Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до ПП «Білозерська РЕС «Прогрес, Білозерської міської ради та просили визнати їх членами сім»ї колишнього наймача квартири за адресою Донецька область м.Добропілля, м Білозерське вул..Московська 7\\10 [PERSON] та визнати їх наймачами за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, вищевказаної квартири, замість попереднього наймача [PERSON], яка виписалась із квартири 08 вересня 2010 року. Позов мотивовано тим, що з 09 січня 2008 року і по теперішній час позивачі проживають і зареєстровані в квартирі за адресою м.Білозерське вул..Московська 7\\10. У вказану квартиру вони були вселені на підставі рішення Білозерської міської ради № 265 від 30.11.2007 року як піднаймачі, але вказаного рішення ні їм, ані наймачу [PERSON] видано не було. У вказаній квартирі позивачі постійно мешкали разом з [PERSON], яка була наймачем квартири, однією сім»єю, вели з нею спільне господарство. 08.09.2010 року [PERSON] виписалась з квартири, а вони залишились мешкати в цій квартири. В квітні 2015 року позивачі звернулись до відповідачів з проханням визнати їх наймачами за раніше укладеним договором найму даної квартири замість [PERSON], яка виписалась з неї, але отримали відмову. У зв»язку з цим позивачі звернулись до суду і просять задовольнити їх позов та визнати їх членами сім»ї колишнього наймача та визнати їх наймачами замість попереднього наймача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі і суду пояснила, що [PERSON] є її знайомою, з якою вони знають одна одну зі школи. В 2008 році вони вирішили жити разом однією сім»єю в квартирі [PERSON] за адресою м.Білозерське вул..Московська 7\\10. Це рішення було прийнято, так як і вона і [PERSON] були одинокі. Вона разом з сином [PERSON], з дозволу [PERSON] вселилася в квартиру останньої і була за цією адресою зареєстрована. За час спільного мешкання вони разом вели спільне господарство, робили ремонтні роботи, купували побутову техніку, утримували та сплачували комунальні послуги за квартиру. Гроші у них були спільні. Вони турбувалися одна про одну. [PERSON] також турбувалася про її сина, залишалася з ним, коли він хворів. В 2010 році [PERSON] зустріла чоловіка і переїхала до нього мешкати, виписавшись з даної квартири, а вона з сином залишись проживати в ній. По теперішній час вони мешкають у вказаній квартирі, несуть витрати по її утриманню, сплачують комунальні послуги. Будь-яких претензій з боку Білозерської міської ради щодо незаконного користування ними вказаною квартирою по теперішній час не пред»являлось. Просила задовольнити їх позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві і пояснив, що він з 2008 року мешкає разом з матірю [PERSON] в квартирі за адресою м.Білозесрьке вул..Московська 7\\10. З 2008 по 2010 рік у вказаній квартирі вони мешкали однією сім»єю з [PERSON], яка в 2010 році виписалась з квартири. В даній квартирі він був прописаний в грудня 2010 року, коли отримав паспорт. Відповідачі - ПП «Білозерська РЕС «Прогрес», Білозерська міська рада в судове засідання не з»явились. Від відповідача ПП «Білозерська РЕС «Прогрес» надійшла заява від 03.11.2015 року, в якій він просить справу розглянути без участі його представника. Зі змісту заяви вбачається, що проти позову заперечень не має. Від відповідача Білозерська міська рада 06.11.2015 року надійшла заява, в якій він просив розглянути вказану справу без участі його представника. Будь-яких заперечень щодо позовних вимог позивачів від Білозерської міської ради до суду не надходило. Враховуючи наведене, суд вважав можливим розглянути справу без участі не з»явившися відповідачів. Заслушавши пояснення позивачів, представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 42 від 01.03.1993 року квартира [ADDRESS] була надана у користування [PERSON] та її чоловіку [PERSON] та сину [PERSON]М.(а. с.7 ). З копії особового рахунку № 43539 від 27.05.2015 року, що виданий ПП «БРЕС «Прогрес» (а.с.6) вбачається, що в квартирі за адресою м.Білозерське вул..Московська 7\\10 з 06.04.1993 року по 08.09.2010 року була прописана [PERSON], яка була наймачем вказаної квартири. З вищевказаного особового рахунку також вбачається. що у вказаній квартирі з 09.01.2008 року зареєстрована [PERSON] та з 15.12.2010 року [PERSON]. Вказані особи були зареєстровані як знайомі. З листа Білозерської міської ради № 02\\04\\12-32 від 19.05.2015 року на ім.»я [PERSON] вбачається, що останній було відмовлено в її проханні про визнання наймачем житлової площі за адресою м.Білозерське вул..Московська 7\\10, так як у вказаній квартирі остання проживає і зареєстрована разом з сім»єю як піднаймачі. Відповідно до\~статті 61 ЖК України\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно частин 1,2\~статті 64 ЖК Української РСР\~члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом\~ст. 65 ЖК України\~наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.\~\~ Відповідно до ч.1,2 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року (з відповідними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України»\~роз'яснив, які обставини мають бути з'ясовані судом, при вирішенні спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача.\~\~ Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 липня 2012р. ( справа № 6-60цс12) у осіб, які вселились до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача. Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які поживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У разі вселення особи до житлового приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування жилим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилась як член сім'ї наймача. При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. З пояснень позивачів встановлено, що вони постійно мешкають в житловому приміщенні за адресою м.Білозерське вул..Московська 7\\10 з січня 2008 року, як члени сім»ї [PERSON]. У вказаній квартирі вони мешкають по теперішній час. Іншого житла у позивачів не має. Вказані пояснення позивачів в судовому засіданні були підтверджені письмовими доказами, а також поясненнями свідків. Так, актом ПП «БРЕС «Прогрес» від 15.06.2015 року (а.с.10) підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] з 2008 по 2010 роки мешкали спільно [PERSON], [PERSON]І .та [PERSON]. Спільність проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] в період з 2008 по 2010 рік також в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. З пояснень [PERSON], яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка судом встановлено, що за згодою останньої позивачі були вселені в її квартиру за адресою м.Білозерське вул..Московська 7\\10. Мешкала вона з позивачами постійно у вказаній квартирі з 2008 по 2010 рік. Жили вони однією сім»єю, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, вони утримували і турбувалися одна про одну і про сина [PERSON]. Вони разом сплачували комунальні послугу за квартиру, купували меблі у квартиру, проводили ремонтні роботи в квартирі, замінили двері, вікна. Гроші у них були спільні і вони планували їх спільний бюджет. Будь-якої домовленості щодо певного порядку користування квартирою між ними не було. В грудні 2010 року вона виписалась з квартири і переїхала в інше місце, а позивачі так і залишилися проживати у вказаній квартирі. Пояснення позивачів підтверджені письмовими доказами, а саме договорами про придбання металопластикових вікон, балконного блоку від 03.03.2010 року, 10.03.2010 року, 18.10.2010 року, договором № 7\\3\\84-5 від 24.02.2009 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги за водопостачання, яка утворилась станом на 01.02.2009 року за адресою м.Білозерське вул..Московська 7\\10, який був укладено з [PERSON], квитанціями про сплату комунальних послуг в 2009 2015 роках (а.с.13-30). Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 31 ЦПК України\~закріплює принцип процесуальної рівноправності сторін, сутність якого полягає в тому, що сторони у цивільному процесі наділяються рівними можливостями щодо відстоювання своєї позиції в цивільній справі. Згідно\~статті 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. За змістом\~статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, дослідивши докази, які були надані позивачами суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з того, що судом достовірно встановлено, що позивачі правомірно вселилися в спірну квартиру, як члени сім»ї наймача, які набули такого права, так як постійно проживали з останнім протягом 2 років в період з 2008 по 2010 рік та вели з ним спільне господарство, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду як в письмових доказах, так і в поясненнях допитаних свідків. З січня 2008 року і до теперішнього часу позивачі проживають у спірній квартирі, утримують її в належному санітарному стані, здійснюють поточні ремонти, сплачують квартплату та комунальні послуги, тобто користуються правами та виконують обов»язки, які передбачені договором найму жилого приміщення і тому на думку суду мають право вимагати визнання їх наймачами квартири замість попереднього наймача [PERSON]. Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідачами взагалі\~\~не подано суду належних та допустимих доказів, а також будь-яких заперечень проти вимог позивачів, які б підтверджували факт вселення позивачів як піднаймачів та які спростовували б факти постійного спільного проживання позивачів разом з [PERSON] та ведення ними спільного господарства в період з 2008 по 2010 рік, а також факт наявності у позивачів іншого житла. Керучись ст..ст.64,65, 106 ЖК України, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: approved