Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому вказала, що у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , [INFO] син [PERSON] , онук позивача. Наразі [PERSON] тимчасово проживає та працює за межами території України, у Німеччині за контрактом. На час відсутності [PERSON] , батьки дитини прийняли рішення, що на цей час онук [PERSON] проживатиме з позивачем за адресою [ADDRESS] . Однак через три місяці батько дитини, відповідач [PERSON] , змінив рішення та забрав онука та разом проживають за адресою [ADDRESS] . Позивач не має можливості спілкуватися та бачити онука [PERSON] , ані особисто, ані засобами зв`язку. Стосунки позивача та відповідача натягнуті та формальні, Відповідач відмовляється спілкуватися з позивачем з приводу онука. Виключення бабусі з життя дитини, є безпідставним, батько дитини без пояснення причин обмежує позивача у спілкування з онуком, чим порушує права та інтереси останніх. Позивач, як бабуся дуже переймається за свого онука, сумує, не обізнана про його шкільні та інші досягнення, про його життя та мрії, про його стан здоров`я, тощо однак вплинути на батька - [PERSON] не вдається, будь-які втручання у навчання, побут та дозвілля дитини, зустрічає вороже. Тож, відповідач, чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні онука, обмежуючи у правах щодо дитини, як бабусі у зв`язку з цим позивач попередньо зверталась до Служби (управління) у справах дітей за відновленням свого гарантованого права з наміром визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , однак отримала відповідь, що це питання має вирішити суд. Просить суд усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні онука, [PERSON] . Визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком, а саме: кожної першої суботи та неділі місяця у період часу з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі за бажанням онука, за місцем проживання позивача, без присутності батька; кожної третьої суботи та неділі місяця у період часу з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі за бажанням онука, за місцем проживання позивача, без присутності батька з правом відвідування закладів у яких провадиться діяльність у сфері розваг, закладів громадського харчування, парків тощо; визначити один тиждень зимових канікул та два тижня літніх канікул у рік період для проведення відпочинку з онуком та бабусею за бажанням онука, без присутності батька. Ухвалою від 14.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 15.06.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, 18.06.2020 року надійшов уточнений відзив від представника відповідача, у яких вказано, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, те що нібито батьки дитини прийняли рішення що онук [PERSON] проживатиме з позивачем по справі. На теперішній час дитина не бажає спілкуватися з бабусею. В свою чергу відповідач будь-яким чином не забороняє спілкуватися дитині з бабусею. Також позивач в позові, не підтвердив того факту, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з онуком. Позивач не довів та подав належних доказів того, що чиняться перешкоди відповідачем у спілкуванні онука з бабусею. Відповідачем не було порушено права та інтереси позивача, а тому співставляючи інтереси учасників справи, враховуючи інтереси дитини, вважає, що не є достатніми аргументи позивача про чинення перешкод у спілкування з онуком відповідачем, а тому слід відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 01.07.2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що позивач зазначає, що дитина знаходиться під впливом відповідача, то об`єктивною вважати подану заяву онука про відсутність бажання спілкуватися бабусею, неможна. Відповідач належної уваги дитині не приділяє, оскільки з огляду на успішність [PERSON] у навчальному закладі є нижче середньої за всіма предметами. Позивач зазначив істотні обставинами, які дають підстави для задоволення позову за умов, що в дитини є таке бажання також та відсутності тиску відповідача на сина, щодо предмету позову у зв`язку з цим, позивач підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Ухвалою від 17.07.2020 року закритопідготовче провадження. 18.08.2020 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові. Суду також пояснила, що вона звернулась до суду так як батько дитини повністю дитину контролює, забрав у нього мобільний телефон, відразу забирає дитину зі школи, в наслідок чого позивачка не має змоги спілкуватися з онуком. Онук не виступає проти бабусі. Позивачка у листопаді 2019 року намагалась зустрітися з онуком у школі, і вчитель надав їй таку можливість, спілкувалися з приводу навчання. У судовому засіданні представник відповідача заперечує проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Також пояснив, що відповідач перешкод ніяких не чинить, позивачка завжди може приїхати і спілкуватися з дитиною. Сама дитина забажала проживати з батьком. У судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що відповідне питання розглядалось у присутності позивача і відповідача, з дитиною проведена була бесіда психолога. Умови проживання дитини з батьком у квартирі чудові, батько займається вихованням дитини. У судовому засіданні, опитаний за клопотанням позивачки, у присутності практичного психолога [PERSON] , неповнолітній [PERSON] пояснив, що його мати проживає у Німеччині, там працює, а він проживає разом з батьком у [ADDRESS] бригади. Навчається у школі № 28, де неподалік проживає його бабуся - позивачка. Також пояснив, що на день народження бабуся його не поздоровляла, не дзвонила по телефону. Він особисто не бажає спілкуватися з бабусею, так як вона заставляла його ходити до школи коли у нього була температура, також погано казала про батька, який про нього піклується. Пояснив, що його ніхто не змушував підписувати заяву про небажання бачитись і спілкуватися зі своєю бабусею. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2011 року(а.с.6, зворот). [PERSON] являється донькою [PERSON] (а.с 5, зворот). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до заяви [PERSON] від 15.06.2020 року, вінне бажає бачитись і спілкуватися зі своєю бабусею [PERSON] . Та його батько [PERSON] будь яким чином не забороняє спілкуватися з бабусею та не чинить перешкод. В подальшому він планує проживати також з батьком за адресою [ADDRESS] (а.с.31). Згідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району № 21.02/01-22-701 від 11.08.2020 року, вказано, що спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 24.06.2020 року здійснено обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] , та його батька [PERSON] . Відповідно до акту обстеження у чотирьохкімнатній кватирі створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку дитини Зі слів батька, [PERSON] встановлено, що син мешкає разом з ним з власного бажання з вересня 2019 року. 25.06.2020 року спеціалістами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено вихід за адресою проживання [PERSON] , про що складено акт обстеження. Згідно з актом обстеження у двокімнатній квартирі створені належні умови и проживання. Для онука, [PERSON] , є окреме спальне місце(диван), деякий одяг та взуття, в наявності необхідні меблі та побутові прилади. Разом зі [PERSON] проживають [PERSON] , [PERSON] . З метою з`ясування думки неповнолітнього [PERSON] , з приводу порушеного питання, 30.06.2020 року практичним психологом відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з ним була проведена бесіда без присутності батька. Під час бесіди [PERSON] повідомив, що любить батька, який займається його розвитком, водить на секції боксу, футболу та баскетболу, разом вони проводять багато часу. [PERSON] зазначив, що до баби, [PERSON] , він не відчуває прихильності, йому з нею не цікаво та він не має бажання бачитись з нею. Під час проживання в неї, він відчував тиск та контроль, також не мав особистого простору. Також практичним психологом була проведена бесіда з [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] має можливість побачитись з онуком та поговорити, оскільки проживає неподалік від його школи. Також зазначив, що вона не може знайти підхід до онука. 30.07.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] та [PERSON] надавали свої пояснення з приводу порушеного питання. [PERSON] зазначила, що батько чинить перешкоди її побаченням з онуком, вона має можливість допомагати йому у навчанні та розвитку. Батько дитини, зазначив, що він не заперечує щодо побачень сина з бабою, але [PERSON] не має бажання зустрічатись. Орган опіки дійшов висновку про способи участі [PERSON] в житті неповнолітнього онука, а саме: кожної 1-ї та 3-ї суботи та неділі місяця (з 10.00 години суботи до 19.00 години неділі) за бажанням онука, за її місцем проживання без присутності батька, з правом відвідування закладів, в яких проводиться діяльність у сфері розваг, закладів громадського харчування, парків тощо; один тиждень зимових канікул та два тижні літніх канікул у рік для проведення відпочинку з онуком, за його бажанням, без присутності батька. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М.С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 р. (Справа №756/7995/15-ц) зауважив, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Отже, під час вирішення спору щодо участі у вихованні малолітньої дитини осіб, які мають такі обов`язки та права, має враховуватись вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз норм матеріального права дає підстави вважати, що баба та дід мають право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, гак і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Брати участь у доказовій діяльності можуть усі особи, які беруть участь у справі, це їх право. Однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі, на підставі закону стає обов`язком певного суб`єкта. У процесуальній діяльності небайдуже, хто зобов`язаний бути активним у встановленні факту, оскільки завжди має бути можливість покласти наслідки його недоведеності на когось із учасників процесу. Розподіл і роз`яснення сторонам їх обов`язку щодо доказування - це функція суду в рамках юрисдикційної процедури, це завдання суду організувати дійсно змагальний процес. Розподілити тягар доказування у справі - це означає зробити припущення про наявність або відсутність юридичних фактів на користь однієї із сторін. Якщо противна сторона твердженнями і доказами не може переконати суд у хибності такого припущення, то припущення трансформується у твердження про наявність відшукуваного факту, яке буде відображено у мотивувальній частині судового рішення. Суд також наголошує на тій обставині, що забороняється здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення. Наданий суду висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району № 21.02/01-22-701 від 11.08.2020 року, із способом участі [PERSON] в житті неповнолітнього онука, не містить обґрунтування, та не вказує про наявність перешкод у спілкуванні. Позивачем не надано, а судом не встановлено факту чинення перешкод, з боку відповідача, у спілкуванні з онуком. Однак, суд наголошує, що відповідач, зобов`язаний вчиняти дії по забезпеченню спілкування онуком із бабусею, сприяти налагодженню та підтримці між ними емоційного контакту. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі з`являється у дитини з досягненням віку 10 років. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні зазначив про своє категоричне небажання спілкуватись з бабусею, і його позиція з приводу вказаного була чіткою, даючи відповіді на запитання суду, сумніву останній не виявив. З огляду на думку дитини, суд вважає, що задля забезпечення інтересів дитини, забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, участь позивача у спілкуванні з онукою повинна відбуватись поступово, та лише за згодою останнього на таке спілкування. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає, в межах даного спору позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити неправомірні дії відповідача, пов`язані зі створенням перешкод в спілкуванні з неповнолітнім онуком, при зверненні з позовом до суду позивачкою не долучено докази на підтвердження заявлених вимог, клопотань про залучення доказів та/або витребування доказів (виклик свідків) під час судового розгляду справи позивачкою не заявлялись, За наведених обставин, надавши належну оцінку загальному обсягу доказів, які долучено позивачкою до позову, які в цілому стосуються доведенню родинних стосунків між родичами за походження та звернення перед подачею до суду позову [PERSON] до районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району(а.с.7), суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено факт чинення перешкод у спілкуванні з онуком з боку батька дитини, що є визначальним для вирішення даного спору з урахуванням підстав та предмету позову. Суд вважає за необхідне, на даний час, у позові відмовити.

Outcome: dismissed