Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася 20.01.2014 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати автомобіль Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати, що частки кожного із співвласників у автомобілі Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER] є однаковими та становлять 1/2 частину автомобіля для [PERSON] та 1/2 частину автомобіля для [PERSON] та стягнути судові витрати. Під час розгляду справи позивачка уточнила та доповнила заявлені позовні вимоги, та надала відповідну заяву від 17.03.2014 року, в якій просить визнати автомобіль Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] на час його купівлі станом на 26.04.2005 року та на час відкриття спадщини станом на [INFO], визнати, що частки кожного із співвласників у автомобілі Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER] є однаковими та становлять 1/2 частину автомобіля для [PERSON] та 1/2 частину автомобіля для [PERSON] на час купівлі автомобіля - станом на 26.04.2005 року та на час відкриття спадщини станом на [INFO], та стягнути на її користь солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/3 частки автомобіля в сумі 9864, 34 грн, посилаючись на те, що автомобіль був проданий за згодою співвласників, але гроші забрали відповідачі. Ухвалою суду від 1.04.2012 року провадження по справі в частині заявлених позовних вимог стягнення на користь [PERSON] з [PERSON], [PERSON] грошової компенсації вартості автомобіля Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER] у розмірі 9864 грн.34 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. З заявами щодо відкладення розгляду справи не зверталася. Представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, вважає їх законними та обґрунтованими, просить позов задовольнити, суду пояснила, що подружжя Кузнецових придбало автомобіль Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER] в період шлюбу за спільні сумісні кошти, а тому він є спільною сумісною власністю подружжя, частки кожного із співвласників є рівними та становлять 1/2 частину автомобіля для [PERSON] та 1/2 частину автомобіля для [PERSON] на час купівлі автомобіля - станом на 26.04.2005 року та на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] станом на [INFO], після оформлення спадщини автомобіль відповідачами було відчужено, але існує спір щодо розподілення коштів, отриманих відповідачами від відчуження автомобілю, таким чином, позивачка змушена захищати свої права у судовому порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належними чином. Причини неявки суду не повідомили. Звернулися до суду з заявами щодо розгляду справи у їхню відсутність, заперечень за позовом не надали. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечує, вважає, що задоволенням позову порушуються тільки його інтереси, бо остаточне рішення за його позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми, які повинні відповідати за невиконання зобов'язань за договором позики, укладеним між ним та померлим [PERSON] не прийнято, на теперішній час справа перебуває на апеляційному розгляді, і заявлені позовні вимоги є штучним створенням обставин, щоб уникнути відповідальності за його вимогами. Просить у позові відмовити. Доказів, що [PERSON] та [PERSON] припиняли шлюбні відносини, мали окремий бюджет, що автомобіль був придбаний [PERSON] за власні кошти та належав йому на праві особистої власності суду надати не може. Представник третьої особи третьої Запорізької державної нотаріальної контори не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки до судового засідання не повідомив, надав суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 20 січня 1973 року. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] та [PERSON] В червні 2005 року під час перебування у шлюбі на підставі біржової угоди подружжям був придбаний автомобіль Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано в МРЕВ-1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім'я [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті в установлений законом строк до третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися дружина померлого [PERSON] та діти померлого [PERSON] та [PERSON], зазначивши склад спадкового майна: грошові вклади в ОБ м. Запоріжжя, грошові вклади в АБ «Родовідбанк» м. Запоріжжя, грошові вклади в КБ «Металургбанк» м. Запоріжжя, грошові вклади в АБ №Промінвестбанк» м. Запоріжжя, грошові вклади в АБ «Індустріалбанк» м. Запоріжжя, 1/5 частина квартири [ADDRESS] та автомобіль Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER]. Крім того, до третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявами - вимогами до спадкоємців звернулися [PERSON] та [PERSON], про що [PERSON], [PERSON], та [PERSON] було достовірно відомо. 13 листопада 2008 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до третьої державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зазначивши склад спадкового майна - 1/5 частина квартири [ADDRESS] та автомобіль Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER]. Крім того, [PERSON] в своїй заяві про видачу свідоцтва про прийняття спадщину зазначила, що нотаріусом їй були роз'яснені положення ст.ст. 60, 63 Сімейного Кодексу України та від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майна подружжя відмовляється. 13 листопада 2008 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна померлого [PERSON], що складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] та автомобілю Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER], кожному. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 9 листопада 2010 року, ухваленого за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення від права спадкування за законом, стягнення вартості проданого спадкового майна, позовні вимоги [PERSON] задоволені, усунено від права спадкування за законом після смерті спадкодавця - [PERSON], спадкоємців за законом - [PERSON], [PERSON], стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON], [PERSON] грошові кошти від проданого спадкового майна автомобіля Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER], - 9864 грн.34 коп з кожного та стягнуті судові витрати. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.За поріжжя від 12 червня 2013 року, ухваленого за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми - позовні вимоги залишені буз задоволення. На теперішній час справа перебуває на розгляді в Апеляційному суді Запорізької області. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об'єктами спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі , за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором,є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Згідно ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що спірний автомобіль Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER], був придбаний подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, виходячи із правових засад щодо презумпції статусу спільної сумісної власності майна, набутого під час шлюбу, оскільки інше відповідачами та третьої особою належними суду доказами не спростовано, суд вважає, що спірний автомобіль належав подружжю на праві спільної сумісної власності на час придбання та припинення шлюбу. Але слід зазначити, що відповідно до ст.15 ЦПК України суд розглядає справи у порядку цивільного судочинства щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Діючим законодавством, а саме ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав як визнання права власності, спільної сумісної власності, визначення розміру часток на певний час, який тримав у минулому. Крім того, як зазначалося вище рішенням Подільського райсуду м.Києва відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунено від права спадкування за законом після смерті [PERSON], померлий [PERSON] заповіту не залишав, таким чином, доводи представника позивача про існування спору між відповідачами щодо визначення розміру отриманих грошей від продажу автомобілю Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER], не можуть бути узяті судом до уваги, оскільки зазначеним рішенням також стягнуто на користь позивачки отримані відповідачами грошові кошти від проданого автомобілю, таким чином, суд приходить до висновку про відсутність спору між сторонами щодо статусу автомобіля Hyundai Sonata, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER], та визначення відповідних часток за позивачкою та її померлим чоловіком. Відповідно до ст.33 ЦПК України заміна первісного відповідача належним відповідачем можлива лише за клопотанням позивача. На теперішній час, як вбачається із рішення Орджонікідзевського райсуду м. Запоріжжя від 12 червня 2013 року існує спір між третьої особою та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо визначення розміру відповідальності спадкоємців за договором позики, укладеним між [PERSON] та померлим [PERSON] Клопотань від позивачів щодо заміни належним відповідачем по справі не надходило. Таким чином, суд вважає. що позовні вимоги, заявлені [PERSON] не до належного відповідача, направлені на створення штучних обставин для прийняття остаточного рішення Апеляційним судом Запорізькою області за апеляцією [PERSON] на рішення Орджонікідзевського райсуду м.Запоріжжя від 12 червня 2013 року, [PERSON] вибрано неналежний захист порушених прав, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed