Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON], є уповноваженим наймачем квартири [ADDRESS] (Бурмістенко) у місті [PERSON] Ріг. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У лютому 2016 року відповідач по справі [PERSON] зібрав свої особисті речі і виїхав з квартири [ADDRESS] (Бурмістенко) у м. Кривому Розі. У відповідності до Акту про не проживання особи від 20.07.2017 року, посвідченого ТОВ «Керуюча компанія ДОМ.КОМ». відповідач по справі - [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з лютого 2016 року по теперішній час. Просять суд визнати [PERSON], таким, що втрати право користування житлом. Представник позивача [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, наполягає на постановленні заочного рішення. Представник третьої особи - Покровський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, до суду не зявились. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином в установленому законом порядку про слухання справи. Судом встановлено, відповідно до статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст.\~11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із досліджених судом письмових матеріалів справи суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, причини з яких відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, часу його не проживання та не доведені підстави для визнання останнього таким що втратив право користування житловим приміщенням, а тому вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed