overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Однак, крім них, у вказаній квартирі також зареєстрована [PERSON]. На теперішній час остання з березня 2011 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в квартирі немає. У зв'язку з цим позивачі просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивачів провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 2000 року, посвідченого виконкомом міської Ради народних депутатів, позивачам належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрована [PERSON], яка не проживає за вказаною адресою з 17 березня 2011 року, що підтверджується актом, посвідченими КП «Жилсервіс-9» від 26.02.2015 року. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що реєстрація відповідача в належній позивачам квартирі позбавляє їх можливості належним чином володіти та користуватися даним майном, тому вважає, що позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом до відповідачів у звязку з тим, що 10.11.2008 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті постало питання про оформлення спадщини. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вони не звернулись через хворобу, а після повного видужання вважали, що, пропустивши строк вже не можуть оформити спадщину. У 2016 році випадково дізнались, що мають право на звернення до суду за визначенням додаткового строку прийняття спадщини. 28.11.2016 року приватний нотаріус білан Є.Г. своєю постановою відмовив у заведенні спадкової справи у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини (6 місяців з дня відкриття спадщини). Позивачі вважають що вказаний строк вони пропустили з поважної причини (через хворобу), тому просять визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Інших спадкоємців, які претендують на спадщину, немає. У судове засідання позивачі не з*явилися. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. У позові просили справу розглянути без їх участі. Просять позов задовольнити. Відповідача чи їх представники у судове засідання не з*явилися. З сільської ради надійшов лист, у якому позов визнають, просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Відповідач [PERSON] також надіслав заяву, у якій просив справу розглядати без нього, позов визнає. Суд, вивчивши докази, зокрема, свідоцтво про смерть спадкодавця ([PERSON]О.), у якому зазначено дата смерті 10.11.2008 року, свідоцтва про народження позивачок та про їх одруження ( зі зміною прізвищ), з яких вбачається, що [PERSON] є їх матірю, постанову нотаріуса № 131/02-31 від 28.11.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (заведенні спадкової справи) у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, довідку Варівської сільської ради № 495 від 28.11.2016 року, згідно з яким житловий будинок, розташований в с. Варівськ Іванківського району Київської області по вул. Садовій, 31, згідно із записом у по господарській книзі № 2, особовий рахунок № 0118 належить [PERSON], довідки ЦРЛ смт. Іванків № 353/11 та № 352/11 від 28.11.2016 року, що підтверджують хворобу позивачок на час закінчення строку подання заяви про прийняття спадщини. Тому, враховуючи визнання відповідачами позову, приходить до висновку про задоволення позову як обгрунтованого доказами та такого, що відповідає вимогам ст.1272 ЦК України. Фактично строк прийняття спадщини закінчився 28.05.2009 року, тобто позивачі пропустили строк прийняття спадщини, проте, з поважної причини: хворіли на час закінчення цього строку. Відповідачі позовні вимоги визнали, таке визнання не порушує нічиїх прав, на даний час ніхто на спадкове майно не претендує, позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]О.Ю які претендують на спадкове майно, а тому суд вважає, що строк подання заяви пропущений з поважної причини, а отже є підстави для його поновлення судом. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом, посилаючись на те, що згідно довідки виданої Хустською ДПТІ від 11.02.2015 року [PERSON] являється власником будинку, який знаходиться за адресою м.Хуст, вул.Патакі([PERSON]),33. При зверненні до нотаріальної контори було виявлено, що на даний будинок накладено обтяження : заборону №3978563 від 31.10.2006 року, на підставі повідомлення Хустського відділення Ощадбанку від 26.10.1993 року, власника будинку в реєстрі вказано [PERSON]; заборону №3990350 від 02.11.2006 року, на підставі повідомлення Хустського відділення Ощадбанку від 07.06.1995 року, власника будинку в реєстрі вказано [PERSON]; заборону №4041454 від 13.11.2006 року на підставі повідомлення Хустського відділення Ощадбанку від 07.06.1995 року і одного із власників будинку вказано [PERSON] Згідно довідок Хустського відділення ПАТ «Ощадбанк» жодних заборгованостей у позивачів перед банком не має. За наведених обставин існуючі обтяження на належний [PERSON] будинок обмежують його права, як власника на розпорядження належним йому майном. Тому позивачі були змушені звернутися з позовом до суду про зняття заборон від 26.10.1993 р., 07.06.1995 р., 07.06.1995 р. на відчуження об»єкту нерухомого майна будинку №33 по вул.Патакі ([PERSON]) в м.Хуст В судове засідання представник позивачів [PERSON] подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задоволити. Представник відповідача АТ «Хустського відділення «Ощадбанку» в судове засідання не зявився, подав заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог позивачів з наступних підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом та просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує наступним. Квартира [ADDRESS] належить їм на праві власності. В даній квартирі зареєстрований брат та дядько позивачів - відповідач, [PERSON] , однак не проживає там більше двох років. Він не приймає участі в утриманні квартири, не оплачує послуг за користування нею, не надає жодної допомоги в обслуговуванні квартири. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Тому, вони змушені звернутися до суду. Позивачі надали суду заяву в якій вказують, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, не надав відзив на позов, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивачі у поданій заяві не заперечили проти такого порядку вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Позивачам належить квартира [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З будинкової книги вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі, яка належить на праві власності позивачам. З дослідженого акту складеного комісією Сокальської міської ради встановлено, що відповідач [PERSON] в належній позивачам квартирі [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає з 2018 року. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Також, під час судового розгляду справи не встановлено підстав, передбачених ст.71 ЖК України щодо збереження за відповідачем [PERSON] права на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Таким чином, позивачі, як власники майна, мають право вимагати усунення перешкод у користуванні своїм жилим приміщенням, оскільки відповідач безпідставно не проживає за місцем реєстрації з 2018 року. З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом та просять визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивують наступним. Квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності. В даній квартирі зареєстрована [PERSON] , однак не проживає більше двадцяти років. Вона не приймає участі в утриманні квартири, не оплачує послуг за користування нею, не надає жодної допомоги в обслуговуванні квартири. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Тому, вони змушені звернутися до суду. Позивачі надали суду заяви, в яких зазначили, що позов підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб. Позивачам належить квартира [ADDRESS] , що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З довідки виконавчого комітету Соснівської міської ради вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності позивачам. З дослідженого акту складеного комісією Соснівської міської ради від 16.07.2020р. встановлено, що відповідач [PERSON] в належній позивачам квартирі [ADDRESS] зареєстрована, однак не проживає більше 20 років. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Також, під час судового розгляду справи не встановлено підстав, передбачених ст.71 ЖК України щодо збереження за відповідачкою [PERSON] права на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Таким чином, позивачі, як власники майна, мають право вимагати усунення перешкод у користуванні своїм жилим приміщенням, оскільки відповідач безпідставно не проживає за місцем реєстрації понад двадцять років. З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даною позовною заявою до відповідача та просять визнати за кожним з них право власності по 1/3 від 1/4 від земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] Свої вимоги мотивують наступним. [PERSON] отримав у спадок від свого батька, [PERSON], 14 земельної ділянки площею 0.6232 га., що розташована на території с.Карів, Карівської сільської ради, Сокальського району Львівської області, та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства. Однак, [INFO], [PERSON] помер, не оформивши належним чином 1/4 згаданої земельної ділянки. Державна нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що покійний належним чином не оформив право власності на спадкове майно. Позивачі в судове засідання не прибули, подали в суд заяви у яких вказують, що позовні вимоги підтримують, розгляд справи просять проводити без їх участі. Представник відповідача Карівської сільської ради в судове засідання не прибув, подав у суд заяву в якій просить розгляд справи проводити без представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Із свідоцтва про право на спадщину вбачається, що [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 0,6232 га, що знаходиться в с.Карів після смерті свого батька [PERSON] Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається що померлий [PERSON] є її батьком. Згідно свідоцтва про народження померлого [PERSON] вбачається, що його матір'ю є одна з позивачів [PERSON] Відповідно до свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON] Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. З наведених підстав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному об'ємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з зазначеним позовом, який мотивують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 28 липня 1997 року, виданого Свалявською міською радою [PERSON], її син [PERSON], померла [INFO] [PERSON], [PERSON] приватизували на праві приватної спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] без визначення часток. На даний час мають намір оформити спадщину за померлою [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину на частину зазначеної квартири не можуть, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру немає чітко визначених часток кожного із співвласників. А тому просять визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по 1/4 частини кожному із співвласників, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, однак подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачка [PERSON]. та представник Свалявської міської ради у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, а тому суд розглядає справу у їх відсутності. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 28 липня 1997 року, виданого Свалявською міською радою, квартира [ADDRESS], загальною площею 85,67 кв. м належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 07 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 49. Відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обставин суд приходить до висновку, що частка спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] складає 1/4 кожного, частка спадкового майна [PERSON] в квартирі [ADDRESS] складає 1/4.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з заявою в якій вказали, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина: земельна ділянка площею 7,09 гектарів. За життя [PERSON] він склав Заповіт від 11 січня 2005 року, в якому заповідав цю земельну ділянку у власність своїм дітям - [PERSON] [INFO] року народження та [PERSON] [INFO] року народження у рівних частинах. У державного нотаріусу Якимівського району була відкрита спадкова справа, але [PERSON], не може оформити спадщину на земельну ділянку на підставі того, що у свідоцтві про народження не записаний батьком [PERSON]. Ця проблема виникла із небажання матері з особистих мотивів вписувати у свідоцтво про народження батьком [PERSON]. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON]. В зв'язку з чим, просить суд встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи - Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знав особисто померлого [PERSON], підтверджує той факт, що [PERSON] та [PERSON] є синами померлого [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] та [PERSON] є синами померлого [PERSON] Суд визнає достовірність показів цих свідків з врахуванням того, що вони підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. У відповідності з ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право на отримання спадщини. За таких обставин, вимоги заявника є законними обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивачі звернулися в суд з позовною заявою до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, з участю третьої особи приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Львівської області Гуцал Любові Іванівни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв 11 квітня 2021 року. На\~ підставі\~ викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

позивачі звернулися в суд з позовною заявою про відшкодування шкоди, в якій посилаються на те, що 21 серпня 2013 року, відповідач вчинив відносно них злочин, а саме- наніс легкі тілесні ушкодження. Вироком Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] їм спричинено моральну шкоду, яку [PERSON] оцінює в розмірі 10000 грн., а [PERSON] в сумі - 5 000 грн. та просять стягнути вказані суми з відповідача. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден оплатити позивачам по 500 грн. кожному. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року, відповідач наніс потерпілим [PERSON] та [PERSON] легкі тілесні ушкодження. Вироком Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та засуджено до покарання у вигляді 510 грн. штрафу. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди становить 1200 грн., а розмір грошового відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди становить 800 грн. На підставі ст.ст. 23, 1166 - 1168, 1190 ЦК України та

Outcome: partial