Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 9 396,03 грн. заборгованості по орендній платі та комунальних послугах, розірвання договору оренди від 01.09.2015 року, виселення та стягнення витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що 01.09.2015 року між сторонами був укладений договір оренди квартири у приватної особи терміном на дванадцять місяців, орендна плата за яку складає 1 500 грн. за місяць та оплата комунальних послуг. В порушення вимог договору відповідачка не здійснює оплату в повному обсязі за останні три місяці (січень, лютий, березень). На сьогоднішній день за відповідачкою наявна є заборгованість в розмірі 9 396,03 грн., яка складається з: 4 500 грн. - плата за оренду житла (три місяці); 4 896,07 грн. - комунальні послуги. Позивачка звернулася до відповідачки з метою досудового врегулювання спору, проте, остання на претензію не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає. На даний час позивачка не має доступу до своєї квартири, оскільки, відповідачка не повертає ключі, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав щодо її приватної власності. Представник позивачки в судовому засіданні 14.04.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 30.05.2016 року в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивачки, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 44). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повторно, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 41-43, 46-49). З урахуванням думки представника позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири, яка знаходиться в [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ч. 1 ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, що передбачено ч.ч.2, 3, ст. 162 ЖК України. Так, 01.09.2015 року між сторонами був укладений договір оренди квартири у приватної особи. Відповідно до п. 5.1. та п. 6.1. договору орендна плата за користування майном і квартирою складає 1 500 грн., комунальні послуги оплачуются орендарем на підставі рахунків відповідних організацій(а.с. 45). Згідно ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 820 цього кодексу розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. За наслідками ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Позивачка просить стягнути з відповідачки: 4 500 грн.- орендної плати( за січень, лютий, березень); 4 896,07 грн. - заборгованості по оплаті комунальних послуг, що підтверджується копією виписки з ощадбанку від 18.03.2016 року(а.с.11). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачкою розрахунок заборгованості за вказаним договором відповідачкою не представлено суду. А тому, позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 4 500 грн.- орендної плати та 4 896,07 грн. - заборгованості по оплаті комунальних послуг підлягає до задоволення. Згідно ч. ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. 12.02.2016 року позивачка звернулась із претензією до відповідачки про повне погашення заборгованості (а.с.7), та 24.02.2016 року повторно звернулась із повідомленням до відповідачки про повне погашення заборгованості та попередженням, що у випадку не погашення протягом трьох днів заборгованості в повному обсязі, буде змушена звертатись до суду з позовом про розірвання договору та примусового виселення (а.с.23, 24). На претензію та повідомлення позивачки [PERSON] не відреагувала, добровільно не сплатила заборгованість та не повернула ключі від квартири, а тому позовна вимога про розірвання договору оренди укладеного 01.09.2015 року між сторонами підлягає до задоволення. Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд встановлено ч.1 ст. 782 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. У разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення ст. 169 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідачки слід стягнути в користь позивачки понесені нею витрати на оплату судового збору у розмірі 1 102,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 386, 782, 785, 810, 815, 820 ЦК України, ст.ст. 158, 168 ЖК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved