Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

позивачка 07.02.2019 звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власноті на землю, виданий Городоцькою райдержадміністрацією 15.01.2002 на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ), площею 1.3745 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох окремих ділянок, відповідно площами 1.1589 га (рілля) та 0.2156 га (кормові угіддя), серія ІІ-ЛВ № 090348, скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій за життя належала земельна ділянка площею 1.3745 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. Оскільки на час смерті матері вона була єдиною спадкоємицею, спадщину фактично прийняла вступивши в управління спадковим майном. Приватним нотаріусом Городоцького нотаріального округу Голубець І.Г. було відкрито спадкову справу, однак 08 травня 2018 року нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у правовстановлюючому документі - Державному акті на право приватної власності на землю ім`я та по батькові її матері вказано неправильно « [PERSON] замість « [PERSON] ». Зазначає, що рішенням державного реєстратора від 29.11.2018 їй було відмовлено у здійсненні реєстрації права власності на спадкове майно після смерті матері, оскільки не скасований Державний акт на ім`я [PERSON] та державна реєстрація на вказані земельні ділянки. Державний акт виданий після смерті спадкодавця. Позивачка вважає, що відповідачі своїми протиправними діями порушили її право на отримання свідоцтва про право на спадщину та порушили норму ст. 25 ЦК України, а саме: видали акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ) після її смерті, тобто, після припинення цивільної правоздатності особи. Отже, такий Державний акт про право приватної власті на землю слід вважати недійсним. Ухвалою судді від 25.02.2019 провадження у справі відкрито. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 12.09.2019 її представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, не заперечує проти прийняття заочного рішення (а.с.58) Представник відповідача - Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про час та дату розгляду справи, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подав (а.с.57) Представник третьої особи - Великолюбінської селищної ради до суду також не з`явився, 12.04.2019 подав заяву про розгляд справи без участі третьої особи, не заперечує проти задоволення позову [PERSON] (а.с.40-41) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.ст. 373 ЦК України, ст.81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. За ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно положень ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 23.02.2016, серія [NUMBER] , актовий запис № 73 (а.с.18) Позивачка [PERSON] являється дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.02.1975, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.03.2016 № 00016384581 (а.с.9,19) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 25.04.1996 позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »(а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Спадкове майно складалося із земельної ділянки площею 1.3745 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох окремих ділянок, відповідно площами 1.1589 га (рілля), кадастровий номер 4620983600:04:000:0102, та 0.2156 га (кормові угіддя), кадастровий номер 4620983600:13:000:0379, які належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ № 090348 від 15.01.2002, виданого на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ) на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 9 від 11.01.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 849, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше (а.с.10-17, 31-32). Датою видачі вищезазначеного акту є 15.01.2002, тобто через три роки після смерті спадкодавця.Крім того, наявні помилки у правовстановлюючому документі - Державному акті на право приватної власності на землю, а саме: ім`я та по батькові спадкодавця вказано неправильно « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Таке унеможливлює отримання для позивачки свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається із копії вказаного Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ № 090348 від 15.01.2002, виданого на ім`я [PERSON] (на даний час рішенням суду встановлено, що акт фактично видавався на [PERSON] ), [PERSON] передавалась у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.3745 га. Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27.08.2018 за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.3745 га, яка знаходиться на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , що померла [INFO] (а.с.22-25). Обставини, що були встановлені вказаним рішенням суду, а саме той факт, що позивачка являється спадкомцем після смерті [PERSON] , спадщину яка належала матері фактично прийняла повторному доказуванню не підлягають. З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість слід вважати їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки на час реєстрації права власності як видно із копії Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ № 090348, виданого 15.01.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №9 від 11.01.2002, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №849 на ім`я [PERSON] (даний акт фактично видавався на [PERSON] , датою його видачі є 15.01.2002), [PERSON] передавалась у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.3745 га, яка складається з двох окремих ділянок, відповідно площами 1.1589 га (рілля) та 0.2156 га (кормові угіддя). Враховуючи особливості позову суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved