Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 05.12.2003 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці. Від даного шлюбу у сторін народились діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними постійно виникали конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. Зазначає, що відсутність між сторонами взаєморозуміння та спільної думки спонукали до повного розриву відносин між ними. Подружні відносини припинені фактично з лютого 2018 року. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і такі, що суперечать її інтересам. На даний час між сторонами втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та поваги, спільна сімя існує формально. Окрім того, позивачка вказує на те, що між ними не досягнуто добровільної згоди щодо утримання дітей, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Стверджує, що відповідач є працездатним, працюючим та отримує регулярний дохід, а саме: заробітну плату від ТОВ «СЕ Борднетце -Україна». Інших утриманців та матеріальних зобовязань відповідач не має. На підставі викладеного позивачка просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно до повноліття доньки [PERSON], а потім 1/4 частину заробітної плати до повноліття доньки [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, однак спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та винесення рішення по суті позову, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що 05 грудня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис №2293, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-МИ №071631 (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін народились двоє дітей донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-МИ №146469 та серії 1-МИ №020397 (а.с.7-8). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Від даного шлюбу у сторін народились діти: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що через різні погляди на життя сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони з травня 2018 року припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та заявами сторін. \~ \~ \~ \~ \~ Беручи\~до уваги\~вищевикладене,\~суд вважає,\~що подальше\~спільне проживання\~ подружжя\~і збереження\~шлюбу суперечило\~б інтересам\~подружжя та неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. Стосовно позовних вимог з приводу стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], як батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON],\~зобовязаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує також і ту обставину, що у відповідача на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сімї немає. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, враховуючи той факт, що відповідач на даний час офіційно працює в ТОВ «СЕ Борднетце Україна», отримує щомісяця заробітну плату, тому суд вважає, що слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідача. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача після повноліття доньки [PERSON], аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітної плати необхідно відмовити, оскільки відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а в даний час не встановлено, чи будуть в подальшому порушуватись права позивачки, тому вони на даний час не підлягають захисту. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Суд вважає, що позивачка матиме можливість звертатися з позовом до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача в подальшому, після повноліття доньки [PERSON], аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки [PERSON] - є передчасними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, а також стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 грудня 2018 року до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial