дитина з 2009 р. хворіє на захворювання вітіліго (псоріаз), у звязку з чим вона несе додаткові щомісячні витрати на ліки. Вважає, що відповідач має можливість і зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, який би хоч частково покривав витрати на забезпечення її всім необхідним. Також покликається на те, що згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009 року визначені судом аліменти на утримання дитини підлягають індексації, однак впродовж 2009-2017р.р. такі нараховувались і сплачувались без врахування індексації. З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 02.03.2004р.н., на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009 р. з 320 грн. на 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача [PERSON] в її користь суму індексації аліментів в розмірі 28\~494,93 грн. за період з 01.01.2008р. по 30.11.2017р. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів з 320 грн. до 2000 грн. щомісячно підтримав, покликався на обставини зазначені в позовній заяві. Щодо стягнення суми індексації аліментів за період з 01.01.2008р. по 30.11.2017р., то погодився з сумою, яка розрахована представником Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області у розмірі 24 239,46 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивачки саме 24 239,46 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], 2004р.н.. Зазначив, що в запропонованою позивачкою розмірі сплачувати аліменти не має змоги, оскільки ніде не працює, не здобував жодної освіти, здійснює постійний сторонній догляд за сестрою [PERSON], яка є інвалідом І групи по зору, допомагає по господарству батькам, які є пенсіонерами. Покликався і на те, що на період канікул син [PERSON] приїжджає до нього та у вказані періоди саме він забезпечує його утримання, при можливості надає сину кошти та дбає про його матеріальне становище. Щодо позовних вимог в частині стягнення з нього суми індексації аліментів за період з 01.01.2008р. по 30.11.2017р. в розмірі 24 239,46 грн., то такі визнає та згідний в міру своїх можливостей (частинами) таку сплачувати. Заслухавши пояснення сторін по справі, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалась сторона позивача як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією виписки з рішення Шевчнківського районного суду м.Львова від 22.10.2008р. та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СГ №053864 від 22.07.2009 року. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO] Дитина проживає та зареєстрована з позивачкою [PERSON] та перебуває на її повному матеріальному утриманні, чого сторони не заперечили. Рішенням Шевчнківського районного суду м.Львова від 26.01.2019 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] ([PERSON]) Миронівни аліменти на утримання дитини [PERSON], 02.03.2004р.н.. щомісячно в сумі 320 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10.09.2008р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 320 грн. Виходячи з розрахунку заборгованості по аліментах в рамках ВП №11469741, проведеного 09.02.2018р. державним виконавцем Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області [PERSON], станом на 01.02.2018р. у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 07.02.2018р. за №275, складеного комісією Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідач згідно записів трудової книжки не працює з 05.01.2007р. по даний час, проживає з батьками [PERSON], 1953р.н., та [PERSON], 1956р.н., які є пенсіонерами та потребують допомоги. Зазначена сімя є малозабезпеченою. Згідно довідок, виданих Мостиським управлінням соціального захисту населення від 07.02.2018р. за №705 та від 09.02.2018р. за №787 [PERSON] здійснює догляд за інвалідом І групи [PERSON], 1974р.н. з 03.03.2005р. по 26.11.2040р., перебуває на обліку в Мостиському управлінні соціального захисту населення та отримує щомісячно дохід в розмірі по 27-28,74 грн. Неповнолітній [PERSON] навчається в ЛССЗШ №81 ім.П.Сагайдачного з поглибленим вивченням англійської мови, відвідує секцію баскетболу у школі, що стверджується довідкою від 07.11.2017р. за №181, що наявна в матеріалах справи. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], 2004р.н., такий має захворювання вітіліго, що вимагає лікування. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із розясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, позивач як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, покликалась на покращення матеріального положення платника аліментів, зокрема на працевлаштованість останнього за кордоном і отримання таким доходу, однак не надала жодних доказів на підтвердження обставин про покращення майнового стану відповідача, які б свідчили про можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж це було визначено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009р. Відповідач не має постійного місця праці, у нього нерегулярний, мінливий дохід. Дані обставини були враховані судом при визначенні розміру аліментів відповідно до положень ст.182 СК України. Покликання позивачки на наявність у дитини захворювання не може бути визнане судом підставою для збільшення розміру аліментів. При цьому суд розяснює позивачці її право на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хвороби) на підставі ст.185 СК України, яка регулює саме участь батьків у додаткових витратах на дитину. Інші обставини, на які покликалась сторона позивачка, також не є підставою, як вважає суд, для збільшення розміру аліментів у відповідності до вимог ст.192 СК України. Оскільки матеріальний, сімейний стан чи стан здоровя сторін після визначення розміру аліментів рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009р. не змінився, наявність передбачених ст.192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів сторона позивача суду не довела. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. При цьому суд враховує те, що відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018р. по 30.06.2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860,00 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 320 грн., тобто у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial