Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка 25.07.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18.06.2012 року, розірвано. Позивач змінила прізвище «Бурдіна» на «Мандрегеля» у звязку із реєстрацію шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-НО №329580, виданого 31.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №100. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 257954, виданого 03.10.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 125, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання про розмір аліментів, який повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує ч. 2 ст.182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,стан здоров,я та матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, оскільки відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України відповідач визнав позов та не заперечував проти стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі, але у будь-якому разі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивачка 25.07.2017 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 25.07.2017 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved