Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулися з позовом до відповідача Черкаської міської ради (вул.Б.Вишневецького,36, м.Черкаси), в якому просили суд визнати право власності в порядку спадкування за законом на самочинне будівництво, а саме: житлову прибудову літ.А-4-ІІ та літню кухню літ.Ж, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. В обґрунтування позовних вимог вказували, що [INFO] . помер [PERSON] , позивачі є спадкоємцями та отримали свідоцтво про право на спадщину від 12.01.2012 р. на частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] 04.09.2018 року отримали технічний паспорт на вказане домоволодіння та дізнались, що ними не оформлено спадкові права на самочинно побудовані спадкодавцем житлову прибудову літ.А-4-ІІ та літню кухню літ.Ж, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказане самочинне будівництво не порушує будівельних норм та оформити право власності у позасудовому порядку позивачі не мають можливості, оскільки не є власниками земельної ділянки, тому звернулись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі та ї представник адвокат Ремша Д.М. позовні вимоги підтримали та просили задоволити у повному обсязі. Представник відповідача Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, третьої особи Черкаська міська рада Слинько М .Г. в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що позивачам не надано відомву компетентного органу у введенні в експлуатації самочинно побудованого нерухомого майна, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згіндо з 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 3 цієї статті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1ст. 15 ЦК України). Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз`яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Судом встановлено, що Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/15 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.01.2012р. в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Право власності зареєстровано 10.02.2012р. Іншими співвласниками домоволодіння зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2018 року. Рішенням виконавчого комтету Черкаської міської ради від 17.09.1996 року № 595 закріплено за домоволодінням [ADDRESS] земельну ділянку площею 638 кв.м. Відповідно до технічного паспорта від 04.09.2018р. у належній позивачам частині домоволодіння наявні самочинно побудовані житлова прибудова літ.А-4-ІІ та літня кухня літ.Ж. Вказані споруди згідно пояснень позивачів побудовані спадкодавцем без отримання належних дозволів та не були узаконені за його життя. Згідно листа від 07.09.2018р. державним нотаріусом відмовлено у видачі позивачам свідоцтва про право власності на самочинні забудови в порядку спадкування після смерті [PERSON] , оскільки спадкодавець не набув у встановленому порядку права власності на вказане майно, а тому самочинні забудови не входять до складу спадщини. Відповідно до висновку № 27/1/18/буд експертного будівельно-технічного дослідження від 09.07.2018 року конструктивні елементи самовільно побудованих житлової прибудови літ.А-4-ІІ та літньої кухні літ.Ж відповідають вимогам будівельних норм і правил України. Згідно з листом від 03.12.2018р. № 1026/01-06 управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради повернуті позивачам декларації про готовність до експлуатації житлової прибудови літ.А-4-ІІ та літньої кухні літ.Ж за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з поданням не у повному обсязі необхідних документів, зокрема не надання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Таким чином, судом встановлено, що позивачі є співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] та користувачами земельної ділянки на вказаною адресою на підставі рішенням виконавчого комтету Черкаської міської ради від 17.09.1996 року № 595, при цьому позивачам не було відмовлено компетентним органом у сфері містобудування у прийнятті до експлуатації самочинних забудов у вказаному домоволодінні, а тому відсутні підстави для визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно в судовому порядку. Крім того, відсутні підстави для оформлення на спірне майно спадкових прав позивачів в порядку спадкування після смерті [PERSON] , оскільки спадкодавець не набув у встановленому порядку права власності на вказане майно, отже самочинні забудови не входять до складу спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 376 ЦК України,

Outcome: dismissed