Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ними 09 жовтня 1993р. в Відділі РАЦС Московського району м.Києва про що є актовий запис № 1303. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що з 09 жовтня 1993 р. вона - позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей, вказувала, що з лютого 2011 р. вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного, тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Вказувала, що примирення між нею та відповідачем не можливе, відповідач не цікавиться життям родини, нехтує сімейними цінностями, і питання щодо розірвання їх шлюбу є зваженим та обміркованим. Зазначала що в їх родині немає злагоди, взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, вказувала, що з лютого 2011 р. вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, жодних відносин не підтримують, відповідач з 2011 р. жодним чином не цікавиться нею та їх повнолітніми синами, до того як відповідач в добровільному порядку залишив родину, він також постійно її обманював, виносив з квартири продукти харчування, жодним чином їй не допомагав. Відповідач в судове засідання пояснень щодо заявлених позовних вимог не надав, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності, з постановленням по справі заочного рішення суду відповідно до ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди позивачки щодо заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1993р. шлюб між сторонами зареєстровано в Відділі РАЦС Московського району м.Києва про що є актовий запис № 1303 (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей (а.с. 13,14). Як встановлено в судовому засіданні з лютого 2011 р. сторони проживають окремо, остаточно не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили почуття поваги та любові один до одного. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. На підставі зазначеного,

Outcome: approved