Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Міського медично-виробничого підприємства «Профілактична дезінфекція» з позовом, в якому просила стягнути одноразову матеріальну допомогу в зв'язку з виходом на пенсію в розмірі 2522,02 грн.. В позовних вимогах посилається на те, що 01.02.1982 р. була прийнята на посаду дезінфектора та була звільнена з займаної посади у зв'язку з ліквідацією підприємства згідно п.1 ст.40 КЗпП України та наказу № 66-К від 05.12.2013 року. При звільненні відповідач, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України, не провів розрахунок та не виплатив всіх належних позивачу сум. За таких обставин [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь одноразову матеріальну допомогу в зв'язку з виходом на пенсію, в розмірі 2522,02 грн.. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення вказаного позову заперечив частково. Визнав позовні вимоги тільки як стягнення матеріальної допомоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача на посаді дезінфектор з 01.02.1982 року по 05.12.2013 року (а.с.5-6). Звільнено позивача з займаної посади 05.12.2013 р. у зв'язку з ліквідацією підприємства згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.4). Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до довідки наданої відповідачем заборгованість перед позивачем станом на 19.02.2014 року становить 2523,40 грн.. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що має місце несвоєчасна виплата одноразової матеріальної допомоги в розмірі 2623,40 грн., в зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується довідкою (а.с.10). Згідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи вищевикладене позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 2522,02 грн., але відповідач в свою чергу визнав суму для стягнення на підтвердження якої надав довідку про заборгованість в розмірі 2523,40 грн., проте суд не може виходити за межі позовних вимог відповідно до ч.1. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином з відповідача має бути стягнуто одноразову матеріальну допомогу в розмірі 2522,02 грн.. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які було посилання, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судові витрати розподілені за правилами ст.88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved