Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись 30.01.2013 року до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що 14.06.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 111730», держномер [NUMBER], по вул. І. Рабіна з боку вул. 25-ої Чапаївської дивізії в напрямку вул. Терешкової на регульованому перехресті з вул. Ген. Петрова, у м. Одесі, рухаючись на зелений сигнал світлофора, при зміні напрямку руху та виконанні повороту ліворуч, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA FABIA», держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «SKODA FABIA», держномер [NUMBER], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Позивачі вказують, що внаслідок протиправних дій [PERSON] їх автомобілю була спричинена матеріальна шкода у розмірі 78696,94 грн., а позивач [PERSON], яка керувала автомобілем в момент ДТП, отримала тілесні ушкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», позивачі за уточненими вимогами, просять суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП у розмірі 29496,94 грн. та суму збитку, яка не відшкодовується страховою компанією (франшизу) у розмірі 500 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у сумі 500 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 7550 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Лафорт» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 45500 грн.; стягнути з ПрАТ «СК «Лафорт» на користь [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 450 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт» на користь позивачів всі понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що сума, яка заявлена до стягнення є завищеною. Представник відповідача ПрАТ «СК «Лафорт» в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.06.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ», держномер [NUMBER], по вул. І. Рабіна, у м. Одесі, на перехресті з вул. Ген. Петрова, рухаючись на зелений сигнал світлофора, при зміні напрямку руху та виконанні повороту ліворуч, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода», держномер [NUMBER], під керування [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, в результаті чого він був визнаним винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобілю «Шкода», держномер [NUMBER], а позивач [PERSON] має право керувати цим транспортним засобом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВНС №198851, виданим РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Згідно висновку №295 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, складеного ФОП [PERSON] 13.08.2012 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю «Шкода», держномер [NUMBER], внаслідок ДТП , становить 78696,94 гривень. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2793906 від 07.02.2012 року, укладеного між ПрАТ «СК «Лафорт» та [PERSON], ПрАТ «СК «Лафорт» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку настання страхового випадку у визначений термін. Дорожньо-транспортна пригода від 14.06.2012 року, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], є страховим випадком згідно до умов вищезазначеного полісу. За п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Так, за ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо. При таких обставинах, оскільки відповідач ПрАТ «СК «Лафорт» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2793906 від 07.02.2012 року зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку заподіяння шкоди особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], суд вважає, що шкода, завдана позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має відшкодуватись ПрАТ «СК «Лафорт» в межах лімітів відповідальності страховика. Згідно умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2793906 від 07.02.2012 року ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Лафорт» за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн. та франшиза 500 грн. На підставі цього, суд вважає, що ПрАТ «СК «Лафорт» зобов'язане сплатити страхове відшкодування за заподіяну власнику автомобілю «Шкода», держномер [NUMBER], - позивачу [PERSON], майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах ліміту відповідальності страховика згідно полісу страхування №АВ/2793906 від 07.02.2012 року зменшеного на суму франшизи, а саме у розмірі 49500 грн. Статтею 1194 ЦК визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, суд вбачає вину відповідача [PERSON], причинний зв'язок між діями [PERSON] та заподіяною позивачу [PERSON] шкодою, яка підлягає відшкодуванню в розмірі, встановленому висновком №295 експертного автотоварознавчого дослідження від 13.08.2012 року, з урахуванням суми страхового відшкодування, яке підлягає сплаті відповідно до ліміту відповідальності страховика ПрАТ «СК «Лафорт», та становить: 78696,94 грн. - 50000 грн. = 28696,94 грн. Згідно до ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. В зв'язку з чим, сума франшизи у розмірі 500 грн. підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] Так як транспортний засіб «Шкода», держномер [NUMBER], в результаті ДТП за участю [PERSON] та [PERSON], був пошкоджений, була необхідна його евакуація з місця ДТП. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №14/6 від 14.06.2012 року ФОП [PERSON], позивач [PERSON] сплатила 500 грн. за перевезення транспортного засобу «Шкода», держномер [NUMBER], з місця ДТП. Враховуючи те, що ці витрати позивач [PERSON] понесла внаслідок протиправних дій [PERSON], суд вважає, що 500 грн. за евакуацію транспортного засобу з місця ДТП підлягають стягненню на користь [PERSON] з відповідача. Оцінюючи вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2012 року водій автомобіля «Шкода», держномер [NUMBER], [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Старшим інспектором дізнання ОР ДТП, дізнання і розшуку транспортних засобів, які зник с місця ДТП, УДАІ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] була направлена до Бюро судово-медичної експертизи Одеської облдержадміністрації для обстеження. Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №1850 від 18.06.2012 року, складеного експертом Бюро судово-медичної експертизи, вбачається, що у [PERSON] було виявлено тілесні ушкодження: забиття м'яких тканин потиличної області, синці та садна лівого передпліччя, синці першого пальця правої кисті, в області колінних суглобів, першого пальця правої стопи. Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів, можливо, 14.06.2012 року. Експерт зазначив, що дані ушкодження мають незначні швидкоплинні наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень. Оскільки вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП було встановлено, та враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнала легких тілесних ушкоджень, був порушений нормальний спосіб її життя через ушкодження, вона перенесла стрес, суд визнає, що позивачу [PERSON] у зв'язку із неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно моральну шкоду. Однак,

Outcome: partial