Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], зі зняттям відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона являється власником вказаного житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим номером 2092. В належному їй будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає з липня 2013 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 24.07.2016 року та довідкою виконавчого комітету Ісайківської сільської ради Богуславського району Київської області. Посилаючись на положення ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 15, 317, 319, 321, 391 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 05.08.2016 року підтверджено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Із зворотніх повідомлень поштового зв'язку вбачається, що листи адресовані відповідачу повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». В даному випадку вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином (абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку і її представника, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим номером 2092, підтверджується факт, що позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в житловому будинку позивачки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ісайківської сільської ради №393 від 21.07.2016 року, а також довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 05.08.2016 року. Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 24 липня 2016 року вбачається, що комісією в складі депутата Ісайківської сільської ради Богуславського району Верзун Л.Ф. і сусідів позивачки було встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку № [ADDRESS] не проживає з 26 липня 2013 року. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач не являвся членом її сім'ї, а тому як наслідок в даних правовідносинах неможливо застосовувати положення ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців. Відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивачки більше шести місяців, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: довідкою виконавчого комітету Ісайківської сільської ради №393 від 21.07.2016 року; актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 24 липня 2016 року; та показаннями свідків [PERSON] і [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає по місцю реєстрації в будинку позивачки більше шести місяців, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). З урахуванням викладеного та

Outcome: approved