Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому вказують, що вони є власниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло №1606 від 15.11.2006 року та на підставі Договору дарування частки квартири від 07.07.2016 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2016 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, у звязку з чим усі родинні звязки припинені. У вказаній квартирі зареєстровані і проживають позивачі, а також зареєстрований, але не проживає відповідач, який з липня 2016 року залишив вказане жиле приміщення, забрав свої речі і де тепер перебуває - невідомо. Реєстрація і не проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачам у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном, вони несуть додаткові витрати на утримання належного їм майна. Оскільки відповідач відсутній у жилому приміщенні понад рік без поважних причин, позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Представник позивачки і позивачка, заявлені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. У звязку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку ст.. 224-226 ЦПК України. Представник 3-ї особи Дніпровського відділу реєстрації фізичних осіб Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Управління державної міграційної служби України у Запорізькій області у судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом установлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло №1606 від 15.11.2006 року та на підставі Договору дарування частки квартири від 07.07.2016 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2016 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, у звязку з чим усі родинні звязки припинені. У вказаній квартирі зареєстровані і проживають позивачі, а також зареєстрований, але не проживає відповідач, який з липня 2016 року залишив вказане жиле приміщення, забрав свої речі і де тепер перебуває - невідомо. Вказані обставини підтвердили у суді свідки [PERSON] і [PERSON] Реєстрація і не проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачам у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном, вони несуть додаткові витрати на утримання належного їм майна. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved