Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивачі Автогаражний колектив «Енергія», [PERSON] звернулися до суду з позовом до Полтавської міської ради в особі управління земельних ресурсів та земельного кадастру, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ Науково-виробничий інститут «Земресурс», про визнання неправомірною бездіяльності Управління земельних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, що полягає у неналежному розгляді заяв щодо надання висновку про обмеження прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути на земельну ділянку, площею 235 кв.м.; зобов`язання Управління земельних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради розглянути в межах компетенції заяву та надати ТОВ НВІ «Земресурс» висновок про обмеження прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути на земельну ділянку, площею 235 кв.м.; стягнення із Управління земельних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради 50 000 грн. моральної шкоди на користь [PERSON] понесеної у зв`язку із порушенням його громадянських прав та свобод. В обґрунтування позову зазначено, що наприкінці 2012 року вісім членів авто гаражного колективу «Енергія» здали в експлуатацію закінчені будівництвом індивідуальні гаражі, побудовані ними. Дані гаражі побудовані за рішенням Октябрського райвиконкому м.Полтави, належно розроблені проекти гаражів були затверджені в Управлінні з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, місце їхнього розташування на території за адресою: [ADDRESS] було погоджене тим же Управлінням з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради, будівництво здійснювалося спеціалізованою будівельною організацією, про початок та закінчення будівництва були здані декларації та інспекції ДАБК, ці декларації зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, а самі об`єкти прийняті в експлуатацію. Полтавська міська та її управління неодноразово відмовлялися вирішувати питання про виділення земельної ділянки як до, так і після будівництва. Рішенням сесії Полтавської міської ради 23 квітня 2015 року було відмовлено АК «Енергія» та членам колективу у виділенні земельної ділянки. Однак рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 серпня 2015 року вказане рішення Полтавської міської ради скасоване, зобов`язано Полтавську міську раду прийняти рішення про надання АК «Енергія» дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку під розміщення 8 гаражів за адресою: [ADDRESS] . Не зважаючи на судові рішення, прийняті на користь АК «Енергія» та забудовників, Полтавська міська рада чинить перешкоди у виділенні земельної ділянки. На звернення позивача, в порушення вимог ст. 123 ЗК України, впродовж місячного строку з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або відмову у його наданні, тому АК «Енергія» 13 жовтня 2015 року уклав договір із ТОВ НВІ «Земресурс» на виготовлення проекту землеустрою. В межах виконання вказаного договору, ТОВ НВІ «Земресурс» звернувся до Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру щодо надання висновків про наявність планувальних обмежень та сервітутів на земельну ділянку, площею 235 кв.м., на яку відбувається розробка проекту землеустрою. Однак, відповідач листом від 02.12.2015 року з посиланням на скасоване рішення сесії Полтавської міської ради від 23 квітня 2015 року та від 30.06.2016 року відмовив у наданні таких висновків. Вважає, такі дії протиправними та такими, що спричинили йому моральної шкоди, тому звернувся до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15 липня 2016 року відкрито провадження по справі (том 1 а.с.31). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 листопада 2018 року справу прийнято до провадженні іншим складом суду та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.177 том 1). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2019 року провадження по справі закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України (а.с.306-308 том 1). Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 15 травня 2019 року в частині закриття провадження за позовними вимогами [PERSON] скасовано, цивільну справі за позовом [PERSON] до Полтавської міської ради в особі управління земельних ресурсів та земельного кадастру, третя особа - ТОВ Науково-виробничий інститут «Земресурс», про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, направлено для продовження розгляду до Октябрського районного суду м.Полтави ( том 2 а.с. 46-50). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 листопада 2019 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (том 2 а.с.54-55). Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Автогаражний колектив «Енергія» (том 2 а.с.66-67). Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року замінено відповідача Полтавську міську раду в особі управління земельних ресурсів та земельного кадастру на належного відповідача Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру (том 2 а.с.98-99). Від відповідача Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що позов Автогаражного колективу «Енергія» підвідомчий господарському суду. Про стягнення моральної шкоди [PERSON] заявив лише в резолютивній частині позовної заяви, в той час як в мотивувальній частині позовної заяви вказав про спричинення йому моральної шкоди бездіяльністю управління Полтавської міської ради з питань містобудування та архітектури. Вказане свідчить про правову невизначеність у суб`єкті оскарження та вказує на відсутність спричинення позивачу будь-якої шкоди. Позивачем не надано жодних доказів порушення його прав відповідачем Полтавським міським управлінням земельних ресурсів та земельного кадастру. Крім того, з цим же питанням Гуйван та АК «Енергія» вже зверталися з позовом до суду до Управління з питань містобудування та архітектури у липні 2016 року, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.11.2016 року № 554/5556/16-ц у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відмовлено за недоведеністю, в іншій частині справу закрито, так як спір підлягав розгляду в порядку господарського судочинства (а.с.118-120 том 2). Ухвалою суду від 01 липня 2020 року підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що має право на захист своїх порушених прав, оскільки на момент звернення до суду був членом АК «Енергія». При цьому посилається на рішення ЄСПЛ, згідно яких особа, особисті права якої порушуються безпосередньо внаслідок недотримання прав організацій, членом яких вона є, має право на судовий захист. Також вказав, що ЄСПЛ зазначає, що іншим критерієм, який може бути взятий Судом, це є визнання заявленого права національними судами за схожих обставин або факт розгляду останніми скарги заявника. Його право на оскарження бездіяльності Полтавської міської ради щодо ненадання АК «Енергія» дозволу на розроблення технічної документації на земельну ділянку, на якій розташовані індивідуальні гаражі, було розглянуте та захищене судами України всіх чотирьох інстанцій та за позовом індивідуального забудовника було зобов`язано Полтавську міську раду прийняти рішення про надання АК «Енергія» дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку, площею 235 кв.м. Представник відповідача Клименко Г.Й. у судовому засіданні поти задоволення позову заперечувала з підставі, наведених у відзиві. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий інститут «Земресурс» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (том 2 а.с.175). Третя особа Автогаражний колектив «Енергія» належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням, про причини неявки представника не повідомив (а.с.176-177). Заслухавши сторони, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Договору оренди землі від 16 лютого 2012 року автогаражний колектив «Енергія» орендує земельну ділянку площею 3770 кв. м для експлуатації та обслуговування гаражів, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Даний договір є строковий та укладено на термін з 8 грудня 2011 року по 8 грудня 2016 року. У зв`язку з закінченням будівництва та введенням в експлуатацію восьми гаражів площа земельної ділянки автогаражного колективу збільшилася на 235 кв.м., що і стало підставою неодноразових звернень позивачів до Полтавської міської ради для надання дозволу на розробку технічної документації на вищезазначену земельну ділянку. Автогаражний колектив «Енергія» листом від 15 лютого 2015 року звернувся до Полтавської міської ради з проханням про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 235 кв.м. Рішенням Полтавської міської ради від 23 квітня 2015 року автогаражному колективу «Енергія» відмовлено у виділенні додаткової земельної ділянки для 8 гаражів по [ADDRESS] . Вказані обставини встановлені постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 27 серпня 2015 року (справа № 554/8350/14-а), яка набрала законної сили 09 грудня 2015 року, а тому не потребують доказування. Вказаною постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 27 серпня 2015 року (справа № 554/8350/14-а) скасовано рішення Полтавської міської ради сорок дев`ятої сесії шостого скликання від 23 квітня 2015 року «Про розгляд звернення авто гаражного колективу «Енергія», зобов`язано Полтавську міську раду прийняти рішення про надання Автогаражному колективу «Енергія» дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку під розміщення 8 (восьми) індивідуальних гаражів загальною площею 235 кв.м за адресою [ADDRESS] (а.с.9-11 том 1). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 27 серпня 2015 року залишено без змін (том 1 а.с.12-16). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 квітня 2016 року вказані судові рішення залишено без змін (том 1 а.с.24-28). 13.10.2015 року між Автогаражним кооперативом «Енергія» в особі голови правління Галая О.В. (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково виробничий інститут «Земресурс» (виконавець) укладено договір про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідно до якого виконавець зобов`язався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи (а.с. 7-8). 24.11.2015 року за вих. № 984 ТОВ НВІ «Земресурс» звернувся до начальника Полтавського міського управління земельних ресурсів і земельного кадастру Трегубова Ю.О. з проханням виготовити висновок щодо надання земельної ділянки АК «Енергія» за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0235 га (для колективного гаражного будівництва) (а.с. 19). 02.12.2015 року за № 01040107/2338 Полтавське міське управління земельних ресурсів і земельного кадастру повідомило, що Полтавською міською радою рішенням сорок дев`ятої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 23 квітня 2015 року відмовлено авто гаражному колективу «Енергія» у виділенні додаткової земельної ділянки за вказаною адресою для розміщення 8-ми гаражів. Питання про надання висновку щодо зазначеної земельної ділянки буде розглянуте управлінням у разі прийняття рішення сесією міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки авто гаражному колективу «Енергія», для розміщення 8-ми гаражів, відповідно до вимог статей 123, 134, 186-1 ЗК України (а.с. 20 том 1 ). Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб. За нормами ст.124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоноположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 14 ст.123 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Як вбачається із матеріалів справи Галай Р.О. є головою Автогаражного колективу «Енергія», а [PERSON] членом цього колективу, який відповідно до Статуту є юридичною особою, некомерційною та неприбутковою організацією і відповідно до завдань та характеру діяльності відноситься до обслуговуючих кооперативів, а за напрямками діяльності є гаражним колективом. Колектив створений на добровільних засадах внаслідок об`єднання побутових інтересів фізичних осіб на основі членства власників легкових автомобілів для спільної діяльності по будівництву, утриманню та експлуатації індивідуальних гаражів з метою поліпшення свого економічного стану. Метою діяльності Колективу є спільне на засадах самоврядування, використання земельної ділянки для розміщення та обслуговування індивідуальних гаражів, збудованих кожним членом Колективу за власні кошти. Може бути позивачем та відповідачем у судах. Таким чином, суд приходить до висновку, що як сам Автогаражний колектив «Енергія», так і його члени мають право захищати свої права та інтереси шляхом звернення до суду. Так, 27.08.2015 року постановою Октябрського районного суду м.Полтави позовні вимоги автогаражного колективу «Енергія», [PERSON] до Полтавської міської ради про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії було задоволено. При розгляді даної справи суд прийняв до уваги, що 11.02.2015 року Автогаражний колектив «Енергія» в особі голови правління Гарай Р.О. та член колективу [PERSON] зверталися до Полтавської міської ради із заявою про виділення додаткової земельної ділянки для 8- ми гаражів за адресою: [ADDRESS] , а отже оскаржуване рішення впливало на права та інтереси позивача [PERSON] як члена цього колективу. Згідно ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно із п.1 ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, віднесено до виключних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Частиною 2 ст. 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або у користування земельні ділянки. Частиною 3 ст.123 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначенихстаттею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Із матеріалів справи вбачається, що 13.10.2015 року між Автогаражним кооперативом «Енергія» в особі голови правління Галай Р.О. (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково виробничий інститут «Земресурс» (виконавець) укладено договір про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідно до якого виконавець зобов`язався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи. Встановлено, що Автогаражний колектив «Енергія», так і його члени, зокрема, і позивач [PERSON] є особами зацікавленими в одержанні у користування земельної ділянки із земель комунальної власності. АК «Енергія» скористався своїм право замовити розроблення документації із землеустрою, а враховуючи, що [PERSON] є членом АК «Енергія» та звертався до Полтавської міської ради із заявою про виділення земельної ділянки, то відмова Полтавського міського управління земельних ресурсів і земельного кадастру у наданні висновку щодо обмежень прав на земельну ділянку і наявних сервітутів на земельну ділянку площею 235 кв.м. напряму впливає на його права як члена кооперативу. Право [PERSON] захистити свої права та інтереси в даному випадку, не зважаючи на те, що він не є стороною договору, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того, права [PERSON] були захищені під час розгляду справи Октябрськийм районним судом м.Полтави до Полтавської міської ради про скасування рішення сорок дев`ятої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 23.04.2015 року, яким було відмовлено у виділенні додаткової земельної ділянки для 8-ми гаражів за адресою: [ADDRESS], оскільки він є членом кооперативу та звертався із заявою про виділення йому земельної ділянки. Відтак, позивач зацікавлений у наданні дозволу на розробку земельної документації ( висновок щодо наявності у членів кооперативу права захищати свої права та інтереси викладений, зокрема, і в ухвалі ВАС від 05.04.2016 року № к/800/54442/15). З огляду на викладене, доводи відповідача про не надання жодних доказів порушення прав [PERSON] Полтавським міським управлінням земельних ресурсів та земельного кадастру судом спростовуються. Відповідно до ч.1, п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Враховуючи, що Полтавське міське управління в порушення вимог ч.3 ст. 123 ЗК України безпідставно відмовило АК «Енергія» у наданні висновку про обмеження прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути на земельну ділянку, площею 235 кв.м., посилаючись на наявність рішення сорок дев`ятої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 23.04.2015 року, яким було відмовлено у виділенні додаткової земельної ділянки для 8-ми гаражів за адресою: [ADDRESS] , яке на час звернення було скасовано Октябрським районним судом м.Полтави, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, а саме визнанні неправомірною бездіяльності Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру, що полягає у неналежному розгляді заяви ТОВ НВІ «Земресурс» щодо надання висновку про обмеження прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути та зобов`язанні відповідача розглянути в межах компетенції заяву ТОВ НВІ «Земресурс» та надати висновок про обмеження прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути на земельну ділянку, площею 235 кв.м. Разом з тим, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд вважає недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на таке Частинами 1-3 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 цієї ж статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. В пункті 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, під час вирішення даного спору про відшкодування моральної шкоди за ст.1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Судом не встановлено факту спричининення моральної шкоди [PERSON] неправомірною бездіяльністю відповідача, що полягала у неналежному розгляді заяви АК «Енергія» щодо надання висновку стосовно земельної ділянки, оскільки позивач не надав суду доказів того, що саме бездіяльність відповідача призвела до його істотних фізичних та психологічних страждань, оскільки не дає його змоги користуватися власним автомобілем, не доведено погіршення стану його здоров`я. Спричинення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки судом не встановлено факту спричинення шкоди відповідачем, а отже і причинно-наслідкового зв`язку між фактом спричинення шкоди та протиправними діями, на які посилається позивач, а відтак порушення його права відповідем не доведено. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Посилання позивача на порушення вимог ст. 1166 ЦК України суд виключає, оскільки вказаною нормою врегульовано питання відшкодування майнової шкоди, яка позивачем не заявлена. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», стягує із відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 102 грн. 40 коп. ( 2 задоволені вимоги немайнового характеру х 551 грн. 20 коп.- ставка судового збору на день звернення до суду з позовом), судовий збір у сумі 551 грн. за вимгу про відшкодування моральної шкоди віднести а рахунок держави.

Outcome: partial