Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачі звернулися з цивільним позовом до відповідача, який згодом уточнили, в якому просять суд визнати за [PERSON] право власності на 3 / 4 частки земельної ділянки площею 0,2485 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та право власності на 3 / 4 частки земельної ділянки площею 0,2579 га для ведення особистого підсобного господарства, а також визнати за [PERSON] право власності на 1 / 4 частки земельної ділянки площею 0,2485 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та право власності на 1 / 4 частки земельної ділянки площею 0,2579 га для ведення особистого підсобного господарства, та стягнути з позивача в користь відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивують тим, що у 2003 році помер [PERSON], у склад спадщини якого увійшли будинковолодіння та земельні ділянки площею 0,2485 га та площею 0,2579 га. Після його смерті по 1 / 2 частки будинковолодіння та вказаних земельних ділянок успадкували [PERSON] та [PERSON], про що отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Своє право власності на будинковолодіння спадкоємці належним чином зареєстрували, а на земельні ділянки права власності не оформили. 2006 року померла [PERSON], оскільки за життя своїм майном на випадок смерті не розпорядилась, то після спадкування після смерті останньої відбувалось за законом. До першої черги спадкоємців за законом увійшли позивачі, [PERSON] - дочка, та [PERSON] чоловік померлої, які на двох, по 1 / 4 частці, успадкували 1 / 2 частку будинковолодіння, про що отримали свідоцтва про право власності на спадщину за законом, проте, оскільки спадкодавець не оформила належним чином право власності на 1 / 2 частки спірних земельних ділянок після смерті [PERSON], позивачі не змогли отримати свідоцтв про право на спадщину за законом в частині спірних земельних ділянок по 1 / 4 на кожного. У 2012 році помер [PERSON], заповіту на випадок смерті не склав, оскільки спадкоємці першої черги за законом після його смерті відсутні, спадкування здійснює друга черга, до якої входять рідні брати та сестри спадкодавця, а також його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [PERSON] була сестрою [PERSON], однак на момент відкриття спадщини уже померла, а тому племінники спадкодавця мають право спадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] є дочкою [PERSON], то перша спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом останній, якби вона була жива на час відкриття спадщини. Таким чином спадкоємцем майна [PERSON] є позивач [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в частині спадкування 1 / 2 частки будинковолодіння, проте, оскільки спадкодавець не оформив належним чином право власності на 1 / 2 частки земельних ділянок після смерті [PERSON], то [PERSON] не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в частині спірних земельних ділянок. Видача позивачам свідоцтв про право на спадщину в частині житлового будинку свідчить про те, що вони своєчасно прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, спірні земельні ділянки повинні належати [PERSON] у розмірі 3 / 4 часток спірних земельних ділянок, а [PERSON] у розмірі 1 / 4 частки спірних земельних ділянок, однак позивачі не можуть оформити право власності на зазначені частки, оскільки спадкодавці за свого життя не оформили право власності на них. На підставі наведеного позивачі просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Позов просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зважаючи на відсутність згоди позивачів, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що позовні вимоги позивачів в частині визнання права власності є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №28827 від 05.12.2000 року, актовий запис №968 [PERSON] належала земельна ділянка розташована на території с. Шоломия Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,5064 га, яка складається із земельної ділянки №1, площею 0,2485 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та земельної ділянки №2, площею 0,2579 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства. 18.04.2003 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І СГ №269303 від 19.04.2003 року. Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1207, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є в 1 / 2 частці [PERSON], спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,5064 га, яка розташована на території с. Шоломия Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка складається із земельної ділянки №1, площею 0,2485 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та земельної ділянки №2, площею 0,2579 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1207, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є в 1 / 2 частці [PERSON], спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,5064 га, яка розташована на території с. Шоломия Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка складається із земельної ділянки №1, площею 0,2485 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та земельної ділянки №2, площею 0,2579 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства. 11.05.2006 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І СГ №050671 від 12.05.2006 року, внаслідок чого відкрилась спадщина. У ст. 1217 ЦК України вказано, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі наведеного та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-294, спадкоємцем майна є [PERSON] в 1 / 2 частці є [PERSON], спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1 / 2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться у с. Шоломинь, будинок №656, Пустомитівського району, Львівської області. На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є власником 1 / 4 частки вказаного вище будинковолодіння, що стверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2043828 від 05.04.2013 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-295, спадкоємцем майна є [PERSON] в 1 / 2 частці є [PERSON], спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1 / 2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться у с. Шоломинь, будинок №656, Пустомитівського району, Львівської області. На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є власником 1 / 4 частки вказаного вище будинковолодіння, що стверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2043615 від 05.04.2013 року. З наведеного вбачається, що, згідно ст. 1218 ЦК України, у склад спадщини [PERSON] увійшло право власності на 1 / 2 частку вказаного вище будинковолодіння та на 1 / 2 вказаних вище земельних ділянок загальною площею 0,5064 га, які [PERSON] успадкувала від [PERSON]. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] та оформили право власності на належні їм частки житлового будинку, однак не змогли у позасудовому порядку оформити право власності на частки земельних ділянок у розмірі по 1 / 4 частки кожному, які спадкодавець успадкувала після смерті [PERSON], оскільки на такі [PERSON] за життя не виготовила правовстановлюючих документів. 10.10.2012 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І СГ №294900 від 11.20.2012 року. У склад спадщини після його смерті, крім іншого, увійшло право власності на 1 / 2 частку будинковолодіння, що знаходиться у с. Шоломинь, будинок №656, Пустомитівського району, Львівської області та 1 / 2 частки земельної ділянки розташованої на території с. Шоломия Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,5064 га, яка складається із земельної ділянки №1, площею 0,2485 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та земельної ділянки №2, площею 0,2579 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Оскільки спадкоємці першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні, спадкування здійснює друга черга, до якої, згідно ст.1262 ЦК України, входять рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Єдиним спадкоємцем другої черги спадкування, який мав право на спадкування після смерті спадкодавця була його сестра, [PERSON], яка померла у 2006 році. Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. На підставі наведеного та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1269, спадкоємцем майна є [PERSON] є його племінниця [PERSON], спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1 / 2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться у с. Шоломинь, будинок №656, Пустомитівського району, Львівської області. На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є власникам 1 / 2 частки вказаного вище будинковолодіння, що стверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10524950 від 09.10.2013 року. Проте [PERSON] не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1 / 2 частки земельної ділянки, загальною площею 0,5064 га, яка складається із земельної ділянки №1, площею 0,2485 га та земельної ділянки №2, площею 0,2579 га, оскільки у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на таку. Із витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру записаного до бази даних серії ААА №425423 від 12.06.2008 року вбачається, що земельній ділянці площею 0,2485 га, призначеної для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва присвоєно кадастровий № 4623683100:02:001:0124, а земельній ділянці площею 0,2579 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби присвоєно кадастровий № 4623683100:02:001:0125. Земельні ділянки розташовані на території с. Шоломия, Пустомитівського району, Львівської області та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЛВ №28827 від 05.12.2000 року належали [PERSON]. За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] прийняли у спадщину по 1 / 2 частці земельних ділянок площею 0,2485 га та площею 0,2579 га після смерті [PERSON] Михайла, те, що [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] по 1 / 4 частці спірних земельних ділянок, те, що [PERSON] за правом представлення фактично прийняла у спадщину 1 / 2 часток спірних земельних ділянок, проте спадкоємці не змогли належним чином оформити право власності на належні їм частки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на такі, те, що [PERSON] фактично належить 3 / 4 часток спірних земельних ділянок, а [PERSON] 1 / 4 частка таких, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спірні земельні ділянки підставні та підлягають задоволенню. Позовна вимоги про стягнення з відповідача у користь позивачів судових витрат задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не представлено, а судом не здобуто жодних доказів того, що з вини відповідача позивачі не змогли оформити належне їм майно у позасудовому порядку, що стало причиною звернення для захисту своїх прав в суд.

Outcome: partial