Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві посилається на те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, який укладено між ними 26.02.2011 року у виконавчому комітеті Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №04. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивачка вказує те, що близько двох років тому назад їхні відносини з відповідачем почали поступово псуватися, між ними почали виникати сварки на грунті недовіри у подружньому житті, ревнощів та других сімейно-життєвих відносин. Сторони не могли дійти до спільної думки у вирішенні важливих питань. Відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями. Свідками сварок які виникали між сторонами нерідко ставали малолітні діти, що тяжким чином впливало на їх психологічний стан. В грудні 2016 року відповідач скоїв правопорушення, зокрема побив позивачку. За скоєне правопорушення був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. У сторін абсолютно різні погляди на життя у зв'язку з чим відповідач почав проживати у своїх батьків у с. Монастирець вул.Поточок №252 Хустського району Закарпатської області. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинились з грудня 2016 року. Спільного господарства сторони не ведуть. Вирішення питання про визначення місця проживання дітей між сторонами не здійснювалося. З часу окремого проживання діти проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні. Згідно рішення Хустського районного суду від 26 квітня 2017 року (справа № 309/4342/16-ц) відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 800 гривень щомісячно починаючи з 20.12.2016 року, до досягнення дітьми повнолітнього віку та аліменти на утримання дружини в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 20.12.2016 року до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьох річного віку. Однак жодної сплати по аліментам не момент подачі даної позовної заяви відповідачем не здійснено. Виходячи з вищенаведеного позивачка просить суд винести рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]», дітей залишити на утриманні біля неї. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». Дітей залишити на утриманні біля неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом публікації в газеті в «Новини Закарпаття» №81 (4792) від 30.10.2018 р. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.02.2011 року у виконавчому комітеті Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 11-13). Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили повагу один до одного та мають різні погляди на шлюб і сім'ю. Їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.

Outcome: approved