Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом в суд про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 7238 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, а на користь [PERSON] - 3619 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 210 грн. витрат, пов'язаних з проведенням оцінки розміру відшкодування збитків, та 5000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивують тим, що шкоди у вказаному розмірі вони зазнали внаслідок залиття водою їх квартири №3 на першому поверсі двохповерхового будинку по [ADDRESS], власником 2/3 якої є [PERSON], а 1/3 - [PERSON], що мало місце 18.10.2013 року із розташованої поверхом вище квартири №4, в якій мешкають [PERSON] та [PERSON] Зазначили, що факт залиття підтверджується актом ЛКП «Сигнівка» від 18.10.2013 року, а заявлений розмір відшкодування підтверджується висновком ПП «ЕкспертМАШ» від 21.10.2013 року. В добровільному порядку відповідачі відмовилися відшкодувати заподіяну шкоду або провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, і доповнили, що внаслідок цього залиття у їх квартирі пошкоджено стіни в кухні, ванній кімнаті та двох житлових кімнатах, паркетну підлогу в квартирі, електропроводку, тому просять стягнути з відповідачів зазначені матеріалі збитки, 210 грн. витрат, пов'язаних з проведенням оцінки розміру відшкодування збитків, а також по 5000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди, оскільки залиття їх квартири спричинило їм значний дискомфорт, вони зазнали переживань, погіршився стан їх здоров'я, порушився нормальний ритм життя, а вони обоє є інвалідами ІІ групи, в зв'язку з наслідками залиття змушенні тривалий час потерпати від додаткових незручностей. Просять позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні визнали факт залиття квартири, однак заперечили щодо розміру шкоди, який просять відшкодувати позивачі, при цьому зазначили, що одразу після залиття зверталися до позивачів з пропозицією відшкодувати шкоду, однак відповідачі від такої відмовилися.Вважають, що позивачами не надано доказів спричинення їм моральної шкоди. Просять в позові відмовити. Третя особа - ЛКП «Сигнівка», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не направило в суд свого представника, заяви про розгляд справи за відсутності такого не подало, про причини неявки не повідомило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачів та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як встановлено судом, двохкімнатна квартира позивачів № 3 у будинку по [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної часткової власності (а.с. 20, 21) і в якій вони обоє зареєстровані і проживають (а.с.24), розташована на першому поверсі під аналогічною квартирою №4, власником якої є відповідач [PERSON], в якій разом з ним проживає його дружина [PERSON] Також встановлено, що 18.10.2013 року з квартири відповідачів відбулося залиття водою квартири [PERSON] та [PERSON], в результаті чого були пошкоджені дві житлові кімнати, кухня, ванна кімната і коридор квартири позивачів, залита підлога і електропроводка, внаслідок чого їм заподіяно матеріальні збитки. Дане підтверджується поясненнями сторін, актом ЛКП «Сигнівка» від 18.10.2013 року (а.с.18), наданими фотографіями помешкання позивачів після залиття (а.с. 65-73) і проведеною оцінкою розміру відшкодування збитків, згідно якої вартість відшкодування збитків, завданих пошкодженням квартири позивачів внаслідок цього залиття, станом на 21.10.2013 року становить 10857 грн. (а.с.6-17). Відповідно до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р., у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт згідно з додатком 4. В такому акті повинно бути вказано подію, яка трапилася, дату її настання і наслідки, з зазначенням, що саме залито, які ушкодження сталися внаслідок залиття, які речі пошкоджено та які обсяги робіт необхідно здійснити для відновлення, причину залиття, а також висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. Із акту комісії в складі працівників ЛКП «Сигнівка» від 18.10.2013 року вбачається, що залиття квартири позивачів сталось внаслідок розриву шлангу від пральної машини на кухні у квартирі відповідачів. Суд вбачає за необхідне зазначити, що відповідачі визнали факт залиття квартири позивачів. Згідно з ст.319 ЦК України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати економічну ситуацію та природні якості землі, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечити схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Відповідно до ч.1 ст.1166 цього ж Кодексу майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд критично оцінює доводи відповідачів про те, що заявлений позивачами розмір відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, є завищеним, оскільки ними не представлено належних і допустимих доказів на підтвердження таких тверджень. Згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на викладені положення закону, не можуть вважатись належними і допустимими доказами надані суду заява без будь-яких реквізитів, обов'язкових для такого виду документів (а.с.80), та кошторис ремонту квартири по [ADDRESS], виконаний ТзОВ «Сомиг ЛТД» (а.с. 89-100), оскільки такий не є звітом чи висновком про оцінку розміру конкретних завданих позивачам внаслідок залиття їх квартири збитків. Крім цього, відповідно до ст.6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Проте, відповідачами не надано суду будь-яких доказів того, що особа, яка розробляла кошторис, є кваліфікованим сертифікованим оцінювачем. Разом з тим, загальний розмір збитків в сумі 10857 грн., про стягнення яких просять позивачі, підтверджується наданим позивачами висновком про вартість відшкодування збитків від 21.10.2013 року. Даний висновок виконаний сертифікованим суб'єктом оціночної діяльності - ПП «ЕкспертМАШ» та відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні», а відтак береться судом до уваги. До того ж, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 14.10.2014 року за клопотанням відповідача - [PERSON] для визначення розміру збитків, завданих залиттям квартири позивачів, було призначено будівельно-технічну експертизу проведення якої доручено експертам Інституту судових експертиз та права (а.с.104), однак така ухвала експертною установою була залишена без виконання, оскільки відповідач [PERSON], на котру було покладено оплату експертизи, не сплатила вартість такої. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз'яснював відповідачам їх права та обов'язки. У відповідності до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав №28183796 від 30.11.2010 року, квартира №4 по [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с.75), а згідно довідки ЛКП «Сигнівка» № 2188 від 15.09.2014 року в такій зареєстрована [PERSON] (а.с.74), обоє відповідачів проживали у квартирі на час залиття, а тому несуть солідарний обов'язок з відшкодування заподіяної шкоди. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення із відповідачів матеріальної шкоди є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. З врахуванням того, що [PERSON] належить 2/3 частки пошкодженої квартири, а [PERSON] - 1/3 частка квартири, загальний розмір відшкодування шкоди в сумі 10857 грн. підлягає розподілу на користь кожного із позивачів пропорційно належної йому частки квартири. Також із відповідачів на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати, пов'язані з проведенням оцінки розміру відшкодування збитків в сумі 210 грн. (а.с.19), оскільки саме він поніс такі витрати. Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачі, які обоє є інвалідами ІІ групи (а.с. 21зв., 23зв.), в ході розгляду справи довели, що внаслідок залиття їхньої квартири їм була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв'язку із знищенням та пошкодженням їх майна. Між тим, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд враховує, що відповідачі протягом тривалого часу не відшкодували завданих збитків, однак визнали факт залиття квартири позивачів з їх вини, та те, що відповідачі зверталися до позивачів з пропозицією відшкодувати понесену матеріальну шкоду (а.с.87), однак вони не дійшли згоди щодо розміру відшкодування, а також звертає увагу на майновий стан відповідачів, так як [PERSON] не працює, а його дружина з лютого 2014 року переведена на 1/4 посадового окладу, крім цього в них на утриманні є малолітня дитина, що підтверджується представленими документами (а.с.81-86). З огляду на наведене, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі по 5000 грн. кожному із позивачів, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. На підставі наведеного, виходячи з засад розумності і виваженості та справедливості, враховуючи глибину моральних страждань, яких зазнали позивачі, їх тривалість, суд приходить до переконання про можливість відшкодування позивачам моральної шкоди в розмірі по 500 грн. кожному. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню по 121,80 грн. судового збору.

Outcome: partial