Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 23.04.1975 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придав 3/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Згідно довідки МБТІ від 27.09.1984 року за останнім було зареєстроване право власності на вказану частину домоволодіння. [INFO] [PERSON], помер та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 3/100 частин домоволодіння. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишав. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті останнього є вони (позивачі), які фактично прийняли спадщину, оскільки проживали з [PERSON] на момент його смерті. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] отримав листа про відмову у видачі свідоцтва через відсутність інформації про належність померлому [PERSON] 3/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав, а згідно довідки МБТІ, вказана частка [PERSON] в домоволодінні не перереєстрована. В зв'язку з цим, позивачі просили визначити, що частка [PERSON], що входить до складу спадкової маси, у спільній частковій власності на домоволодіння [ADDRESS] складає 3/100 частин; встановити факт прийняття ними спадщини у вигляді 3/200 частин цього домоволодіння та визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 3/200 частин за кожним. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлений позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. В наданій до суду заяві просили розглянути справу у відсутності представника нотаріальної контори. З урахуванням зазначеного, думки позивачів, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи [PERSON] є колишньою дружиною, а [PERSON] сином [PERSON] За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.1975 року було придбано 3/100 частин домоволодіння [ADDRESS], право власності на яке було зареєстроване у передбаченому на той час порядку МБТІ, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію у договорі купівлі-продажу. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина на належні йому 3/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON], які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняли спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали з останнім в домоволодінні [ADDRESS]. З 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Оскільки [PERSON] помер [INFO] та право власності на належні йому 3/100 частин у домоволодінні [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в Державному реєстрі речових прав зареєстроване не було, вказана обставина стала підставою для відмови [PERSON] у видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частину зазначеного вище домоволодіння та останньому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Таким чином, оскільки позивачі, як єдині спадкоємці за законом першої черги після смерті [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняли спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали з останнім в домоволодінні [ADDRESS], на теперішній час позбавлені можливості у передбаченому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину через зміни в діючому законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, які відбулись після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення частки [PERSON], що входить до складу спадкової маси, у спільній частковій власності на домоволодіння [ADDRESS], в розмірі 3/100 частин, а також визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на 3/200 частини цього домоволодіння за кожним, з урахуванням положень ст.1267 ЦК України, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту прийняття позивачами спадщини після смерті [PERSON] у вигляді 3/200 частин домоволодіння [ADDRESS] кожним, слід відмовити, оскільки вказаний факт, з урахуванням реєстрації та проживання позивачі разом із померлим [PERSON] прямо випливає із приписів ч.3 ст.1268 ЦК України та ніким не оспорюється. Не підтвердження факту прийняття спадщини не було підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам. Крім того, позивачами було заявлено вимогу про визнання права власності в порядку спадкування, що виключає необхідність додаткового встановлення факту прийняття спадщини за наявності передбачених ч.3 ст.1268 ЦК України обставин. На підставі викладеного та

Outcome: partial