Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і просять визнати за кожною з них в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 2,5499 га, розташованої на території Народицької селищної ради Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що земельна ділянка належить їх матері [PERSON], яка померла [INFO] однак, спадщину оформити не можуть, оскільки втрачено оригінал державного акту на зазначену земельну ділянку. Сторони про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з'явились, надіслали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, представник відповідача заперечень щодо позову не подав. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, дійшов такого висновку. Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28 жовтня 2003 року (а.с. 14) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,5499 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території В'язівської сільської ради Народицького району Житомирської області. [PERSON] померла [INFO], позивачі є дочками померлої, а отже спадкоємцями першої черги за законом, про що свідчать копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.5), свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 1955 року(а.с.6), серії [NUMBER] від 13 березня 1960 року (а.с.54), свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 серпня 1973 року (а.с.6), серії [NUMBER] від 27 листопада 1982 року. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (частина 2 статті 1220 ЦК України). Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За життя [PERSON] розпорядилась усім належним їй майном та заповіла його [PERSON], яка померла [INFO], й заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не подавала. З довідки Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області №2526 від 07 грудня 2016 року (а.с. 53) вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], на момент смерті постійно проживала разом з дочкою [PERSON] (позивачем по справі) до дня смерті останньої та вели спільне господарство. [PERSON] не заявляла про відмову від спадщини, а отже, в силу частини 3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2013 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини за законом, яка відкрилась [INFO] після смерті її матері [PERSON]. 19 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до Чорнобаєвської державної нотаріальної контори Черкаської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Позивачі звернулись до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку, однак, їм було відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №529/02-16 від 26 квітня 2017 року (а.с. 56). Враховуючи те, що [PERSON] набула право власності на зазначену вище земельну ділянку, одержавши Державний акт на право власності на земельну ділянку, але його оригінал було втрачено, що позбавляє позивачів права на оформлення спадщини, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити й визнати за позивачами право власності на 1/2 частину земельної ділянки, належної їх матері. [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 670 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved