Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивачі в заяві зазначили, що є співвласниками житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. З 16.01.2003 року у вказаному житлі був зареєстрований та почав проживати відповідач [PERSON], - чоловік одного з позивачів [PERSON] При цьому, в подальшому шлюб між сторонами був розірваний та з 01.10.2013 року відповідач не проживає у вказаній квартирі, переїхавши на інше постійне місце проживання. На даний час відповідач проживає за іншою адресою, але з реєстрації за вказаною адресою не знятий. Визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком позивачів необхідний останнім у зв'язку з тим, що дії відповідача обмежують право позивачів володіти, користуватись та розпоряджатись належною їм нерухомістю Посилаючись на те, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачам - позивачі просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Від позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, від нього надійшла заява про та розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень проти позову. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], свідчення [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач в жовтні 2013 році виїхав з квартири позивачів та більше для проживання не приїздив взагалі, дослідивши наявні у справі матеріали (свідоцтво про право власності на житло від 03.06.1993 року; свідоцтво про смерть [PERSON]; рішення Баштанського районного суду від 26.11.2013 року про розірвання шлюбу; будинкову книгу; акт депутата від 19.02.2015 року про встановлення факту непроживання відповідача в квартирі позивачів; довідку Баштанського районного сектору УДМС України в миколаївській області від 24.02.2015 року про реєстрацію відповідача), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач з 16.01.2003 року зареєстрований у вказаній квартирі, але з 01.10.2013 року в ній не проживає, проживає за іншою адресою, але з реєстрації за даною адресою не знявся. Вказані обставини обмежують право позивачів володіти, користуватись та розпоряджатись належною їм нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) та такі факти позивачем заперечуються і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в квартирі по [ADDRESS] та з моменту реєстрації відповідача у вказаному житлі він набув право користування ним, але з 01.10.2013 року не реалізовує його і по теперішній час фактично проживає за іншою адресою та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування житловим будинком позивачів відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у квартирі позивачів неправомірно обмежує їх правомочності по користуванню та розпорядженню належним їм майном. У зв'язку з наведеним відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved