Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] на їх користь грошову компенсацію за належні їм по 1/6 частині автомобілю марки ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], у сумі по 5 333 грн. кожному, та за належні їм по 1/6 частині автомобіля марки Kia Cerato, державний номер [NUMBER], у сумі 12 500 грн. кожному у порядку спадщини після смерті, [PERSON], померлої [INFO]. Під час розгляду справи позивачами неодноразово змінювалися позовні вимоги. Остання уточнена заява надійшла до суду 31.01.2014 року, відповідно до якої позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь грошову компенсацію за належні їм по 1/6 частині автомобілю марки ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], у сумі по 4386,33 грн. кожному, та за належні їм по 1/6 частині автомобіля марки Kia Cerato, державний номер [NUMBER], у сумі 21672,10 грн. кожному у порядку спадщини після смерті, [PERSON], померлої [INFO], а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 485,96 грн. та витрат на сплату ІТЗ у розмірі 120 гривень. 05.07.2011 року від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь у рівних долях грошову суму в розмірі 101 865 грн., що становить 50 932 грн.50 коп. з кожного, а також понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 996 грн.64 коп., та інформаційних послуг в розмірі 120 грн. Відповідач під час розгляду справи неодноразово змінював позовні вимоги. 03.11.2014 року до суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь у рівних долях грошову суму в розмірі 69 895,60 грн., що становить 34 947 грн. 55 коп. з кожного, а також понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 698 грн.95 коп., та витрат по сплаті послуг експерта у розмірі 3 000 гривень. В судовому засіданні позивачі та їх представник - адвокат [PERSON] повністю підтримали уточнену позовну заяву, просять стягнути з відповідача на їх користь грошову компенсацію за належні їм по 1/6 частині автомобілю марки ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], у сумі по 4386,33 грн. кожному, та за належні їм по 1/6 частині автомобіля марки Kia Cerato, державний номер [NUMBER], у сумі 21672,10 грн. кожному у порядку спадщини після смерті, [PERSON], померлої [INFO], а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 485,96 грн. та витрат на сплату ІТЗ у розмірі 120 гривень, оскільки автомобіль ДЭО-Sens був придбаний у період сумісного проживання їх матері та відповідача. Що стосується автомобілю Kia Cerato, то його було придбано також у період шлюбу по кредитному договору № 625800001013 від 16.02.2007 року, який було оформлено на ім'я відповідача по справі, [PERSON], у ПАТ «МетаБанк», на суму 17337,00 доларів США. При оформлені кредиту померлою та відповідачем із сумісних коштів було зроблено перший внесок у сумі 18551,60 грн., потім у період шлюбу за рахунок сумісних коштів було погашено на день смерті їх матері, тобто за період з 16.02.2007 року по [INFO], ще 111481 грн., а всього у сумі 130032,60 грн. Дана сума також є спільною сумісною власністю померлої і відповідача. Тому вважають, що спадщина повинна відкритися на 1/2 частину сумісно виплачених коштів за спірний автомобіль, а саме на суму 65016,30 грн. Зустрічний позов не визнали в повному обсязі та просять відмовити у його задоволенні, оскільки по-перше, що стосується 1/2 частини батискафу, то вони не знають сумісний зазначений батискаф чи ні. Їм відомо, що померла користувалася ним. Зазначену частину батискафу вони не продавали, від [PERSON] чули, що їх мати винна гроші і після її смерті вона виплачувала борг. Що стосується грошової компенсації за ремонтні роботи у спірній квартирі, то вважають, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки вказані переобладнання є самовільними та жодних підтверджень того, що вони зроблені за сумісні кошти тільки подружжя, не має. Більш того, жодних договорів про надання дозволу на реконструкцію квартири від них, як від співвласників квартири, не було. Тому просять в повному обсязі відмовити у задоволені зустрічного позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що при розрахунку розміру компенсації за автомобіль марки ДЭО-Sens, держ.номер [NUMBER], позивачі зазначили його вартість 26318 грн. згідно висновку експерта за № 287/07/02 від 30.06.2013 року, однак вважає, що це не вірно, оскільки вказаний автомобіль 16.05.2010 року він продав [PERSON]. З цього часу автомобіль знаходиться в його користуванні, і саме він своїми силами та за свої кошти відремонтував цей автомобіль. Відповідно, під час проведення експертної оцінки автомобіля ДЭО-Sens, держ.номер [NUMBER], при визначені дійсної ринкової вартості автомобіля були враховані всі проведені новим власником ремонті роботи (з урахуванням ступеню зносу). Крім цього зазначив, що цей автомобіль був проданий [PERSON] за 2300 доларів США, що з урахування курсу долара, встановленого НБУ на 17.02.2014 року, становить 19873 грн.15 коп. Тому вважає, що саме з цієї суми необхідно рахувати компенсацію. Що стосується автомобілю Kia Cerato, державний номер [NUMBER], то з урахуванням сплати першого внеску в розмірі 18551 грн.60 коп., який складається з передплати - 15450 грн. та комісії 3101 грн.60 коп., на день смерті [PERSON], яка померла [INFO], всього було сплачено 89612 грн.25 коп. Відповідно, розрахунок компенсації за автомобіль марки Kia Cerato, державний номер [NUMBER], необхідно рахувати саме з цієї суми, тобто по 14935 грн. 37 коп. кожному. На задоволені уточненого зустрічного позову наполягає в повному обсязі. Третя особа по справі - [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час місце та дату слухання справи сповіщений належним чином,не повідомив суд про причини неявки у судове засідання, а отже суд визнає його неявку не поважною та вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Представник тертої особи - КП «ММБТІ» у судове засідання не з'явився з невідомої для суду причини. У судовому засіданні від 27.03.2012 року представник КП «ММБТІ» за дорученням - Рябінін Д.С. суду пояснив, що відповідно до інвентарної справи [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] - 2/3 частини (приватна, спільна, сумісна власність) та за [PERSON] - 1/9 частина у порядку спадкування. Також з інвентарної справи вбачається, що до зазначено квартири також відносяться сарай, літня кухня та гараж. Згідно з обстеженням від 20.04.2010 року квартири було встановлено самовільне перебудування, а саме збільшення загальної площі квартири з 37,7 кв.м до 70,6 кв.м, та збільшення житлової площі з 24,3 кв.м до 29,0 кв.м, про що було складено акт № 443. Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідача та його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що первісний уточнений позов підлягає повному задоволенню, а у задоволенні уточненого зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що з 1997 року [PERSON] проживав однією сім'єю разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. А 16.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб у встановленому порядку, про що мається актовий запис № 374. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] /т. 1 а.с.92/. Судом встановлено, що у період шлюбу на сумісні кошти сторонами спільно було придбано майно: автомобіль ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], та автомобіль Kia Cerato, державний номер [NUMBER]. Автомобіль марки ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], було придбано за кредитним договором № ZPM0A019070607 від 23.01.2004 року, укладеного між [PERSON] та ЗАО КАБ «ПриватБанк». Однак до теперішнього часу зазначений кредитний договір не зберігся у банківській установі за мінуванням строку зберігання, який передбачений у 5 років, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2011 року /т. 1 а.с. 130/. Вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем - [PERSON]. Згідно довідки № 10.00.09-1413 від 02.09.2011 року, виданою ПАТ КБ «ПриватБанк» 13.05.2005 року кредитний договір № ZPM0A019070607 від 23.01.2004 року погашено в повному обсязі /т. 1 а.с. 131/. Автомобіль марки Kia Cerato, державний номер [NUMBER], було придбано за кредитним договором № 625800001013 від 16.02.2007 року, укладеним між [PERSON] та АК «Металург», відповідно до якого [PERSON] були надані кошти у розмірі 17 337 доларів США на придбання транспортного засобу /т. 1 а.с. 155-156/. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим ПАТ «МетаБанк», за вказаним кредитним договором станом на [INFO], тобто на момент смерті [PERSON], зазначено, що за період з 16.02.2007 року по [INFO] за кредитним договором було виплачено 23 559,32 доларів США, що еквівалентно 111 481,24 гривень /т. 2 а.с. 68-69/. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла /т. 1 а.с. 9/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на наступне майно: 1/2 частину автомобілю ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER]; 1/2 частину автомобілю Kia Cerato, державний номер [NUMBER]; та на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до копії спадкової справи № 1389/09 після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти - [PERSON] та [PERSON], а також її чоловік - [PERSON], про що вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частки від 1/3 частини квартири [ADDRESS] кожному /т. 1 а.с. 51-73/. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що спірні автомобілі ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], та Kia Cerato, державний номер [NUMBER], були продані відповідачем [PERSON] вже після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України у разі продажу спадкового майна спадкоємці мають право на грошову компенсацію його вартості. Суд не приймає до уваги розрахунок виплаченої суми кредиту за кредитним договором № 625800001013 від 16.02.2007 року за період з 16.02.2007 року по [INFO], розрахований відповідачем та наданий ним у матеріали справи, у розмірі 89 612 гривень 25 копійок, оскільки вказаний рахунок є необґрунтованим та таким, що в повному обсязі спростовується наданим ПАТ «МетаБанк» розрахунком. Відповідно до висновку експерта № 287/07/2 про оцінку транспортного засобу вартість автомобілю ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], на теперішній час складає 26 318 гривень /т. 2 а.с. 13-17/. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що вказана в експертизі вартість не відповідає дійсності та рахунок виплати грошової компенсації повинен виходити з вартості, за яку вказаний автомобіль було продано, а саме з 2 300 доларів США, що еквівалентно 19 873 гривні за наступних підстав. Так, на теперішній час висновок експерта № 287/07/2 про оцінку транспортного засобу ніким не спростований та не оскаржений, а отже суд приймає його як належний доказ. Крім того, відповідачем не надано жодного письмового доказу на підтвердження вартості, за яку проданий спірний автомобіль, а отже суд не може прийняти як належний доказ тільки доводи відповідача про вартість автомобіля. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію за 1/6 частину автомобіля марки ДЭО-Sens, державний номер [NUMBER], у сумі 4 386,33 гривень кожному та грошову компенсацію 1/6 частину автомобіля марки Kia Cerato, державний номер [NUMBER], у сумі 21 672,10 копійок кожному. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON], то відмовляючи у їх задоволенні, суд виходить з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Запорізьким відділом Придніпровської залізниці 21.06.2000 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] /т. 1 а.с. 96/. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на спадщину за законом [PERSON] отримав право власності в порядку спадкування на 1/9 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] /т. 1 а.с. 97/. Судом встановлено, що у спірній квартирі були зроблені переобладнання. У відповідності до акту № 443 від 17.06.2010 року вказані переобладнання є самочинними /т. 1 а.с. 102/. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] в частині того, що переобладнання та покращення спірної квартири були проведені лише за сумісні кошти подружжя, а саме: [PERSON] та [PERSON] за наступними підставами. Так, відповідно до показань свідка [PERSON], який у судовому засіданні показав, що він є сусідом сторін з 1989 року. У спірній квартирі проживали подружжя та двоє дітей. Приблизно у 1990-х роках [PERSON] розлучилась з чоловіком, а з 1996 року почала проживати разом з [PERSON] Після чого, вони разом виконали роботи по будівництву душу та туалету, побудували гараж та купили автомобіль «Таврія». Потім придбали автомобіль Дєу Ланос та Кіа. Після пожару половина будинку згоріла, а з весни почали будувати літню кухню та прибудову. Хто чим займався при будівництві, йому не відомо, знає тільки, що ремонтні роботи виконував [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що проживала у житловому будинку, який було оформлено на [PERSON]. З 01.06.2001 року вони стали проживати у будинку по вул. Річна, 16, коли виплатили всю суму за будинок, [PERSON] переоформила його на неї. Будинок придбали за 1 800 доларів США. Також пояснила, що коли приходила до [PERSON], бачила, що там була зроблена прибудова, побудований гараж літня кухня та двір було загороджено. Крім того зазначила, що [PERSON] говорила, що вони продали будинок, а гроші з продажу пішли на прибудову. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що всі ремонтні роботи проводив він. Була побудована прибудова, у дворі був гараж. Проекту на перебудову квартири не було. [PERSON] казав йому, що необхідно робити, та оплачував його роботу. За чиї кошти бо проведено ремонтні роботи, йому не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що їй відомо, що будівництво та переобладнання в квартирі робили [PERSON] та [PERSON], діти не приймали участі у будівництві, будматеріали не покупали, оскільки були ще дітьми. У будинку замінили вікна на пластикові, змінили двері, побудували прибудову. У дворі звели гараж та літню кухню. Також їй відомо, що [PERSON] продала будинок, та напевно гроші пішли на будівництво та переобладнання квартири, але точно сказати не може. Крім того, вони придбали два автомобіля. Один з них - Ланос - віддали [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що спірна кварти належала [PERSON]. Крім неї там проживали її діти - [PERSON] та [PERSON]. Потім з ним став проживати [PERSON]. Вони робили переобладнання квартири, побудували прибудову, гараж, літню кухню. Зробили душову та санвузол. Двір вимощили плиткою. Однак за чиї кошти проводилися ремонтні роботи, йому не відомо. Крім того зазначив, що за сумісне життя вони придбали автомобіль Сенс та згодом автомобіль Кіа. Автомобіль Сенс віддали [PERSON]. Також показав, що [PERSON] постійно перебував разом з [PERSON] та допомагав йому у будівництві. Крім того, судом встановлено, що як [PERSON], так і [PERSON] приймали участь у переобладнані спірної квартири. Вказана обставина підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також показаннями самих позивачів, а тому суд не приймає до уваги показання [PERSON] в частині того, що [PERSON] та [PERSON] не приймали участі у витратах на ремонт квартири. Відповідно до висновку експерта № 1987 від 30.09.2014 року вартість ремонтних робіт, зроблених у квартирі [ADDRESS] складає 77 630,20 грн. /т. 2 а.с. 148-151/. До вказаної вартості також входить і газифікація квартири. Однак, у матеріалах справи мається робочий проект газифікації житлового будинку на ім'я [PERSON] та проект на газифікую на ім'я [PERSON] /т. 2 а.с. 189-195/. Але відсутня квитанція на оплату газифікації спірної квартири. На підтвердження факту проведення газифікації квартири, позивачем за зустрічної позовною заявою надано довідку про вартість виконаних робіт, акт приймання виконаних підрядних робіт та 3 квитанції на оплату газифікації будинку по [ADDRESS]. Але вказані документи представлені на ім'я [PERSON] та [PERSON] /т. 1 а.с. 112-114/, а тому суд не може прийняти вказаний доказ, як належний. Крім того, як зазначалося вище, всі вказані перебудови у квартирі були виконані самовільно, без проекту робіт, та не зареєстровані згідно чинного законодавства. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Отже з урахування зазначеної норми на теперішній час вирішувати питання про грошову компенсацію зі спадкоємців не представляється можливим. Крім того, позивачем за зустрічною позовною заявою не доведено, що вказані ремонтні роботи були проведені за сумісні кошти подружжя та за домовленістю з іншими співвласниками вказаного домоволодіння. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідачів грошової компенсації за 1/3 частину батискафа, розташованого на території Центрального ринку по [ADDRESS], то суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню за наступними підставами. Позивач зазначає, що у період сумісного проживання з [PERSON] та на сумісні кошти ними було придбано 1/2 частину батискафа, розташованого на території Центрального ринку по [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 145 від 30.06.2010 року до 01.02.2010 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/2 частину торгівельного місця [ADDRESS]. Після цього, на підставі заяви [PERSON], яка займала іншу половину вказаного торгівельного місця, воно повністю було оформлено за нею /т. 1 а.с. 95/. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Однак, посилання [PERSON] в частині того, що відповідачами незаконно було продано 1/2 частину батискафа після смерті [PERSON], не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Так, відповідно до ст. 655 ЦПК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України передбачає письмову форму договору. У судовому засіданні встановлено, що договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено не було, жодних документів, як б підтверджували сплату [PERSON] відповідачам грошової суми за продаж частини батискафу суду представлено не було. Тому суд вважає вказані доводи необґрунтованими та не приймає їх до уваги. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, всі у сукупності та кожний окремо, суд вважає, що первісний позов підлягає повному задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] у рівних частках на користь [PERSON] та [PERSON] понесені ними судові витрати у розмірі 605,96 грн.

Outcome: approved