Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до\~відповідача [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Предстаник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивачі, [PERSON] починаючи з травня 2007 року та [PERSON] починаючи з листопада 2000 року, відповідач, [PERSON] починаючи з травня 1981 року, зареєстровані та фактично проживають у житловому будинку, який розташований за адресою: вул. Переяславська, 11, с-ще Томаківка, Томаківського району Дніпропетровської області. В зазначений житловий будинок позивачі вселилися як члени родини за згодою з відповідачем, який ним користувався, як сини після смерті, 21 вересня 1992 року, матері [PERSON], яка володіла будинком на праві власності. На сьогоднішній день позивачі та відповідач продовжують проживати у вказаному житловому будинку. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в їх володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіють та користуються будинком і присадибною земельною ділянкою, підтримують їх в належному стані, постійно роблять в будинку поточний та капітальний ремонти, оскільки постійно проживають та працюють у с-щі Томаківка. Відповідач [PERSON], після смерті матері [PERSON], як спадкоємець відмовляється оформляти спадщину на будинок. Позивачами на подано іншого позову з тим самим предметом та з тих самих підстав. \~ \~ \~ \~Представник позивачів подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач також просить суд розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази,\~ приходить\~ до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність.\~ З\~ матеріалів справи суд вбачає, що\~\~ позивачі, [PERSON] починаючи з травня 2007 року та [PERSON] починаючи з листопада 2000 року, відповідач, [PERSON] починаючи з травня 1981 року, зареєстровані та фактично проживають у житловому будинку, який розташований за адресою: вул. Переяславська, 11, с-ще Томаківка, Томаківського району Дніпропетровської області. Зазначені обставини підтверджуються реєстрацією в їх паспортах громадянина України та довідкою наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області за вих. № 1192 від 30.07.2018 року. Присадибна земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, перебуває в них в користуванні, що підтверджується довідкою наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області за вих. № 645 від 30.07.2018 року. В зазначений житловий будинок позивачі вселилися як члени родини за згодою з відповідачем, який ним користувався, як сини після смерті, 21 вересня 1992 року, матері [PERSON], яка володіла будинком на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3027 від 18.12.1969 року та свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя № 3030 від 18.12.1969 року, що підтверджується довідкою наданою КП «Томаківське БТІ» ДОР» № 79 від 21.03.2018 року, та відповідними ксерокопіями зазначених свідоцтв. При цьому офіційних договірних зобовязань щодо володіння чи користування житловим будинком між ними не укладалося. На сьогоднішній день позивачі та відповідач продовжують проживати у вказаному житловому будинку. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в їх володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіють та користуються будинком і присадибною земельною ділянкою, підтримують їх в належному стані, постійно роблять в будинку поточний та капітальний ремонти, оскільки постійно проживають та працюють у с-щі Томаківка. Як зазначають позивачі відповідач [PERSON], після смерті матері [PERSON], як спадкоємець відмовляється оформляти спадщину на будинок. Із виданого технічного паспорту на житловий будинок КП «Томаківське БТІ» ДОР» за станом на 05.03.2018 року, відповідно до експлікації приміщень загальна площа становить 61,60 кв. м., житлова 27,60 кв. м. Будинок не є аварійним та придатний до користування. Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку станом на 01.08.2018 року складає 41 200,00 грн. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Володіння житловим будинком позивачами не здійснювалось на підставі договірних зобовязань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), що являється обставинами, які підтверджують факт відсутності у них підстави для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння ним, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю». Відповідно, при вирішенні спору, повязанного із виникненням і припиненням права власності в даному випадку, вважаю, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність підлягають застосуванню. За зазначених обставин та правових підстав позивачі можуть реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особи, які добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 10 років, тому і змушені звернутися до суду відповідно до положень статті 4 ЦПК України з метою визнання свого права на нерухоме майно. Визнання за позивачами права власності на будинок не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб і суспільні інтереси. Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують їх право на визнання за ними права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі просять судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на їх користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved