Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачізвернулись в суд з наведеним позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] вони не можуть прийняти спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Правовстановлюючі документи на будинковолодіння [PERSON] шляхо обману вилучив у [PERSON] в 2007 році. [PERSON] використав вилучені у [PERSON] документи для одержання кредиту 20 000 ; в Івано-Франківському відділенні № 363 АКІБ «УкрСиббанк». Відповідачем протиправно утримуються документи, а саме: свідоцтво на право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , технічний паспорт та витяг про реєстрацію права власності на зазначене майно без будь яких правових підстав. 06.02.2016 року адвокат Милитчук М.Д. звернувся до начальника відділення № 248 АТ «УкрСиббанк» із адвокатським запитом і пропонував йому передати оригінали правовстановлюючих документів, але у відповідь отримав відмову, оскільки документи можуть бути надані тільки спадкоємцям, які успадкували майно. Внаслідок тривалого, протягом 3,5 років порушення прав позивачів відповідачем їм завдано душевних страждань. Відповідач приватний нотаріус Івасик Юрій Юрійович подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги є надуманими та безпідставними. 08.11.2007 року він посвідчив договір іпотеки між АТІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , для посвідчення договору було надано документи, що підтверджують право власності на майно, що заставляється. Подальша доля правовстановлюючих документів на заставне майно йому не відома. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» подав відзив на позовну заяву із якого також вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити, оскільки з дати укладення договору іпотеки (08.11.2007 року) і по дату смерті іпотекодавець не звертався до відповідача із заявами/зверненнями про повернення йому оригіналів документів на будинковолодіння. Також не зверталась із такими заявами і дружина іпотекодавця - [PERSON] . До ПАТ «УкрСиббанк» не звертались з вимогами щодо повернення документів особи-спадкоємці померлого іпотекодавця [PERSON] з наданням визначеного ст. 1297 ЦК України свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 08.02.2016 року до ПАТ «УкрСиббанк» звернувся адвокат Милитчук М.Д. з вимогою про надання йому оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове будинковолодіння, на своє звернення він отримав відмову. Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивачі не навели підтверджуючих фактів щодо заподіяння їм фізичних чи душевних страждань або втрат немайнового характеру, які стались з вини банку, та не надали суду жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що позивачами неправомірними діями відповідачів завдана моральна шкода і її розмір повинен становити 75 000 грн. Справа перебувала в судді Островського Л.Є. до 01.10.2019 року. 08.10.2019 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. Позивач та їх представник в судовому засіданні 05.11.2019 року підтвердили, що відповідачем передано їм оригінали правовстановлюючих документів на будинковолодіння, а тому на даний час відсутній предмет спору в частині витребування документів, не заперечили щодо закриття провадження в цій частині. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підтримали з мотивів наведених в позовній заяві. Позивач [PERSON] не могла пояснити в судовому засіданні в чому полягає моральна шкода, яка їй завдана, ким ця шкода завдана та обґрунтувати розмір шкоди. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» надав суду копії актів та повідомив, що оригінали правовстановлюючих документів передано позивачам, а тому спір в цій частині підлягає закриттю. В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди просив відмовити з підстав наведених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судові засіданні не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Ухвалою суду від 05.11.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про витребування з незаконного володіння і отримання оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане будинковолодіння на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представників сторін, які з`явились в судове зсідання, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Позивачі скористались своїм право та звернулись до суду із вказаним позовом. 08.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки зазначено житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Для укладення договору [PERSON] було надано оригінали правовстановлюючих документів на майно, а саме: свідоцтво на право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , технічний паспорт та витяг про реєстрацію права власності на зазначене майно (а.с.43-44). Після укладення договору зазначені правовстановлюючі документи залишились у АКІБ «УкрСиббанк», що сторонами визнається. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Його спадкоємці дружина [PERSON] та дочка [PERSON] мали намір успадкувати майно померлого, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але оригінали правовстановлюючих документів були відсутні у померлого. З 2012 року в судах перебували різні спори між позивачами та ПАТ «УкрСиббанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання договорів поруки та іпотеки недійсними, що підтверджується копіями рішень судів (а.с.19-22, 30-37). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.05.2015 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.07.2015 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, відшкодування моральної шкоди (а.с.80-89). Під час розгляду справи судом витребовувались оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки для огляду в судовому засіданні. Позивачі та їх представник стверджують, що вони звертались до відповідача ПАТ «УкрСиббанк» із заявами про повернення оригіналів документів, але в матеріалах справи міститься тільки один адвокатський запит адвоката Милитчука М.Д. від 06.02.2016 року (а.с.90-91) про передачу йому оригіналів правовстановлюючих документів. Отже, твердження позивачів про те, що вони неодноразово звертались до відповідача із заявами про повернення документів є необґрунтованими. Ухвалою суду від12.11.2018 року витребувано у Івано-Франківського відділення № 248 ПАТ «УкрСиббанк» правовстановлюючі документи на будинок [ADDRESS] . 07.12.2018 року оригінали вказаних документів надано суду (а.с.147). У зв`язку з поданням заяви про залишення позову без розгляду від 14.08.2019 року у зв`зяку з врегулюванням спору в добровільному порядку, яка 30.09.2019 року була відкликана позивачами, оригінали правовстановлюючих документів були повернути представнику відповідача ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.147 зв.). Того ж дня, 30.09.2019 року представниками ПАТ «УкрСиббанк» повернуто позивачам оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджується копіями актів прийому-передачі від 30.09.2019 року. Отже, 30.09.2019 року сторони врегулювали добровільно питання щодо повернення документів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Представник позивачів у судових засіданнях наполягав, що винними у завданні моральної шкоди позивачам є відповідачі, оскільки протягом 3,5 років правовстановлюючі документи зберігалися у ПАТ «УкрСиббанк». Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України з подальшими змінами від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Таким чином характер та обсяг заподіяних позивачам моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Але позивачами та їх представниками не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів того, що відповідачі своїми діями чи бездіяльністю завдали їм моральних страждань, які вони оцінили у розмірі 75 000 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 23, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed