Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із указаним позовом в якому вказали, що [INFO] померла їхня мати та дружина [PERSON], не залишивши після своєї смерті заповіту. За життя [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що складалось із 3/4 частин жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS], при цьому не встигла зареєструвати право власності на дану частину нерухомого майна. Позивачі посилаються на те, що 29.01.2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 3/4 частки частини жилого будинку по [ADDRESS], у зв'язку з тим, що право власності на частину будинку не було зареєстровано [PERSON] в КП «Житомирське обласне МБТІ» Житомирської облради, про що винесено відповідну постанову. Посилаючись на положення ст.ст. 328, 1296 ЦК України позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності на 6/16 частин жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи так само не з'явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, відповідач надав заяву в якій просив проводити розгляд даної справи у відсутність представника Житомирської міської ради. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу №54973007, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС Житомирського міського управління юстиції 18.03.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася зокрема із 3/4 частин жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно належало померлій особі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 грудня 2003 року (а.с.4). Як вбачається з копії спадкової справи №54973007, що була заведена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON], які приходяться донькою та чоловіком померлій [PERSON], 05.09.2013 року звернулись із відповідними заявами до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої[INFO] [PERSON] Постановою від 29 січня 2014 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 3/4 частин жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із тим, що право власності на зазначену вище частину будинку за життя [PERSON] не було зареєстровано в органах БТІ (а.с. 5). В спадковій справі також містились заяви від 10.09.2013 року [PERSON] та [PERSON], які є синами померлої, про відмову від спадщини. Інших спадкоємців майна померлої [PERSON] з матеріалів спадкової справи №54973007 не вбачається. Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1297, 1278 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Факт належності спадкодавцеві будинку [ADDRESS] ніким не оспорюється і підтверджується рядом доказів. Та обставина, що спірний будинок і, зокрема 3/4 його частини, не є самочинним будівництвом, підтверджується й фактом прийняття його в експлуатацію у встановленому законом порядку та наявністю технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 7-9). За тих обставин, коли достовірно встановлено, що спірний будинок побудовано з дозволу компетентних органів, проведено його інвентаризовано в органах БТІ за [PERSON], інші спадкоємці, окрім позивачів, відмовились від спадщини у встановленому законодавством України порядку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved