Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивачі звернувся до суду 10.04.2018 року з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином внаслідок ДТП, просили стягнути страхове відшкодування з відповідача. Свої вимоги мотивують тим, що 10.01.2016 року [PERSON] , керуючи належним йому на праві власності автомобілем Hyndai - I 20, р.н. [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП - лобове зіткнення з автомобілем «Део-ланос» під керуванням [PERSON] Вказані обставини встановлені вироком суду відносно [PERSON] , який набрав законної сили, та яким встановлена його вина у вчиненні вказаного злочину. Внаслідок ДТП водій [PERSON] та пасажир його автомобіля [PERSON] отримали тілесні ушкодження, проходили тривале лікування, отже зазнали у зв`язку з цим матеріальної та моральної шкоди. У зв`язку з тим, що транспортний засіб Hyndai - I 20, р.н. [NUMBER] був застрахований шляхом укладення договору добровільного страхування з відповідачем, і вказана ДТП є страховим випадком, про що був повідомлений відповідач, позивачі звернулися до нього із заявою про виплату страхового відшкодування, подавши всі необхідні документи. Проте, відповідач безпідставно відмовив у здійсненні страхових виплат. Просили стягнути на користь [PERSON] 8 699,12 грн. на відшкодування витрат на лікування та 35 000 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] - 36 760,22 грн. а відшкодування витрат на лікування та 35 000 грн. моральної шкоди. Крім того, матеріальна шкода [PERSON] була заподіяна також внаслідок пошкодження належного йому автомобіля Hyndai - I 20, р.н. [NUMBER] , і складає, згідно з висновком незалежного експерта, 302 594, 86 коп., які просив стягнути з відповідача. Позивачі просили також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі по 9010 грн. на користь кожного позивача. Ухвалою суду від 18.04.2018 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та на 07.06.2018 року призначене підготовче судове засідання. 11.05.2018 року надійшов відзив на позовну заяву разом з додатками, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими (а.с.63-91). За наслідками підготовчого судового засідання ухвалою суду від 06.08.2018 року справу призначено до розгляду на 17.09.2018 року. 10.09.2018 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача у справі (а.с.156-160). Судові засідання 17.09.2018 року та 22.11.2018 року були відкладені у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному на 26.12.2018 року. 26.12.2018 року судове засідання було відкладене на 22.02.2019 року у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. В судових засіданнях 22.02.2019 року та 29.03.2019 року, які проводилися в режимі відеоконференції, оголошувалися перерви з технічних причин через відсутність якісного інтернет зв`язку. 26.04.2019 року надійшло письмове клопотання від представника відповідача адвоката Гедз Ю.В. про розгляд справи без його участі, просив також врахувати письмовий відзив на позовну заяву та його пояснення в судовому засіданні 04.09.2018 року. В судовому засіданні 07.05.2019 року позивачі та їх представник адвокат Ждан В.В. підтримали позовні вимоги, просили долучити до матеріалів справи оригінали всіх наданих ними раніше доказів, що долучені до матеріалів справи в копіях. Пояснили суду, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника автомобіля Hyndai - I 20 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СТ «Українська страхова група» на підставі полісу № АІ/8847148 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.12.2015 року та договору добровільного страхування (КАСКО) від 15.12.2015 року № 28-1411-15-00360. 10.01.2016 року [PERSON] , керуючи належним йому на праві власності автомобілем Hyndai - I 20, р.н. [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП - лобове зіткнення з автомобілем «Део-ланос» під керуванням [PERSON] Про страховий випадок позивач [PERSON] своєчасно повідомив страхову компанію. 17.01.2017 року після набрання вироком відносно [PERSON] законної сили позивачі звернулися до відповідача із заявою про виплату їм страхового відшкодування в сумі 312 793,98 грн. [PERSON] та 36 760,22 грн. - [PERSON] , проте, їм було безпідставно відмовлено. Просили повністю задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 9 010 грн. кожному. Вивчивши та проаналізувавши докази, надані сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та про повну відмову в задоволенні вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Встановлено, що 10.01.2016 року [PERSON] , керуючи належним йому на праві власності автомобілем Hyndai - I 20, р.н. [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП - лобове зіткнення з автомобілем «Део-ланос» під керуванням [PERSON] Вказані обставини встановлені вироком Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 15.11.2017 року відносно [PERSON] , який набрав законної сили, та яким встановлена вина позивача [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України (а.с.10-11). Внаслідок ДТП позивачі - водій [PERSON] та пасажир його автомобіля - [PERSON] отримали тілесні ушкодження, проходили тривале лікування. На лікування [PERSON] , а саме: на придбання ліків, проведення медичних обстежень витрачено 8699,12 грн., що підтверджено оригіналами платіжних документів та листками лікарських призначень (т. 2 а.с.16-23). На лікування [PERSON] , а саме: на придбання ліків, проведення медичних обстежень витрачено 32 772 гривні 69 коп., що підтверджено оригіналами платіжних документів та листками лікарських призначень (т. 2 а.с.6-13, 54-76). При цьому суд не бере до уваги витрати, які не підтверджені листками лікарських призначень на суму 3 987,63 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника автомобіля Hyndai - I 20 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СТ «Українська страхова група» на підставі полісу № АІ/8847148 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.12.2015 року та договору добровільного страхування (КАСКО) від 15.12.2015 року № 28-1411-15-00360 (а.с.71, 81-91). Про настання страхового випадку [PERSON] у встановлений п. 10.5 договору добровільного страхування (КАСКО) від 15.12.2015 року № 28-1411-15-00360 строк подав до страхової компанії заяву-повідомлення про настання страхової події разом з додатками, що підтверджується заявою, копіями додатків до неї та квитанцією з описом відправлення з відбитком поштового штемпелю (а.с.42, 72-73 т.1). 17.01.2018 року позивачі звернулися до відповідача із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до неї: копії паспорту, довідок про ідентифікаційний код, свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, листків лікарських призначень на хворих [PERSON] , [PERSON] , квитанцій та чеків на придбання ліків хворими [PERSON] , [PERSON] , довідок про банківські рахунки позивачів, вироку суду відносно [PERSON] , витяг з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 031/16 від 23.03.2016 року (а.с.74-76). 19.04.2018 року відповідач направив на адресу позивачів листи, в яких повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування, роз`яснивши, що не вбачає для цього підстав (а.с.78-80). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законів України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правовідносини, які склалися між сторонами відповідно до полісу обов`язкового страхування врегульовані нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відносини з приводу договору добровільного страхування (КАСКО) регулюються вимогами Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 21 п. 5 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Стаття 25 Закону України «Про страхування» встановлює порядок і умови здійснення страхових виплат та страхового відшкодування, а саме: здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Так, відповідно до п. 10.2, п.10.5 Договору добровільного страхування (КАСКО) від 15.12.2015 року № 28-1411-15-00360 при настанні страхового випадку страхувальник (водій) зобов`язаний негайно повідомити страховика про настання події, письмово оформити та надати страховику заяву про настання страхового випадку не пізніше трьох робочих днів з моменту настання, та подати документи, визначені п. 11 Договору. Відповідно до п. 11.5 Договору калькуляція рекомендованої (або погодженої) Страховиком СТО із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їх вартості, вартості деталей, що підлягають заміні, вартості витратних матеріалів входить до переліку документів, які надає Страхувальник Страховику разом із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.86). Відповідно до п. 11.13 частини 2 Договору (при настанні страхового випадку «ДТП» внаслідок безпосереднього зіткнення транспортних засобів) фактичним одержувачем коштів страхового відшкодування може бути тільки СТО, рекомендована або погоджена Страховиком. Отже, судом встановлено, що ДТП, яка сталася за участю застрахованого за договором КАСКО транспортного засобу позивача, є страховим випадком, про який позивач повідомив Страховика у встановлений Договором строк. Встановлено також, що позивач не виконав умови Договору, зокрема, не погодив із Страховиком калькуляцію рекомендованої (або погодженої) Страховиком СТО із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їх вартості, вартості деталей, що підлягають заміні, вартості витратних матеріалів. Позивач для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартості матеріального збитку звернувся до незалежного експерта, не погодивши це питання з відповідачем, всупереч вимогам п. 10.6 Договору не надав транспортний засіб для огляду Страховику та особі, яка визначатиме вартість відновлювального ремонту. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач не проводив відновлювального ремонту застрахованого автомобіля та продав його. Відповідно до п. 10.14 Договору страхування (КАСКО)для виплати страхового відшкодування Страхувальник зобов`язаний надати Страховику документи, передбачені Договором, не пізніше 90 календарних днів з моменту настання події або з моменту першої можливості отримання документів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 21.01.2016 р. по 03.02.2016 року, а [PERSON] - з 21.01.2016 по 11.02.2016, з 15.08.2016 по 24.08.2016 р., з 04.04.2017 по 14.04.2017 р. (а.с. 122, 124, 126). Заяву разом з документами, у тому числі, які підтверджують витрати на лікування, позивачі направили відповідачу лише 17.01.2018 року, тобто, порушили строк, встановлений Договором (а.с.139). Відповідно до п. 12.3 Договору у розмір страхового відшкодування не включається моральна шкода. Таким чином, на думку суду, вимоги позивачів про виплату їм страхового відшкодування на підставі Договору добровільного страхування (КАСКО) від 15.12.2015 року № 28-1411-15-00360 є безпідставними, оскільки вони не виконали своїх зобов`язань за цим договором, а виплата моральної шкоди взагалі не передбачена цим Договором. Суд враховує, що між [PERSON] та відповідачем був укладений також договір про обов`язкове страхування транспортного засобу Hyndai - I 20, р.н. [NUMBER] , який був чинний на момент настання ДТП, тобто страхового випадку за цим Договором, а саме: поліс № АІ/8847148 від 13.12.2015 року (а.с.71). Зазначені правовідносини, що виникли між сторонами на підставі вказаного Договору врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон). Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст. 5 даного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 9.1., 9.3. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000 гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 32.10 цього Закону страховиком не відшкодовується шкода, заподіяна життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Судом встановлено, що саме з вини [PERSON] сталася вказана ДТП, що підтверджено вироком суду, який набрав законної сили, отже, відсутні підстави для відшкодування йому за цим Договором (полісом) завданої матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю у зв`язку з необґрунтованістю. Відповідно до ст. 23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 24 цього Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`ю під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги [PERSON] , на думку суду, підлягають частковому задоволенню, а саме: щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої їй як потерпілій особі внаслідок ДТП, в розмірі 32 772 гривні 69 коп., що підтверджено доказами: листками лікарських призначень та квитанціями (чеками) на придбання ліків, проходження медичних обстежень (т. 2 а.с.6-13, 54-76). При цьому суд не бере до уваги витрати, які не підтверджені листками лікарських призначень на суму 3 987,63 грн. Виходячи із змісту ст. 26-1 вказаного Закону, страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає встановленим факт завдання потерпілій в ДТП особі - позивачу [PERSON] моральної шкоди, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП травмами, необхідністю тривалого лікування та ушкодження здоров`я. Враховуючи. що встановлений судом розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 32 772 гривні 69 коп., на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в сумі 1639 гривень. Отже, судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» порушило законне право позивача [PERSON] , не виконуючи вимог ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою регулюється порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. Тому порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту, необхідно стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю у розмірі 32 772 гривні 69 коп., моральну шкоду в розмірі 1639 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог [PERSON] , необхідно на підставі ст. 137 ЦПК України стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9010 грн. Розмір витрат підтверджений документально, відповідає договору з адвокатом та розрахунку з обґрунтуванням наданих послуг та фактично витраченого часу, наданому позивачем (а.с.137-142, 230-233).

Outcome: partial