Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] в якому просять зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод у спілкуванні із малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. Визначити [PERSON], [PERSON], [PERSON] спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні із [PERSON], [INFO] - третій тиждень кожного місяця з 17 00 год. п»ятниці до 18 00 год. неділі; взимку чотири дні під час новорічних свят та два тижні влітку для оздоровлення дитини без присутності матері - [PERSON]. Стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати по оплаті судового збору. Мотивуючи вимоги тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року, від якого народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та відповідно дідом і бабою малолітньої [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року малолітня дитина [PERSON], [INFO] залишилась проживати із матір'ю за адресою: [ADDRESS], а батько дитини переїхав до своїх батьків у м. Лубни, Полтавської області. Відповідач усілякими способами стала перешкоджати позивачам спілкуватись із донькою, однак, жодних обставин, які б давали підстави вважати, що їх спілкування із дитиною спричинить шкоду малолітній [PERSON], [INFO] - не має. У 2015 році [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування. За результатами звернення 01 червня 2016 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією було прийнято відповідне розпорядження №291, яким встановлено порядок спілкування [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] - третій тиждень кожного місяця з 17 00 год. п»ятниці до 18 00 год. неділі; взимку чотири дні під час новорічних свят та два тижні влітку для оздоровлення дитини. Проте, відповідач жодного разу протягом року розпорядження Дніпровської РДА не виконала, кожної третьої п'ятниці разом з донькою була відсутня за місцем проживання, на телефонні дзвінки не відповідала, неодноразово змінювала замки спільної квартири. Правоохоронними органами та Службою у справах дітей проводились неодноразові профілактичні бесіди з відповідачем, проте вони не дали позитивного результату. Створення перешкод відповідачем у спілкуванні із дитиною порушує права позивачів та суперечить інтересам дитини, а тому останні звернулись до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачі та представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримали позовну заяву у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав якими вона обгрунтовується. У судовому засіданні відповідач та її представник [PERSON] частково визнали позовні вимоги. [PERSON] не заперечувала проти спілкування дитини [PERSON] з батьком, дідом та бабусею одного разу на місяць по п'ятницям з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. тільки в її присутності під час супроводу доньки на тренування із художньої гімнастики та під час самого тренування. Вважає, що саме такий порядок спілкування буде відповідати інтересам дитини, оскільки донька відвикла від спілкування з позивачами, що може негативно вплинути на її психічний та емоціональний стан. Позивачі не звертались до відповідача із проханням погодити зустрічі з [PERSON], а навпаки без попередження намагались її забрати зі школи чим зривали графік відпочинку та занять у гуртках. Крім того, пояснила, що [PERSON] не належним чином виконує свої обов'язки щодо сплати аліментів на утримання дитини, що змушує її звертатись до правоохоронних органів, і тільки після втручання поліції та виконавчої служби здійснює переказ грошових коштів. З свого боку вона не чинить перешкод у спілкуванні доньки з батьком, а позивачі на власний розсуд використовують можливість спілкуватись з дитиною під час її навчання у школі, відвідування тренувань та гуртків, нехтують своїми батьківськими та родинними обов'язками. Третя особа у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року (а.с. 6). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року задоволено частково позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 650 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 24.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-13). Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.06.2016 року № 290 визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] із матір'ю - [PERSON] (а.с.109). Дитина проживає із матір'ю за адресою: [ADDRESS] і вказаний факт сторонами визнається. Відповідно до Витягу з розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.06.2016 року №291 визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у формі спілкування з малолітньою донькою кожного третього тижня місяця з 17:00 год. п'ятниці до 18:00 год. неділі; взимку чотири дні під час новорічних свят, влітку два тижні на оздоровлення дитини (а.с. 17). Під час судового розгляду встановлено, що батько дитини та дід з бабою не спілкуються із малолітньою [PERSON], оскільки мати дитини - відповідач у справі заперечує проти такого спілкування у спосіб визначений розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.06.2016 року №291. Дана обставина також визнається сторонами та в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Разом з тим, вказане розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалось та є чинним на час ухвалення судом рішення. Листом Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 30 травня 2016 року №103008-1816 повідомлено [PERSON] та [PERSON] про те, що усунення перешкод, які чиняться бабі та діду у спілкування з онукою здійснюється на підставі рішення суду (а.с. 20). Статтею 153 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України). В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За положенням ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Позивач [PERSON] будучи батьком, а [PERSON] та [PERSON], як дід та баба дитини прагнуть спілкуванню із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є їх правом та обов'язком. Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Під час судового розгляду судом достаменно встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі кожного із них у спілкуванні із малолітньою [PERSON], що підтверджується поясненнями сторін, показами свідків та відповідними листами Дніпровського районного Управління ГУ України в м. Киві (а.с. 21). Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами. Сторонам надавався строк для можливого врегулювання спору мирним шляхом та вирішення питання у спосіб взаємних поступок. Разом з тим, домовленості між ними не досягнуто. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне вирішення порядку та способу спілкування батьків, діда та баби із дитиною, такий спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні визначає суд. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як убачається із характеристик позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останні за місцем роботи та проживання характеризуються позитивно. [PERSON] та [PERSON] мають педагогічну освіту та практичний досвід роботи у школі. (а.с.30-32). За даними довідок Комунальної Лубенської Центральної міської лікарні поліклінічного відділення для дорослих та довідки № 287 Лубенського обласного наркологічного диспансеру від 11.05.2017 року позивачі за меичною допомогою не звертались та на диспансерному обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколого не перебувають (а.с. 35-37). Вдповідно до Акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником ССД Лубенської міської ради Полтавської області від 12 травня 2017 року, у квартирі №6, по вул. Грушевського, 18, у м. Лубни, Полтавської області, яка складається із трьох кімнат проживає три особи - позивачі по справі, у родині панує повага і взаєморозуміння один до одного, житлово-побутові умови для проживання відмінні. (а.с. 33). Суд також приймає до уваги характеристику відповідача [PERSON] де по місцю роботи вона характеризується позитивно та те, що дитина [PERSON] протягом трьох років займається художньою гімнастикою, має численні грамоти та відзнаки, а також відвідує інші гуртки. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивачі погано впливають на дитину. Між сторонами постійні сварки та суперечки, що негативно відображається на стані дитини та суперечить її інтересам. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що батько дитини, дід та баба намагаються приймати участь у вихованні дитини, проте мати [PERSON] постійно їм чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною, що зумовлює систематичні звернення до правоохоронних органів і Служби у справах дітей. Суд критично оцінює доводи відповідача щодо не виконання батьком обов'язку по сплаті аліментів за рішенням суду, оскільки такі твердження спростовуються інформацією з Єдиного реєстру боржників від 15.06.2018 року, за яким відсутній борг [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини. Як убачається із висновку ДОП Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві від 11.07.2016 року старшим лейтенантом поліції Каракай О.Ю. було проведено із відповідачем [PERSON] профілактична бесіда виховного характеру щодо недопущення вчинення правопорушень у побуті. Як було встановлено судом під час судового розгляду, відповідачем не заперечується обставина того, що вона не погоджується із визначеним у рішенні Органу опіки та піклування способом участі батька у вихованні дитини, про який просять позивачі у позові, що є предметом даного розгляду. А також, що позивачі намагались зустрітись із дитиною, проте враховуючи, що її не було повідомлено про такий візит, нею викликались правоохоронні органи як до школи де навчається [PERSON] так і до місця їхнього із донькою проживання. Матеріали справи також містять письмові докази того, що позивачі звертались із відповідними заявами до Дніпровського управління поліції у м. Києві, Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо того, що їм чинились відповідачем перешкоди у спілкуванні із дитиною, та результати розгляду цих заяв. (а.с. 21-29). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачами обставин чинення відповідачем їм перешкод у спілкуванні із дитиною - [PERSON] [INFO]. А тому, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача не чинити позивачам перешкод у спілкуванні із дитиною. Вирішуючи спір щодо способу участі у спілкуванні позивачів із малолітньою [PERSON] [INFO], суд в першу чергу враховує інтереси дитини, приймає до уваги її вік, умови життя батьків, діда та баби, їхнє ставлення до дитини, а також спосіб та порядок спілкування з донькою батьком визначений розпорядженням Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та вважає, що запропонований відповідачем порядок та спосіб спілкування з дитиною - один раз на місяць із обов'язковою її участю під час супроводу малолітньої Єкатерини на тринування з гімнастики та під час такого тринування, суперечить правам та інтересам, в першу чергу дитини, а також позивачів, є недостатнім для спілкування із дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. За таких обставин, суд вважає, що порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною запропонований позивачами, який не суперечить способу встановленому розпорядженням Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 01.06.2016 року №291 є обгрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повноу обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачами за подання позову до суду підлягає стягненню з відповідача на їх користь в рівних частках по 426,66 грн. кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved