Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка 10 січня 2014 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , [INFO] року. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та позивачка в обгрунування своїх вимог зазначила ,що 14 травня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу [INFO] року народився їх син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось і шлюб між ними 25 квітня 2007 року було розірвано. З цього часу батько дитини взагалі не спілкується з дитиною , не цікавиться її життям та станом здоров'я ,не надає будь - яких грошових коштів на утримання сина ,за весь цей час жодного разу до сина не приїздив та навіть його не бачив, не цікавиться його проблемами життям ,успіхами та станом здоров'я, враховуючи ,що за цей час сину зробили три операції .23 листопада 2013 року вона у друге вийшла заміж , з майбутнім чоловіком вони разом більше двох років. Її син знає його як батько, біологічного батька взагалі не бачив. Вона має можливість виїжджати за кордон для лікування сина та відпочинку, [PERSON] чинить перепони і не дає дозвіл на виїзд дитини. На підставі вищевикладених обставин , та за байдужного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач в судовому зсіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина , в обгрунування своїх заперечень зазначив, що дійсно був одружений з позивачкою по справі , але їх шлюб видався невдалим , після розірвання шлюбу він намагався утримувати нормальні стосунки з позивачкою але цього не сталось. Через різні життєві ситуації він не мав змоги спілкуватися з сином .Про операції сина він дізнався лише на засіданні суду , якщо б позивачка звернулась ,зробив все можливе щоб допомогти. Відмітив ,що дійсно позивачкою було подано заяву про стягнення з нього аліментів. На теперішній час існує заборгованість але він не ухиляється від її сплати, враховуючи своє соціальне та матеріальне становище ,намагається її сплатити. Стосовно виїзду за сина кордон, зазначив ,що позивачка до нього не звернулась жодного разу. Прохав врахувати , що він бажає та має намір спілкуватися з дитиною ,приймати участь у його розвитку та вихованні, тому прохав суд не позбавляти його батьківських прав відносно сина. Третя особа : представник Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутності свого представника , а також висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд вислухавши позивачку та її представника , відповідача , прокурора, вивчивши матеріали справи дійшов наступного Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Сторонами не оспорюється той факт ,що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі .Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] року , батьком ,якого в свідоцтві про народження зазначено відповідача. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав. Мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитино; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Як доказ своїх вимог позивачка надала до суду повідомлення учбових закладів, згідно з якими ,вихованням сина [PERSON] ,займається лише вона та її родина , відомостей про участь батька у вихованні сина відсутні. Також одним з доказів того ,що відповідач нехтує своїми обов'язками є довідка про заборгованість за не сплату аліментів на утримання сина. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], та [PERSON] засвідчили факт того ,що знайомі з родиною позивачки тривалий час але жодного разу не бачили відповідача разом з сином та не мають відомостей про його спілкування з останнім . За роз'ясненнями п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми сторонами обов'зками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Суд, у відповідності до ч.6 ст. 19 Сімейного кодексу України не погоджується з висновком № 107 від 26 лютого 2014 року року про доцільність позбавлення [PERSON]батьківських прав відносно сина оскільки він є недостатньо обґрунтованим. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Частиною 2 ст. 9 Конвенції про права дитини зазначено,що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позивачкою не надала суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки [PERSON] чи свідомого нехтування ним своїми батьківськими обвязками. В судовому засіданні не встановлено доказів того, що [PERSON] є хронічним алкоголіком або наркоманом, свідомо ухилилася від своїх батьківських обовязків. В пояснень відповідача вбачається ,що він має бажання знайти можливість спілкуватися з сином, враховуючи свій майновий стан, сімейне положення намагається погасити існуючу заборгованість по аліментам. Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що з врахуванням відносин, що склалися між ним та дитиною, він повинен застосовувати ініціативу у поновленні постійних батьківських відносин з нею, вживати дієві заходи щодо прийняття участі в вихованні дитини, проявляти батьківську турботу, у разі перешкоджання у зустрічах з сином, звертатися до органів опіки та піклування за допомогою в організації таких зустріч, визначення їх часу та місця, оскільки у подальшому, якщо ставлення батька до сина не зміниться, зацікавлені особи не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного,оцінивши надані докази у їх сукупності ,надлавши їх належну правову оцінку, суд вважає ,що позовні вимоги [PERSON] є не доведеними та такими ,що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed