Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до Веренчанської об`єднаної територіальної громади в особі Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті брата - [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований в [ADDRESS] . Заповідального розпорядження щодо свого майна на випадок смерті померлий [PERSON] , не вчиняв, спадкоємицею його майна за законом є його сестра - [PERSON] , позивачка по справі, яка своєчасно прийняла спадщину після смерті брата, користується всім спадковим майном, з метою її оформлення звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивачка змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, попередньо представником подано до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, з підстав вказаних у позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Веренчанської об`єднаної територіальної громади в особі Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилася. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] в с. Веренчанка, Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2020. Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання, а саме в [ADDRESS] , відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за зазначеною адресою. Вказане вбачається із Облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 р.р. по особистому номеру [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1262 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри, його баба та дід, як з боку матері, так і з боку батька. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповідального розпорядження щодо свого майна на випадок смерті не вчиняв, спадкоємцями його майна за законом є його сестра [PERSON] , [INFO] .Підтверджуючими документами, що вказують на той факт, що померлий спадкодавець [PERSON] є рідним братом позивачки, є копія свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 03.07.1952 (а.с.10) та копія повторного свідоцтва про народження померлого [PERSON] серії [NUMBER] від 16.06.1952 (а.с.11), з яких вбачається, що в обох спільні батьки. Інших спадкоємців у порядку спадкування за законом, щодо майна померлого [PERSON] , немає. Судом встановлено, що спадкоємиця [PERSON] , [INFO] , реалізувала свої спадкові права щодо зазначеного майна у визначений законом строк і спосіб, звернувшись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини та заявою про заведення спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи №304/2020, яку і було заведено за заявою останньої. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом їй було відмовлено, оскільки позивачкою не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] . Наведене підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №62637278 від 26.11.2020 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №192/02-31 від 10.06.2021 (а.с.9, 19). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований в [ADDRESS] , належав і рахується за померлим [PERSON] , що підтверджується довідкою Виданою Веренчанською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області №1455 від 20.09.2021 (а.с.13). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачкою [PERSON] , як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , 1940-1972 років побудови, згідно довідки -характеристики Заставнівського РБТІ №174 від 08.06.2021 - вартість житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого вказаною адресою, становить 95407 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста сім) гривень (а.с.15-18). Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачкою своїх законних спадкових прав. Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 10-00 год. 23.11.2021 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 30.11.2021 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 30.11.2021. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved