Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просять стягнути з відповідачів, які є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], суму матеріальної шкоди в розмірі 22879,06 грн. та моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн., завданої злочином, вчиненим [PERSON] відносно сина позивачів, малолітнього [PERSON], [INFO], шляхом завдання останньому тяжких тілесних ушкоджень попаданням в око саморобною стрілою, випущеною [PERSON] із саморобного луку. В обґрунтування позову посилалися на постанову Дніпровського районного суду м.Херсона від 18.05.2012р. у справі №2110/2985/12, якою сина відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України у зв'язку з недосягненням віку, від якого за законом може бути застосовано кримінальну відповідальність; застосовано до [PERSON] примусові заходи виховного характеру у вигляді попередження та передачі його під нагляд батьків - [PERSON], [PERSON]. В ході розгляду справи позивачі збільшили розмір позовних вимог, у зв'язку зі збільшенням витрат на лікування сина, просили додатково сягнути з відповідачів суму витрат на лікування в розмірі 220,20 грн., а загалом - 23099,00 грн. Позивачі та їх представник в судовому засіданні доводи позову підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачі та їх представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що позивачі раніше зверталися до суду з аналогічним позовом, окрім цього, до витрат на лікування позивачі просять включити витрати на придбання ліків та матеріалів, які не можуть використовуватися у лікуванні очей, зокрема, краплі «Нафтизин» та одноразові хустинки. Крім того вважають, що заявлені позивачами вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підтвердженні доказами з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, що брали участь у справі, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження від 20.03.2001р. 22.06.2011 року близько 17.00год., перебуваючи на гральному майданчику для дітей у дворі будинку [ADDRESS], [PERSON] було уражено в праве око саморобною стрілою, випущеною з луку малолітнім [PERSON], батьками якого є відповідачі, [PERSON] та [PERSON], що встановлено постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 18.05.2012р. у кримінальній справі №2110/2985/12. Згідно вказаної постанови, [PERSON] у судовому засіданні визнав себе винним повністю у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Як встановлено судом з позовної заяви, пояснень позивачів, доданих до позову письмових доказів, зокрема численних медичних документів з приводу лікування [PERSON], а також з витребуваної та дослідженої у судовому засіданні кримінальної справи №2110/2985/12, [PERSON] було завдано протиправними діями [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення рогівки правого ока з випаданням внутрішніх оболонок, розвиток яких супроводжувався ускладненою набухаючою катарактою правого ока, рубцюванням рогівки, афакією (відсутність в оці кришталика) та псевдоафакією правого ока. Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами, що завдана [PERSON] шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітнім [PERSON] Разом і цим, з огляду на характер дій [PERSON], встановлений постановою від 18.05.2012р., а саме, усвідомлення [PERSON] небезпечності своїх дій стосовно [PERSON], завдані ним негативні наслідки можливо було попередити належним ставленням до виховання дитини з боку відповідачів та роз'ясненням йому загальних правил недопущення насилля у суспільстві. Згідно наданих позивачами та досліджених у судовому засіданні розрахунково-фінансових документів, сума витрат, понесених позивачами на придбання ліків та оплату послуг лікарень, складає 23099,00 грн. Зазначена сума відповідачами не спростована, а доводи про придбання непередбачених характером лікування крапель «Нафтизин» та інші витрати спростовуються поясненнями позивачів, згідно яких «Нафтизин» як судинозвужувальний засіб застосовувався під час оглядів та рентгенографії ока з метою прибрати зайву рідину та зменшити набухання ока. Крім того заперечення відповідачів та їх представника про витрати пов'язанні із придбанням носових хустинок, «Гематогену» та ін. витрати, що не мають у чеках підтвердження про оплату саме придбаних ліків для малолітнього [PERSON] та оплату благодійних внесків на рахунок лікарняних закладів у судовому засіданні спростовані показами матері малолітнього [PERSON], яка показала у своїх поясненнях, що наданні платіжні документи на підтвердження витрат на лікування її сина, придбавались лише за вказівками лікарів і оплата благодійних внесків на рахунок лікарняних закладів теж була здійснена за рекомендаціями лікарів та на ті рахунки і на тих осіб, які зазначав лікар. Вирішуючи питання про розмір грошового еквіваленту завданої позивачам моральної шкоди, суд враховує вимоги ст.23 ЦК України, а також ступінь тяжкості завданої їх сину фізичної травми, період часу та обсяг зусиль, витрачених позивачами на лікування дитини, вік дитини, характер протиправних дій [PERSON], ставлення відповідачів до дій їхнього сина та до наслідків, спричинених ними, відсутність допомоги протягом тривалого часу і непогашення матеріальної шкоди, відсутність вибачень, та виходячи з вимог розумності і справедливості вважає можливим задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн. на користь кожного з позивачів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1 ст. 1178 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Враховуючи викладене, за відсутності обґрунтувань та доказів протилежного зі сторони відповідачів, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивачів в частині стягнення з відповідачів на їх користь моральної та матеріальної шкоди. Стосовно вимог щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 4 376,00 грн. то суд, враховуючи, що останню було надано в рамках розгляду іншої справи, доказів на підтвердження понесених судових витрат на отримання правової допомоги у цій цивільній справі позивачами не надано то підстав для задоволення позову в цій частині, суд не вбачає. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial