Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності по ? частині квартири [ADDRESS] на кожного в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], померлої 12 листопада 2014 року, зазначаючи що [PERSON] є їх рідною сестрою, 12.11.2014 року вона померла, та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановлений законом термін вони звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, про що винесені відповідні постанови від 10 та 12 серпня 2015 року, де розяснено стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, окрім того позивачам було надано нотаріусом довідки про те, що саме вони дійсно є спадкоємцями та прийняли спадщину після померлої [PERSON] і у нотаріуса заведено спадкову справу. Таким чином виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо перереєстрації нерухомого майна після одруження та зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON], спадкоємці не можуть набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору, тому вимушені були звернутися до суду та просять визнати за ними право власності по ? частини віказаної квартири на кожного. Позивачі в судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, просять позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення суду по матеріалам, які є в справі. Третя особа у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та вирішити справу згідно діючого законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 12.11.2014 року померла сестра позивачів [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть /а.с. 13-15/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка згідно довідки КП «ММБТІ» та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] /а.с. 21,22/. Відповідно до довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського МУЮ Запорізької області [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що був зроблений актовий запис про шлюб № 1451 від 30.11.2007 року, та після укладення шлюбу її прізвище було змінено на «Крохмаль». 10.06.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що був зроблений актовий запис № 283 від 10.06.2008 року /а.с. 12/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 322919 від 28.03.1986 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за № 14. /а.с. 18/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 128280 від 03.04.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського МУЮ Запорізької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано про що було зроблено актовий запис № 189 /а.с. 19/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 419996 від 14.12.1979 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що міським відділом ЗАГС м. Мелітополь у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений актовий запис за № 1958 /а.с. 16/. 26.08.1988 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що міським відділом ЗАГС м. Мелітополь у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений актовий запис за № 1129 /а.с. 17/. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є рідними братом і сестрою померлої [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження позивачів та померлої /а.с. 9-11/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачі прийняли спадщину шляхом звернення з заявами про прийняття до нотаріальної контори у шестимісячний строк. У відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 серпня 2015 року та від 12 серпня 2015 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що у них відсутній правовстановлюючий документ на вищевказану квартиру /а.с.11/. Згідно довідок приватного нотаріуса [PERSON] позивачі дійсно є спадкоємцями та прийняли спадщину після померлої [PERSON] та у нотаріуса заведено спадкову справу /а.с.23, 25/. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідним задовольнити позов [PERSON], [PERSON] до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на квартиру в поряду спадкування за законом.

Outcome: approved