Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просять встановити частки у спільному сумісному майні по 1/7 частини кожному із її співвласників, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серія [NUMBER] від 20.10.2008 року. Сторони разом проживають у вказаній квартирі. Позивачі вирішили зробити ремонт та покращити житлові умови, проти чого категорично заперечили відповідачі, між нами як співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Позивач [PERSON], що одночасно виступає представником [PERSON], [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовні заяві. Просить позов задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали кожен окремо заяву, в якій просять слухати справу у їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечили з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 02 квітня 2008 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради /а.с.11/, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Квартира складається з 4х кімнат, житловою площею 50,1 кв. м, 1 кімната -11,4 м.кв; 2 кімната -18,5 кв.м, 3 кімната - 9,9 кв.м, 4 кімната -10,3 кв.м; кухні -8,4 кв.м; ванна кімната - 2,4 кв.м; вбиральня - 0,7 кв.м; коридор - 12,1 кв.м; комірка -1,1 кв.м; підвал -9,1 кв.м. Загальна площа -78,3 кв.м. Сторони також зареєстровані у спірній квартирі, що підтверджується довідкою ЛКП «Центральне» №5006 від 24.10.2016 року /а.с.13/. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Позивач просить визначити частки в квартирі, що є спільною власністю сторін. За правилами ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. При визначенні розміру часток, суд враховує, що ні позивачем, ні відповідачами не наведено та не доведено обставин, які могли б бути підставою для відступлення від правила рівності часток у спільній власності. Таким чином, частки сторін у праві спільної власності на вищезазначену квартиру є рівними та складають по 1/7. На підставі викладеного, враховуючи те, що перед зверненням до суду спірна квартира належала сторонам на праві спільної сумісної власності, у співвласників виникла вимога про визначення частки у спільному сумісному майні, самостійно згоди з цього питання співвласники не досягли, отже суд прийшов до висновку про можливість визначення часток у спільній сумісній власності, а тому позов підлягає до задоволення. У зв'язку із задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України, п. 35, 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору рівними частинами по 275, 60 грн. (551, 20/2).

Outcome: approved