Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачі просять суд визнати за ними право власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що вказаний вище житловий будинок належав їх матері [PERSON] . Позивачки є спадкоємцями, які прийняли спадщину, у зв`язку з чим звернулися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на вказаний житловий будинок (спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] на день її смерті) з тих підстав, що у [PERSON] відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно. Позивачами [PERSON] та [PERSON] подані заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач Феневицька сільська рада Іванківського району Київської області просили розглянути справу без участі представника та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу - позивачки [PERSON] та [PERSON] є доньками померлої [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , померла [INFO] у місті Києві. Позивачки [PERSON] та [PERSON] у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подали до державного нотаріусу Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. заяви від 06.12.2013 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою № 1370/02-31 від 13.12.2019 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Додатково повідомлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , заявами від 06 грудня 2013 року. Інших спадкодавців не має. Згідно Погосподарських книг виконкому Іванківської селищної ради, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] належить [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] . Із технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що спірний житловий будинок загальною площею 58,2 кв. м. та житловою площею 22,2 кв. м. (в плані під літерою «А»), веранда «А1», ганок «А2», сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, колодязь № 6, замощеня «1», де замовником технічної інвентаризації є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , підтверджується записами з погосподарської книги по с.Федорівка Іванківського району Київської області, за якою головою домогосподарства є [PERSON] . Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,2 кв. м. та житловою площею 22,2 кв. м., (в плані під літерою «А») веранда «А1», ганок «А2», сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, колодязь № 6, замощеня «1». Таким чином, встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом її доньками [PERSON] та [PERSON] . Таким чином позивачі прийняли спадщину після матері і набули право власності на належний матері будинок в порядку спадкування, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивачі мають право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved