Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Харківський районний відділ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що на праві власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. В даний час в вищевказаній квартирі крім позивачів та їх родини зареєстрований [PERSON] (відповідач по справі). Відповідач не проживає в квартирі з 03 квітня 2014 року, не сплачує комунальні послуги та його речей в квартирі не залишилося. Проте, не дивлячись на зазначене, відповідач з моменту добровільної зміни місця проживання та до теперішнього часу з реєстраційного обліку у квартирі позивачів не знявся. Вищевказані обставини спонукали позивачів звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх цивільних прав. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся рекомендованою кореспонденцією та через оголошення у пресі про час, день та місце слухання справи (а.с.31, 36). Представник Харківського районного відділу ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявився, повідомлявся рекомендованою кореспонденцією про час, день та місце слухання справи, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за відсутністю представника відділу (а.с.33). Позивачі в судове засідання не зявилися, але надали заяви, згідно яких просили позовні вимоги задовольнити, справу слухати за їх відсутністю та в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечували проти розгляду справи при заочному розгляді (а.с.32, 35). Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 13.02.2013р. (а.с.6-7, 8). Вищевказана квартира була придбана [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], який було зареєстровано 21 червня 2008 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 086984 (а.с.9). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно довідки, наданої Комунальним підприємством «Пісочинкомунсервіс» за № 2575 від 11 листопада 2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований крім членів родини позивачів - [PERSON] (а.с.11). Дана обставина також підтверджується повідомленням адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 25 листопада 2015 року (а.с.13). Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї, жиле приміщення зберігається за ними на протязі 6 місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач не проживає в квартирі з 03 квітня 2014 року, що підтверджується Актом депутата Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 10.11.2015р. (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації більше трьох років, його речей в квартирі немає, тому необхідно визнати його втратившим право користування вищевказаною квартирою, що належить на праві приватної власності [PERSON].

Outcome: approved