Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в обгрунтування позовних вимог зазначили наступне. Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24.06.2000 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] є власниками /в рівних частках/ квартири [ADDRESS]. В 2006 році з їхньої згоди як власників квартири в спірну квартиру було зареєстровано [PERSON] відповідача по справі, який на той час перебував з їхньою донькою - [PERSON] в фактичних шлюбних відносинах. Реєстрація йому потрібна була для працевлаштування. Відповідач та донька припинили спільне проживання і з 2008 року відповідач у квартирі не проживає, у витратах на утримання квартири участі не приймає, особистих речей його в квартирі немає. Місцезнаходження його невідоме. На сьогоднішній день у даній квартирі зареєстровані: позивачі - [PERSON], [PERSON], їх донька [PERSON] та [PERSON] (відповідач по справі). Позивачі позбавлені можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки реєстрація відповідача у квартирі збільшує тягар по сплаті житлово-комунальних послуг. З цих підстав, просять визнати [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, розглядати справу за їх відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24.06.2000 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Леонтьєвою Н.Й., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є власниками /в рівних частинах/ квартири [ADDRESS] (а.с.11). В 2006 року зі згоди власників в квартирі було зареєстровано відповідача по справі [PERSON]. Реєстрація йому потрібна була для працевлаштування. З 2008 року відповідач у спірній квартирі не проживає, у витратах на утримання квартири участі не приймає, особистих речей його в квартирі немає. Місцезнаходження його позивачам невідоме. На сьогоднішній день у даній квартирі зареєстровані: позивачі - [PERSON], [PERSON], їх донька [PERSON] та [PERSON] (відповідач по справі). Згідно відповіді Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві від 30.11.2018 року №372-аз/125/51/01-2018, вбачається, що в період з 2015 по 2018 роки [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з усними або письмовими заявами чи скаргами стосовно конфліктів чи вселення в квартиру [ADDRESS] до Оболонського управління поліції не звертався. Позивачі позбавлені можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки реєстрація відповідача у квартирі збільшує тягар по сплаті житлово-комунальних послуг. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає понад шість місяців суд вважає, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS], що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved