Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] являється власником 2/3 часток будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.1990 року. Співвласником іншої 1/3 частки будинку є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого нотаріально 27.12.1990 року. Дані частини будинку є відокремленими. 25 квітня 2012 року дочка позивачки [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Зі згоди позивачки [PERSON] відповідач зареєструвався в будинку [ADDRESS]. Але відповідач з моменту реєстрації в будинку не проживає, фактично проживає за адресою [ADDRESS] І його речей в будинку не має. Вона, [PERSON], повинна сплачувати за утримання будинку і за відповідача як за додаткового члена своєї сім ї, не може належним чином розпорядитись своєю власністю. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить їх задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з явився, про час розгляду справи повідомлений, направив заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, покази свідків суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст..391 ЦК України передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст..405 ЦК України член сім ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім ї без поважних причин понад один рік. Встановлено, що [PERSON] являється власником 2/3 часток будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.1990 року. Співвласником іншої 1/3 частки будинку є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого нотаріально 27.12.1990 року. Дані частини будинку є відокремленими. 25 квітня 2012 року дочка позивачки [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Зі згоди позивачки [PERSON] відповідач зареєструвався в будинку [ADDRESS] Але відповідач з моменту реєстрації в будинку не проживає, фактично проживає за адресою [ADDRESS] І його речей в будинку не має. Згідно акту №269 від 31 жовтня 2013 року, складеного головою квартального комітету №2 та сусідами, відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2012 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] з моменту реєстрації, тобто з 2012 року. Так як відповідач не проживає в будинку без поважних причин більше 1 року, тому згідно ст.. 405 ЦК України він втратив право користування даним будинком. Наявність факту реєстрації відповідача в даному будинку змушує позивача [PERSON] сплачувати комунальні послуги і за відповідача як за додаткового члена своєї сім'ї, перешкоджає належним чином користуватися належним будинком.

Outcome: approved