Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, який мотивують тим, що вони проживають у квартирі [ADDRESS], яка належить їм на праві власності на підставі свідоцтва від 08.10.2014. Під час оформлення документів про право власності, рішенням державного реєстратора від 24.10.2014 їм було відмовлено у реєстрації права власності на вказану квартиру, оскільки державним виконавцем 13.08.2007 було накладено арешт на квартиру. У ВДВС повідомили, що арешт накладено на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 09.11.2006 у справі № 2-1339/2006 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] Вказують, що [PERSON] ніколи не проживав у їхній квартирі, одночасно ними було з'ясовано, що сім'я [PERSON] проживає квартирі [ADDRESS]. Вони звертались до Скадовського районного управління юстиції, щоб в адміністративному порядку виправити помилку та зняти з їхньої квартири незаконний арешт, але їм було відмовлено. Арешт, накладений на 1/4 частину належної їм квартири, порушує їхні права власника, унеможливлює реєстрацію права власності на квартиру протягом тривалого часу. Просять скасувати арешт 1/4 частки квартири [ADDRESS], накладений згідно постанови АА004612 від 13.08.2007 відділу ДВС Скадовського районного управління юстиції; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт 1/4 частки квартири [ADDRESS] Херсонської області. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] адвокат Старчеус С. І. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягали на задоволенні позову. Представник відділу державної виконавчої служби Скадовського районного управління юстиції за довіреністю Синякова К. В. в судовому засіданні щодо вирішення питання про зняття арешту з квартири покладалася на розсуд суду, в подальшому в судове засідання не з'явилась, посилаючись на зайнятість, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що ВДВС Скадовського РУЮ не є належним відповідачем, а також просила змінити позов на звільнення з-під арешту. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ордеру №38 серія 08 від 04.11.1989 сім'я [PERSON] вселилася до квартири [ADDRESS] (а.с.8-9). Позивачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] з 1997 року, що підтверджується відмітками у паспортах(а.с.12-13, 14). Відповідно до свідоцтва про право власності від 08.10.2014 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Свідоцтво про право власності видано на підставі розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Скадовської міської ради № 7 від 08.10.2014 «Про передачу у приватну власність квартири [ADDRESS]» (а.с.4). Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №16733783 від 24.10.2014 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, у зв'язку з накладеним арештом згідно постанови АА004612 від 13.08.2007 (а.с.5). З відповіді начальника Скадовського районного управління юстиції від 31.11.2014 вбачається, що на виконанні ВДВС перебувало виконавче провадження за виконавчим листом №2-1339/2006 від 09.11.2006, виданого Скадовським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Згідно виконавчого документа боржник проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно відповіді БТІ від 06.08.2007 за боржником [PERSON] виявлено 1/4 частини квартири [ADDRESS]. На підставі даних документів 13.08.2007 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, згідно якої накладено арешт на виявлене майно (а.с.6, 25, 43, 44, 45). Відповідно до інформації, наданої Скадовською міською радою, житлові будинку за адресами [ADDRESS], та [ADDRESS] в м. Скадовську є двома окремими багатоквартирними житловими будинками (а.с.47). Згідно повідомлень КП «Водне господарство» Скадовської міської ради в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (з 25.11.1989 по 23.07.2014), [PERSON] (з 25.11.1989 по теперішній час), [PERSON] (25.11.1989 по теперішній час), [PERSON] (з 25.11.1989 по теперішній час); в квартирі [ADDRESS], були зареєстровані: [PERSON] (з 08.12.1988), [PERSON] (з 08.12.1988), [PERSON] (з 08.12.1988 по 12.02.1997), [PERSON] (з 08.12.1988) (а.с.33, 48). Згідно ст..41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно роз'яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Фактичні обставини справи та системний аналіз норм права, що врегульовують спірні питання щодо захисту майнових прав та зняття арешту з майна, дають законні підстави для задоволення позову в частині зняття арешту з майна, оскільки наявність арешту майна та заборона дій по його відчуженню є порушенням майнових прав позивачів щодо володіння, користування та розпорядження належним їм на праві приватної власності нерухомим майном, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на вищевказане, очевидною є відсутність підстав для збереження арешту майна позивачів та заборони дій по його відчуженню, оскільки позивачі не є боржниками у виконавчому провадженні, арешт накладено з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON], який проживає в іншому будинку у квартирі з таким же номером як номер квартири позивачів. Таким чином, арешт майна позивачів та заборона його відчуження мають бути зняті. Щодо позовної вимоги про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт 1/4 частки квартири [ADDRESS], то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки стосується повноважень реєстраційної служби, яка не була зазначена позивачем як сторона по справі. Крім того, дана вимога є похідною від основної вимоги про зняття накладеного арешту. Отже, у разі скасування обтяження відповідні дії проводяться відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Outcome: partial