Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 лютого 2014 року вона - [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] , [INFO] , який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 03. 21 лютого 2020 року, між нею та [PERSON] , заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області, шлюб був розірваний. Від їхнього шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: - [PERSON] , який народився [INFO] в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області. 23 грудня 2020 року заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області, з [PERSON] , було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їхнього малолітнього сина в розмірі - 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] у жодній формі не допомагає їй щодо утримання сина, не цікавиться про стан його здоров`я та не надає матеріальну та фінансову допомогу, хоча у відповідності із ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України зобов`язаний її надавати. Та згідно до вимог ч.1 ст.8 Закону України Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. Завжди дитина перебувала на її повному утриманні. А також, зазначає, те що, по сьогоднішній час, відповідач не бачить свою дитину, та жодного разу не намагався зробити цього. Жодних обмежень чи інших будь яких перешкод зі сторони позивача щодо, спілкування або прийнятті участі щодо виховання їхнього сина, позивачкою по справі, не було здійснено стосовно відповідача. По сьогоднішній день, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання сина: не спілкується з ним взагалі, не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не приймає участь в утриманні сина, не сплачує аліменти. Згідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На даний час їхня малолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні та разом проживають по [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Їхній син, [PERSON] , [INFO] , відвідує та виховується в закладі дошкільної освіти с. Стерче Чернівецького району Чернівецької області. Вихованням сина займається тільки позивач. Згідно довідки - розрахунку АСВП № 64326745 від 09.04.2021 р, заборгованість станом на 01.04.2021 р. складала - 6800 грн. На теперішній час заборгованість збільшилась за рахунок не сплати встановленим судом аліментів. Неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильств за ч.1 ст.173-2 КУпАП. А також був визнаний судом винним у вчинені кримінального правопорушення за ч.1 ст.162 КК України, де потерпілою стороною була позивачка. Отже, враховуючі всі обставини, позивачка звернулась до Служби у справах дітей Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, щодо вирішення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина. Та згідно висновком третьої особи про доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 25.06.2021 року за № 104, було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав останнього відносно його сина. Просить суд, ухвалити рішення, яким [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області. Стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , на користь позивача витрати сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві і просила суд позов задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Сандуляк О.В. не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В своїх поясненнях вказала, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 21 грудня 2020 року, між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області, шлюб був розірваний. 23 грудня 2020 року заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. 28 січня 2021 року [PERSON] , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП відповідно до постанови Глибоцького районного суду від 28 січня 2021 року. 13 квітня 2021 року [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України відповідно до вироку Глибоцького районного суду від 13 квітня 2021 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не цікавиться життям і здоров`ям дитини, тривалий час з нею не спілкується, аліменти не сплачує та взагалі не приймає жодної участі у її житті. Служба у справах дітей Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області у висновку затвердженому рішенням виконавчого комітету №104 від 25 червня 2021 року вважає за доцільне позбавлення в судовому порядку батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області відносно малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не надає майнову допомогу на утримання дитини. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення відповідача від обов`язків по вихованню дитини, та з урахуванням наведених конкретних обставин справи, вважає що є достатньо підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 166,167 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved