Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати померлого [PERSON] та компенсації втрати частини заробітної плати померлого [PERSON] у зв`язку із порушенням строків її виплати та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] , 08.04.1992 року був прийнятий на роботу слюсарем по ремонту обладнання котелень по третьому розряду на Франківський район теплових мереж Львівського обласного виробничого об`єднання теплових мереж «Львівтеплокомуненерго». 01.04.1997 року [PERSON] був переведений слюсарем по ремонту обладнання котелень (з 18.03.2011 року дана професія називається «слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів») по п`ятому розряду Львівського обласного виробничого об`єднання теплових мереж «Львівтеплокомуненерго», який з 03.03.1999 року перейменовано на Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». 09.10.2015 року [PERSON] був переведений оператором котельні по другому розряду Франківського РТМ ЛМКП «Львівтеплоенерго» на опалювальний сезон, а 09.04.2016 року переведений слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів по п`ятому розряду Франківського РТМ ЛМКП «Львівтеплоенерго». [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим був виключений із списку особового складу працівників ЛМКП «Львівтеплоенерго». Окрім цього, позивачі наголошують, що починаючи із 01.01.2010 року по 30.11.2015 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» порушувало законодавство про працю, трудові права [PERSON] , що призвело до недорахування та недоплати за вищевказаний період належної йому заробітної плати. Враховуючи норми ст. 1227 ЦК України, ч. 2 ст. 3 СК України, а також те, що [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у шлюбі, також [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , вбачається, що позивачі та [PERSON] проживали спільно за однією адресою, а тому позивачі являються членами сім`ї. Враховуючи вищевказане та факт того, що вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки, позивачі є членами сім`ї [PERSON] та мають право на отримання суми заробітної плати, які належали покійному, але не були одержані ним за життя. Так, при нарахуванні заробітної плати [PERSON] відповідач не дотримувався умов Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго»; Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2012 роки; Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднанням роботодавців та профспілковими об`єднанням Львівської області на 2010-2011 роки; Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднання роботодавців та профспілковими об`єднанням Львівської області на 2012-2014 роки тощо, внаслідок чого [PERSON] не було нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 11 235, 76 грн. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. Окрім цього позивачі зазначають, що компенсація втрати частини заробітної плати [PERSON] у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 14 900, 59 грн. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів. З огляду на вказане, просить суд задовольнити позовні вимоги. Також просять стягнути з відповідача на їх користь 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву 26.04.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому той з позовними вимогами не погодився, зазначив, що вважає їх необґрунтованими. Вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом у зв`язку з тим, що чинне законодавство передбачає тримісячних строк для звернення до суду про стягнення недонарахованої заробітної плати. Також зазначає, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, оскільки в даному випадку має місце спір про оплату праці. З огляду на вказане, просить суд у задоволенні позову відмовити. 27.04.2021 року третя особа подала до суду пояснення на позов, у якому вказує що заперечень проти позову немає і просить позов задовольнити. Представник позивача 05.05.2021 року подала до суду відповідь на відзив, у якому вказує на безпідставність заперечень відповідача проти позову і просить позов задовольнити. 05.05.2021 року позивач подав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання з метою надання додаткових пояснень по суті справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Як вбачається із позовних вимог, предметом позовних вимог є стягнення коштів, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. У відповідності до ст.43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або\~заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] 08.04.1992 року був прийнятий на роботу слюсарем по ремонту обладнання котелень по третьому розряду на Франківський район теплових мереж Львівського обласного виробничого об`єднання теплових мереж «Львівтеплокомуненерго» згідно наказу № 65-к від 06.04.1992 року, 01.02.1993 року був переведений слюсарем по ремонту обладнання котелень по четвертому розряду згідно наказу 01.02.1993 року, 01.04.1997 року був переведений слюсарем по ремонту обладнання котелень по п`ятому розряду згідно наказу 01.04.1997 року. 18.03.2011 року змінено назву професії на «слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів» згідно наказу № 63 від 18.03.2011 року, 09.10.2015 року [PERSON] був переведений оператором котельні по другому розряду Франківського РТМ на опалювальний сезон згідно наказу № 637к від 09.10.2015р., 09.04.2016 р. переведений слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів по п`ятому розряду Франківського РТМ відповідно до наказу №215к від 08.04.2016 р.; 11.10.2016 року переведений оператором котельні по другому розряду Франківського РТМ на опалювальний сезон відповідно до наказу № 578-к від 10.10.2016 р.; 19.05.2017 року переведений оператором котельні по другому розряду Франківського РТМ по строковому трудовому договору відповідно до наказу № 251-к від 19.05.2017 р, 30.06.2016 року переведений на постійне місце роботи за даною професією згідно наказу №297 від 30.06.2017 року. 01.03.2018 року [PERSON] виключений зі списку особового складу у зв`язку зі смертю, відповідно до наказу № 125к від 06.03.2018 року /а.с. 25-26/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] у віці 46 років, актовий запис № 75 (а.с. 21). Відтак суд зазначає, що згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , прізвище після одруження: [PERSON] . Позивач [PERSON] проживала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] спільно, однією сім`єю, тому являється членом сім`ї (а.с. 22). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 23/ Згідно постанови Ради Міністрів СРСР № 1153 від 19.11.1984 року та розпорядження Ради Міністрів Української РСР № 620-р від 22.11.1984 року заробітна плата, не одержана до дня смерті робітника чи службовця, видається членам сім`ї, які проживали разом з ним, а також особам, які перебували внаслідок непрацездатності на утриманні померлого. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В довідці виданій директором КП «Ходорівське УКГ» зазначено, що [PERSON] , який помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 02.03.2018 року, проживав і був зареєстрований у [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані були: [PERSON] , 2003 р.н. дочка, [PERSON] , 1977 р.н. дружина, [PERSON] , 1951 р.н. теща. /а.с. 24/. Проте [PERSON] не є членом сім`ї померлого, оскільки являється матір`ю позивачки [PERSON] , і спільний побут із ним не вела, у них не було взаємних прав та обов`язків. Відтак,\~згідно вимог ст. 115\~КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 96 КЗпП України\~основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Згідно із ст. 97 КЗпП України\~оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою ст. 97 КЗпП України. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Частиною 3 статті 6 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). У відповідності до ст. 3 Закону України «Про оплату праці»\~мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України. Внутрішніми наказами по підприємству, зокрема: №186 від 21.07.2010 р.; №150 від 23.04.2012 р.; №170 від 29.04.2013 р.; № 176 від 30.04.2014 р.; №264 від 27.06.2014 р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» встановлював мінімальні тарифні ставки робітника першого розряду, на основі яких проводив розрахунок і виплату заробітної плати. -Наказом №186 від 21.07.2010 р. встановлено з 01.07.2010 р. мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду в розмірі 892,8 грн (з розрахунку мінімальної заробітної плати 744 грн /а.с. 47/; -Наказом №150 від 23.04.2012 р. встановлено з 01.05.2012 р. мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду в розмірі 1042, 8 грн /а.с. 48/; -Наказом №170 від 29.04.2013 р. встановлено з 01.05.2013 р. мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду в розмірі 1106, 4 грн /а.с. 49/; -Наказом №176 від 30.04.2014 р. встановлено з 01.05.2014 р. мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду в розмірі 1152 грн (з розрахунку мінімальної заробітної плати 960 грн) /а.с. 50/; -Наказом №264 від 27.06.2014 р. встановлено з 01.07.2014 р. мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду в розмірі 1204,8 грн (з розрахунку мінімальної заробітної плати 1004 грн /а.с. 51/; У відповідності\~до ст.\~53\~ Закону\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2010\~рік» встановлено\~мінімальну заробітну\~плату на\~2010\~рік: у місячному розмірі: з 1 січня -869гривень,з1 квітня-884 гривні, з 1 липня - 888 гривень, з 1 жовтня - 907 гривень, з 1 грудня - 922 гривні; У відповідності\~до ст.\~13\~ Закону\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2010\~рік» встановлено\~мінімальну заробітну\~плату на\~2010\~рік: у місячному розмірі: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні; У відповідності\~до ст.\~8\~ Закону\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2010\~рік» встановлено\~мінімальну заробітну\~плату на\~2010\~рік: у місячному розмірі 1218 гривень. Згідно з Тарифною частиною Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднанням роботодавців та профспілковими об`єднанням Львівської області на 2012-2014 роки встановлено, що оплата праці працівників підприємств житлово-комунального господарства області здійснюється із застосуванням вимог Тарифної частини. Встановлено мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду у розмірі, передбаченому у Галузевій угоді між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення . У колективному договорі ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 року, зокрема у Додатку №3 Схема посадових окладів і тарифних ставок працівників ЛМКП «Львівтеплоенерго», встановлено тарифний коефіцієнт, відповідно до займаної посади слюсаря з ремонту устаткування котелень V розряду 1. 54./а.с.52-53/ У колективному договорі ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки , зокрема у Додатку №3 Схема посадових окладів і тарифних ставок працівників ЛМКП «Львівтеплоенерго», тарифний коефіцієнт, відповідно до займаної посади слюсаря з ремонту устаткування котельних і пилопідготовчих цехів V розряду становить 1, 54, оператор котельні ІІ розряду 1, 08./а.с. 54/ Згідно ст. 5 Закону України «Про колективні договори» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршуються порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається із поданого позивачами розрахунку суми недорахованої заробітної плати за період з 01.01.2010 року по 31.01.2015 року становить 11 235, 76 грн. /а.с. 10-12/. Розрахунком суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати стверджується, що [PERSON] , було втрачено 14 900,59 грн. /а.с. 13-14/. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України, ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд надає віри розрахунку суми недорахованої заробітної плати, який було надано позивачами, відповідно до якого сума недорахованої заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2010 року по 31.01.2015 року становить 11 235,76 грн. та розрахунку позивачів, відповідно до якого сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 14 900, 59 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача недорахованої заробітної плати у розмірі 11 235,76 грн.. та компенсації втрати частини заробітної плати у сумі 14 900, 59 грн. підлягають до задоволення. Крім цього, суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на пропущення позивачами строку звернення до суду, оскільки вказане суперечить ч. 2 ст. 233 КЗпП України, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дано офіційне тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», які слід розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснення роботодавцем нарахування таких виплат. Згідно ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Із змісту ст.\~137\~ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно витягу з договору про надання правової допомоги від 22.12.2020 року, акту виконаних робіт від 17.05.2021 р. про надання правової (професійної правничої) допомоги згідно договору від 22.12.2020 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 8 від 17.05.2021, долучених до матеріалів справи, позивач [PERSON] уклала з адвокатом Яцюк Христиною Володимирівною договір про надання правової (професійної правничої) допомоги та здійснила оплату у розмірі 3 000 грн./а.с. 99-102/. Відтак, із відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути 3 000 грн. витрат на правову допомогу. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог Оскільки позовні вимоги про стягнення заробітної плати обґрунтовані та підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved