Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 537 від 23.07.2008 року «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» в частині включення до фонду житла для тимчасового проживання громадян квартири [ADDRESS] незаконним. Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року № 537 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» квартира [ADDRESS] включена до фонду житла для тимчасового проживання громадян. Оскільки у спірній квартирі позивачі проживають з січня 1995 року та на час звернення до суду з даним позовом просять суд визнати недійсним дане рішення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, вказала, що позивачі не мають належних правових підстав для проживання в даній квартирі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що листом від 20.01.1995 року виконавчий комітет Житомирської міської ради надав позивачу дозвіл на тимчасове заселення сімї 3 чоловік в квартиру № 18, по вул. Михайловградській, 69 (а.с. 11). Листом від 19.05.2016 року № 30 позивача було повідомлено, що квартира виключена з фонду житла для тимчасового проживання громадян (а.с. 21-а). Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. ст. 132-1 Житлового кодексу України до жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відносяться жилі приміщення, пристосовані для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання. Згідно ч.2 ст. 132-2 Житлового кодексу України формування фондів житла для тимчасового проживання здійснюється у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 31.03.2004 р., передбачено вичерпний перелік шляхів формування фондів житла для тимчасового проживання органами місцевого самоврядування, а саме: будівництвом нового житла; реконструкцією існуючих житлових будинків та гуртожитків, переобладнання нежитлових будинків у житлові, передачею житла у комунальну власність, придбання житла. До фонду житла для тимчасового проживання можуть бути включені тільки вільні житлові приміщення. Отже, судом встановлено, що позивачі з 1995 року проживають в [INFO], доказів проживання в даній квартирі квартирантів, а не позивачів відповідачем не надано. Виконавчий комітет Житомирської міської ради всупереч вищенаведеним положенням Порядку включив до фонду житла для тимчасового проживання квартиру [INFO], яка на час прийняття оскаржуваного рішення не була вільною. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved