Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія, [PERSON], [PERSON], діючей в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] про не перешкоджання у користуванні житловим приміщенням блоком [ADDRESS].. У судовому засіданні позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та просить визнати недійсним договір від 06.01.2005 року, укладений між ВАТ „Чорноморська тютюнова фабрика та [PERSON], [PERSON] у частині надання у найм для проживання блоку [ADDRESS]. Також у своїх вимогах позивачка просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та вселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у блок [ADDRESS] і визнати недійсним ордер на житлову площу від 20 червня 2006 року в гуртожитку ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія, на право займання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] блоку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що рішенням адміністрації ВАТ Одеської Макаронної фабрики та профспілкового комітету в березні 1988 року їй для проживання було надано блок [ADDRESS]. У грудні 2002 року родина позивачки на зимовий період, у зв*язку із захворюванням сина, зняла квартиру, так як у блоці [ADDRESS] була сирість, відключалось електропостачання та теплопостачання, що створювало неможливість проживання у приміщенні гуртожитку. Але повернутись до гуртожитку у січні 2003 року, родина [PERSON] вже не мала можливості, з причин того, що за період їх відсутності у гуртожитку, блок [ADDRESS] було відкрито та вселені інші громадяни: [PERSON] та [PERSON] з дітьми. До теперішнього часу [PERSON] разом зі своєю родиною не має можливості користуватися належними чином наданим їй для проживання приміщенням блоку [ADDRESS] Преставник ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія у судове засідання зявився, проти позову заперечував. Надав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати [PERSON], що діє одночасно в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратившими право користування жилим приміщенням на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України. У судовому засіданні представник ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія уточнив свої вимоги, просив визнати позивачів за первісним позовом втратившими право користування жилим приміщенням - блоком [ADDRESS].. на підставі ст.. 107 ЖК України, тобто такими, що вибули з спірного приміщення на постійне місце проживання в іншу квартиру. Відповідачі [PERSON], [PERSON], діюча в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували, дали пояснення, в яких зазначили, що мешкають у блоці [ADDRESS] гуртожитку ВАТ „Чорноморська тютюнова фабрика на законних підставах, про що свідчить договір оренди житлового приміщення в гуртожитку ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія від 06.01.2005 року (а.с. ) та ордер на житлову площу у гуртожитку від 20.06.2006 року, виданий на імя [PERSON] з включенням членів його родини, виданий керівником правління ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія.(а.с. ) В своїх запереченнях на зустрічну позовну заяву ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія [PERSON] зазначила, що родина [PERSON] дійсно має у власності будинок і дві квартири, але зазначене житло отримано родиною на праві спадкування, за договором дарування; куплено, але обтяжено умовами, згідно яких родина не має можливості використати його для проживання. Представник ВГІРФО Малиновського РВ ОМУ УМВСУ в Одеській області, у судове засідання не зявився, у попередньому засіданні надав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності та спір вирішити відповідно до чинного законодавства. Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації м. Одеси у судове засідання зявився, просив спір вирішити відповідно до чинного законодавства. Суд перевіривши матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку, що позов [PERSON], що діє одночасно в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія, [PERSON], [PERSON], діючей в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні, визнання недійсним договору, виселення, визнання недійсним ордера задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія, до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання втратившими право користування жилим приміщенням у блоці [ADDRESS], з підстав передбачених ст.. 107 ЖК України, задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у 1980 році на Одеській макаронній фабриці було побудоване та введено в експлуатацію гуртожиток аварійного персоналу за адресою: [ADDRESS]. До вказаного гуртожитку поселялися особи зі складу аварійних служб, які знаходилися на цілодобовому чергуванні для забезпечення безперебійної роботи макаронної фабрики. Проживання сімей у цьому гуртожитку не передбачалось адміністрацією макаронної фабрики і дозвіл на вселення видавався тільки особам, що працювали на цьому підприємстві. 16 січня 1995 року на основі Наказу № 36 начальника регіонального відділення по Одеській області Фонду державного майна України Макаронна фабрика була реорганізована у ВАТ з передачею нерухомого майна у власність ВАТ до складу статутного фонду. У 1999 році ВАТ Одеська Макаронна фабрика була перейменована у ВАТ «Чорноморська тютюнова компанія» і 9 вересня 1999 року було видане свідоцтво про право власності будівель цілісного майнового комплексу. У судовому засіданні було зясовано, що у звязку з відсутністю житла, родина позивачки [PERSON] звернулась із заявою до макаронної фабрики про надання їм тимчасового житла до отримання власного. У березні 1988 року на підставі сумісного рішення ВАТ Одеської макаронної фабрики та профспілкового комітету, з урахуванням тяжкого стану, сімї [PERSON] було надано можливість тимчасового проживання у блоці [ADDRESS] Родина позивачки у спірному приміщенні здійснили ремонт, так як там протікав дах, були проблеми з подачею електроенергії, відключалося теплопостачання. Як пояснила позивачка, з 1997 року, з моменту народження у їх родині сина, вони вимушені були, по причині його хронічного захворювання, у холодну пору року мешкати у інших квартирах. Позивачка вказала, що у грудні 2002 р. її родина була змушена зняти квартиру на зимовий період у звязку з тим, що у спірному приміщенні не було опалення, водо- та електропостачання. Однак фактичні обставини справи, які підтверджуються матеріалами справі вказують, що у цей період а навіть і раніше родина позивачці фактично вибула з спірного приміщення на постійне проживання в іншу квартиру. Отже, не повідомивши адміністрацію ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія, позивачка виїхала з гуртожитку, належним чином не здавши блок [ADDRESS] і не погасивши заборгованість за житлово-комунальні послуги. Суд звертає увагу на те, що нікому з членів родини [PERSON] ордер на проживання у гуртожитку не видавався, а відповідно до чинного законодавства України, жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету і на його підставі громадянинові видається ордер на вселення, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. У судовому засіданні [PERSON] не надала до суду документів які підтверджували б вказані нею факти, тобто копії договору та ордеру на житлову площу. У наданої до первісного позову копії паспорту [PERSON] (а.с. 5) вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.04.1994 року. Але з штампу прописки (реєстрації) не вбачається, що саме у блоці [ADDRESS] по вказаному адресу зареєстрована позивачка за первісним позовом та ії родина. Судом також було встановлено, що у виписці з історії хвороби [PERSON], [INFO] (сина позивачки) вказано, що дитина мешкає за адресою: [ADDRESS] та що він знаходиться на обліку у дитячої поліклініці № 5 за вказаною адресою з дня народження. (а.с. 3) Ці обставини також підтверджуються копією договору дарування квартири, згідно якого 16 серпня 2000 року [PERSON] та [PERSON] отримали в дар 2-у кімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 131) Також судом встановлено, що 13 серпня 2000 року [PERSON] та [PERSON] також отримали в дар житловий будинок [ADDRESS]. (а.с. 132) 25 вересня 2001 р. [PERSON] купила за договором № 28105 (л.с.133-134 ) квартиру [ADDRESS]. З вище вказаного вбачається, що з моменту купівлі першої квартири, відповідачі фактично вибули з спірного приміщення на постійне проживання в іншу квартиру. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. У зв*язку з вищевикладеними фактами (відїздом родини позивачки в інше житло), адміністрація ВАТ «Чорноморська тютюнова компанія», провела засідання правління, на якому було прийнято рішення не нараховувати плату за користування приміщенням. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, у якій просить застосувати позовну давність у 3 роки, яка передбачена ст.. 257 ЦК України до позовних вимог ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія до її родини. Однак суд залишає вказану заяву без задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або і інше жиле приміщення в тому же населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, коли сім*я [PERSON] фактично вибула з спірного приміщення то вони не порушували прав ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія та перебіг позовної давності не починався. Коли в квітні 2003 року [PERSON] подали позовну заяву до ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія почався перебіг 3 річної позовної давності, оскільки поданням позову [PERSON] порушили права відповідача по первісному позову. В свою чергу ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія у березні 2005 року подала зустрічний позов, чим прервала перебіг строку позовної давності. Задовольняючі позовні вимоги ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія, суд застосовує аналогію закону. Оскільки у Житловому Кодексу України, відсутні норми які регулюють випадки, колі мешканці гуртожитків вибувають в інше жиле приміщення суд використовує норму, яка регулює сходні випадки щодо інших жилих приміщень. Згідно частини 9 ст. 8 ЦПК України, „Забороняється відмова у розгляді справи з відсутності, неповноти, нечіткості, суперечівлівості законодавства, що регулює спірні відносини. Задовольняючі позов ВАТ „Чорноморської тютюнової компанії, суд виходить також з того, що родина Гасанова, яка мешкає у спірному приміщенні, мешкає там правомірно, про що свідчить договір оренди житлового приміщення в гуртожитку ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія від 06.01.2005 року (а.с. ) та ордер на житлову площу у гуртожитку від 20.06.2006 року, виданий на імя [PERSON] з включенням членів його родини, виданий керівником правління ВАТ „Чорноморська тютюнова компанія.(а.с. ). В родині троє малолітніх дітей, іншого житла родина [PERSON] не має. На підставі викладеного та

Outcome: approved