Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачі, звернувшись до Шосткинського міськрайонного суду з позовом, згодом уточненим, свої вимоги мотивували тим, що 18 вересня 2015 року близько 18-30 години по вул. Горького в м. Шостка з вини [PERSON], який перебував в стані алкогольного спяніння, сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої відповідач відволікся від керування автомобілем ВАЗ 21099, д.н. 568 73 СА, виїхав на полосу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150, д. н. В 978 МР 150, що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль, тому на відновлювальний ремонт необхідно витратити 43 598 грн 89 к., які [PERSON] просить стягнути на її користь солідарно з відповідачів. Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на його користь 10 000 грн моральної шкоди, завданої йому незаконними діями відповідача. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав в звязку з пошкодженням автомобіля і не можливістю його використання для задоволення своїх потреб. Ці обставини вплинули на його самопочуття та самопочуття його дружини, яка на час ДТП була вагітною. Він був змушений нести додаткові витрати на таксі, також він нервував через відсутність коштів на ремонт автомобіля, а [PERSON] не вживав жодних заходів, щоб відшкодувати завдані збитки. Також [PERSON] просить стягнути на його користь витрати по справі, а саме: сплачений ним судовий збір у сумі 974,4 грн, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку у сумі 900 грн та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Також повідомив, що жодних вимог страхової компанії-відповідача про надання пошкодженого автомобілю для огляду не надходило. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно 18.09.2015 року по вул. Горького в м. Шостка сталося ДПТ, в якому постановою суду визнано винуватим саме його. Вказану постанову він не оскаржував, бо йому ніхто цього не порадив, хоча вважає, що у тому, що трапилось ДТП є вина і позивача [PERSON] Про подію ДТП він невідкладно повідомив страховика [PERSON] «Страхова компанія «Провідна», в тому числі і письмово, тому відшкодування має платити саме страхова компанія, а не він. Представник відповідача [PERSON] «СК «Провідна» в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачі не надали пошкоджений автомобіль представнику компанії для огляду, чим створили страховикові перешкоди у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, крім того, згідно висновку до вартості відновлювального ремонту включено податок на додану вартість, однак позивачем не підтверджено його сплату. Також просив здійснювати розгляд справи без їх участі. (а.с. 124-126) Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані докази, прийшов до наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2015 року у справі № 589/5055/15, яка набрала законної сили 10.11.2015 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та встановлено його вину у ДТП, що трапилось 18.09.2015 року о 18-30 год в м. Шостка по вул. Горького, а саме, що [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д.н. 568 73 СА, відволікся від керування, виїхав на полосу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] 150, що рухався в зустрічному напрямку, що спричинило пошкодження автомобілів. (а.с. 7) Власником автомобіля ВАЗ 21150, державний номер [NUMBER] 150, є [PERSON]. (а.с. 18-19) Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 10.04.2015 року [PERSON] має право керувати та розпоряджатися належним [PERSON] автомобілем, бути її представником в суді, отримувати відшкодування завданої шкоди, тощо. (а.с. 20) Полісом обовязкового страхування № АЕ/2576110 та поясненнями відповідача підтверджується, що [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність з заподіяння шкоди третім особам під час ДТП. Страховиком є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна». Строк дії полісу з 11.04.2015 по 10.04.2016 року включно; страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, - 50 000 грн, розмір франшизи 500 грн, забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 21099, д. н. 568 73 СА. (а.с. 40) Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 6 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IVвід 01.07.2004 страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 20.01.2016 року у справі 6-2808цс15. Згідно дефектної відомості по результатах огляду транспортного засобу від 11.011.2015 року при технічному огляді автомобіля ВАЗ 21150 д.н. ВМ 978 МР 150 встановлено, що при ДТП деформовано та підлягає заміні: вітрове скло, капот, передній бампер в зборі, бризговик лівого переднього крила з лонжероном, ліве переднє крило, ліва та права блок-фари, лівий показник поворотів, радіатор водяний, рамка радіатора, акумулятор 6СТ60, кришка речового ящика, накладка під ліву блок-фару, накладка перемикачів руля, повітряний фільтр в зборі, розширювальний бачок головного гальмівного циліндра, шарнір приводу лівого переднього колеса зовнішній, шарнір приводу лівого переднього колеса внутрішній, картер КПП, опора підвіски двигуна передня, стартер, електровентилятор, гідро коректор світла фар, патрубок радіатора нижній, розтяжка важеля ліва, шланг радіатора відвідний, підкрильник передній лівий, обліцовка радіатора. Деформовано та підлягає ремонту: крило переднє праве, лонжерон передній правий, панель даху, двері передні ліві, панель рами вітрового вікна, щиток передка, сидіння переднє праве, подушка сидіння задня, передній державний номерний знак, паливний бак, бризговик правого переднього крила, лівий передній пучок електропроводки, мається перегин кузова. (а.с. 87) Вказані пошкодження зафіксовані також та фототаблицях до дефектної відомості. (а.с. 88-95) Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, № 347 від 14.11.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21150, реєстр. № [NUMBER] 150 на дату оцінки становитиме 43 598 грн 89 к., вартість матеріального збитку - 30 133 грн 96 к. (а.с. 79-86) Вказану дефектну відомість та висновок складено експертом [PERSON] (а.с. 98-99) Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання представника страхової компанії на те, що позивачами не надано транспортний засіб для огляду судом не враховуються, оскільки суду не надано доказів, що позивачам надсилалась така вимога чи повідомлення про забезпечення надання можливості представнику компанії оглянути пошкоджений автомобіль, однак вони проігнорували вимогу страхової компанії. Крім того, у разі незгоди страхової компанії з дефектною відомістю та висновком експерта, відповідач [PERSON] «СК «Провідна» не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи. Також не спростовано пояснення [PERSON] про те, що він повідомив страховика про ДТП. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 29 Закону 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Позивач обрав способом захисту своїх порушених прав стягнення вартості відновлювального ремонту. Відповідно до статті 12 Закону 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи; франшиза не застосовується лише при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоровю потерпілих. Відповідно до ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Суду не надано доказів проведення ремонту автомобіля та його оплати позивачами. Позивач [PERSON] просить стягнути завдану матеріальну шкоду солідарно з відповідачів, однак відповідно до ст.ст. 543, 1190 ЦК України, солідарну відповідальність перед потерпілими несуть особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру. Крім того, положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також виключають можливість солідарної відповідальності сторін. Вказане унеможливлює солідарне стягнення з відповідачів шкоди, завданої ДТП. Однак, зважаючи на абсолютне право потерпілого вимагати відшкодування заподіяної шкоди як від винуватої особи, так і від страхової компанії, враховуючи, що відповідачем по справі є як страхова компанія, так і винна в ДТП особа, власник транспортного засобу, що спричинив пошкодження, [PERSON], враховуючи, що відповідальність останнього застрахована, суд вважає можливим стягнути зі страхової компанії матеріальну шкоду в межах страхової суми, а з [PERSON] франшизу. Зважаючи на вказане, сума, яка належить до стягнення зі страхової компанії на користь [PERSON], підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість (20 %) та франшизу (500 грн) і становить 35 832 грн 41 к., а з [PERSON] підлягає стягненню франшиза в сумі 500 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач [PERSON], в обґрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди на його користь у сумі 10 000 грн посилається на душевні переживання та хвилювання внаслідок самого ДТП та з приводу пошкодження належного йому автомобіля, та погіршення життя в звязку з неможливістю використання автомобіля. Пошкодження майна, що перебуває у власності особи або в її законному володінні та користуванні, у будь-якому випадку викликає хвилювання та страждання у власника або користувача цього майна, оскільки особі необхідно докладати зусиль для відновлення пошкодженого майна, нести непередбачувані витрати, вживати заходів для організації свого життя. Тому заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди внаслідок ДТП є очевидним. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає належним до стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 2 000 грн. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 Кодексу до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 Кодексу витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. З матеріалів справи вбачається, що витрати позивачів на оплату судового збору склали 974,4 грн. (а.с. 1,2) експертного дослідження - 900 грн (а.с. 16). Згідно квитанції від 16.12.2015 року [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 2 000 грн згідно договору № 335 від 16.11.2015 року. (а.с. 17) Разом з тим, вказаного договору суду не надано, як і акту виконаних робіт, калькуляції вартості з зазначенням часу витраченого на складання позовної заяви та зібрання доказів. Тому суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість вказаної суми, а отже витрати в сумі 2 000 грн відшкодуванню не підлягають. Зважаючи на вказане, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] «СК «Провідна» підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог - 1 140 грн судових витрат, з [PERSON] 15 грн 95 к.; на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог з [PERSON] 97 грн 44 к.

Outcome: partial