Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області суду з позовною заявою до Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про встановлення факту належності спадкодавцеві домоволодіння, про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом, про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за заповітом, про визнання права на обов'язкову частку у спадковому майні. Позивачі у судове засідання не з'явилися, відповідно до письмової заяви просили суд розглядати справу за їх відсутності, та винести рішення, яким встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності домоволодіння за [ADDRESS] на підставі «Свідоцтва про право власності на житловий будинок», виданого на його ім'я Дніпропетровською районною радою 01.02.1995 р. на підставі рішення за №9 від 20.01.1992 року; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 1/4 частину домоволодіння за [ADDRESS] загальною вартістю 45259 грн.; визнати за [PERSON] право власності на обов'язкову частку спадковому домоволодінні, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO], що становить 3/16 частини домоволодіння за [ADDRESS] загальною вартістю 45 259 грн.; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом від 06.09.2011 року після померлої [PERSON] на 9/16 частини домоволодіння за [ADDRESS] вартістю 58190 грн. Представник Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви голова Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області просить суд розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками позивачки [PERSON] по справі були [PERSON] та [PERSON], які за період їх сумісного проживання побудували домоволодіння по [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій знаходиться домоволодіння, не приватизована. Свідоцтво про право власності на дане домоволодіння було видано 15.02.1995р. виконкомом Дніпропетровської райради на ім'я [PERSON] на підставі рішення за №9 від 20.01.1992р. [INFO] помер [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина законом на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS]. Друга частина домоволодіння належала [PERSON], тобто дружині на підставі ст. 22 КпШС України. Позивачка [PERSON] у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] як за законом так і за заповітом. Крім того, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, так як [PERSON] 06 вересня 2011 року все своє майно заповідала позивачу [PERSON] Згідно ст.ст. 1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин; має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадщину позивач [PERSON] прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору Дніпропетровського району. Відповідно до ст. 1241 ЦК України непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином, оскільки позивачка [PERSON] на момент смерті матері була непрацездатною, то вона має право на обов'язкову частку в даному спадковому майні, розмір якої становить 3/16 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Позивачі звернулися до нотаріуса з приводу видачі їм свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса було відмовлено з тих підстав, що в свідоцтві про право власності на спадковий будинок, виданому на ім'я [PERSON] не було поставлено підпис посадової особи, яка видавала вищевказане свідоцтво про право власності не поставлено початку відповідного уповноваженого органу, так як відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, яку не відповідають вимогам законодавства. У зв'язку з відмовою позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом, вони вимушені ставити питання про встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності домоволодіння за [ADDRESS] на підставі «Свідоцтва про право власності на житловий будинок», виданого на його ім'я Дніпропетровською районною радою 01.02.1995 р. на підставі рішення за №9 від 20.01.1992 року, а оскільки становлення даного факту пов'язане з наступним вирішенням спору про право, то позивачі змушений ставити питання і про визнання за ними права на спадкове майно. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved