Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності, а саме просять визнати за ними право спільної часткової власності на 1/12 частку будинку [ADDRESS] , а також визнати за ними право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0, 053 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачі зазначили, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.05.2020р. по цивільній справі [PERSON] , до [PERSON] , Чорноморської селищної ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] про скасування розпорядження та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Рішенням суду було скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вчинене КП «Комінтернівське РБТІ» Одеської області 20.10.2009 року, реєстраційний номер 2782313 на будинок [ADDRESS] на 1/12 частину житла за [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ), визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.01.2009 року, видане Чорноморською селищною радою Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області в частині визнання права власності на 1/12 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ), припинено право власності [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) на присадибну земельну ділянку площею 0,053 га по [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності серії ЯЖ №302123 від 30.05.2008 року. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. З приводу реєстрації права власності на 1/12 частину житла, а саме будинку [ADDRESS] , позивачі звернулися до держреєстратора, де ним було роз`яснено, що для цього необхідно рішення суду про визнання права власності на 1/12 частку за ними. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення якого були повідомлені своєчасно, належним чином, однак їх представник-адвокат Редванська Н.В. надала заяву про розгляд справи без їх участі. В судове засідання представник відповідача Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області не з`явився, однак селищний голова Удалов С. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. У зв`язку з чим суд вважає можливим проводити підготовче судове засідання у відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.05.2020р., яке набрало законної сили, скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вчинене КП «Комінтернівське РБТІ» Одеської області 20.10.2009 року, реєстраційний номер 2782313 на будинок [ADDRESS] на 1/12 частину житла за [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ), визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.01.2009 року, видане Чорноморською селищною радою Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області в частині визнання права власності на 1/12 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ), припинено право власності [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) на присадибну земельну ділянку площею 0,053 га по [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності серії ЯЖ №302123 від 30.05.2008 року. З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що з 1989 року по теперішній час [PERSON] та з 1997 року [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали в будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №565 від 16.04.2018 року. Також, за згодою позивачки, з 27.06.1997 року по 14.10.1998 року, [PERSON] зареєструвалась в житловому будинку по [ADDRESS] . Згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло від 09.09.1997 р., виданого органом приватизації військового радгоспу «Гвардійський» 12.01.2001р., замість втраченого, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало на праві приватної спільної часткової власності 1/4 частина будинку [ADDRESS] в рівних долях. Рішенням виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 04.05.2000 р. № 64/2, на підставі технічного заключення, за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було оформлено право власності на гараж та туалет, розташовані по вищевказаній адресі. На підставі рішення виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області від 24.04.2008 р., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на здійснення будівництва за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаних документів, за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в КП «Комінтернівське РБТІ» було зареєстроване право власності, номер 17 в книзі № 47, реєстраційний номер 2782313. В подальшому, 24.06.2008 року відділом містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області був складений висновок на прибудову та господарські будівлі, що належать [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вищевказані обставини встановлені копією рішення Чорноморської селищної ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області №135 від 17.12.2008 року. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.01.2009 року, виданого Чорноморською селищною радою Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області частина будинку [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] [PERSON] , [PERSON] по 1/12 частині кожному. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комінтернівським РБТІ Одеської області 20.10.2009 року, реєстраційний номер 2782313 на будинок [ADDRESS] за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/12 частину вказаного будинку. Всі дії щодо приватизації та реконструкції будинку були вчинені лише [PERSON] , оскільки [PERSON] після зняття з реєстрації з 14.10.1998 року ніяким чином приватизованим житлом не цікавилася, [PERSON] в 1997 році була помилково включена до осіб, які мають право на приватизацію частини будинку [ADDRESS] , оскільки була зареєстрована в ньому тимчасово з метою працевлаштування в м. Одесі та членом її сім`ї не являлась.Таким чином, суд прийшов до висновку, що на час приватизації житла [PERSON] членом сім`ї позивачки не являлась та спільне господарство із нею не вела. 30.05.2008 року в Чорноморській селищній раді Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, позивачка [PERSON] отримала державний акт на право власності серії ЯЖ №302123 на присадибну земельну ділянку площею 0,053 га, в якому крім неї як власники землі вписані [PERSON] та [PERSON] . Також, під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] участі в переобладнанні та утриманні будинку не приймала, в 1998 році вона знялась з реєстрації та долею майна не цікавиться. При проведенні у 1997 році приватизації житла були порушені права позивачів. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація права власності за позивачами на 1/12 частку житла (частка, яка належала [PERSON] ) неможлива без наявності рішення суду про визнання права власності за позивачами. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачі довели ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved