Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовомпро визначення розміру часток у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказали, що спірна квартира є спільною сумісною власністю їх та відповідача та частки у спільній квартирі є рівними, однак між ними та відповідачем виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна та угоди про спосіб виділення в натурі його частки із спільного сумісного володіння не досягнуто, за такого позивачі вимушені звернутися до суду для вирішення даного питання. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] .у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Треті особи до судового засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини, справи, встановлені судом. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.08.1995 року, вданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що у свідоцтві на право власності на житло, не визначені розміри часток квартири, що належить кожному із співвласників даної квартири позивачі вимушені звернутися до суду для вирішення даного питання. Так, статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту порушених прав визначені у ст.16 ЦПК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що між сторонами відсутній договір щодо визначення розміру часток у спільному майні, суд виходячи із принципу рівності часток кожного із співвласників спільного сумісного майна, вважає, що частка кожного із сторін у спільному майні складає по 1/5 частці у квартирі [ADDRESS]. При цьому, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, у тому числі доказів щодо відсутності рівності часток кожного із співвласників у спірній квартирі, а також договору щодо визначення розміру часток. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із визначенням часток кожного із співвласників у праві власності на спірну квартиру відповідно в розмірах по 1/5 частці за кожним.

Outcome: approved