Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом і просять встановити порядок користування квартирою № 30 в будинку 70 по вул. Незалежності в м. Чернігові, виділивши [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у користування кімнату № 2, площею 17,3 кв.м., разом із лоджією, площею 1,8 кв.м., та кімнату № 3, площею 12,8 кв.м., разом з лоджією, площею 1,8 кв.м., а [PERSON] виділити у користування кімнату № 4, площею 12,6 кв.м.; у загальному користуванні залишити передпокій № 1, площею 9,1 кв.м., кухню № 5, площею 8,8 кв.м., вбиральню № 7, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату № 8, площею 2,6 кв.м., коридор № 6, площею 3,9 кв.м.; судові витрати покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.02.2018 позивачам ([PERSON]І, [PERSON], [PERSON]М.) та відповідачу [PERSON] належить по 1/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру №30, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, буд.70 в м. Чернігові. Квартира складається із 3-х житлових кімнат: кімната № 2, площею 17,3 м.кв.; кімната № 3, площею 12,8 м.кв.; кімната № 4 площею 12,6 м.кв; передпокою № 1, площею 9,1 м.кв.; кухні № 5, площею 8,8 м.кв.; вбиральні № 7, площею 1,0м.кв.; ванної №8, площею 2,6 м.кв.; коридору № 6, площею 3,9 м.кв.; лоджії І, площею 1,8 м.кв., лоджії II, площею 1,8 м.кв. Оскільки жилі кімнати спірної квартири є ізольованими, відповідач є власником 1/4 частини квартири, житлова площа квартири становить 42,78 м.кв., а тому фактично йому належить 10,7 м.кв. житлової площі (42,78 : 4 = 10,7). Отже, виділення в користування відповідачу житлової кімнати №4 площею 12,6 м. кв. жодним чином не порушить право власності відповідача. Конфліктна ситуація, яка склалась між сторонами унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками. Ухвалою судді від 15.01.2019 у відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 12.02.2019 подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить встановити наступний порядок користування спірною квартирою № 30, що по вулиці Незалежності в будинку 70 у м. Чернігові: виділити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у користування кімнату № 2, площею 17,3 кв.м з лоджією І, площею 1,8 кв.м та кімнату № 4, площею 12,6 кв.м; виділити [PERSON] у користування кімнату № 3, площею 12,8 кв.м з лоджією II, площею 1,8 кв.м; залишити у загальному користуванні передпокій № 1, площею 9,1 кв.м; кухню № 5, площею 8,8 кв.м; вбиральню № 7, площею 1 кв.м; ванну кімнату № 8, площею 2,6 кв.м; коридор № 6, площею 3,9 кв.м., судові витрати покласти на учасників справи порівну. Позов мотивовано тим, що більше п'яти років, його колишня дружина, [PERSON], донька [PERSON] з онуком [PERSON] не проживають у вказаній вище квартирі. Кожного разу, коли Відповідачі з'являються у спільній квартирі починається сварка щодо користування житлом. Вказує, що йому ніде сушити білизну, отже одна кімната з лоджією (12,8 кв.м.) має бути виділена йому у користування. Ухвалою суду від 05.03.2019 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням, залучено до участі в справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Новозаводської у м. Чернігові ради. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вказала, що частка відповідача у праві власності на квартиру № 30, що по вулиці Незалежності в будинку 70 у м. Чернігові становить 1/4 , що складає 10,7 кв. м. Враховуючи площу кожної з трьох кімнат, доцільно виділити відповідачу кімнату площею 12,6 кв. м, що є на 2 м більше навіть ніж його ідеальна частка у праві спільної власності на спільну квартиру. Відповідно до Правил ДБН Лоджія є приміщенням, призначеним для відпочинку в літній час. Наявність чи відсутність лоджії, яка б відносилась до кімнати не може бути істотною підставою, яку необхідно враховувати при вирішенні порядку користування квартирою. Відповідач [PERSON] та його представник первісний позов не визнали. Зустрічну позовну заяву підтримали у повному обсязі, наведених у ній підстав. Відповідач [PERSON] вказав, що на даний час фактично проживає в кімнаті розміром 17,3 кв.м. Проте, враховуючи стосунки які склались із співвласниками квартири, він бажає, що б йому було виділено у користування кімнату площею 12,8 кв.м. з лоджією. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Новозаводської у м. Чернігові ради в судове засідання не звився, про день і час слухання справи повідомлени й належним чином. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям та 08.07.2011 року розірвали шлюб (а.с. 15). Позивач [PERSON] є їх донькою та матір’ю неповнолітнього [PERSON] ( а.с. 16, а.с. 17). Рішенням Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 6 від 29 січня 2007 року дозволено розділити особові рахунки трикімнатної квартири [ADDRESS], [PERSON] на одну кімнату житловою площею 17,3 кв.м. та [PERSON] на дві кімнати житловою площею 25,4 кв.м. склад сім»ї дві особи. (а.с. 39) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 21.02.2018 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачам [PERSON]І, [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] належить по 1/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру №30, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, буд.70 в м. Чернігові ( а.с. 5). Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира складається із 3-х кімнат житловою площею 42,7 кв. м: кімната площею 17,3 м.кв.; кімната площею 12,8 м.кв.; кімната площею 12,6 м.кв. Також в квартирі мається кухня площею 8,8 м.кв., вбиральня площею 1,0 м.кв.; ванна площею 2,6 м.кв.; коридор площею 3,9 м.кв., передпокій площею 9,1 м.кв., лоджія І площею 1,8 м.кв., лоджія II, площею 1,8 м.кв. ( а.с. 9-10). Між сторонами виник конфлікт з приводу користування спільним майном, про що свідчать звернення [PERSON] до органів прокуратури та поліції (а.с. 57-70). Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку. При цьому, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв’язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. З пояснень відповідача [PERSON] слідує, що на даний час він проживає в кімнаті площею 17,3 кв.м. Фактично підставою зустрічної позовної заяви є виділення у його користування кімнати лоджією, допоміжного приміщення, що не є істотним при вирішенні порядку користування квартирою. На основі вищевикладеного, а також враховуючи, що розмір ідеальної частки кожного співвласника у праві власності на спільне майно становить 1/4 , що у метричній системі складає 10,7 м.кв. житлової площі (42,78 : 4), виділення в користування відповідачу [PERSON] житлової кімнати №4 площею 12,6 м. кв. жодним чином не порушить його право власності, оскільки виділення такого розміру спільного майна для користування відповідачу буде навіть більшим від його ідеальної частки на 1.9 кв.м, в той же час виділення [PERSON] у користування житлої кімнати площею 12,8 кв. м значно перевищить його ідеальну частку та порушить права інших співвласників - [PERSON]І, [PERSON], [PERSON], а тому суд вважає необхідним задовольнити первісний позов, а у задоволенні зустрічного позову –відмовити. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. ( а.с. 1).

Outcome: approved