Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні допоміжним приміщенням, посилаючись на те, що позивачі є власниками [ADDRESS], а відповідачка є власницею [ADDRESS], мешкаючи там. При цьому [PERSON] переобладнала допоміжне приміщення площею 7,56 кв. м, яке розташоване у загальному коридорі квартир 67, 68, 69 в такому будинку, шляхом встановлення перегородки та металевих дверей, чим допоміжне приміщення поділила на окремі частини, хоча даний коридор повинен знаходитись в загальному користуванні мешканців будинку [ADDRESS]. Додавали, що ані позивачі, ані інші мешканці будинку не надавали своєї згоди щодо розпорядження відповідачкою спірним допоміжним приміщенням. Додавали, що [PERSON] для одержання дозволу на установку металевих дверей до компетентних органів не зверталась. Натомість інспекцією Маріупольської міської ради з благоустрою було прийнято заходи адміністративного впливу до відповідача за порушення законодавства в цій частині. На підставі того, що позивачами, як співвласниками квартири в багатоквартирному будинку, які мають спільне право, як й інші співвласники, на допоміжні приміщенні у такому будинку, право яких було порушено відповідачкою, просили суд зобов'язати [PERSON] за власний рахунок усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження допоміжним приміщенням площею 7,56 кв. м, розташованого на 3 поверсі у загальному коридорі між квартирами [ADDRESS] шляхом демонтажу зведених металевої перегородки та металевих дверей, якими таке допоміжне приміщення (коридор) поділено на окремі частини. В судовому засіданні позивачка, [PERSON], на задоволенні заявленого позову наполягала, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила суд задовольнити її уточнені вимоги. Позивачка, [PERSON], до судового засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник [PERSON] та [PERSON], яка діє на підставі договору, [PERSON], в судовому засіданні вказувала, на підтримку вимог позивачів, що відповідачка самовільно без передбаченого законом дозволу звела у приміщенні загального користування металеву перегородку, обмеживши незаконним шляхом право користування таким приміщенням інших мешканців будинку. На підставі переліченого просила суд задовольнити уточнений позов повністю. Відповідачка до судового засідання не з'явилась повторно за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не надавши суду заяв про можливість проведення судового засідання у її відсутність. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановлячи заочне рішення. Тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши також матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. За ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. При цьому за рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. При цьому власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Крім цього на підставі рішення Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 зазначено, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником [ADDRESS] в м. Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 вересня 2005 року та на підставі договору дарування від 15 вересня 2015 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 вересня 2005 року, відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 березня 2016 року (а. с. 11, 24-25). Також на підставі заяви від 16 жовтня 2005 року [PERSON] та рішення членів ЖБК «8 Марта» вбачається, що позивачка була прийнята у члени вказаного кооперативу (а. с. 92, 93). Зі списку членів ЖБК «8 Марта» на 14 березня 2016 року вбачається, що до членів такого кооперативу входять також [PERSON] та [PERSON] (а. с. 51-57). Крім цього на підставі довідок ЖБК «8 Марта» вбачається, що [PERSON] зареєстрована та фактично мешкає в [ADDRESS], та що нею було проведено повну сплату пайових внесків за цю кооперативну квартиру (а. с. 49, 50). Відповідно до копії особового рахунку № 6/68 ЖБК «8 Марта» вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 18 вересня 1991 року (а. с. 94). За статутом Житлово-будівельного кооперативу «8 Марта» вбачається, що члени кооперативу не мають права перешкоджати або будь-яким чином обмежувати користування майном, яке належить на праві спільної сумісної власності членам кооперативу, а так само проводити будівельні роботи або чинити будь-які дії, що шкодить майну, яке перебуває у загальному користуванні, обмежувати користування ним, чи зручності іншим членам кооперативу. Крім цього за цим статутом рішення загальних зборів про проведення реконструкції будинку, перепланування житлових приміщень вважається прийнятим за наявності письмової згоди всіх власників, майнові інтереси яких це планування зачіпає (а. с. 34-45). На підставі акту від 20 березня 2014 року вбачається, що комісія членів ЖБК «8 Марта» виявила, що відповідачка, [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], встановила металеві двері за два метри до своєї квартири в загальному коридорі такого будинку, що також підтверджується схемою, виконаною головою ЖБК «8 Марта» (а. с. 12, 48). Згідно із інформацією виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 30 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON] не зверталась до виконавчих органів міської ради щодо надання їй дозволу на встановлення нею металевих дверей (а. с. 15). Відповідно до відповіді на звернення [PERSON] начальника інспекції Маріупольської міської ради з благоустрою від 26 листопада 2015 року вбачається, що факти викладені [PERSON] щодо самовільного встановлення [PERSON] металевих дверей підтвердились, внаслідок чого відносно відповідачки було складено протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності (а. с. 14). На підставі постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 16 грудня 2015 року № 870 вбачається, що [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП на підставі перепланування нею підсобного приміщення без дозволу балансоутримувача будинку та органу місцевого самоврядування, оскільки відповідачка самовільно встановила металеві перегородку та металеві двері в коридорі загального користування (а. с. 68). За висновком судової експертизи від 17 травня 2016 року експерт визначив, що загальна площа коридору (тамбуру), розташованого на 3-му поверсі між квартирами [ADDRESS] складає: довжина - 3,87 м., ширина - 1,39 м.; а площа - 5,38 кв. м. Коридор (тамбур) на 3-му поверсі між квартирами [ADDRESS] є додатковим приміщенням житлового будинку [ADDRESS], приміщенням загального користування та неподільним майном. На момент проведення дослідження мається в коридорі (тамбурі) на 3-му поверсі між квартирами [ADDRESS] побудована металева перегородка з металевими дверима, яка перешкоджає загальному користуванню тамбуром (коридором) мешканцям будинку [ADDRESS]. При цьому загальна площа коридору (тамбуру), розташованого на другому поверсі такого будинку між квартирами складає: довжина - 5,44 м., ширина - 1,39 м., а площа - 7,56 кв. м. Внаслідок цього різниця в площах двох коридорів складає: 7,56 - 5,38 = 2,18 кв. м. (а. с. 84-90). Вказане експертом також підтверджується технічною характеристикою Маріупольського БТІ на будинок [ADDRESS], де зазначено площу спірного коридору (тамбуру) між квартирами 67, 68 та 69, яка дорівнює 8,8 кв. м., та план його розташування на третьому поверсі такого будинку (а. с. 46, 95-98). На підставі наведених норм права та досліджених доказів суд дійшов висновку, що посилання позивачів на фактичні обставини справи були доведені у судовому засіданні повністю. Так суд встановив, що [PERSON] у порушення діючого законодавства встановила без отримання відповідного дозволу членів ЖБК «8 Марта» металеві двері з перегородкою в загальному коридорі між квартирами [ADDRESS], чим порушила права співвласників та інших мешканців такого будинку на безперешкодне користування загальним коридором на третьому поверсі. До такого висновку суд дійшов внаслідок того, що [PERSON] здійснила самовільне перепланування приміщення на третьому поверсі в будинку [ADDRESS], яке перебуває у загальному користуванні співвласників такого багатоквартирного будинку, без дозволу співвласників будинку, обмеживши також інтереси інших мешканців будинку, та без згоди на це органу місцевого самоврядування, вина якої у такому порушені була доведена у встановленому законом порядку. Таким чином для відновлення порушених прав позивачів суд вважає за необхідне поновити такі права шляхом зобовязання відповідачки за власний рахунок усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження допоміжним приміщенням шляхом демонтування зведених металевої перегородки та металевих дверей, якими допоміжне приміщення площею 7,56 кв. м., розташоване на 3-му поверсі у загальному коридорі між квартирами [ADDRESS], поділене на окремі частини. Суд відмічає, що при поданні вказаного позову позивачі сплатили судовий збір у загальному розмірі 1102,40 грн. (а. с. 1-2). Також позивачі сплатили вартість проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2000 грн. (а. с. 91). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки заявлені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] були задоволенні в повному обсязі, то з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачів судові витрати останніх в загальному розмірі 3102,40 грн.

Outcome: approved