Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивачка 18.08.2021 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 05.08.2021 р. старшим державним виконавцем Тисменицького ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Фрич Л.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 31901 від 07.05.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї у користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 2207024 від 17.11.2020 р., укладеним з ТОВ «Мілоан», у розмірі 43110 грн. та 930 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 44040 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства та не підлягає до виконання. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню. Умови вчинення виконавчих написів нотаріусами визначено ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Таких вимог позивачка не отримувала, як не отримувала і повідомлення про відступлення права вимоги. Просила визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності та задоволити позов, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином за адресою місцязнаходження, не повідомив суду про причини неявки свого представника, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за адресою місцязнаходження, не повідомили суду про причини неявки, не подали пояснень щодо позову. Ухвалою суду від 20.08.2021 р. для забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 07.05.2021 р. № 31901 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» грошових коштів у розмірі 44040 грн. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 07.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 31901, про стягнення з позивачки [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 2207024 від 17.11.2020 р., укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов'язків якого за договором відступлення права вимоги № 63-МЛ від 23.02.2021 р. є ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 22.02.2021 р. до 06.05.2021 р. у розмірі 43110 грн. що складається із 9000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 32400 грн. заборгованості за відсотками, 1710 грн. заборгованості по комісії, та 930 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з боржника, становить 44040 грн. (а.с.7). Постановою старшого державного виконавця Тисменицького ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Фрич Л.В. від 05.08.2021 р. відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с.8). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Згідно вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У рамках даної цивільної справи оспорюється виконавчий напис, вчинений на кредитному договорі, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Встановлено, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно постанови КМ України від 26.11.2014 р. № 662. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали ВАСУ від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14. Відповідно до п.1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржжника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Таким чином, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Судом встановлено, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Наданий нотаріусу кредитний договір № 2207024 від 17.11.2020 р. вчинений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок, який враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, міститься у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 757/24703/18-ц. Вказаний правовий висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17. При вирішенні даного спору суд також застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який міститься у постанові від 08.06.2021 р. у справі № 662/397/15-ц, згідно якого у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов'язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. З урахуванням встановлених обставин, з огляду на недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення. З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1362 грн. витрат по сплаті судового збору, а саме: 908 грн. за подання позову (а.с.5) та 454 грн. за заяву про забезпечення позову (а.с.15). На підставі наведеного, відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172,

Outcome: approved