Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] у липні 2014 року звернулися у суд з позовом до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, Управління міграційної служби України у Полтавській області, Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського в особі законного представника неповнолітньої [PERSON], третьої особи [PERSON], малолітньої [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] про визнання відмови у реєстрації постійного місця проживання незаконними та зобов'язання зареєструвати осіб у житловому будинку. У позові вказали, що у 2005 році сім'я [PERSON] у складі п'яти осіб отримали п'ятикімнатну квартиру [ADDRESS]. До членів сім'ї входили [PERSON] (третя особа) її чоловік [PERSON], [PERSON].(позивач), [PERSON] (дочка [PERSON].) та [PERSON] (спільна дочка подружжя [PERSON]), які проживали та були зареєстровані у вказаній квартирі. [PERSON] у квартирі не поживала, оскільки її батька [PERSON] було позбавлено батьківських справ, а сама [PERSON] проживала у спеціальних навчальних закладах, проте за нею зберігалося право на проживання у цій квартирі. [PERSON] після розлучення з [PERSON] у 2007 році виїхав з квартири, а у 2011 році знятий із реєстрації. [INFO] [PERSON] помер [INFO] [PERSON] виїхала на постійне місце проживання у Закарпатську область у зв'язку із цим перестала бути наймачем. На даний час у квартирі [ADDRESS] на даний час офіційно проживають лише дві особи [PERSON] та її малолітня донька [PERSON]. 24.07.2012 [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON]. [INFO] у них народився син [PERSON]. У 2013 році колишня наймачка квартири [PERSON] разом із своїм чоловіком та малолітнім сином повернулася на постійне місце проживання до своєї матері у м. Пирятин Полтавської області. Втім через те, що їй не вдалося зареєструватися у квартирі, для того щоб мати можливість отримати соціальну допомогу на дитину, тимчасово зареєструвалася у своїх друзів по [ADDRESS]. Позивачі звернулися до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області та Пирятинського відділення Управління міграційної служби у Полтавській області з проханням зареєструвати її сім'ю за погодженням з основним квартиронаймачем, проте їм було відмовлено, вказуючи на те, що у квартирі зареєстрована дитина сирота яка на даний час перебуває у школі-інтернаті, у зв'язку з чим будуть порушені її права на частку. Враховуючи відмову відповідних державних органів позивачі вимушені звернутися до суду за захистом свого права. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги змінила в частині реєстрації постійного місця проживання [PERSON], просили залишити без розгляду, в іншій частині позов підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Представник позивача також підтримав змінені позовні вимоги його довірителя [PERSON] з підстав викладених у позові. Представник відповідача Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області у судовому засіданні не заперечував проти задоволення змінених позовних вимог [PERSON] та [PERSON], вказуючи, що таким чином права неповнолітньої [PERSON] порушені не будуть та не зміниться її частка у квартирі. Представник відповідача Пирятинського відділення Управління міграційної служби у Полтавській області у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського в особі законного представника неповнолітньої [PERSON] у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заперечення у якому вказував наступне. Відповідач уважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними. На момент отримання ордеру частка кожного наймача складала 1/5 частину квартири. У 2006 році [PERSON] була влаштована у спеціалізовану школу-інтернат імені А.С. Макаренка. Проте, за неповнолітньою [PERSON] було збережено право на користування даною квартирою. Таким чином, користуватися квартирою на даний час мають право три особи. Тому, враховуючи викладене, позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] про реєстрацію їх родини у складі трьох осіб у квартирі, відповідач уважає недоцільним, оскільки у разі їх задоволення кількість наймачів збільшиться до шести осіб і відповідно частка кожного наймача становитиме 1/6 частина квартири, що значно зменшить частку жилої площі дитини-сироти [PERSON] із 1/5 на 1/6 частини квартири. Отже її право на збереження житла на період перебування у закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування буде порушено. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що [PERSON] 12.02.2002 зареєструвала шлюб з [PERSON], та отримала прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про одруження від 12.02.2002 видана Відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського райуправліня юстиції Полтавської області (а.с. 9). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна донька [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 10). Крім того, з [PERSON] від першого шлюбу проживала дочка [PERSON], а з [PERSON] - [PERSON], народження [INFO] (а.с. 12). Відповідно до Ордеру № 152 від 25.04.2005 [PERSON], сім'я якої складалася із п'яти осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; видано вказаний документ на право зайняття п'ятикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 6). У 2006 році [PERSON] було позбавлено батьківських прав. 25.01.2006 неповнолітню [PERSON] отримано статус «дитина-сирота» та направлено на утримання до Кременчуцької спеціалізованої школи-інтернат І-ІІІ ступенів імені А.С. Макаренка Полтавської області, про що свідчить довідка (а.с. 13). Відповідно до ст. 66 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. 28.05.2008 рішенням № 254 Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області було вирішено зберегти право користування житлом, розташованим по [ADDRESS], за неповнолітньою [PERSON] Заборонено знімати з реєстраційного обліку (а.с. 15). 17.05.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 18). [INFO] [PERSON], народження [INFO], знята з реєстраційного обліку для проживання у подальшому в с. Осій Іршавського району Закарпатської області, про що свідчить довідка від 1.03.2014 № 318 (а.с. 17). 24.07.2012 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу отримала прізвище «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 25). [INFO] у позивачів [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 28). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть (а.с. 22). Позивачі повернувшись із Закарпатської області д місця народження [PERSON] м. Пирятин мали надію проживати та бути зареєстрованими по місцю проживання останньої матері, проте у реєстрації місця проживання їм було відмовлено, вказуючи на те, що у квартирі зареєстрована та має право на проживання неповнолітня дитина-сирота [PERSON], яка на даний час знаходиться у Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського (а.с. 30). Таким чином позивачі вимушені звернутися до суду за захистом свого права. Стаття 310 ЦК України вказує, що фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Як визначено ст. 3 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрацією є внесення відповідної інформації органами Міграційної служби України до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси. На даний час позивачі вимушені покинути та знатися з тимчасового реєстраційного обліку у будинку [ADDRESS], оскільки знайомі, що надали позивачам тимчасове місце реєстрації вказаний будинок продають (а.с. 21). Відповідно до ст. 65 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР) наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Стаття 47 ЖК Української РСР передбачає, що норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Таким чином, у разі реєстрації [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] у квартирі [ADDRESS], та житлова площа якої складає 77,89 кв.м., на кожну зареєстровану особу буде становити по 15,6 кв.м. житлової площі або по 1/5 частині квартири, на таку ж частку і на час видачі Ордеру мала право неповнолітня дитина-сирота [PERSON] Згідно ст. 48 ЖК Української РСР громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства. Проте, у судовому засідання як позивачі так і третя особа [PERSON] звперечували проти приватизації житла. Крім того вказали, що без згоди неповнолітньої [PERSON] чи її опікуна, вони не зможуть скористатися таким правом. Стаття 50 ЖК Української РСР вказує, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Відповідно до ордеру вбачається, що квартира має п'ять відокремлених кімнат і таким чином заселення однієї кімнати особами різної статі неможливе. 21.10.2014 до суду було подано заяву про зменшення позовних вимог у якій позивач [PERSON] просив позов в частині визнати незаконними відмови Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 26.09.2013, Управління міграційної служби України у Полтавській області, Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського від 14.10.2014, ненадання дозволу на реєстрацію та відмови у проведенні реєстрації постійного місця проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та зобов'язати Управління міграційної служби України у Полтавській області зареєструвати місце постійного проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] залишити без розгляду. Оскільки звернення позивача до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду в частині є абсолютним та не оспорюваним його правом, суд в даному випадку має лише прийняти відповідне рішення.

Outcome: approved