Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що за період шлюбних відносин з [PERSON], [INFO] у сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. 14 липня 1998 року шлюб між сторонами за рішенням Шевченківського (на той час Ленінського) районного суду м. Чернівці, розірвано. 22 квітня 2002 року рішенням Ленінського районного суду м. Чернівці вирішено стягувати з відповідача по справі [PERSON] на користь позивачки для утримання дітей, зокрема: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частин усіх видів доходів щомісячно починаючи з 05 квітня 2002 року до їх повноліття. Як вказує позивачка при настанні повноліття сина [PERSON], з [INFO], а саме починаючи з наступного дня зазначеної дати стягнення аліментів на нього припинено. В позовній заяві вказано, що [PERSON] із сім'ю дітьми, зокрема: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають у приватизованій однокімнатній квартирі, житловою площею 15,20 кв. м., загальною площею 30.10 кв. м., на якій зареєстровано та проживають 9-ть осіб в тому числі позивачка та її теперішній чоловік. У відповідності до положень статті 199 СК України передбачається, якщо повнолітня дочка, син, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З 01 вересня 2014 року син позивачки [PERSON] поступив навчатись у ДПТИЗ «Чернівецький професійний будівельний ліцей» на денну форму навчання по підготовці фахівця муляра - штукатура, де буде навчатися до 30 червня 2015 року. У зв'язку із цим у позивачки виникли додаткові витрати, так як син [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку із постійним збільшенням додаткових витрат, а саме: придбання одягу, взуття, підручників, зошитів, канцелярських товарів. Як вказує позивачка, вона та її сім»я перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі. Між тим, відповідач, [PERSON] є працездатною особою, не хворіє, престарілих батьків не має, однак, офіційно з 20 листопада 2007 року ніде не працює, а здійснює підприємницьку діяльність по ремонту автомобілей, без реєстрації. Відповідач, [PERSON] проживає у власному житловому будинку, який придбав 08 листопада 2013 року загальною площею 114,9, а житлової 51,5 кв.м., є літня кухня, погріб, присадибна земельна ділянка. Проживає без реєстрації з жінкою, у якої є двоє неповнолітніх дітей. Як зазначає позивачка, вона тимчасово не працює, є домогосподаркою у зв'язку із доглядом за малолітнім сином [PERSON], [INFO] та вихованням 7-ми дітей. Джерелом існування є державна соціальна допомога багатодітній та малозабезпеченій сім'ї. Чоловік в певній мірі приймає участь у матеріальному забезпечені сім'ї, у якій виховуються їх діти. Заробітна плата його складає 1630,63 грн. Однак з 01 квітня 2014 року з прийняттям Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-У1 деякі пільги скасовані. У зв'язку з цим позивачка неспроможна у повній мірі забезпечити та надавати матеріальної допомоги сину [PERSON], який навчається у навчальному закладі. Середньомісячний сукупний дохід у позивачки в місяць на одного чоловіка не перевищує 50% від рівня встановленого прожиткового мінімуму на одну людину ( 1026,20грн.). Виходячи з цього сім'я позивачки перебуває на обліку як малозабезпечена. Вказані обставини і зумовили позивачку звернутись з цією позовною заявою до суду, оскільки відповідач [PERSON] не бажає в добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на період навчання їх спільного сина [PERSON]. На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], РНОКПП - [NUMBER], що проживає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], на утримання [PERSON], [INFO], грошові кошти (аліменти) у твердій грошовій сумі в розмірі 470 грн. ( чотириста сімдесят гривень) щомісячно, на період навчання, тобто до 01 липня 2015 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак спрямувала до суду заяву в якій просить дану справу розглядати у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Крім того, позивачка в заяві вказала, що син [PERSON] навчається на державній формі забезпечення, отримує незначну стипендію, однак кошти які витрачаються на придбання одягу, взуття, підручників, зошитів, канцелярських товарів значно більші. Крім того, позивачка зазначає, що син [PERSON] є хворою дитиною з діагнозом: гіпоплазія правої нирки, що потребує додаткових коштів на його оздоровлення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] являється сином позивачки та відповідача [PERSON], дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 5). Як вбачається з ксерокопії свідоцтва про зміну імені [PERSON], [INFO], змінив прізвище на [PERSON] ( а.с 6). 14 липня 1998 року шлюб між сторонами за рішенням Шевченківського (на той час Ленінського) районного суду м. Чернівці, розірвано. 22 квітня 2002 року рішенням Ленінського районного суду м. Чернівці вирішено стягувати з відповідача по справі [PERSON] на користь позивачки для утримання дітей, зокрема: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частин усіх видів доходів щомісячно починаючи з 05 квітня 2002 року до їх повноліття, що підтверджується виконавчим листом ( а.с. 16). До досягнення повноліття сина [PERSON] відповідач приймав участь в його утриманні, сплачував аліменти за рішенням суду. Після досягнення сином 18 річного віку відповідач припинив виплачувати аліменти, добровільно не надає допомогу сину в період його навчання. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо донька, син продовжують навчатися і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що з 01 вересня 2014 року син позивачки [PERSON] поступив навчатись у ДПТИЗ «Чернівецький професійний будівельний ліцей» на денну форму навчання, де буде навчатися до 30 червня 2015 року, що підтверджується довідкою № 713 від 09.09.2014 року ( а.с. 8). У відповідності до вимог ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей , які потребують матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст. 200 Сімейного Кодексу України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно довідки виконкому Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 02.09.2014 року № 710 відповідач офіційно з 20 листопада 2007 року по даний час ніде не працює ( а.с.12). Крім того, згідно довідки Дунаєвецького районного центру зайнятості населення Хмельницької області від 07.08.2014 року № 3950 відповідач не зареєстрований в Дунаєвецькому районному центрі зайнятості, як безробітний ( а.с.15). У власності відповідача є житловий будинок, загальною площею 114,9 кв.м., а житловою 51,5 кв.м., є літня кухня, погріб, присадибна земельна ділянка, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на який зареєстровано 08.11.2013 року. ( а.с. 13). Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки КЖРЕП № 5 з позивачкою [PERSON] проживає семеро її дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також чоловік [PERSON], які проживають у приватизованій однокімнатній квартирі, житловою площею 15,20 кв. м., загальною площею 30.10 кв. м.( а.с. 7). Сім'я позивачки є багатодітною сім»єю, що підтверджується посвідчення № 005535 згідно якого позивачка має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей ( а.с11). Відповідно до довідки № 6791 від 30.09.2014 року - [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Чернівці ради та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям ( а.с 28). Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що [PERSON] як батько повнолітнього - [PERSON]., який продовжує навчатися, зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 470 грн. на час навчання [PERSON]. до досягнення ним 23 років. Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved