Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивачка 05.03.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 27.10.2007року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 08.01.2014року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу їх неповнолітній син залишився проживати разом із нею. Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2013року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.12.2013року. Стверджує, що відповідач створив нову сім`ю ще до розірвання шлюбу в 2012році, почав ухилятися від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (сина [PERSON] ), коштів для утримання дитини не надавав. Після розірвання шлюбу у 2014році вона (позивач) проживає разом із сином окремо від відповідача. З цього часу відповідач жодного разу не відвідував дитину, життям, навчанням, вихованням та поведінкою сина не цікавився. Зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем, вона (позивач) уклала шлюб з [PERSON] , з яким мають можливість забезпечувати фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя неповнолітнього сина. Проживають разом, сину створено усі необхідні умови для проживання та розвитку, між сином та її чоловіком [PERSON] нормальні стосунки як батька та сина, останній займається вихованням та утриманням сина. Відповідач будь-якої участі у вихованні сина не бере. Також зазначає, що з моменту ухвалення рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2013року жодних коштів на сплату аліментів нею від відповідача не отримано, у зв`язку із чим їй призначено тимчасову допомогу на утримання сина через ухилення відповідача від сплати аліментів. Крім того, з часу ухвалення рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2013року збільшився законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, а тому, враховуючи те, що відповідач проживає на непідконтрольній території України, вважає за необхідне встановити йому аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З огляду на наведене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою судді від 16.04.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.05.2019року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Кубара М.М. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Онохова О.В., в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила та підтримала Висновок органу опіки та піклування №02-29/502 від 16.04.2019року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 27.06.2019року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Заслухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони з 27.10.2007року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 08.01.2014року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина малолітній син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Позивачка [PERSON] одружилася повторно, а саме 24.05.2017року зареєструвала шлюб з [PERSON] Малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю (позивачем [PERSON] ) та перебуває на її повному вихованні та утриманні. Позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] перебувають в Мостиському управлінні соціального захисту населення Мостиської РДА, як внутрішньо-переміщені особи. Батько дитини - відповідач [PERSON] , проживає окремо від дитини, не цікавиться сином [PERSON] , не відвідує його, не підтримує жодного контакту з дитиною, не приймає участі у його вихованні, дитині матеріально не допомагає, не цікавиться його побутом, навчанням та вихованням, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, повністю усунувся від виховання сина. Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2014 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ним повноліття. Разом із цим, згідно довідки Мостиського управління соціального захисту населення №1015 від 27.02.2019року позивач [PERSON] знаходиться на обліку в Мостиському управлінні соціального захисту населення та отримує тимчасову допомогу на дитину, у зв`язку із ухиленням батька від сплати аліментів. Вищенаведені обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання своєї дитини та свідомо нехтує батьківськими обов`язками. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] В [PERSON] серії [NUMBER] ; копією довідки Мостиського управління соціального захисту населення №1318000082 від 22.08.2016року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копією довідки Мостиського управління соціального захисту населення Мостиської РДА від 30.08.2017року №81 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копією характеристики учня 5-Б класу ОЗ «Мостиський ЗЗСО №2 І-ІІ ст.» [PERSON] В [PERSON] ; копією рішення Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 08.01.2014року; копією рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2014 року; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 24.05.2017року; копією довідки Мостиського управління соціального захисту населення №1015 від 27.02.2019року та іншими матеріалами справи. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст.ст. 12,15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав\~обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який \~подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. \~ Так, згідно висновку Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування №02-29/502 від 16.04.2019 року є доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини. Таким чином, виходячи із вищевказаних положень закону враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, винної поведінки відповідача у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, враховуючи особу відповідача та його ставлення до дитини,

Outcome: approved