Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачка 11.02.2016 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 08.09.1995 року. У них з відповідачем є спільні діти [PERSON] [INFO] (повнолітній) та [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею. Також зазначаєщо з позивачем разом не проживає з 2007 року. Впродовж сумісного життя з'ясувалося, що у них різне розуміння поняття шлюбу, розбіжності у вихованні дитини, відсутність спільних інтересів зробили їх чужими людьми. Протягом останніх шести місяців шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає нерегулярно. В судове засідання 29.02.2016 року з'явилася позивачка [PERSON] яка просила розглядати справу за її відсутності та просила залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання не з'явився відповідач, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що він згоден на розірвання шлюбу та на сплату аліментів у розмірі 1455 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення позивачки суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.1995 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів, що підтверджується наявним у матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 1234 (а.с.9). Від шлюбу у сторін є 2 спільні дитини, син [PERSON] [INFO] (повнолітній) та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 884, (а.с.8), яка проживає з матір'ю. Сторони з лютого 2007 року не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред'явлені. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою тобто її матір'ю та відповідно перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відомості щодо утримання відповідачем інших осіб у суду відсутні. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1455 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову по досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved