Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачі є співвласниками вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, в якій вони зареєстровані і проживають. Відповідач був зареєстрований у квартирі 22 вересня 2011 року після реєстрації 15 липня 2011 року шлюбу з [PERSON], яка є дочкою [PERSON] та [PERSON] [INFO] у них народилася дочка [PERSON], яка 20 листопада 2012 року також була зареєстрована в квартирі. Спільне життя у [PERSON] та [PERSON] не склалося. 01 лютого 2013 року відповідач, забравши свої речі, залишив квартиру. З цього часу їхні сімейні стосунки припинилися, спільне господарство не ведеться. Більше 1 року відповідач квартирою не цікавиться, житлово-комунальні послуги не оплачує, з часу залишення квартири жодного разу не з'являвся за місцем реєстрації, при цьому не вживає заходів для зняття з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, додатково зазначила, що шлюб між її дочкою [PERSON] та відповідачем розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року. Наполягала на тому, що відповідач припинив за власною ініціативою проживати у квартирі з 01 лютого 2013 року. На даний час їм відомо, що відповідач проживає та працює у м. Львові. Позивач [PERSON], дочка [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала, підтвердила ту обставину, що відповідач не проживає у квартирі 01 лютого 2013 року. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позов підтримують та просять розглядати справу за їх відсутності. Третя особа Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач припинив проживати у квартирі з грудня 2013 року, а не з лютого 2013 року, як зазначають позивачі. Оскільки на час розгляду судом справи не закінчився передбачений ст. 405 ЦК України річний термін, на протязі якого за відсутнім членом сім'ї власника житла зберігається право користування житлом, підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою відсутні. Крім того, представник відповідача зазначив, що оскільки позивачі не заперечують ту обставину, що відповідач працює у м. Львові, вказана обставина може свідчити про наявність поважних причин відсутності відповідача. При цьому представник відповідача не заперечував, що відповідач залишив квартиру добровільно у зв'язку з тим, що у нього не склалися сімейні стосунки з [PERSON] Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON], яка проживає у квартирі [ADDRESS] вказаного будинку, суду зазначила, що перебуває з позивачами у дружніх стосунках з 1986 року та близько трьох разів на тиждень приходить до них у гості, оскільки у неї є внучка, як і у [PERSON], тому вони часто спілкуються. У квартирі позивачів проживають [PERSON] та [PERSON], їхні дочки [PERSON] та [PERSON], а також їх внучка [PERSON], дочка [PERSON] та [PERSON] Коли [PERSON] народили дочку, [PERSON] ще проживав у квартирі. Проте близько одного з половиною років [PERSON] в квартирі не проживає. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON], яка проживає у квартирі, сусідній з квартирою позивачів, суду зазначила, що знайома з позивачами з 1986 року та перебуває з ними у дружніх стосунках, у неї та [PERSON] діти майже одного віку. За останній рік відвідувала квартиру позивачів близько чотирьох разів. [PERSON] бачила приблизно два роки тому, коли [PERSON] була вагітна. Після народження дитини відповідача не бачила, він залишив квартиру позивачів, коли дитині було приблизно 2 місяці - у грудні 2012 року чи у січні-лютому 2013 року. До цього вона зустрічала відповідача на вулиці, у ліфті, в під'їзді, у позивачів, проте з вказаного періоду вона відповідача не бачила. За її спостереженнями його речі з цього часу у квартирі відсутні. Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 2007 року квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях належить [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (дочка). 15 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, і 22 вересня 2011 року його прописано у квартирі. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за позовом [PERSON] Відповідно до довідки форми № 3 КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва від 30 квітня 2014 року № 536 в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дочка), [PERSON], дочка), [PERSON] (колишній зять), [PERSON] (внучка). Згідно актів, складених комісією ЖЕК 502 КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва від 02 січня, 30 квітня, 03 липня 2014 року при обстеженні квартири встановлено факт не проживання [PERSON] у квартирі. З пояснень позивачів, третьої особи [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач не проживає у квартирі без поважних причин з лютого 2013 року, тобто понад один рік. Будь-яких доказів, що відповідач не проживає квартирі з грудня 2013 року, про що зазначає представник відповідача, суду не надано. Реєстрація відповідача у встановленому законом порядку у квартирі не є доказом фактичного проживання у квартирі. При цьому представник відповідача не заперечує, що відповідач припинив проживати у квартирі з власної ініціативи, оскільки у нього не склалися стосунки з дружиною. Робота відповідача у м. Львові не свідчить про наявність поважних причин відсутності відповідача у квартирі, оскільки він залишив квартиру добровільно у зв'язку з припиненням сімейних відносин з [PERSON], а не у зв'язку з виїздом на роботу до м. Львова в інтересах сім'ї. Будь-яких доказів чинення позивачами відповідачу перешкод в користуванні квартирою суду не надано. Відповідно до листа Оболонського районного управління ГУ МВС України у м. Києві від 05 травня 2014 року звернень від [PERSON] з приводу неможливості його проживання в квартирі за період з лютого 2013 року по квітень 2014 року не зареєстровано. Згідно довідки КП «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва від 30 квітня 2014 року № 535 [PERSON] з будь-якими заявами щодо чинення йому перешкод у користуванні квартирою не звертався. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтями 386, 391 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності, а власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі, власниками якої є позивачі, без поважних причин більше року, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved