Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» і [PERSON] в травні 2015 року звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошового боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.11.2008 року між [PERSON] спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство»\~\~ та [PERSON] було\~\~ укладено кредитний договір\~\~ № 0432-130-08 на отримання кредиту в розмірі 31700 грн (а.с. ). \~\~\~\~\~\~ У пункті 4.2 договору сторони погодили строки та розміри погашення кредиту, без урахування додаткових відсотків, визначених у п. 4.2.2 договору. Погашення кредиту здійснюється 10-го числа кожного місяця. Відповідно до договору від 13.01.2015 року про відступлення частини прав вимоги за кредитним договором № 0432-130-08 від 29.11.2008 року первісний кредитор КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» відступає (передає) новому кредиторові [PERSON], а новий кредитор набуває (приймає) частину прав вимоги, що належать первісному кредиторові за кредитним договором, що належать первісному кредитору за кредитним договором, зокрема відповідну частину прав вимоги щодо повернення сум кредиту, процентів, комісій та інших платежів, передбачених кредитним договором та інші. При цьому сторони зобовязуються розподіляти порівну всі кошти. В подальшому за договором від 25.09.2015 року про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0432-130-08 від 29.11.2008 року первісний кредитор КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» відступає (передає) новому кредиторові [PERSON], а новий кредитор набуває (приймає) всі права вимоги. В звязку з цим позовні вимоги КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» за заявою представника позивача залишено без розгляду. В ході судового розгляду позивач неодноразово змінював позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 218701 грн. 89 коп. заборгованості за період з 12.02.2012 року по 29.11.2013 року, яка складається із невиплаченої частини кредиту 21285,53 грн., суми нарахованих процентів за використання кредиту 44710,80 грн., додаткової суми процентів 139082,03 грн., штрафних санкцій в розмірі 3% річних від суми прострочених платежів 5939,40 грн. В ході судового розгляду позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив також поновити строк позовної давності з тих підстав, що в ході розгляду справи про банкрутство КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» накладався мораторій на вимоги кредиторів. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] в ході судового розгляду заперечили проти задоволення позову з тих підстав, що даний договір є нікчемним, оскільки відповідач не став членом кредитної спілки та повернув суму, яка перевищує отримані ним кошти. Крім того, позивачем неправомірно нараховано 3 проценти річних та додаткові відсотки. Просили також застосувати строк позовної давності. Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, та дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29.11.2008 року між [PERSON] спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство»\~\~ та [PERSON] було\~\~ укладено кредитний договір\~\~ № 0432-130-08 на отримання кредиту в розмірі 31700 грн (а.с. 14-16). Грошові кошти отримані відповідачем у день підписання договору 29.11.2008 року, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 17). \~\~\~\~\~\~ У пункті 4.2. договору сторони погодили строки та розміри погашення кредиту, без урахування додаткових відсотків, визначених у п. 4.2.2 договору. Погашення кредиту здійснюється 10-го числа кожного місяця. Відповідно до договору від 13.01.2015 року про відступлення частини прав вимоги за кредитним договором № 0432-130-08 від 29.11.2008 року первісний кредитор КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» відступає (передає) новому кредиторові [PERSON], а новий кредитор набуває (приймає) частину прав вимоги, що належать первісному кредиторові за кредитним договором, що належать первісному кредитору за кредитним договором, зокрема відповідну частину прав вимоги щодо повернення сум кредиту, процентів, комісій та інших платежів, передбачених кредитним договором та інші. При цьому сторони зобовязуються розподіляти порівну всі кошти. В подальшому за договором від 25.09.2015 року про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0432-130-08 від 29.11.2008 року первісний кредитор КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» відступає (передає) новому кредиторові [PERSON], а новий кредитор набуває (приймає) всі права вимоги. За умовами п. 8.1 договору при укладенні даного договору позичальник стверджує, що його волевиявлення є вільним, відповідає його внутрішній волі, він не перебуває під впливом тяжкої для нього обставини, що змушує його укласти цей договір, він чітко усвідомлює всі умови цього договору та не перебуває під впливом помилки чи обману. Позичальник з підписанням цього договору підтверджує, що до укладання договору позичальник був ознайомлений кредитодавцем в письмовій формі з усіма умовами кредитування, що пропонується кредитодавцем в обємі, передбаченому п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON] договір укладений в простій письмовій формі, підписаний сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобовязується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Як убачається з матеріалів справи, між кредитною спілкою та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, на підставі якого останньою отримано кредит у сумі 31700 грн. під 60% річних строком на пять років для споживчих потреб. Позичальник сплачував кошти в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, однак розмір такого погашення був менше ніж щомісячний платіж погоджений сторонами у п. 4.2 договору. Починаючи з 30 квітня 2010 року, позичальник припинив сплачувати кошти на погашення кредитної заборгованості. Відповідно до правил ч. 4 ст. 267 ЦК України, право вимоги щодо стягнення заборгованості за порушеним грошовим зобовязанням, обмежене строком позовної давності, про застосування якої у судовому засіданні заявлено стороною цього зобовязання. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору ( графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли сталося це порушення, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Позовна давність у таких випадках, відповідно до правил ст. 261 ЦК, обчислюється окремо по кожному простроченому платежу, а початок її перебігу співпадає з моментом виникнення права на позов. \~ У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання, вправі заявити у суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає оплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів. Суд не вбачає підстав для поновлення строку позовної давності, а тому позов підлягає задоволенню в межах вимог, починаючи з 13.05.2012 року. При цьому слід критично оцінювати наданий позивачем розрахунок, починаючи з 28.02.2012 року з наступних підстав. Позивач [PERSON] 13.05.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача в межах цивільної справи № 127/10662/15-ц. Позивач дійсно звертався 12.02.2015 року з позовом до відповідача, однак ухвалою суду від 02.09.2015 року його позов залишено без розгляду (справа № 127/4336/15-ц). За таких обставин сума заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача за відповідний період становить 19301,52 грн. Загальна сума процентів за користування кредитом складається з основної суми процентів у розмірі 60% річних на залишок суми кредиту впродовж фактичного строку користування кредитом та додаткової суми процентів, розрахованої за формулою: ДС = (Сума основних процентів х К) + (Сума кредиту, яка повертається х К). При цьому, ДС додаткова сума процентів; К коефіцієнт нарахування додаткових процентів. Враховується лише при умові, що К > 0. К = (КД 2 / КД1) -1, де КД1 = курс долару США, встановлений НБУ на день видачі кредиту; КД2 = курс долару США, встановлений НБУ на день нарахування процентів або повернення кредиту. Відповідно до п. 4.8. договору в кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за цим договором (по відношенню до термінів оплати платежів згідно з п. 4.2 договору або їх сплати не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки за оплачуваний період, по якому допущене прострочення, збільшується в два рази, з відповідним перерахуванням платежу за оплачуваний період. Сума процентів, яка підлягає стягненню в межах позовних вимог за період становить 10211,26 грн. При цьому суд вважає, що позивачем неправильно обрано спосіб обрахунку відсотків, оскільки вони підлягають стягненню згідно п. 4.2 договору за період з 13.05.2015 року по 29.11.2013 року. Крім того, на підставі п. 4.2.1 кредитного договору позичальник повинен сплатити додаткову суму процентів, яка розраховується на підставі коефіцієнту, що залежить від курсу долара США, встановленого НБУ, на дати отримання та повернення позикових коштів. Позивачем розрахунки суми додаткових процентів проведені станом на 10.03.2015 року. Разом з тим, суд не в повній мірі погоджується з розрахунками, виконаними позивачем. Так, коефіцієнт нарахування додаткових процентів за формулою, встановленою у п. 4.2.1 договору, становить 2,224. За таких обставин слід стягнути 65635,26 грн., що обрахована наступним чином - (19301,52 грн. *2,224) + (10211,26 грн. *2,224). Крім того, в порядку, передбаченому п. 4.8 кредитного договору, позивачем нараховані штрафні санкції у розмірі подвійної процентної ставки за період прострочення сплати кредитної заборгованості. Аналізуючи зміст п. 4.8. кредитного договору, суд доходить висновку, що подвійний розмір процентів, які має сплатити позичальник за період прострочки, є неустойкою у розумінні ст. 549 ЦК України, оскільки такі стягуються лише при порушенні позичальником строку виконання зобовязання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача суму процентів згідно п. 4.8 договору в розмірі 44710,8 грн. При цьому суд прийшов до висновку, що заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитними коштами з урахуванням застосування строку позовної давності становить 10211,26 грн., тоді як позивач обраховував з розрахунку 21282,53 грн. Такий розмір штрафних санкцій на переконання суду значно перевищує розмір збитків позивача з наступних підстав. [PERSON] спілка за умовами договору надала в кредит кошти у сумі 31700 грн., процентна ставка становить 60% річних, також за умовами договору сплачуються додаткові проценти, розраховані на підставі коефіцієнту, залежного від розміру курсу гривні до долара США. За таких обставин, позивач отримавши в\~кредит 31700 грн., частково виконував зобовязання, за пять років користування кредитними коштами сплачує на користь кредитної спілки проценти за користування кредитними коштами, а також додаткову суму процентів, в якій враховані валютні ризики позивача. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з позичальника штрафних санкцій у сумі 44710,8 грн. суперечать принципам розумності та справедливості та є намаганням позивача отримати надприбутки від своєї діяльності. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність зменшити розмір штрафних санкцій до 10211,26 грн., що складає основну суму процентів боргу позивача. За правилами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідачів три проценти річних за невиконання грошового зобовязання у розмірі 5939,40 грн. У відповідності до положень листа Верховного Суду України від 01 липня 2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. Приймаючи до уваги те, що у пункті 4.8 кредитного договору сторони передбачили збільшення розміру процентів за користування кредитом у разі порушення строків його сплати, три проценти річних, нараховані позивачем на підставі ст. 625 ЦК України, стягненню не підлягають. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При вирішенні питання щодо розміру задоволених вимог суд виходить з тих міркувань, що позивач просив стягнути суму заборгованості за період з 12.02.2012 року до 29.11.2013 року, однак судом даний розрахунок було оцінено критично та здійснено власний в межах позовних вимог, а позивач не позбавлений права звернення до суду щодо стягнення коштів в подальшому за інші періоди. При цьому відповідачем власні розрахунки надані не були, а сторонами не ставилось питання щодо проведення експертизи тощо. Суд відхиляє заперечення відповідача, щодо того, що він не є членом кредитної спілки з тих підстав, що позивачем надано заяву [PERSON] про його вступ до членів спілки. В ході судового розгляду [PERSON] було надано для огляду оригінали договору та інших доказів, де відповідач вказав, що підписи виконані ним особисто. Також на виконання умов договору ним сплачувались кошти, що підтверджено наданими квитанціями. В звязку із задоволенням позову з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 1053,59 грн. Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Відповідно до ч.1 ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» визначено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена\~наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59, передбачає,\~\~що витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. За таких обставин слід стягнути належним чином підтверджені витрати на проїзд залізничним транспортом, повязані з подачею позову до суду та забезпечення явки позивача в судові засідання в розмірі 1185,10 грн. Не підлягають задоволенню також вимога щодо стягнення витрат, повязаних з придбанням канцелярських товарів та ксерокопіюванням матеріалів, оскільки вказані витрати не є судовими витратами та не є шкодою в розумінні положень\~ЦК України, а є витратами, повязаними з забезпеченням надання стороною своїх доказів.

Outcome: partial