Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свій позов тим, що 19.05.2012 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні.. Сімейне життя з відповідачем не склалося по причині зловживання відповідачем спиртними напоями, і в даний час він проживає з іншою жінкою. Подружні стосунки вони не підтримують з 2015 року, проживають окремо, фактично ставши один для одного чужими людьми. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер і збереження його є недоцільним, тому прохає суд задовольнити позов, розірвати між нею та відповідачем шлюб. Також, ними з відповідачем не досягнуто домовленості з приводу сплати відповідачем у добровільному порядку аліментів на утримання дитини, оскільки відповідач, маючи періодичні заробітки, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. Позивачка [PERSON] прохає суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на поштові повідомлення про отримання судової повістки не відреагував, проігнорувавши виклик до суду. 17.05.2016 року головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.05.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №73 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони припинили сімейні стосунки по причині зловживання відповідачем спиртних напоїв, шлюбні відносини не підтримують з 2015 року, проживають окремо, позивачка миритись не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд вважає, що маються підстави для розірвання шлюбу. Також, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку та дитину у скрутне матеріальне становище, інших стягувачів не має, а тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Крім цього, при подачі до суду позову про стягнення аліментів на утримання дитини позивачка була звільнена від сплати судового збору, при таких обставинах судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави, на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved