Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідачів та просять суд на підставі статті 392 ЦК України визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0469 га , передану для обслуговування житлового будинку на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 92 від 19.02.1997 року, згідно Державного акту на право власності на землю від 07.03.1997 року. В обґрунтування позову послались на те, що державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у м. Нікополі Дніпропетровської області відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо їх права власності на земельну ділянку площею 0,0469 га , передану для обслуговування житлового будинку на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 92 від 19.02.1997 року, згідно Державного акту на право власності на землю від 07.03.1997 року, оскільки Згідно Державного реєстру земель (Книг запису реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, Поземельних книг) станом на 31.12.2012 року відомості, щодо права власності, права оренди або права користування на земельну ділянку розташовану за адресою м. Нікополь вул. Жуковського, буд. 1-а у відділі відсутні. В судове засідання позивачі не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають ( а.с. 23,24) Представник Нікопольської міської ради проти позову не заперечував, оскільки у позивачів наявні правовстановлюючі документи, що підтверджують їх право власності на земельну ділянку. Представник відділу Держгеокадастру у м. Нікополі Дніпропетровської області проти позову заперечував частково, не заперечує проти визнання за позивачами права власності, однак зазначає, що реєстратором правомірно відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки у відділі з невідомої причини відсутні відомості про записи про реєстрацію прав власності за позивачами. Заслухавши представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.1997 року , згідно рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів позивачам передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0469 га , передану для обслуговування житлового будинку , розташовану за адресою м. Нікополь вул. Жуковського, буд. 1-а ( а.с. 28-31) 07.03.1997 року позивачам був виданий Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0469 га , передану для обслуговування житлового будинку на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 92 від 19.02.1997 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1305 ( а.с. 11) Рішенням № РВ-1200330752016 від 14.06.2016 року державного кадастрового реєстратора позивачам було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо їх права власності на земельну ділянку площею 0,0469 га , передану для обслуговування житлового будинку на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 92 від 19.02.1997 року, згідно Державного акту на право власності на землю від 07.03.1997 року, оскільки Згідно Державного реєстру земель (Книг запису реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, Поземельних книг) станом на 31.12.2012 року відомості, щодо права власності, права оренди або права користування на земельну ділянку розташовану за адресою м. Нікополь вул. Жуковського, буд. 1-а у відділі відсутні. Відповідно до статті 23 ЗК України від 18.12.1990 року №561, що діяв на час передання земельної ділянки у приватну власність позивачам передбачено, щоправо власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Статтею 22 ЗК України від 18.12.1990 року №561 передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового праву та інтересу шляхом визнання права. У відповідності до статті 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На підставі статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у м. Нікополі відмовлено позивачам у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через відсутність відомостей у відділі про права на цю земельну ділянку (а.с.13). На підставі наведеного та враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивачів за позовом щодо визнання їх права власності на земельну ділянку, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачі отримали державний акт, при переданні земельної ділянки, позивачам були встановлені межі земельної ділянки та внесено запис до Книги записів державних актів на право приватної власності на землю №1305, отже у позивачів 07.03.1997 року виникло право власності на земельну ділянку площею 0,0469 га , передану для обслуговування житлового будинку на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 92 від 19.02.1997 року, згідно Державного акту на право власності на землю від 07.03.1997 року, розташовану за адресою м. Нікополь вул. Жуковського, буд. 1-а.

Outcome: approved