overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка 04 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] посилалася на те, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 18 лютого 2009 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], стягуються аліменти розміром 150 грн. щомісяця на кожну дитину. В теперішній час, у зв»язку зі зміною матеріальних умов її проживання, різкого росту цін, розмір аліментів присуджених судом є недостатнім. Просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача до 750 грн. щомісяця на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що сплачувати аліменти в розмірі, що пропонує позивачка не в змозі, оскільки в теперішній час не працює, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 18 лютого 2009 року (справа №2-150/2009) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] і [PERSON] в розмірі 150 грн. щомісяця на кожну дитину (а.с.22-23). Згідно довідки Коджимської міської ради №2927 від 04 вересня 2015 року на утриманні [PERSON] перебуває двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Кодимського районного центру зайнятості №326 від 03 вересня 2015 року [PERSON] не перебуває на обліку як безробітна станом на 03 вересня 2015 року (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №030412, виданого 02 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одесьокї області, батьком народженої 07 січня 2006 року [PERSON] є [PERSON]. Вислухавши вимоги та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги стосовно збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню в частково з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як убачається з досліджених в судовому засіданні доказів, які надали сторони, після призначення аліментів судом змінилися матеріальні умови життя позивачки вона не працює, її доходи істотно зменшилися в результаті різкого росту цін, а тому суд зазначені обставини визнає як зміну її матеріального стану. В той же час, відповідач має на утриманні неповнолітню дитину від нового шлюбу, не працює, а тому суд приходить до висновку про неспроможність його сплачувати збільшені аліменти в розмірі, визначеному позивачкою. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 192 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачка 04 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1997 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який є студентом другого курсу, денної форми навчання факультету прикладної математики Дніпропетровського національного університету імені [PERSON]. Просила стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на період навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Третя особа у судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1997 року (а.с.8). Мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є студентом другого курсу, денної форми навчання факультету прикладної математики Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] (а.с.13) і потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно, на утримання повнолітнього сина до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 04 вересня 2017 року, оскільки повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачка 04 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2003 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2017 року. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2003 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за № 475 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2017 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка 04 жовтня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 23 серпня 2002 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №656. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з квітня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23 серпня 2002 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №656./а.с.4/ Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO] ./а.с.5/ Встановлено також, що з квітня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка 04 квітня 2014 року звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем зареєстрували 20 вересня 1997 року, від спільного життя мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, та на утримання якої з відповідача будуть стягнуті аліменти. Подружні відносини з відповідачем припинили восени 2013 року за тими обставинами, що між ними постійно виникали свари, скандалили по різним причинам, вони не розуміли один одного, не могли спільно вирішувати питання подружнього життя, суперечили друг другу. Такі обставини в сім'ї призвели до відчуження, втрати любові та поваги, небажанню зберігати та підтримувати нормальні шлюбні відносини. Вони тривалий час відносин не підтримують. Вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. Питання про зміну прізвища не ставить. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 1997 року, від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини восени 2013 року, тривалий час відносин не підтримують, наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що сім'я сторін розпалася та не може бути поновлена. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка 04 квітня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що внаслідок погіршення відносин між нею та відповідачем вони стали проживати окремо один від одного, та просила після розірвання шлюбу ій залишити дошлюбне прізвище - [PERSON] Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом судове засідання, копія ухвали судді якою відповідачу роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 24 січня 1992 року сторони уклали шлюб, про що Радянською сільською радою народних депутатів Білозерського району Херсонської області про одруження зроблено актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а. с. 8 ). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ст. 27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Відповідно до ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно до ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, тому суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався і терміну для примирення визначати не потрібно. Після розірвання шлюбу позивачці залишається дошлюбне прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка 04 квітня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з [PERSON] 28 вересня 2012 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №424. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з травня 2013 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28 вересня 2012 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №424. /а.с.4/ Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]./а.с5/ Встановлено також, що сторони з травня 2013 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивачка 04 квітня 2018 року звернулась до суду з позовом, у якому зазначала, що сторони уклали шлюб 17 серпня 1995 року, неповнолітніх дітей від даного шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося на ґрунті сімейно-побутових проблем, діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, в зв'язку з чим у них виникла неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Оскільки шлюбні відносини між ними припинені, примирення між ними неможливе, тому позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою уду від 28 серпня 2018 року задоволено клопотання відповідача та сторонам надано строк на примирення тривалістю три місяці. 11 грудня 2018 року ухвалою суду провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та згоду з позовом. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки в наданий судом строк на примирення сторони не помирилися, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивачка 04 липня 2014 року звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем зареєстрували 12 жовтня 1991 року, від спільного життя мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем припинили в травні 2014 року за тими обставинами, що між ними виникали свари, скандали по різним причинам, вони у всьому один одному суперечили, не розумілись між собою та не мали можливості спільно вирішувати питання подружнього життя. Такі обставини в сім'ї призвели до відчуження, втрати любові та поваги, небажанню зберігати та підтримувати нормальні шлюбні відносини. Вони проживають за однією адресою, проте відносин не підтримують. Вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. Питання про зміну прізвища не ставить. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 1991 року , від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини в травні 2014 року, мешкають за однією адресою, проте відносин не підтримують, наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що сім'я сторін розпалася та не може бути поновлена. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved