Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 30 вересня 2004 року померла [PERSON], яка за життя відповідно до вимог чинного законодавства України розпочала процес приватизації земельних ділянок площами 1,3018 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:1134, та 0,9029 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0434, після її смерті на її імя було видано державний акт серії ЯА № 519692. Вони (позивачі) є спадкоємцями [PERSON] за законом, спадщину прийняли, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок (по 1/3 частині кожен). Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах (по 1/3 частині за кожним) у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок площами 1,3018 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:1134, та 0,9029 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0434, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Мринської обєднаної територіальної громади Носівського району Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на своє імя. У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада позов визнає, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у ній доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України розпочала процес приватизації земельних ділянок площами 1,3018 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:1134, та 0,9029 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0434, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території колишньої Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, але не отримала правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку та не зареєструвала за собою право власності на неї, що підтверджується копією державного акта серії ЯА № 519692 (а.с. 19) та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 22-27; 28-33). 30 вересня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли син [PERSON], дочка [PERSON] та чоловік [PERSON], 3 червня 2005 року на їх імя були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 5 по вул. Гагаріна в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 34-36). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. У судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2017 року державний нотаріус Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області виніс постанову, якою відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площами 1,3018 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:1134, та 0,9029 га, кадастровий номер 7423886700:02:001:0434, що підтверджується копією відповідної постанови (а.с. 18). Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved