Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивачка 9 грудня 2019 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2009 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейне життя і обов`язки, через що постійно виникали конфлікти. Вже тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. На даний час вона втратила до відповідача почуття любові та поваги. Вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. За наведеного, просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснила, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, виникали сварки і з січня 2018 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позов визнав, просить шлюб розірвати, оскільки вони з позивачкою не живуть разом вже два роки. Також у заяві просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2009 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] /а.с.8, 9, 10/. Судом беззаперечно встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, постійно виникали конфлікти, з січня 2018 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, сторони втратили один до одного хороші почуття і не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже довгий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved