Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року відкрилась спадщина. До складу спадкового майна спадкодавця належить житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився. Спадщину після його смерті прийняла вона (позивачка), вступивши в управління спадковим майном (доглядала за будинковолодінням, проводила в такому поточні ремонти, тощо), однак, у зв'язку з тим, що на будинковолодіння немає правовстановлюючих документів, позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати документ про право власності на таке. Матір [PERSON] на спадкове майно не претендує, про що власноруч написала заяву. Стверджує, що на земельній ділянці на якій на даний час розташований вищевказаний житловий будинок колись був розташований будинок більшого розміру, однак такий перебував у незадовільному стані. В подальшому в існуючих межах даного житлового будинку встановлено цегляні стіни. Вказує, що вищеописаний будинок був придбаний її (позивачки) батьками на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.1992 року. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею (позивачкою) право власності на житловий будинок загальною площею 20,3 кв.м., що складається із коридору площею 7,9 кв.м та житлової кімнати площею 12,4 кв.м., та розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця - батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься довіреність згідно якої її інтереси представлятиме представник [PERSON] Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, а подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спірний житловий будинок в цілому. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, а надіслала листа, в якому зазначила, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO], в нотаріальній конторі не заводилась. Крім того просить справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи - Мостиської РДА Львівської області в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з таких міркувань. У ст.11 ЦПК України зазначається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004року. А у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила Цивільного кодексу Української РСР, в тому числі щодо прийняття спадщини. Судом встановлено, що 17.04.1992 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбав жилий дерев'яний будинок у [ADDRESS]. Слід зазначити те, що [PERSON] здійснив самовільну реконструкцію зазначеного будинку. Зокрема в існуючих межах житлового будинку встановив цегляні стіни. Вказана реконструкція була здійснена батьком позивачки у зв'язку з тим, що житловий будинок був у незадовільному стані. Самовільну реконструкцію закріплено у новому технічному паспорті на спірний будинок, у якому зазначено, що будинок загальною площею 20,3 кв.м. та складається із коридору площею 7,9 кв.м і житлової кімнати площею 12,4 кв.м. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. [INFO] року відкрилася спадщина внаслідок смерті - [PERSON] Спадкове майно становить вищезазначене будинковолодіння. За життя спадкодавець [PERSON] своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом вказаної спадщини є дружина [PERSON] та дочка [PERSON], позивачка по справі. У відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року діями, що свідчать про прийняття спадщини, визнаються фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном або подання ним в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], як вважає суд, прийняла спадкоємець першої черги спадкування за законом, а саме його дочка [PERSON], позивачка по справі (у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963р.). Інший спадкоємець, зокрема [PERSON] (дружина спадкодавця, відповідачка) жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті її чоловіка - спадкодавця [PERSON], не вчинила, що підтверджується поданою нею на адресу суду заявою. Беручи до уваги те, що [PERSON] не відмовлялася від спадщини, суд приходить до висновку, що вона у встановленому законом порядку прийняла таку, яка відкрилася внаслідок смерті батька - спадкодавця [PERSON] Таким чином, після смерті [PERSON] його дочка - [PERSON] стала власником спірного будинковолодіння в цілому. Вищевказані обставини підтверджуються: заявою представника позивача, заявою представника відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району, заявою відповідачки [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією паспорта позивачки; довідками з Шегинівської сільської ради Мостиського району; довідкою КП «Мостиське РБТІ»; копією технічного паспорта на будинковолодіння по [ADDRESS]; копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.04.1992 року., іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]) не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування за законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст.58 ЦК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на вищевказане спадкове майно, оскільки таке дійсно належало спадкодавцю [PERSON], а позивачка є спадкоємцем за законом спадщини, що відкрилась після його ([PERSON]) смерті і вважається такою, що прийняла спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved