Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] в особі представника звернулися до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, зазначивши, що позивачі являються власниками по Ѕ частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] . Позивачі зазначають, що [PERSON] у вказаному будинку не проживає з 2016р., не приймає участі у ремонті будинку, не оплачує комунальні послуги. Враховуючи вищевказані обставини, позивачі просять постановити рішення, яким визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, їх представник надав суду заяву у якій просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити заочне рішення по справі. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачі є власниками по Ѕ частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] У вказаному будинку прописаний [PERSON] . Із акта підтвердження від 04 серпня 2020р. виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований в житловому будинку, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає з 2016р., проживає разом з сім?єю в м.Чернівці. Оскільки відповідач залишається зареєстрованим в будинку позивачів, позивачі не можуть в повній мірі розпоряджатися їх власністю. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. (Ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Таким чином, позовні вимоги про визнання особи відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved