Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивачі\~ звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вони є співвласниками квартири, розташованої в м. Буринь, по вулиці Трудова,1. Відповідач [PERSON] також був власником 1/5 частки вказаної квартири і був у ній зареєстрований, згодом він продав вказану частку [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 22.12.2015 року і виїхав проживати в інше місце і до теперішнього часу в їх квартирі\~ не мешкає. За вказаних обставин просили визнати, що відповідач втратив право користування квартирою, оскільки не проживає в ній більше одного року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали, пояснивши, що відповідач після продажу своєї частки квартири у 2015 році виїхав проживати до Москви, приїхати не має можливості, через зазначені обставини вони не можуть оформити субсидію. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не явилися, позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути без їх участі, надіславши до суду письмові заяви. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що надіслав до суду заяву. Вислухавши пояснення позивачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що позивачам\~ [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві власності по 1/5 частці за кожним належала чотирикімнатна квартира №9, розташована про вулиці Трудова, буд.1, що вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1995 року (а.с.11). Відповідно до договору купівлі- продажу від 22.12.2015 року [PERSON] продав свою частку [PERSON], що підтверджується відповідним договором та витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.12-14). Однак після продажу своєї частки [PERSON] не знявся з реєстрації місця проживання у даній квартирі, хоча не проживає там з 2015 року так, як виїхав проживати за межі України, що підтверджується довідкою Буринської міської ради про реєстрацію місця проживання, довідкою депутата Буринської міської ради, телеграмою та заявою відповідача [PERSON] (а.с.15-16). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 72 ЖК УРСР особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови від 02.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.\~ Виходячи з положень ст.41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку змінив своє місце проживання, виїхавши за\~ кордон\~ і більш ніж один рік не проживає у спірній квартирі. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставинах, суд, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.\~ Таким чином,

Outcome: approved