Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка 27.02.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 11.10.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] Позивачка у своєму позові вказує, що впродовж спільного життя шлюб виявився невдалим, через різні погляди на шлюб та життя, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, у зв'язку з чим позивач просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11.10.2009 року виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність, згодна на заочний розгляд справи (а.с.35). Відповідач в судове засідання не з'явився, у відповідності до ч. 1 ст 77 ЦПК України, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома(а.с.33-34). У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням cт. ст. 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №8), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON], [INFO]( а.с.4). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved