Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод користування житловим будинком, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності. Більше 5 років тому відповідач [PERSON] перестав проживати у зазначеній квартирі. Продовжуючи бути зареєстрованим за адресою квартири, відповідач перешкоджає позивачам користуватись своєю власністю, оскільки позивачам нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивачі не можуть оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач не є членом сім'ї позивача. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку не бажає, у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. У відповідності до вимог ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має (право вимагати усунення перешкод в користуванні належним йому майном шляхом здійснення певних дій. Таким чином просить постановити судове рішення, згідно якого вважати [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON] надали до судового засідання письмову заяву, в якій просять розглянути дану справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають та просять їх задовольнити. Не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач по справі [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за їх відсутності не надав, відзив не надав, причини неявки до судового засідання не надав. На підставі письмової заяви позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280-281 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. По справі встановлені наступні фактичні обставинипозивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] був за реєстрований 20.11.2008 року за зазначеною адресою зі згоди власників, але більше 5 років тому відповідач [PERSON] перестав проживати у зазначеній квартирі. Продовжуючи бути зареєстрованим за адресою квартири, відповідач перешкоджає позивачам користуватись своєю власністю, оскільки позивачам нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивачі не можуть оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачами та відповідачем відсутні, в добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку не бажає, у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В силу того, що відповідач зареєстрований у належній позивачам квартирі, але в ній не проживає, позивачі не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм житловим приміщенням, квартирою. Відповідачем не надані суду докази, які б свідчили по те, що він належить до осіб, за якими закон зберігає жилу площу на час їх відсутності. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] без поважних причин в квартирі [ADDRESS] понад п'яти років не проживає, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Пунктом 33 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику у справах про захист прав власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивачів, як власників порушуються, та враховуючи ту обставину, що з моменту набуття права власності на квартиру позивачами, вони мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved