overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, зазначивши, що вони являються власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від ЗО травня 2002 року. Будинок, в якому вони мешкають, знаходиться на балансі в житлово-експлуатаційній конторі №1. Між ними та ЖЕК №1 був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Вони свої обов'язки виконують належно та вчасно сплачують вартість житлово-комунальних послуг. 03.05.2015 року близько 6 години ранку внаслідок опадів у вигляді дощу сталося затоплення їх квартири, про що 05.05.2015 року представниками ЖЕК №1 було складено акт про залиття квартири, з якого вбачається, що затоплення житлового приміщення сталося по причині закупорення зливової каналізації внаслідок засмічення трубопроводу побутовим і будівельним сміттям. В результаті затоплення було пошкоджено стелю в коридорі, здуття стіни в межах розташування електричної розетки, вологий лінолеум, набухання двох дерев'яних дверей, які повністю не зачиняються, та жовті сухі плями в спальній кімнаті. Згідно звіту про оцінку майна - вартості відновлювальних робіт, розмір матеріального збитку становить 8 827 грн. Крім того, за проведеної незалежної оцінки майна позивачем [PERSON] було сплачено 1000 грн. Посилаючись на наведене, просили стягнути з відповідача на користь позивачів [PERSON] - 2 942, 3 грн., [PERSON] - 2 942, 3 грн., [PERSON] - 3 942, 3 грн., а всього - 9 827 грн. У попереднє судове засідання позивачі не прибули, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позов підтримали. Представник відповідача - Недужко Ю.В., яка діє на підставі довіреності, також подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнала. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Дослідивши свідоцтво про право власності на житло від 30.05.2002, технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], акт про залиття квартири від 05.05.2015, затверджений начальником ЖЕК -1, та звіт про оцінку майна: вартості відновлювальних робіт та визначення розміру матеріального збитку, спричиненої залиттям власникам зазначеної квартири, суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб та не суперечить закону, а тому позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України, та, виходячи з ціни позову, стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] 243,60 грн.; решта помилково сплаченого нею судового збору повертається ухвалою суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з цим позовом і зазначають, що [INFO] померла їх мати [PERSON]. Після її смерті, відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку в [ADDRESS] з відповідними господарськими прибудовами та земельної ділянки за цією ж адресою. На це майно померла не лишила заповіту. Після смерті матері, позивачі у встановлений законом строк не звернулися до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, бо не знали про таку вимогу, тому, не мають можливості оформити свої спадкові права на зазначене успадковане майно. Просять суд про визначення їм додаткового строку для подачі ними заяви про прийняття спадщини. Позивачі в суді цей позов підтримали (л.с.31). Відповідач проти позову не заперечив(л.с.30). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов»язані з правом на успадковане майно. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] (л.с.14). Після її смерті, відкрилась спадщина на майно у вигляді житлового будинку в [ADDRESS] з відповідними господарськими прибудовами та земельної ділянки за цією ж адресою(л.8-9). На це майно померла не складала заповіту. У встановлений законом строк позивачі не звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, бо не знали про таку вимогу Закону, тому не мають можливості в даний час оформити свої спадкові права на зазначене успадковане майно через нотаріальну контору. Ці обставини відповідачем не заперечуються. Вимоги позову врегульовано ст.1272 ЦК України, суд визнає їх обґрунтованими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вони є власниками будинку [ADDRESS] В будинку зареєстрована відповідач, але фактично не проживає з серпня 2013 року. Позивачі вказали, що відповідач порушує їх право розпорядження жилим будинком. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON]. зареєстрована в будинку [ADDRESS] але фактично не проживає з серпня 2013 року по теперішній час, що підтверджується належними актом. Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З позовної заяви вбачається, що відповідач фактично виїхала на заробітки в м. Кіровоград, тому суд вважає, що вона без поважних причин понад рік відсутня за місцем реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 1210 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]. У встановлений законом строк вони звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки не підтверджується факт належності їм спадкового майна, що унеможливлює належне оформлення спадкових прав позивачів через нотаріальну контору. Позивачі до суду не з'явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представники відповідача Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачі відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 21.08.2012 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). [PERSON] будучи в шлюбі із [PERSON] в 28.08.1997 р. купив земельну ділянку площею 1210 кв.м. призначену для будівництва й обслуговування житлового будинку в [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений нотаріусом [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 1-4359. Даний договір [PERSON] зареєстрував у центрі земельного кадастру й ділянці привласнений кадастровий номер 1221455800:02:021:0003, про що є реєстраційна карта земельної ділянки серії АББ № 334867, видана 10 березня 2005 р., однак державний акт про право власності на земельну ділянку [PERSON] за життя не одержав, відповідно до довідки Управління Держземагенства України в Дніпропетровськом районі Дніпропетровської області № 4849 від 01 серпня 2013г. Позивачі у встановлений шестимісячний строк прийняли спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.ст.1268-1270 ЦК України. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Постановою держаного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори №3445/02-31 від 06.11.2013 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дана обставина унеможливлює оформлення їх спадкових прав через державну нотаріальну контору. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено факт наявності спадкових прав позивачів на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить будинок №11 по провулку Кооперативний в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Даний будинок також на праві спільної сумісної власності належав [PERSON], який помер 23.12.2011 року. Оскільки частки співвласників у праві власності не визначено, вони позбавлені можливості оформити право на спадщину після смерті [PERSON] У звязку з цим, просили визначити ідеальні частки співвласників квартири, встановивши, що їм належить на праві власності по 1/4 її частки та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом. Позивачі та представник відповідача в судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належав будинок №11 по провулку Кооперативний в с. Новоолександрівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області на підставі договору міни квартири на будинок від 29.12.1994р. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 23.12.2011 року (свідоцтво про смерть серії 1-КИ №437282 від 23.12.2011 року, видане відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області). Так, згідно заповіту від 17.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано за №2273, [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] №4062/02-31 від 19.10.2012 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо визначити частку у спадковому майні. В той же час програмне забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не передбачає можливості перереєстрації права власності із спільної сумісної власності на нерухоме майно на спільну часткову. Отже, [PERSON] позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права на вищезазначене нерухоме майно. Відповідно до ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Право спільної сумісної власності внаслідок такого поділу припиняється. Таким чином, вимоги позивачів про визначення ідеальних часток в нерухомому майні та визнання права власності відповідають закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира також на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], який помер 22.08.2012 року. Оскільки частки співвласників у праві власності не визначено, вони позбавлені можливості оформити право на спадщину після смерті [PERSON] У звязку з цим, просили визначити ідеальні частки співвласників квартири, встановивши, що їм належить на праві власності по 1/6 її частки та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом. Позивачі та представник відповідача в судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серія ААБ №1247 від 07.02.2008 року відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Дніпропетровського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №17649070 від 07.02.2008р. 22.08.2012 року співвласник [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії 1-КИ №461046, видане 27.08.2012 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], відмовилися від належної їм частки спадщини за законом, що залишилась після смерті їх батька, [PERSON], на користь його дружини [PERSON], що підтверджується заявами, які містяться в копії спадкової справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] №1373/02-31 від 25.05.2013 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо визначити частку у спадковому майні. В той же час програмне забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не передбачає можливості перереєстрації права власності із спільної сумісної власності на нерухоме майно на спільну часткову. Отже, позивачі позбавлені можливості належним чином оформити свої спадкові права на вищезазначене нерухоме майно. Відповідно до ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Право спільної сумісної власності внаслідок такого поділу припиняється. Таким чином, вимоги позивачів про визначення ідеальних часток в нерухомому майні та визнання права власності відповідають закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їм разом із відповідачем на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка по вул.Леніна, №24 в с.Старі-Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Оскільки розмір частки кожного з власників в свідоцтві не визначено, просять припинити право спільної сумісної власності та визначити, що їм належить по 1/3 частини земельної ділянки. Позивачі в судове засідання не зявились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка по вул.Леніна, №24 в с.Старі-Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.02.2015 року). У відповідності до ч.1\~ст.368 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частки у спільній сумісній власності визначені не були. Як передбачено\~ст.357 Цивільного кодексу України\~частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Беручи до уваги те, що земельна ділянка співвласників або законом не було визначено розмір часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку по вул.Леніна, №24 в с.Старі-Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належить на праві спільної сумісної власності сторонам у справі, та не доведено, що комусь із них належить більша або менша частка, суд доходить висновку, що частки у спільній сумісній власності є рівними, тому цивільний позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаною позовною заявою та просять встановити між співвласниками домоволодіння № 3 по провулку ІІ-му Кривому у місті Житомирі порядок користування прилеглою земельною ділянкою, загальною площею 0,2530 га. При цьому, в обґрунтування позивачі посилаються на те, що сторони є співвласниками вказаного домоволодіння, однак відповідачі відмовляються добровільно встановити порядок користування земельною ділянкою, яка перебуває у спільній власності, постійно чинять перешкоди у вільному користуванні належною власністю. У судовому засіданні, яке відбулось 26.11.2015 р., уповноважений представник позивачів [PERSON] позов підтримав посилаючись на доводи і підстави викладені у ньому, при цьому просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі та, крім того, пояснив, що у позасудовому порядку спір вирішити неможливо. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні визнали, що дійсно є необхідність встановити порядок користування земельною ділянкою, однак [PERSON] просить суд встановити порядок користування за варіантом №3 додаткової судової земельно технічної експертизи від 30.01.2015 р., а [PERSON] та предсавник позивача наполягають на встановленні порядку користування за варіантом №1 експертного дослідження № 1/15 від 09.04.2015 р., здійсненого на підставі варіанту № 2 додаткової судової земельно технічної експертизи № 264/14 від 30.01.2015 р. 23.11.2015 р. від представника третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява про можливість слухання справи за відсутності представника Житомирської міськради. /а.с. 27 том ІІ/ Заслухавши учасників судового засідання, експерта, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та пояснили, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спдщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS]). Мати - [PERSON] померла раніше батька, [INFO] року. Інші спадкоємці відсутні. Факт спільного проживання підтверджено довідкою сільради. Правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній, що унеможливлює оформлення спадщини. Право власності на будинок підтверджено записами в погосподарських книгах за 1986-1990 року. Просять визнати за позивачами право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом по 1/3 кожному. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачами права власності на спадщину, у порядку спадкування за законом, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом до відповідачки, відповідно до якого просять визнати біржовий контракт (угоду купівлі-продажу) від 03.01.2002 року № 11830 дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 03.01.2002 року між ними та відповідачкою було укладено угоду купівлі-продажу трьохкімнатної квартири [ADDRESS], згідно із якої зазначена квартира перейшла у власність позивачів. Наведена угода була посвідчена на Маріупольській універсальній товарній біржі та 05.02.2002 року зареєстрована у МКП «Маріупольське БТІ». Всі умови зазначеного договору були сторонами виконані. Зазначена угода не була посвідчена нотаріально у зв'язку з тим, що сторонам не було відомо про обов'язковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Позивачі в судове засідання не з'явились - надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивачів на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу (біржовим контрактом) № 11830 від 03.01.2002 року укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON], [PERSON] (покупці), останніми була придбала у відповідачки квартиру [ADDRESS]. Згідно із реєстраційним посвідченням від 05.02.2002 року придбання позивачами квартири [ADDRESS] було зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ» за реєстровим номером 35913. Відповідно до ст. 4 Заключних і перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. З таких підстав, суд приходить до переконання, що між позивачами та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу (біржовий контракт) квартири [ADDRESS], оскільки продавцем було передане майно у власність покупцю. Покупець прийняв майно та сплатив певну грошову суму, отже відбулося повне виконання зазначеного договору. З зазначених вище підстав суд вважає за можливе визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved