Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним, про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту посилаючись на те, що вона належить до кола спадкоємців після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та нею подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. За життя, 30.05.2017 року, її чоловік купив у відповідача [PERSON] транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic» 2011 року випуску, колір - коричневий, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Між її чоловіком та відповідачем укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 30.05.2017 року, згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] . купив транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic» 2011 року випуску, колір - коричневий, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , який належить продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 29.03.2017 року. На виконання умов договору про оплату за придбане майно, [PERSON] передано [PERSON] в присутності двох свідків грошові кошти в розмірі 9350 доларів США та 100 євро, а [PERSON] передав [PERSON] за актом приймання передачі транспортний засіб та документи до нього. Вищевказаний договір укладено в письмовій формі з умовою подальшого нотаріального посвідчення. Відповідач запевнив, що в будь-який зручний час з`явиться до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу або видасть на ім`я [PERSON] генеральну довіреність, що дозволить упорядкувати документи та переоформити транспортний засіб на нового власника. [PERSON] , за життя, неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою посвідчити договір нотаріально, проте останній ухилявся, пояснюючи це тим, що транспортний\~засіб ввезено\~на територію\~України за\~пільговим митним\~режимом для\~власного користуванняі зняття його з обліку призведе до додаткових витрат з його боку, він змушений буде доплатити велику суму митних платежів та податків, але це йому не вигідно. \~ \~ \~ \~В подальшому цим питанням вона не цікавилася, однак її чоловік з 30.05.2017 року до дня смерті володів та користувався спірним транспортним засобом, здійснював його технічне обслуговування, а після його смерті автомобілем володіє і користується вона з сином. Після смерті чоловіка, вона з сином виявили договір купівлі-продажу, розписку, акт прийому-передачі транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та документи, що підтверджують технічне обслуговування транспортного засобу. Декілька раз вона з сином намагалися зв`язатися з відповідачем, однак за місцем його проживання двері їм не відчиняли, а на телефонний зв`язок він не виходив. Можливість нотаріального посвідчення договору також втрачена в зв`язку зі смертю її чоловіка, який є набувачем майна за договором. Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, колір - коричневий, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , значиться за [PERSON] та на нього накладена заборона на відчуження ухвалою суду в інтересах [PERSON] Істотними умовами договору купівлі-продажу є його предмет та ціна. В договорі купівлі-продажу транспортного засобу та в розписці сторонами визначено предмет купівлі-продажу, ціну, договір підписано продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , тобто сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. А тому просила визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, колір - коричневий, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , укладений 30.05.2017 року між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] дійсним; визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказаний транспортний засіб, а також зняти арешт з транспортного засобу, накладений Регіональним сервісним центром в Чернівецькій області на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.03.2018 року. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності та не заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області в судове засіданні не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, колір - коричневий, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14). 30.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу (а.с.11), за умовами якого продавець передає транспортний засіб у власність покупця після належної сплати покупцем обумовленої суми, а покупець приймає належним чином оплачений транспортний засіб на умовах цього договору. Відповідно до копії акту приймання-передачі транспортного засобу від 30.05.2017 року (а.с.12), [PERSON] передав [PERSON] транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic», усі приналежності транспортного засобу та необхідну документацію відносно транспортного засобу. Як вбачається з копії розписки від 30.05.2017 року (а.с.13), [PERSON] отримав від [PERSON] суму 9350 доларів США та 100 євро, а [PERSON] взамін отримав транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic». Вказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який пояснив суду, що дійсно [PERSON] в його присутності передав [PERSON] кошти в сумі 9350 доларів США та 100 євро, а [PERSON] віддав [PERSON] транспортний засіб марки «Renault Megane Scenic». Пунктом 4.3 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30.05.2017 року передбачено, що сторони зобов`язуються посвідчити договір купівлі-продажу транспортного засобу нотаріально, однак, як встановлено судом, сторони вказаний пункт договору не виконали. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа, спадкоємцями, які прийняли спадщину є дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.03.2019 року (а.с.8) та копією довідки Другої чернівецької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №102/02-14 від 14.03.2019 року (а.с.9). Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. Відповідно до ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Відповідно до ст.328 ЦК України, набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року (далі Порядок), який діяв на час виникнення спірних правовідносин та який визначає певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Пунктом восьмим цього Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами,\~що підтверджують\~правомірність придбання\~транспортних засобів,\~їх складових\~частин,\~що мають\~ідентифікаційні номери,\~є оформлені\~в установленому\~порядку: договори, укладені на товарних біржах та зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин та інші документи. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідно до ст.655 ЦК України, договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 30.05.2017 року, який в порушення п.4.3 цього договору, не посвідчений нотаріально, не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року по справі №6-688цс15, в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №359/11498/15-ц та від 22.01.2019 року по справі №145/145/17. Суд вважає, що оскільки укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу від 30.05.2017 року, у визначений чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством України спосіб не був зареєстрований у відповідних державних органах, а тому відсутні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним. Що стосується вимог позивачки про визнання права власності на транспортний засіб та зняття з нього арешту, то вони є похідними від вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу, а тому і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Договір купівлі-продажу транспортного засобу, на який посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, підписано сторонами в період дії обмеження на його відчуження. Законом України від 31.05.2016 року №1389-VIII «Про внесення змін до підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів запроваджено пільгові ставки акцизного збору для автомобілів, що були вперше ввезені на територію України, зокрема у разі відчуження протягом 365 днів з дня реєстрації транспортних засобів, при ввезенні яких були застосовані ставки акцизного податку, визначені цим пунктом, платник податку зобов`язаний сплатити акцизний податок за такі транспортні засоби за ставками, встановленими статтею 215 цього Кодексу. В такому разі у графі «особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу адміністратор сервісного центру МВС ставить відповідну позначку. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , датою першої реєстрації автомобіля є 29.03.2017 року. В графі «особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу внесено позначку - Обмежено відчуження транспортного засобу протягом 365 днів з дня реєстрації (а.с.14). Водночас, договір купівлі-продажу транспортного засобу підписано сторонами 30 травня 2017 року, тобто до спливу 365 днів з дня реєстрації автомобіля. Доказів того, що було сплачено акцизний податок за транспортний засіб, суду не надано. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним, про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed