Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивачка 01.06.2020 року звернулась до суду із позовом до відповідача про скасування заборони на відчуження житлового будинку, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Полтавської державної нотаріальної контори - Замулко Л.В. 11.04.2017 року, їй належить в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] , розташований на приватизованій земельній ділянці, що належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Гожулівською сільською радою 07.05.2008 року та зареєстровано в КП «БТІ та містобудування Полтавського району» у реєстрову книгу № 9, за реєстровим номером № 378 та складається в цілому з : житлового будинку літ. «А-1, а, а1», загальною площею - 80,0 кв.м., житловою площею -53,8 кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «б», сараю літ. «б1», вбиральні літ. «В», погрібу під частиною будівлі літ. «б2», огорожі № 1, воріт з хвірткою - № 2, вигрібу - № 3. Копію свідоцтва серії [NUMBER] додано. Також, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Полтавської державної нотаріальної контори - Замулко Л.В. 11.04.2017 року, їй належить в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] приватизована земельна ділянка, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0613 га. в с. Гожули Полтавського району Полтавської області, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 587842, виданого Гожулівською сільською радою 01.06.2010 року, зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 011054600252, кадастровий номер 5324080701:01:001:0762. Копію свідоцтва серії НМА №637961 додано. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 84776540, сформованого 11.04.2017 року підтверджується, що 11.04.2017 року проведена державна реєстрація її права приватної власності на указаний успадкований нею житловий будинок, номер запису про право власності: 19919472, копію додано. Також, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 84779091, сформованого 11.04.2017 року підтверджується, що 11.04.2017 року проведена державна реєстрація її права приватної власності на указану успадковану нею земельну ділянку, номер запису про право власності: 19920007, копію додано. Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, індексний номер 43243368 від 03.09.2015 року підтверджується, що 23.06.2005 року зареєстровано за № 2117799 реєстратором : Перша полтавська державна нотаріальна контора заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2117799, власником якого був [PERSON] , підстава обтяження : повідомлення б/н, 05.05.1986, Міськуправління будбанку м. Полтави, об`єкт обтяження: будинок, адреса : [ADDRESS] , додаткові дані: Архівний запис. Номер реєстра: 1842-4, заявник : Перша полтавська ДНК, копію додано. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 43242459 від 03.09.2015 року наданим Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Хаустову Миколі Олександровичу по його заяві від 03.09.2015 року підтверджується, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяження за параметрами запиту - фізична особа [PERSON] відсутні, копію додано. Листом від 29.03.2017 року ПАТ «Промінвестбанк» повідомив про те, що Полтавська обласна контора Будбанку СРСР ( місцезнаходження м. Полтава ) не була юридичною особою, а входила до складу і була структурним підрозділом Будбанку СРСР. З цього листа вона дізналася, що Листом від 29.12.2017 року ПАТ «Промінвестбанк» повідомило [PERSON], що відділення Будбанку СРСР входили до складу і були структурними підрозділами Будбанку СРСР. В результаті реорганізації був створений Український республіканський банк Державного комерційного промислово-будівельного банку ( Укрпромбанк ), а відділення Будбанку СРСР були перетворені в відділення Державного комерційного промислово-будівельного банку СРСР, які входили до мережі Укрпромбудбанку. 20.03.1991 року Постановою Верховної Ради України № 873 Укрпромбудбанк з його мережею, обчислювальним центром, активами і пасивами оголошено власністю України. Відповідно до зазначеної постанови Укрпромбудбанк був перетворений в Державний комерційний промислово-будівельний банк України ( Промбудбанк України ). Відповідно до ст.1 Статуту Промбудбанку України правонаступником Українського республіканського державно-комерційного банку Промбудбанку СРСР став ПромбудбанкУкраїни. В зв`язку з тим, що Промбудбанк України був державним банком і відповідно до ст.12 його Статуту діяльність банку могла бути припинена шляхом його реорганізації або ліквідації за рішенням Уряду України, то і реорганізація або ліквідація Промбудбанку України мала бути здійснена за рішенням відповідного органу державної влади. У ПАТ «Промінвестбанк» відсутні відомості про прийняття рішення відповідними державними органами України про реорганізацію або ліквідацію Промбудбанку України. Промінвестбанк України створений 26.08.1992 року за рішенням зборів акціонерів Промінвестбанку України. В процесі перейменування він змінив найменування на ПАТ «Промінвестбанк». Згідно установчих документів відсутні підстави вважати, що ПАТ «Промінвестбанк» є правонаступником Промбудбанку України. Але, незважаючи на відсутність підстав для правонаступництва згідно з законодавством ПАТ «Промінвестбанк» через свої установи фактично продовжував виконувати комплексне банківське обслуговування частини фізичних осіб за кредитними та депозитними договорами, що були укладені установами ПромбудбанкуУкраїни та установами Будбанку СРСР на України до створення ПАТ «Промінвестбанк», тобто добровільно в цій частині приймав на себе обов`язки за такими договорами. Відповідно до «Переліку документів із зазначенням термінів зберігання Державного банку СРСР, установ і організацій його системи» від 09.06.1983 року № 556 та діючого на сьогодні «Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку та банків України із зазначенням строків зберігання», затвердженого постановою Правління НБУ від 08.12.2004 № 601, строк зберігання документів по кредитах ( позиках ), що надавалися Будбанком СРСР через його установи на Україні, сплив. Ці документи на сьогоднішній день знищені і підтвердити чи спростувати факт отримання та/або погашення позики [PERSON] відповідного кредиту, а також факту накладення у 1986 році заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою : [ADDRESS] , немає можливості. Повідомив що заборгованість [PERSON] за відповідним договором в банку не обліковується, копію листа додано. Таким чином, вище викладені обставини свідчать, що 23.06.2005 року зареєстровано за № 2117799 реєстратором : Відповідачем - Перша полтавська державна нотаріальна контора заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2117799, власником якого був [PERSON] , підстава обтяження : повідомлення б/н, 05.05.1986, Міськуправління будбанку м. Полтави, об`єкт обтяження : будинок, адреса: [ADDRESS] , додаткові дані: Архівний запис. Номер реєстра: 1842-4, заявник: Перша полтавська ДНК, копію додано. Тобто, Відповідач є заявником та реєстратором обтяження, а підставою для внесення цього обтяження було повідомлення установи, яка ніколи не мала статусу юридичної особи, станом на 23.06.2005 року взагалі не існувало банківської установи, яка б могла підтвердити факт отримання та/або погашення позики [PERSON] та документи по кредитах ( позиках ), що надавалися Будбанком СРСР через його установи були знищені через сплив строку зберігання. Державний реєстратор, нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», починаючи з 1 січня 2013 року має доступ до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек і використовують під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційні дані зазначених реєстрів. Відповідно до «Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме : накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Таким чином, вона набула права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, але на успадкований нею будинок накладена заборона на відчуження на підставі повідомлення б/н від 05.05.1986 року, Міськуправління будбанку м. Полтави, заявником по її накладенню є Відповідач. Наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення її прав власника житлового будинку до того часу, поки таке обтяження не буде зняте , що і пов`язано з порушенням її цивільних прав. Оскільки, наявність заборони на відчуження належного мені майна позбавляє позивачку можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна щодо розпорядження ним, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. При зверненні до суду вона виходить з того, що спір фізичної особи з державним реєстратором прав на нерухоме майно розглядається за правилами цивільного судочинства. Так, у п.33 Постанови від 18 червня 2019 року у справі № 923/705/18 Великої Палати Верховного Суду вказано : «Спір про скасування рішення та/чи запису про державну реєстрацію прав чи обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у якому позивачем є особа, яка не була заявником щодо вчинення відповідних реєстраційних дій, а відповідачем - державний реєстратор, що вчинив відповідні дії за заявою іншої особи, є приватно-правовим». Прохала скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно, відчуження будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] ; зареєстрованого 23.06.2005 року за № 2117799 Першою полтавською державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 2117799; підстава обтяження : повідомлення б/н, 05.05.1986, Міськуправління будбанку м. Полтави, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; додаткові дані: Архівний запис. Номер реєстра: 1842-4, заявник : Перша полтавська ДНК. В судове засідання сторони у справі не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де представник позивача адвокат Плохута О.В. ( а. с. 66 а ) та позивачка позов підтримали та прохали задовольнити ( а. с. 66, 107 ), та надали відповідь на відзив на позовну заяву ( а. с. 53-56 ). Перша полтавська державна нотаріальна контора надала відзив на позов, в якому послалась на те, що підставами для внесення у Єдиний реєстр відомостей про накладені заборони відчуження та арешти обєктів нерухомого майна є : накладення державним або приватним нотаріусом заборони відчуженняч на обєкт нерухомого майна, які є реєстраторами; повідомлення про накладення заборони відчуження на об`єкт нерухомого майна державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом, які не є реєстраторами; повідомлення посадової особи виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради про накладення заборони відчуження на об`єкт нерухомого майна; повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна; повідомлення органів державної виконавчої служби про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, (п.2.1. «Положення…» ). Пунктом 3 наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 року за № 85/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року за № 1020/9619, передбачено державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України : \~ \~ \~ \~створити програмне забезпечення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке відповідало б новим сучасним стандартам збереження та захисту інформації; забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до нової бази; забезпечити безперебійну роботу державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів у перехідний період. Отже, як вбачається з вищевикладеного, Перша полтавська державна нотаріальна контора на час виникнення обтяжень виступала реєстратором Єдиного реєстру ( рєєструвальним органом ), відповідно до діючого на той час законодавства. Враховуючи вищевикладене, не вважають протиправними дії Першої полтавської державної нотаріальної контори щодо внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт/заборону, та вважають, що позовні вимоги до Першої полтавської державної нотаріальної контори задоволенню не підлягають. Окрім того, відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Прохали врахувати вищевикладене при розгляді справи по суті та вилучити Першу полтавську державну нотаріальну контору в якості відповідача ( а. с. 40-41 ). Такаж надали заяви про розгляд справи без участі представника нотконтори ( а. с. 44, 98 ). Представник третьої особи, що не заявлдяє саморстійних вимог ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - адвокат Івженко О.Ю.( а. с. 76 ) надала клопотання про розгляд справи без її участі ( а. с. 79- 82 ) та письмові пояснення по справі ( а. с. 85-86 ), в яких зазначила, що станом на даний час кредитна заборгованість [PERSON] перед банком не обліковується, тому не вбачається підстав для відмови в задоволенні позову. Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 9 27. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, так як власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Outcome: approved