Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Декабристів, 35/46. В своїй заяві вона посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Декабристів, 35/46, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18.11.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON], та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач [PERSON] був попереднім власником цієї квартири і відповідно до умов пункту 14 договору купівлі-продажу зобовязався зареєструвати своє місце проживання за іншою адресою протягом 10 днів з дня підписання цього договору, однак до цього часу відповідач цього не зробив. Реєстрація відповідача в її квартирі створює для неї труднощі у вигляді додаткових витрат на житлово-комунальні послуги, а також перешкоджає їй в оформленні субсидії. Факт реєстрації відповідача є безумовною перешкодою у здійсненні нею права власності. У звязку з цим, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без її участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2983, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила належну продавцям на праві спільної часткової власності двокімнатну квартиру № 46, загальною площею 54,0 м?, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Декабристів, 35 (а.с. 3). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47863449 від 18.11.2015 р., [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Декабристів, 35/46 (а.с. 4). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою ПП «Наш Дім Плюс» № 815 від 15.03.2016 р. (а.с. 6). Згідно акту ПП «Наш Дім Плюс» від 14.03.2016 р., [PERSON], [INFO], колишній власник квартири, дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], однак з січня 2015 року по теперішній час не проживає за даною адресою (а.с. 7). Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно\~\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не користується цим житлом понад один рік без поважних причин.

Outcome: approved