Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду 28 березня 2014 року з позовом до [PERSON] в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не приватизована, в ній зареєстровані та проживають [PERSON] (невістка основного квартиронаймача), [PERSON] (внучка основного квартиронаймача) та [PERSON] (син основного квартиронаймача). Основний квартиронаймач, [PERSON], помер [INFO] [PERSON], [INFO], був зареєстрований по [ADDRESS] до 23 березня 1993 року та був виписаний 1993 року в будинок дитини № 1 в місті Львові.На сьогоднішній день місце знаходження відповідача невідоме, відповідач на протязі більше ніж 20 років не з'являється за адресою, де проживав раніше, тобто у [ADDRESS] та вказаною квартирою не цікавиться. В квартирі не залишились проживати інші члени сім'ї [PERSON], право користування спільним приміщенням при відсутності в такому понад встановлений законом термін за ним не зберігається, а відтак право на отримання житла ним може бути реалізовано на загальних підставах після закінчення терміну перебування в державному дитячому закладі. 2007 року відповідач став повнолітнім, очевидно що покинув будинок дитини та міг повернутись до квартири однак, цього не зробив та квартирою не цікавиться. Жодних речей відповідача в квартирі на даний час немає, ніяких перешкод в користуванні квартирою позивачі не чинять. Крім того, всі фактичні витрати з утримання житлового приміщення несуть позивачі, відповідач в свою чергу не бере жодної участі в оплаті послуг, пов'язаних з утриманням даного житла.Факт не проживання відповідача у спірному житлі підтверджується актом № 26 від 17.03.2014р., затвердженим директором ЛКП «Тополя - 406». Оскільки відповідач з 1993 року в квартирі не проживає, після закінчення терміну перебування в державному дитячому закладі за адресою свого останнього місця проживання [ADDRESS] не з'являвся та про будь-які поважні причини, через які він не з'являється та не користується даним житлом він нікого не повідомляв, а тому відповідач втратив право на користування даним житловим приміщенням. Позивачі та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надавши суду аналогічні пояснення, зазначені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча судом про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації, про що свідчать долучені до матеріалів справи газети. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачів та представника позивача, суд розглядає справу в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачів та представника позивача, вивчивши та дослідивши об'єктивні докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації з 1993 року підтверджується актом № 26 від 17.03.2014 року, складеним майстрами по експлуатації з ЛКП «Тополя-406» гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за участю свідків [PERSON] та [PERSON], та який затверджено директором ЛКП «Тополя-406» Т. Гнида, а також довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 879 виданою ЛКП «Тополя - 406» 14 березня 2014 року. Як вбачається з листа Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 26.03.2014р. за вих. № 16/13-2395, скарги чи заяви гр. [PERSON], [INFO], щодо перешкод в користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] в Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області не поступали. Позивачі вважають, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, оскільки без поважних причин не проживає в квартирі понад встановлені законом строки та не виконує обов'язків щодо квартири. Відповідно до ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved