overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду, посилаючись на наступні обставини. 11 грудня 1998 року він уклав з відповідачем договір міни нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] в обмін на квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований за № 3314, на Товарній біржі «Нерухомість-Південь». 15.12.1998 р. право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в Миколаївському МБТІ р. № 9275. В звязку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивач не може належним чином розпорядитися своєю власністю, тому просив визнати договір міни дійсним та визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовстановлюючим документом на квартиру [ADDRESS] є договір міни, зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» № 3314 від 11.12.1998 року. Обставини належності квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], укладення ними з відповідачем біржового договору міни нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] в обмін на квартиру [ADDRESS], реєстрація в МБТІ права власності на вказану квартиру підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с. 6). Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 241 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Тобто на підставі ст. 241 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду, посилаючись на наступні обставини. 25 вересня 2001 року [PERSON] який діяв від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вони придбали квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір був зареєстрований за № 3056, на Універсальній біржі «Південь». 05.10.2001 р. право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в Миколаївському МБТІ р. № 19026. В звязку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивачі не можуть належним чином розпорядитися своєю власністю, тому були вимушені звернутися до суду. Представник позивачів надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовстановлюючим документом на квартиру [ADDRESS] є договір купівлі-продажу, зареєстрований на Універсальній біржі «Південь» № 3056 від 25.09.2001 року. Обставини належності квартири [PERSON], [PERSON] та [PERSON], укладення ними з відповідачем біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно до якого [PERSON] який діяв від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS], реєстрація в МБТІ права власності на вказану квартиру підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с. 11). Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду, посилаючись на те, шо 30 серпня 2015 року померла їхня мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яку вона придбала за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2250 від 15.09.1998 року, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір було посвідчено Товарною біржею «Нерухомість-Південь» 15.09.1998 року. 23.09.1998 р. право власності на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано на ім'я [PERSON] в Миколаївському МБТІ, р. № 11125. [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями 1 черги за законом після смерті їх матері [PERSON], яка померла 30.08.2015 року. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їм було відмовлено у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вони були вимушені звернутися до суду. Позивачі надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії 1-ФП № 100205 та серії 1-ФП № 168414. Дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та правовідносини сторін. 30 серпня 2015 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 224490 від 31.08.2015 року. Позивачі є дітьми померлої [PERSON], що підтверджується довідкою КЖЄП-24 № 2585 від 15.07.2016р. та відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після її смерті. [PERSON] нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], № 211/02-14 від 21.06.2016 р. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № 21 по вулиці Ленінградській, у будинку № 3-В в м. Миколаєві після смерті [PERSON], оскільки ними не був поданий належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно. Обставини належності квартири спадкодавцю, укладення [PERSON] з відповідачами договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], реєстрація в МБТІ права власності на вказану квартиру, підтверджуються письмовими матеріалами справи. (а.с.9) Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду та просять усунути перешкоди в користуванні правом власності їх дітей шляхом вселення у будинок 15-а по вулиці Перемоги в м. Житомирі, по 1/3 частини якого належить їм на праві власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 11 вересня 2014 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] стали співвласниками житлового будинку № 15-а по вулиці Перемоги в м. Житомирі, по 1/3 частці кожний після смерті [PERSON], який помер 03.04.2008 року. Однак, співвласниця будинку [PERSON] (мати померлого) перешкоджає позивачам в користуванні будинку, змінила ключі та не дозволяє вільно заходити до нього, тримати свої речі, тощо. Будь-які намагання врегулювати спір мирним шляхом ні до чого не призвели, а тільки погіршили ситуацію. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та просили його задовольнити повністю. представник відповідача проти задоволення позову заперечила, посилаючись на недоведенність вчинення перешкод. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду та свої вимоги мотивують тим, що вони є доньками [PERSON], яка померла 12.09.2008 року. Після матері відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Остання за життя склала заповіт, яким заповідала їм - донькам все належне її майно у рівних частинах кожній. Чоловік померлої [PERSON] та батько позивачів спадщину не приймав. В звязку із зверненням до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав позивачам було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві. Тому просять постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла 12.09.2008 року, на ? частину квартири [ADDRESS] та за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла 12.09.2008 року, на ? частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій зазначає, що покладається на розсуд суду при вирішенні спору, просить розглянути справу у відсутність їх представника. Вивчивши матеріали справи, заслухавши надані суду пояснення позивачів, суд вважає, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як було встановлено під час судового засідання та підтверджено матеріалами цивільної справи, [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] (а.с.8-10,24,25,25а,28-30). [PERSON] померла 12.09.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть на а.с.7. Після [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Остання за життя склала заповіт, яким заповідала донькам-позивачам у справі все належне її майно у рівних частинах кожній. Чоловік померлої [PERSON] та батько позивачів спадщину не приймав, що вбачається зі матеріалів спадкової справи (а.с.66-74). Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною 1 ст. 1258, ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже суд вважає за необхідне задовільнити вимоги позивача в повному обсязі, оскільки право малолітнього на спадкування майна спадкодавця порушене і підлягає захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивували тим, що вони є дітьми та спадкоємцями за законом померлої [INFO] матері [PERSON]. Зазначають, що після смерті матері відкрилася спадщина на її спадкове майно, тобто на земельну частку (пай), площею 3,00 га, що знаходиться на території Тарасівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку позивачі успадкували в рівних частинах - по 1/2. Позивачі вказують, що вони є єдиними спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] (по 1/2 частині земельної частки (паю), проте оформити свої спадкові права на вказане майно не мають можливості, оскільки втрачені оригінали документу, що посвідчували право померлої [INFO] матері [PERSON] на зазначене спадкове майно, в зв'язку з чим просять суд визнати за кожним з позивачів право на ? частину земельної частки (паю) у порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з'явились, а у своїх письмових заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутність, вказавши, що просять позов задовольнити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в м. Хорол померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. При розгляді справи судом встановлено, що спадкодавиці [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 3,00 га, вартістю 121 259 грн. 27 коп., яка знаходиться на території Тарасівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Хорольському районі № 29-1625-99.3-162/2-16 від 12.08.2016 року. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON], які прийнялиспадщину у вигляді земельної частки (паю), що доводиться копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], повідомленням завідувача Хорольської державної нотаріальної контори № 1279/01-16 від 16.08.2016 року, довідкою виконкому Березняківської сільської ради Полтавської області № 02-42/658 від 17.12.2016 року. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що спірне майно є спадковим, інших спадкоємців немає, а тому відповідно до положень ст.ст. 1217, 1261, 1277 ЦК України за позивачами слід визнати у порядку спадкування право на ? частину зазначеної земельної частки (паю) за кожним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивували тим, що вони є спадкоємцями за заповітом померлого 01.10.2013 року [PERSON]. Зазначають, що після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно, тобто на земельну ділянку, площею 2,18 га, що знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку позивачі успадкували в рівних частинах по 1/2. Позивачі вказують, що вони є єдиними спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину після смерті 01.10.2013 року [PERSON] (по 1/2 частині земельної ділянки), проте оформити свої спадкові права на вказане майно не мають можливості, оскільки втрачені оригінали документу, що посвідчували право померлого 01.10.2013 року [PERSON] на зазначене спадкове майно, в звязку з чим просять суд визнати за кожним з позивачів право на ? частину земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом. У судове засідання сторони\~не з'явились, а у своїх письмових заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутність, вказавши, що просять позов задовольнити.\~\~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.10.2013 року в м. Хорол помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 247612. При розгляді справи судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,18 га, вартістю 87\~538,19 грн., яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 195568, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Хорольському районі № 29-1625-99.3-580/2-16 від 17.10.2016 року. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом в рівних частинах після смерті 01.10.2013 року [PERSON], які прийнялиспадщину у вигляді земельної ділянки, що доводиться копією заповіту від 24.02.2009 року, повідомленням завідувача Хорольської державної нотаріальної контори № 1628/02-14 від 13.10.2016 року. Відповідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що спірне майно є спадковим, інших спадкоємців немає, позивачі у встановленому законом порядку рийняли спадщину після смерті 01.10.2013 року [PERSON], а тому за позивачами слід визнати у порядку спадкування право на ? частину зазначеної земельної ділянки за кожним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачі звернулися до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивували тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом померлого 12.09.2010 року батька [PERSON]. Зазначають, що після смерті останнього відкрилася спадщина на його спадкове майно, але вони не можуть її оформити оскільки пропустили строк для її прийняття, так як юридично не обізнані. В звязку з чим позивачі просять суд визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, в позовній заяві прохали розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області в письмовій заяві до суду вказав, що позов визнає повністю та просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] (дошлюбне прізвище «Барило») [PERSON] та [PERSON], є дітьми [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія І-КЕ №177701, Серія І-КЕ №495469 та свідоцтва про шлюб Серія І-КЕ №003725. 12.09.2010 року батько позивачів [PERSON] помер у м. Хорол Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть [PERSON] І-КЕ №168693. Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом померлого 12.09.2010 року батька [PERSON]., тому мають право на його спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так як позивач дійсно пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті 12.09.2010 року батька [PERSON] з поважної причини, оскільки не мають юридичної освіти та достатніх знань в області спадкового права України, але виявляли намір прийняти спадщину, оскільки утримували на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно та вважали, що таким чином фактично прийняли його спадщину, суд вважає дану причину пропущення позивачем строку для прийняття спадщини поважною і приходить до висновку, що позивачам слід визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], терміном 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивачі звернулися до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача[PERSON] про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач в позовній заяві посилаються на те, що [PERSON] є членом сім`ї квартиронаймача квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення виданого згідно рішення Ленінського районного виконавчого комітету м. Чернівці № 151/8 від 15.06.1988 року. Основним квартиронаймачем згідно зазначеного рішення та ордеру, є її покійний чоловік - [PERSON] . Разом з ним, зазначену квартиру отримували і члени його сім`ї, на той час, позивач - [PERSON] , та сини - [PERSON] та [PERSON] і донька - [PERSON] . Згідно довідки № 2039 від 21.09.2020 року виданої КЖРЕПом № 14 у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Фактично, в 2002 році - [PERSON] зібрав усі свої речі і подався в невідомому мені напрямку. Таким чином, останній у вказаній квартирі не проживає з кінця 2002 року, що підтверджується і актом № 139 від 23.09.2020 року складеним комісією КЖРЕПу № 14 за участі сусідів та засвідченим начальником КЖРЕПу № 14 і теперішнє місце його проживання мені невідоме. Таким чином, починаючи з 2002 року по теперішній час Відповідач за зазначеною адресою не проживає хоча ніхто не позбавляв його доступу до квартири і вона була залишена ним за його вибором. Останньою відомою адресою місця проживання [PERSON] , є квартира [ADDRESS] . Реєстрація Відповідача в квартирі, чинить перешкоду у її користуванні. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає. На підставі норм цивільного права, позивач вважає що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням,

Outcome: approved