Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даними позовом, в обґрунтування я кого вказали, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS]. У 2002 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою був укладений шлюб, від якого народились троє дітей. З 14.01.2003 року остання була зареєстрована у вказаному житловому будинку. В травні 2012 року сімейні відносини між [PERSON] та відповідачкою припинилися та остання, разом з неповнолітніми дітьми, переїхала до сел. Лизогубівка, де проживала та була зареєстрована до укладення шлюбу. Оскільки відповідачка у вказаному житловому будинку не проживає з травня 2012 року без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, у добровільному порядку зняти себе з реєстрації за вказаної адресою відмовляється, що в свою чергу позбавляє можливості позивачів користуватись та розпоряджатись власністю, позивачі просять усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстрації. У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та пояснила, що не проживає у вказаному будинку з травня 2013 року через те, що співпозивач по справі [PERSON] застосовував до неї фізичне та психічне насилля, тому вона була вимушена разом із неповнолітніми дітьми змінити місце проживання. Крім того, відповідачем та неповнолітніми [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє відповідачка, подана зустрічна позовна заява до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Червонозаводського району м. Харкова про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, в обґрунтування якої було вказано, що у житловому будинку [ADDRESS], що належить позивачам, відповідачка проживала з 31.08.2000 року. 29.11.2002 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого народилось троє дітей. З 25.05.2013 року [PERSON] та неповнолітні діти у вказаному житловому будинку не проживає, у зв'язку з тим, що [PERSON] неодноразово застосовував до неї фізичну силу, погрожував. Також вказує, що вона неодноразово намагалась повернутись до будинку, однак позивачі перешкоджали, а також не повертали речі, що належать їй та дітям. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд зобов'язати позивачів усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та вселити її та неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як було встановлено, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.11.1972 року (а.с. 4-5), свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 6), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про одруження, 29.11.2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого народились діти - [PERSON], [INFO] (а.с. 79), [PERSON], [INFO] (а.с. 80), [PERSON], [INFO] (а.с. 81). Згідно копії домової книги, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.01.2003 року (а.с. 11-12). Отже, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була вселена до вказаного будинку як член сім'ї власника житла. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8). Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, умовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність особи у житловому приміщенні протягом певного часу без поважних причин. [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні у якості свідка, пояснила, що вона є сусідкою позивачів та вказала, що не бачила відповідачку за адресою: [ADDRESS], з травня 2012 року. [PERSON], який був допитаний у судовому засіданні у якості свідка пояснив, що не бачив відповідачку та дітей приблизно рік або півроку. [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні у якості свідка, пояснила, що вона є сусідкою позивачів та вказала, що відповідачка не проживає за адресою: [ADDRESS], з травня 2011 року. Однак, співпозивач по справі [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач разом із дітьми у травні 2012 року змінила місце проживання, однак пізніше повернулася, і остаточно виїхала разом із дітьми з будинку з травня 2013 року. Відповідач по справі пояснила, що вона не проживала у будинку з травня 2013 року. Відповідно до акту від 16.02.2014 року, складеного позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON], [PERSON], що є сусідами позивачів, який був затверджений головою вуличного комітету № 6 [PERSON], [PERSON] та діти у квітні 2013 року з житлового будинку [ADDRESS] виїхали та більше не проживали, усі свої речі та спільно набуті речі під час шлюбу вивезли (а.с. 9-10). Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідачки, та вказала, що остання не мешкає за адресою: [ADDRESS], оскільки її вигнав [PERSON] [PERSON] намагалась повернутись, однак її не пустили. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є батьком відповідачки та вказав, що остання не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2013 року, оскільки [PERSON] знущався над нею та одного разу був свідком того, як [PERSON] вдарив відповідачку. [PERSON] намагалась повернутись, однак її не пустили. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою відповідачки, та вказала, що відповідачка розповідала їй про те, що [PERSON] бив її та вона його боїться. 12.12.2012 року відповідачка приїхала на її весілля та розповіла матері, що її вигнав [PERSON], після чого вона залишилась проживати разом з дітьми у своїх батьків та навесні 2013 року повернулась до [PERSON] Після того як відповідачка подала на розлучення вона разом з дітьми переїхала жити до батьків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач по справі не проживає разом з дітьми у будинку [ADDRESS] з травня 2013 року. Разом з тим, на підтвердження поважності причин відсутності відповідача у вищезазначеному будинку, останньою було подано вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2014 року, яким [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за наступних обставин. Так, 05.04.2013 року близько 17-00 год. [PERSON] знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: [ADDRESS], під час сварки з [PERSON], маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, схопив її за шию та почав душити, спричинивши легке тілесне ушкодження (а.с. 89-90). Крім того, відповідачем по справі подані докази щодо звернення нею до правоохоронних органів із заявами про вчинення [PERSON] насилля у сім'ї, а саме листи Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, відповідно до яких [PERSON] 09.12.2012 року, 28.08.2013 року зверталась до Червонозаводського РВ із заявами про сварку з чоловіком, однак у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань було відмовлено та рекомендовано звернутися до Червонозаводського районного суду м. Харкова (а.с. 85-86). Також, згідно висновку старшого ДІМ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] від 30.12.2013 року, 25.12.2013 року [PERSON] зверталась до позивачів з метою повернути особисті речі, однак останніми було відмовлено, у зв'язку з чим виникла сварка. [PERSON] звернулась до Червонозаводського РВ із заявою, за результатами розгляду якої у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань було відмовлено та рекомендовано звернутися до Червонозаводського районного суду м. Харкова (а.с. 87-88). Таким чином, у судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про те, що відповідачка не проживала у житловому будинку [ADDRESS], у зв'язку з тим, що [PERSON] застосовував до відповідача фізичне та психічне насилля, що в свою чергу свідчить про поважність причин відсутності відповідача у будинку, а тому позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації суд залишає без задоволення. Згідно ч. 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.05.2013 року встановлено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] разом з останньою (а.с. 8). З цих же підстав, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність зустрічного позову. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд покладає на позивачів обов'язок відшкодувати відповідачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору, за пред'явлення зустрічного позову та частково витрат на правову допомогу. Згідно квитанції, [PERSON] було сплачено 1000,00 грн. за ведення [PERSON] даної цивільної справи, а тому, у зв'язку з тим, що представник відповідача [PERSON] не приймала участі у трьох останніх судових засіданнях, витрати на правову допомогу стягуються з позивачів частково, у розмірі 666,66 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved