Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] і просять визнати останню такою, що втратила право користування житловим будинком, що в [ADDRESS]. Позивачі в обґрунтування позовних вимог вказують, що у 1995 році [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований в Нижбірківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, після реєстрації якого відповідачка у встановленому законом порядку вселилася в належний йому будинок [ADDRESS]. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 24.05.2006 року за рішенням Гусятинського району Тернопільської області шлюб між ними було розірвано. У 2007 року відповідачка виїхала закордон. Діти залишились проживати з ним, та перебувають на його вихованні та утриманні. З того часу вона в будинку не проживає, і залишаючись зареєстрованою у спірному домоволодінні, перешкоджає їм у здійсненні їх законних прав. На підставі наведеного, просять визнати відповідаку такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивачі в судове засідання не з'явилися, проте попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, врахувавши думку позивачів, щодо ухвалення заочного рішення, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках майна померлого [PERSON] - і ? житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.11.1980 року, зареєстрованого в реєстрі за № 129. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 24 травня 2006. Після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.02.2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції. Згідно довідки № 438 виданої Копичинецькою міською радою Гусятинського району 06 лютого 2015 року у вищевказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON], його діти: [PERSON], [PERSON], сестра - [PERSON], мати - [PERSON] і [PERSON], як колишня дружина позивача [PERSON] Будучи зареєстрованою у спірному житловому будинку відповідач [PERSON] не проживає у ньому з лютого 2007 року по даний час, що підтверджується актами обстеження комісії у складі уповноважених осіб Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 02.09.2014 року, від 14.11.2014 року та від 20.01.2015 року про підтвердження відсутності проживання [PERSON] в житловому будинку, що в [ADDRESS]. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідач [PERSON] з лютого 2007 року не проживає в спірному житловому будинку, до теперішнього часу не намагалася вселитися в спірне домоволодіння, не приходила, не користувалася ним. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом остання не зверталася. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідачка без поважних причин не проживає в спірному житловому будинку понад встановлений законом річний строк, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим будинком, що в [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі суду представлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved