Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа - відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області, просили стягнути з відповідача на їхню користь моральну шкоду в розмірі по 100 000 гривень на кожного у зв'язку із тим, що через вину відповідача загинув їх син. В судовому засіданні позивачі підтримали вимоги позову та наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Малиновський Д. В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, у зв,язку з недоведеністю вини відповідача. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вирішити справу у відповідності із чинним законодавством. Суд, вислухавши пояснення позивачів, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28.09.1977 року, актовий запис №155, батьками [PERSON], [INFO] є позивачі у справі - [PERSON] та [PERSON]. (а.с.29) Актом спеціального розслідування групового нещасного випадку від 20.10.2014 року, що стався 18.08.2014 р. на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» встановлено, що 12.08.2014 року приблизно о 9 годин 50 хвилин сталася аварія у 7 південній лаві блоку №10. У результаті вибуху метано-повітряної суміші 22 робітника ПАТ «ШУ «Покровське» отримали травми тяжкого та середнього ступеню важкості. На підставі рішення технічної ради від 12.08.2014 р. був розроблений оперативний план ліквідації аварії №1. 18.08.2014 р. о 12:00 помічник начальника дільниці КТ-7 ПАТ «ШУ «Покровське» Давкін О.М. видав наряд гірничим робітникам підземним дільниці КТ-7 [PERSON] та [PERSON] на роботи з осланцювання та прибирання гірничої маси по головному конвеєрному штреку блоку №10 у районі пересипу з конвеєра PZF 4-го південного конвеєрного штреку блоку №10 на стрічковий конвеєр 2ЛТ-120 №2, розташованому у головному конвеєрному штреку блоку №10. В той же час начальник дільниці КТ-10 Мірошник В.В. видав наряд робітникам дільниці КТ-10 другої зміни, у т.ч. гірнику підземному дільниці КТ-10 [PERSON], на роботи з осланцювання похилу блоку №10 у районі пересипу зі стрічкового конвеєра 2ЛТ-120 №2 похилу блоку №10 на конвеєр PZF 4-го південного конвеєрного штреку блоку №10. Після отримання наряду о 13:00 робітники опустились у шахту і направились по своїм робочим місцям. О 19:30 за заїзді на 5 південний конвеєрний штрек блоку №10, який був ізольований глухою бентонітовою перемичкою №7, стався вибух, внаслідок якого перемичка №7 була зруйнована, а чадний газ вибуху потрапив у виробку похилого блоку №10. Вибух стався внаслідок займання метано-повітряної суміші, джерелом займання якої сталося руйнування під впливом високих температур саморятівника ШСС-1П ЗМ 05364 дата виготовлення 08.2011 рік. Через потрапляння чадного газу у виробку похилого блоку №10 постраждало чотири чоловіки, в тому числі зі смертельним наслідком - один, [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р.). Згідно того ж акту, основною причиною нещасного випадку є незадовільний стан виробничого середовища (перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів). Таким чином, судом встановлено, що син позивачів під час виконання трудових обов'язків у відповідача, отримав гостре отруєння окисом вуглецю, від якого помер. При вирішенні питання про право позивачів на відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У Постанові Верховного Суду України по справі № 6-123 цс12 від 24.10.2012 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, а тому цей закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його загибеллю в результаті професійного захворювання, отриманого на виробництві, і такі відносини регулюються ст.ст. 1167, 1168 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 335 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлена позивачами вимога про відшкодування моральної шкоди обґрунтована і підлягає частковому задоволенню виходячи з принципів розумності та справедливості. Викладене є підставою для відшкодування позивачам моральної шкоди відповідачем. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг душевних страждань батьків померлого - [PERSON] та [PERSON], які є непрацездатними, син був їхньою опорою та підтримкою, їх тривалий характер, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках, які вони зазнали у зв'язку з втратою рідної людини - сина. Таким чином, з урахуванням вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі по 50 000 грн. кожному з позивачів, який повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивачів є розумним та справедливим для відшкодування завданої їм моральної шкоди через смерть їхнього сина. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial