Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, з уточненнями від 28.09.2016 року, до відповідачів [PERSON] міської ради, Управління комунальної власності ДЕП ЛМР про: визнання незаконним та скасування рішення ВК ЛМР № 497 «Про реєстрацію права комунальної власності та взяття на баланс будівлі на вул. О. Кониського, 1» від 06.08.2015р.; визнання незаконною та скасування ухвали [PERSON] міської рад 4-ї сесії 7- скликання № 802 від 14.07.2016р. «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу» в частині надання права викупу і приватизації обєкта площею 28,71 кв.м. за адресою м. Львів, вул. О. Кониського, 1 [PERSON]; В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що є власниками земельної ділянки за адресою м. Львів, вул. Туган-Барановського, 30а (колишня вул. Кониського, 1), кожному з яких належить по 1/2 частки. [PERSON] є власником майна, що зберігається на ділянці за адресою м. Львів, вул. Туган-Барановського, 30а. Матеріали зберігаються між гаражем, що є власністю [PERSON] та межею підприємства УТОГ на ділянці, яка є власністю позивачів. 13.11.2015р. [PERSON] придбав частку земельної ділянки у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу на якій знаходились матеріали. На другій половині земельної ділянки, що знаходиться у власності [PERSON] розташований обєкт нерухомості гараж загальною площею 22,1 кв.м., який належав їй на праві особистої власності. Іншого обєкта нерухомості на вказаній земельній ділянці немає. У вересні 2016р. випадково дізнались від [PERSON] про рішення ВК ЛМР № 497, за яким за територіальною громадою м. Львова зареєстровано право комунальної власності на будівлю гаражу загальною площею 28,7 кв.м., а також про ухвалу [PERSON] міської ради № 802, де в переліку обєктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу зазначена їхня земельна ділянка і наявний на ній гараж площею 28,71 кв.м. за [PERSON] Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будівля гаражу загальною площею 28,7 кв.м. за адресою м. Львів, вул. О. Кониського, 1 перебуває на праві власності [PERSON] міської ради з 28.03.2016р. Вказана адреса нерухомого майна не відповідає дійсності, оскільки назва вулиці була змінена на вул. М. Туган-Барановського, 30а згідно розпорядження ЛРА ЛМР від 31.08.2012р. № 374. Таким чином [PERSON] дізнався про визначення на його частині земельної ділянки обєкта нерухомості «гаража», якого фактично ніколи не було і немає, а наявні лише будівельні матеріали, які не можуть виконувати функції цільового призначення гаража. Після цього на адвокатський запит отримав правовстановлюючі документи технічну документацію, згідно яких на підставі рішення ВК ЛМР № 497 та ухвали ЛМР № 802 укладено договір оренди нерухомого майна № Л-10026-16 від 26.03.2016р. між Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР як орендодавцем та [PERSON] як орендарем, предметом якого є гараж площею 28,7 кв.м. за адресою м. Львів, вул. О. Кониського, 1. Тим самим, було порушено право власності, оскільки на їхній земельній ділянці було фіктивно створено обєкт нерухомості гараж, який в подальшому був незаконно переданий у комунальну власність та в оренду [PERSON] Тому, просили скасувати рішення ВК ЛМР № 497 та Ухвалу ЛМР № 802. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Грицка Р.Р. від 29.09.2016р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.11.2016р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати до участі в справі залучено третю особу [PERSON], а ухвалами від 26.12.2016р., які також постановлені без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі як співвідповідача залучено [PERSON] комітет ЛМР, а як третю особу [PERSON] комунальне підприємство «Агенція ресурсів [PERSON] міської ради». Крім того, 28.11.2016р. позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши позов вимогою про скасування державної реєстрації обєкта нерухомого майна № 893397746101 будівлі гаража, загальною площею 28,7 кв.м. за адресою м. Львів, вул. О. Кониського, 1. Ухвалою суду від 26.12.2016р. така заява залишена без руху, оскільки позивачами не зазначено стороною у справі третю особу [PERSON], яка залучена до участі у справі, крім того не подано відповідну кількість копій уточненої позовної заяви та всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників процесу. На виконання цієї ухвали позивачі 29.12.2016р. усунули недоліки уточненої позовної заяви. У звязку з закінченням повноважень судді Грицка Р.Р., на підставі розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2017р. проведено повторний автоматизований розподіл справи, яка передана для розгляду судді Леньо С.І. У звязку з смертю позивача [PERSON], ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.10.2017р. провадження у справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступників останньої. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.01.2018р. провадження у справі поновлено. Залучено до участі в справі правонаступників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] У звязку з повторною неявкою позивача [PERSON], позов в частині її позовних вимог ухвалою Личаківського районного суду м. Львова 23.07.2018р. залишено без розгляду. В частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] розгляд справи продовжено. В ході розгляду справи відповідачі письмового відзиву та письмових заперечень не подавали. Натомість, третя особа [PERSON] 13.06.2018р. подала до суду письмову заяву, в якій просить звернути увагу на те, що техпаспорт на обєкт нерухомого майна гаражу площею 28,7 кв.м. видано Управлінню комунальної власності ДЕП ЛМР 02.06.2015р. Рішення № 374 від 31.08.2012р. про зміну адреси з вул. Кониського, 1 на вул. Т. Барановського, 30а видано лише відносно гаража площею 22,1 кв.м., а інша частина земельної ділянки площею 28,7 кв.м. є прибудинковою територією по вул. Кониського, 1. Сама процедура передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0088 га, проведена незаконно. В судовому засіданні позивач [PERSON], а також його представники [PERSON] та [PERSON], повноваження яких підтверджуються належними довіреностями від 19.10.2016р. та 25.07.2018р. відповідно, позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник відповідача Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку ЛМР, повноваження якої підтверджуються належною довіреністю від 12.07.2018р. в судовому засіданні заперечила проти позову з тих підстав, що при винесенні оскаржуваних рішення та ухвали було дотримано норми чинного законодавства. Представник відповідача [PERSON] міської ради, який одночасно є представником відповідача [PERSON] комітету [PERSON] міської ради, що підтверджується відповідними довіреностями (а.с.137, 138 т.1) подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням у щорічній відпустці. Беручи до уваги тривалість розгляду справи, неодноразові неявки представника, а також те, що те, що ЛМР та ВК ЛМР як колегіальний орган не позбавлені можливості забезпечити участь в судовому засіданні іншого представника, суд вважає такі причини неявки неповажними і тому, в задоволенні такого клопотання відмовляє. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечила, оскільки вважає, що передача земельної ділянки у власність [PERSON] відбулась незаконно, а земельна ділянка, на якій розташований спірний гараж є прибудинковою територією будинку № 1 на вул. Кониського у м. Львові. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ЛКП «Агенція ресурсів [PERSON] міської ради» в судове засідання не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, письмових пояснень щодо предмета спору не надав. За погодженням з учасниками справи суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності, а також відсутності інших осіб які не зявились на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали [PERSON] міської ради № 5286 від 01.10.2015р. (а.с.143-144 т.1) [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0088 га, яка розташована за адресою м. Львів, вул. Туган-Барановського, 30а, кадастровий номер 4610137200:03:004:0018. Попередньо, згідно розпорядження ЛКР ЛМР № 374 від 31.08.2012р. (а.с.14, 92 т.1), адресу гаражу із вул. О. Кониського, 1 змінено на вул. Туган-Барановського, 30а. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.11.2015р. (а.с.9 т.1), [PERSON] продала, а [PERSON] купив 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою м. Львів, вул. Туган-Барановського, 30а. Право власності на таку частку земельної ділянки зареєстровано [PERSON] 13.11.2015р., що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21 т.1). В свою чергу, відповідно до іншого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2013р. (а.с.20 т.1), [PERSON] 03.12.2013р. зареєструвала право власності на гараж площею 22,1 кв.м., який розташований за цією адресою. Згідно рішення ВК ЛМР № 497 від 06.08.2015р. «Про реєстрацію права комунальної власності та взяття на баланс будівлі на вул. О. Кониського, 1» (а.с.66 т.1), виконавчий комітет вирішив зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі [PERSON] міської ради право комунальної власності на будівлю гаража під літерою «Б-1» загальною площею 28,7 кв.м. на вул. О. Кониського, 1 згідно з технічним паспортом, складеним ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 02.06.2015р. (а.с.67-68 т.1). На підставі такого рішення, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.82 т.1), державним реєстратором [PERSON] міського управління юстиції [PERSON] проведено реєстрацію права комунальної власності на гараж «Б-1» площею 28,7 кв.м. за [PERSON] міською радою. Відповідно до ухвали ЛМР № 802 від 14.07.2016р. та затвердженого нею Переліку обєктів комунальної власності, які підлягають приватизації способом викупу (а.с.13 т.1), третій особі [PERSON] надано право викупу і приватизації обєкта, площею 28,71 кв.м. за адресою м. Львів, вул. О. Кониського, 1. Виходячи з встановлених судом обставин, що також відображено на фотознімку земельної ділянки (а.с.104 т.1), переданої у власність [PERSON] на підставі ухвали ЛМР № 5286 від 01.10.2015р., така поділена на дві частини. На першій розташований гараж площею 22,1 кв.м., а на другій «обєкт» без перекриття даху, який розташований на земельній ділянці позивача [PERSON] і відносно якого є даний спір. Обєктами цивільних прав, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України, є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Річчю, відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦК України є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Містобудування (містобудівна діяльність), згідно ст. 1 Закону України «Про основи містобудування» це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, обєднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію обєктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури. Одними з головних напрямків містобудівної діяльності, відповідно до ст. 2 цього Закону є планування, забудова та інше використання територій. Згідно ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення обєктів будівництва. Субєкти містобудування зобовязані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва обєктів. [PERSON] орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Системний аналіз положень вказаних норм свідчить про те, що нерухомість, в тому числі гараж стає обєктом цивільних прав виключно після того, як власник або користувач земельної ділянки у встановленому законом порядку після отримання всіх необхідних дозволів реалізує своє право на забудову цієї території та в кінцевому, здасть такий обєкт в експлуатацію та зареєструє право власності на нього. З іншої сторони, виходячи зі змісту ст. 376 ЦК України нерухомістю може вважатись також і обєкт самочинного будівництва, однак і в такому випадку, обєктом цивільних прав воно може стати виключно після узаконення такого самочинного будівництва та прийняття його в експлуатацію. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на момент прийняття рішення ВК ЛМР № 497 від 06.08.2015р., прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації. Згідно архівної виписки з рішення виконкому Червоноармійської районної [PERSON] депутатів трудящих від 14.01.1975р. (а.с.91 т.1), [PERSON] надано дозвіл побудувати гараж на місці самовільно встановленого деревяного гаража в подвірї будинку № 1 по вул. Д. Бєдного. Крім того, згідно відповіді ДП «Західгеодезкартографія» Департаменту топографо-геодезичної та картографічної діяльності Державного агентства земельних ресурсів України (а.с.95 т.1), на земельній ділянці, яка належить гр. [PERSON] та [PERSON] розташований гараж, який належить гр. [PERSON] площею 22,1 кв.м. Як вбачається зі схеми розташування нерухомого майна на земельній ділянці м. Львів. вул. Туган-Барановського, 30а, яка є додатком до цього листа (а.с.96 т.1), на такій розміщено виключно належний [PERSON] гараж. Жодного іншого нерухомого майна, побудованого самочинно або з дозволу органів місцевого самоврядування на такій земельні ділянці не розміщено. Крім того, як вбачається з фотознімків спірної земельної ділянки (а.с.32, 99, 104 т.1), з однієї її сторони знаходиться стіна належного [PERSON] гаражу, з двох інших стіни будинку на вул. О. Кониського, 1, а з четвертої сторони металеві ворота. Жодного документу, який би підтверджував, що за адресою м. Львів, вул. Туган-Барановського, 30а проводилось будівництво, в тому числі самочинне, матеріали справи не містять, тоді як за змістом рішення ВК ЛМР № 497 від 06.08.2015р., право власності зареєстровано згідно з технічним паспортом від 02.06.2015р., який не може вважатись документом, що свідчить про прийняття обєкту до експлуатації. Вказане в сукупності дає підстави для висновку про те, що оскаржуване рішення та ухвала, а також державна реєстрація права власності за територіальною громадою прийняті відносно обєкта, якого не існує, що свідчить про незаконність прийнятих рішень та проведення державної реєстрації, оскільки матеріали справи протилежного не містять. Більше того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи з обставин справи, оскаржувані рішення та ухвала прийняті по відношенню до «обєкта» нерухомості як безхазяйної речі, тоді як за змістом ст. 335 ЦК України, така річ може бути передана у комунальну власність лише за рішенням суду. Тобто, незаконність оскаржуваних рішень та ухвали характеризується ще й тим, що прийняті вони поза межами повноважень відповідачів. В такому випадку, рішення ВК ЛМР № 497 від 06.08.2015р. та ухвала ЛМР № 802 від 14.07.2016р. в частині надання права викупу і приватизації обєкта площею 28,71 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. О.Кониського, 1, [PERSON], не можуть залишатись в силі та підлягають скасуванню як такі, що є незаконні. Як наслідок, належить скасувати державну реєстрацію обєкта нерухомого майна № 893397746101 будівлі гаража загальною площею 28,7 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. О.Кониського, 1 від 28.03.2016 року, оскільки проведена вона на підставі незаконного рішення ВК ЛМР № 497 від 06.08.2015р., та в кінцевому позов задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved