Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом \~до \~відповідача про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, мотивуючи позов тим, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності ? частина житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення Ніжинського БТІ. Решта даного домоволодіння перебуває у власності [PERSON], що також має ? частину даного житлового будинку. Земельна ділянка на якій розташований дитловий будинок №62 по вул.. Революції в м. Остер не перебуває у власності жодного співвласника житлового будинку, розмір площею 1527 кв.м. Спірний житловий будинок складається з: житлового будинку А, житлової прибудови а-1, а-4, погрібу а-2, сараїв Б, В, Г, Е, гаражу З, убиральні У, У-1 огорожі - №2-3, 5-6, воріт 4, хвіртки 6-7, ганку а-3, а-5. [PERSON] та [PERSON], 11 серпня 2015 року звернулися до відповідача- Котишевої [PERSON] з письмовою пропозицією укласти договір про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки як обєктів права спільної часткової власності, відправивши її рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, про що свідчить фіскальний чек. Однак, така пропозиція була залишена без розгляду відповідачами, які в пятиденний строк, передбачений для відповіді, не виявив бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. В судовому засіданні представники позивачів просили позов задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві та з урахуванням заяви про зміну предмету позову.Судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог в частині розподілу житлового будинку, але не згодні з варіантом розподілу земельної ділянки. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення. Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Стаття 379 цього ж Кодексу встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України). Таким чином, виходячи з аналізу змісту наведених вище норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Суд вважає, що запропоновані експертом [PERSON] реальний поділ житлового будинку № 62 по вулиці Революції в м. Остер, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], відповідно до Варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи № С-9 від 31.03.2016 р., графічно відображеному в додатку № 1 до експертизи та порядок користування земельною ділянкою, розроблений та відображений у Варіанті № 1 судової земельно-технічної експертизи № С-9 від 31.03.2016 р., графічно відображений в додатку № 1 до експертизи - найбільш відповідають ідеальним часткам сторін ( як у житловому будинку так і по земельній ділянці), не потребують складних будівельних робіт, переобладнання, виключає зони загального користування, що суттєво при неприязних стосунках, які склались між сторонами. Також необхідно стягнути з [PERSON] компенсацію у розмірі 11975 грн. 00 коп. на користь [PERSON]. Земельну ділянку також необхідно виділити позивачам та встановити порядок користування сторонам згідно висновку №С-9Д від 10.10.2016 року, так як такий запропонований експертами варіант виділення та встановлення порядку користування є доцільним, та жодним чином не порушує охоронювані законом права сторін, забезпечить можливість нормального користування сторонами будинком і здійснення догляду за ним, не порушує вимог санітарних правил і протипожежної безпеки. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що належні сторонам частини житлового будинку та земельних ділянок можливо виділити в натурі без втрати ними цільового призначення.

Outcome: approved