Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способу участі у його вихованні посилаючись на те, що [PERSON],19 травня 2014 року є їх єдиним онуком, який проживає з матірю відповідачем по справі. Син відповідачів [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] Після їх розлучення, відповідач деякий час не забороняла їм спілкуватися з онуком, проводити з ним дозвілля, гуляти, піклуватися про нього, проте у подальшому відповідач стала перешкоджати позивачам у спілкуванні з онуком, приймати участь у його вихованні. Всі домовленості сторін щодо зустрічей з дитиною та спілкуванні не виконує, уникає зустрічей з позивачами. У судовому засіданні позивачі та представник позивачів позовні вимоги підтримали пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити, визначити позивачам час для спілкування з малолітнім онуком [PERSON], [INFO] щотижня в суботу з 12 години до неділі 20 години та два тижня в літній період за домовленістю між сторонами та з урахуванням обставин, які можуть виникнути, без присутності матері відповідача [PERSON] Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що сторони повинні досягти компромісу у даному питанні. Після проведення часу у сімї позивачів, дитина не бажає повертатись додому , не слухає свою матір. Мав місце випадок, коли позивачі не віддавали відповідачу дитину, а тому викликались працівники поліції. Не заперечує право позивачів на спілкування з онуком, проте таке спілкування повинно проходити у присутності матері та за згодою сторін. Представник третьої особи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з врахуванням висновку органу опіки. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 19 травня 2014 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано. Малолітній [PERSON] проживає з матірю [PERSON] відповідачем по справі. Позивачі [PERSON], [PERSON] є рідними дідом та бабою малолітнього [PERSON]. Згідно ст.\~257\~СК України\~баба,\~дід,\~прабаба,\~прадід мають\~право спілкуватися\~зі своїми\~внуками,\~правнуками,\~брати участь\~у їх\~вихованні.\~ Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував , та пояснив, що раніше відповідач не перешкоджала позивачам у спілкуванні з їх онуком - сином відповідача, але у подальшому у звязку з неприязними стосунками, що сталися між сторонами таке спілкування стало неможливим без її присутності. Суд приймає до уваги, що реалізація права діда та баби на спілкування з онуком абсолютно не залежить від взаємовідносин, що склались між сторонами. У судовому засіданні представником відповідача не надано належних доказів відповідно до ст. ст.76 - 80 ЦПК України , що спілкування позивачів з онуком [PERSON], [INFO] негативно впливає на останнього чи на стан його здоровя, після спілкування позивачів у дитини відзначається психоемоційна нестабільність чи тривожність або будь-які інші негативні прояви в поведінці. Посилання представника відповідача щодо виклику поліції у звязку з відмовою позивачів повернути дитину не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи, оскільки як вбачається з повідомлення Головного управління національної поліції в Полтавській області № 25/т-3 від 19 лютого 2018 року встановлено, що 02 січня 2018 року [PERSON] з мобільного номеру на екстрений номер допомоги поліції повідомила про сімейну сварку. Будь-яких посилань щодо неповернення малолітньої дитини повідомлення не містить. Згідно висновку виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради , який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 214 від 28 серпня 2018 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити час для спілкування діду [PERSON] та бабі [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON],[INFO] наступним способом: -кожної першої та третьої суботи місяця з 12 години до 20 години; -два тижні в літній період за домовленістю з матірю дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути. 13 вересня 2018 року проведено обстеження , яке затверджене в установленому законом порядку щодо умов проживання позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS], яким встановлено, що для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для дитини є окреме місце для сну і відпочинку, телевізор, шафа для речей, продукти харчування. Квартира вмебльована, обладнана побутовою технікою, гарно відремонтована, прибрана. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7 і 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватись в першу чергу максимальним забезпеченням її інтересів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом визначення позивачам способу участі у вихованні та спілкуванні з онуком згідно з висновком органу опіки і піклування, який на думку суду враховує інтереси обох сторін та відповідає інтересам малолітнього [PERSON] .

Outcome: partial