Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просять визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності по 1/2 частині земельної ділянку площею 7, 56 га, яка надана для сільськогосподарського використання (ведення товарного сільськогосподарського виробництва) та розташована на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, й до дня смерті належала [PERSON], яка померла 29.11.2016 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 033037, виданого [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області 13 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 327. Обґрунтовуючи свій позов тим, що вони стали спадкоємцями за заповітом на майно [PERSON]. В теперішній час вони бажають оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON]. Але нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки нотаріусу не надано оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду (а.с .11). Позивачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву від 01.08.2017 року, в якій просять суд провести розгляд справи без їхньої участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 44). Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області надала до суду заяву від 28.07.2017 року, в якій просить суд провести судове засідання без участі представника сільської ради, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 32). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надали до суду заяву від 27.07.2017 року, в якій просять розгляд справи провести без їхньої участі (а.с. 29-31). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-40), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] померла 29 листопада 2016 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 336963, видане відділом ДРАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області від 05.12.2016 року (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 20.01.1999 року, посвідченого секретарем Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 9 , у якому [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкове майно складається із земельної ділянки загальною площею 7, 56 га, яка надана для сільськогосподарського використання (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) та розташована на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала [PERSON], яка померла 29.11.2016 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 033037 , виданого [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області від 13 квітня 1999 року(а.с. 14). При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 14) вбачається, що земельна ділянка загальною площею 7, 56 га. була надана [PERSON] з цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, тоді як на сьогодні це суперечить ст. 22 ЗК України. В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на момент розгляду справи) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 966/02-14 від 26.06.2017 року, до нотаріуса звернулися [PERSON] та [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельну ділянку, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 29.11.2016 року, але нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки нотаріусу не надано оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 11). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до змісту повідомлення приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу № 1222/01-16 від 27.07.2017 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 4/2017 майно [PERSON], померлої 29.11.2016 року. В спадковій справі знаходяться заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим секретарем Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 9, подані до нотаріальної контори 10.01.2017 року [PERSON] та [PERSON]. Інші заяви в спадковій справі відсутні . Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 33). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, суд виходить із засад справедливості,добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за заповітом на майно померлої [PERSON], дійсно мають законне право на земельну ділянку в рівних частинах, тобто по 1/2 частині кожній. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved