Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON], орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку, стягнення судових витрат. В попередньому судовому засіданні відповідачка [PERSON] звернулась до із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлової кімнатою в гуртожитку та зобов'язання вчинити дії. Ухвалою суду від 03 грудня 2013 року вказані первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] об'єднані в одне провадження. Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору допущено Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради. КП «Дирекція замовника» не надало своєї згоди на залучення до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог, тому розгляд справи було проведено за їх відсутності. Позивач за первісним позовом, [PERSON], свої позовні вимоги мотивує тим, що вона працює в ПАТ «Укртелеком» та проживає в гуртожитку по [ADDRESS] кімната [NUMBER].на підставі ордеру на житлову площу із 1992 року. Ордер вона отримала на підставі рішення адміністрації профспілкового комітету ПАТ «Укртелеком». Також у кімнаті гуртожитку окрім позивачки [PERSON] зареєстрована її дочка [PERSON], яка фактично і постійно проживає разом з позивачкою. Крмі того, у вказаній кімнаті в гуртожитку також зареєстровані, але не проживають відповідачка [PERSON], її доньки [PERSON], [PERSON] та онук [PERSON] Відповідачі за комунальні послуги не оплачують внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 6435 грн. 49 коп. Позивачка за власний кошт утримує кімнату в гуртожитку сплачує комунальні платежі. Реєстрація в кімнаті відповідачів перешкоджає позивачці [PERSON] використати своє право на приватизацію кімнати в гуртожитку. Те що відповідачі не проживають у кімнаті гуртожитку підтверджується письмовими доказами та показами свідків. Оскільки відповідачі не проживають в гуртожитку понад шість місяців, то позивачка просить визнати їх такими, що втратили право на користування кімнатою в гуртожитку та зняти їх з реєстраційного обліку. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] свої зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що вона також працює у ПАТ «Укртелеком» та отримала ордер на вселення в кімнату [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] на підставі рішення адміністрації профспілкового комітету. Зареєстрована вона в гуртожитку з 1997 року. У кімнаті гуртожитку також зареєстровані її діти [PERSON], [PERSON], та онук [PERSON] Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним [PERSON] також отримала ордер на вселення у спірну кімнату, зареєстрована та проживає у кімнаті з 2004 року. З моменту вселення [PERSON] в спірну кімнату між ними почались суперечки. Для того щоб вирішити суперечки щодо кімнати, [PERSON] неодноразово зверталась до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з приводу виділення їй іншої кімнати для проживання в гуртожитку. Однак до сьогодні питання не вирішено. Останні роки [PERSON] здійснює догляд за своїм перестарілим батьком [PERSON], [INFO], який проживає в с. Марківці, Тисменицького району, а тому тимчасово не проживає в гуртожитку. За тимчасової відсутності [PERSON] за місцем реєстрації в гуртожитку позивачка за первісним позовом [PERSON] змінила замки до кімнати в гуртожитку у зв'язку із чим [PERSON] не може потрапити до кімнати та користуватись нею. Такими діями [PERSON] порушує права [PERSON] та її неповнолітньої дочки [PERSON], яка змушена проживати разом зі своєю матір'ю в с. Марківці. Враховуючи те, що [PERSON] пропрацювала в Укртелекомі більше десяти років, то вона не може бути виселена з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник позовні вимоги первісного позову підтримали з мотивів наведених в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнали, просили в його задоволенні відмовити. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, просила в його задоволенні відмовити, оскільки вона є тимчасово відсутньою за місцем реєстрації з причин, які від неї не залежать. З 1997 року по 2004 рік вона фактично та постійно проживала в кімнаті гуртожитку. З 2004 року вона там не проживає бо здійснює догляд за батьком, а також тому що [PERSON] чинить на неї моральний тиск. Зустрічний позов підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що у кімнаті гуртожитку вона проживала з 2001 по 2004 роки, а на даний час вийшла заміж та проживає в чоловіка, однак зареєструватись там разом з сином не може через обставини, які від неї не залежать.До 2004 року вона проживала там з матір'ю [PERSON], її син та онук [PERSON] в гуртожитку не проживав. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у вирішенні данного спору поклався на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні суду пояснила, що раніше гуртожиток був відомчим, тільки в 2006 році гуртожиток був прийнятий в комунальну власність . У вирішенні данного спору поклалась на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживє в кімнаті [NUMBER] в [ADDRESS] з 2005 року, перебуває у дружніх стоунках з позивачкою [PERSON], [PERSON] вона ніколи не бачила та не знає. В кімнаті [NUMBER] постійно проживає [PERSON] її чоловік та дочка. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є головою будинкового комітету, добре знає [PERSON] та [PERSON] Також свідок вказала, що [PERSON] рініше жила на 5 поверсі гуртожитку, а в 2004 році [PERSON] прописали та поселили в кімнату [PERSON] під [NUMBER] на підставі оредеру. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, а також наслідки їх невиконання і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] працюють в ПАТ «Укртелеком», вказаний факт сторонами визнається, а тому доказуванню згідно ст. 61 ЦПК України не підлягає. Як вбачається ся із довідки КП «ЄРЦ» в кімнаті [NUMBER] гуртожитку [ADDRESS] зареєстровані (а.с.10): [PERSON] з 07.05.1997 року; [PERSON] (дочка) з 10.07.2001 року; [PERSON] (дочка), [INFO], яка є неповнолітньою; [PERSON] (онук), [INFO], який є малолітнім; [PERSON], з 24.02.2004 року; [PERSON], з 24.12.2008 року. Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу України (далі ЖК України), Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР та п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 року №208, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року N 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки. Згідно із ч.1 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, п. 10 Примірного положення про гуртожитки єдиною підставою для вселення на надану житлову площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного із профспілковим комітетом рішення про надання житлової площі в гуртожитку. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. В матеріалах справи містяться копії ордерів виданих [PERSON] та [PERSON] (а.с.110-111), а також судом оглянуто їх оригінали. Як вбачається з копію ордеру на житлову площу в гуртожитку, який виданий [PERSON] (а.с.110), він був виданий на основі рішення ради адміністрації профспілкового комітету ОПЕЗ «Івано-Франківськтелеком» № 7/23 від 31 березня 1997 року на вселенні в кімнату [NUMBER] в гуртожиток [ADDRESS] в м. Івано-Франківську. З ордеру на житлову площу в гуртожитку, який виданий [PERSON] не вбачається ні дати його видання, ні рішення адміністрації профспілкового комітету на основі якого видається ордер (а.с.111). Також є незрозумілим, як видано ордер на кімнату, яка вже зайнята іншою особою. Як зазначено представником третьої особи, та не заперечується сторонами, гуртожиток перебуває у комунальній власності м. Івано-Франківська. Як вбачається із листа директора КП «Дирекція замовника» (а.с.109), згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.07.2010 року за № 401, кімнаті [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] було присвоєно поштову адресу кімнати під [NUMBER]. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на даний час в кімнаті [NUMBER] гуртожитку [ADDRESS] проживає [PERSON] з сім'єю. [PERSON] з неповнолітньою дочкою [PERSON] проживає в с. Марківці, а дочка навчається в школі з 2006 року (а.с.16). Відповідачка [PERSON] проживає в с. Марківці разом зі своїм чоловіком, однак не зареєстрована за адресою проживання. [PERSON], онук [PERSON] та син [PERSON] станом на 13.02.2012 року не зареєстрований та не проживає в с. Марківці (а.с.14). Позивачка за первісним позовом [PERSON] вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є такими, що втратили право на житлову кімнату в гуртожитку, оскільки не проживають там понад строки встановлені ст. 71 ЖК України. Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст. ст. 71, 72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української РСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Факт відсутності відповідачів за первісним в кімнаті [NUMBER] гуртожитку [ADDRESS] понад встановлені строки позивач [PERSON] підтверджує актами та показами свідків. Але, судом встановлено та підтверджено довідкою Марковецької сільської ради від 28.11.2013 року, що відповідачка [PERSON] не проживає в кімнаті гуртожитку тимчасово, оскільки здійснює догляд за свої перестарілим батьком [INFO] (а.с.52). Крім того, свідок [PERSON] вказала, що проживає в гуртожитку з 2005 року, а тому вона не може знати чи проживала у спірній кімнаті [PERSON] до 2004 року, бобир до моменту вселення у спірну кімнату [PERSON] А свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] була вселена в кімнату [PERSON] на підставі ордеру, в якому, як встановлено судом, відсутня дата його видачі та номер рішення. Актами, які надала [PERSON] підтверджується факт, що [PERSON] не проживає в кімнаті, однак [PERSON] цього й не заперечує, оскільки проживає тимчасово в іншому місці. Відповідачка [PERSON] зі своїм малолітнім сином, не може проживати в кімнаті [NUMBER], оскільки там проживає [PERSON] зі своєю сім'єю, проживання стількох людей, тим більше дітей, на такій маленькій площі, в одній кімнаті є неможливим та недоцільним. Крім того, [PERSON] неодноразово зверталась до органів місцевої влади із проханням про вирішення житлової суперечки шляхом надання їй іншої кімнати в цьому гуртожитку, однак питання на даний час не вирішено (а.с.43, 44, 45,46). Отже, [PERSON] та [PERSON] не користуються кімнатою в гуртожитку, яка надана [PERSON] у відповідності до чинного законодавства, не зі своєї волі, а через те, що нею неможливо користуватись такій кількості людей, а також тому, що [PERSON] здійснює догляд за своїм батьком, який проживає в с. Марківці. [PERSON] хоче позбавити права на користування відповідачів кімнатою в гуртожитку, оскільки має намір приватизувати спірну кімнату, ордер на вселення в яку є сумнівним, оскільки в ньому не зазначено дати його видачі та рішення адміністрації профспілкового комітету. Згідно ст. 131 ЖК України та у відповідності до п. 41 Примірного положення про гуртожиток, з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм жилу площу в гуртожитку, не менш як десять років; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Згідно трудової книжки [PERSON] вона пропрацювала в Укртелекомі більше десяти років, а також є одинокою з неповнолітньою дитиною. Отже, з урахуванням наведеного, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Що стосується вимог зустрічного позову [PERSON], то суд вважає такі вимоги таким, що не підлягають до задоволення, оскільки як пояснила, [PERSON] вона добровільно тимчасово не проживає в кімнаті гуртожитку бо здійснює догляд за батьком. Також [PERSON] зазначила, що як таких перешкод їй не чинять у користуванні кімнатою, однак чиниться моральний тиск. Доказів того, що [PERSON] їй чиняться перешкоди у користуванні кімнатою суду не надано. Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що власнику гуртожитку слід якнайскоріше вирішити житлові суперечки сторін та перевірити законність та підстави видання ордеру [PERSON], для недопущення порушення житлових прав сторін в майбутньому. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. п. 2, 10, 41 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 року №208, ст. ст. 71, 72, 127, 128 ч.1, 129, 131 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 3, 4, 8 ч.8, 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed