Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона зареєстрували шлюб з відповідачем 16.11.2002 року у виконкомі Буківської сільської ради Виноградівського району за актовим записом №12. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей донька Мирослава, [INFO] та донька [PERSON], 29.010.2004 р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося, останній зловживає алкогольними напоями, поводиться агресивно. [PERSON] про утримання дітей не турбується, не приймає участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. Відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий нерегулярний дохід. За таких обставин позивачка вважає, що шлюб необхідно розірвати. Одночасно з розірванням шлюбу позивачка просить вирішити питання про стягнення аліментів на двох дітей, які проживають з нею. Просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання двох дітей по 800,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що сторони уклали шлюб 16.11.2002 року у виконкомі Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом №12. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей донька Мирослава, [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Одруження виявилось невдалим, міцної сім'ї сторони не створили, їхній шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Суд прийшов до переконання, що вимоги позову в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи такий зберігати, такі вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з поданих позивачкою доказів вбачається, що вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Тобто обов'язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: approved