Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Хустської міської ради, третя особа: відділ містобудування та архітектури Хустської міської ради про визнання таким, що втратило чинність свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру та визнання права спільної сумісної власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивачі являються співвласниками житлової квартири, яка розташована по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 28.06.1998 року. В серпні 2006 року, рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 856, їм надано дозвіл на здійснення добудови до квартири. В жовтні цього ж року, рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 1139, надано дозвіл на проведення реконструкції квартири [ADDRESS] та добудувати до неї комору і кімнату. В січні 2007 року ними отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 100/06р та виготовлено проект забудови земельної ділянки, зі згоди власника землі, а також нотаріальної згоди співмешканців багатоквартирного будинку. В 2007 році на підставі зазначених вище документів, ними здійснено реконструкцію квартири та добудовано дві прибудови. На той час вони не звернулись до Хустського ДПТІ для реєстрації реконструйованого майна, у зв'язку з необізнаністю в законодавстві, вважаючи, що мають в наявності достатньо документів, щоб володіти майном на праві приватної власності. Внаслідок проведеної реконструкції квартири, її загальна площа змінилась із 44.8 кв.м. на 72.4 кв.м. В 2016 році, позивачі як співвласники майна вирішили реалізувати своє право власності, однак виявилось, що добудова, здійснена ними ще в 2007 році не оформлена юридично. Звернувшись до відділу архітектури та містобудування Хустської міської ради, щодо отримання декларації про завершення будівельних робіт, ними отримано відповідь, що станом на сьогоднішній день, у зв'язку зі зміною в законодавстві, неможливо провести реєстрацію реконструйованої квартири, інакше як за судовим рішенням, оскільки дане будівництво на сьогоднішній день вважається самочинним. Звернулися з позовом до суду, оскільки не в змозі захистити інакше свої права власників, так як на момент реконструкції квартири та добудови приміщень діяли на підставі дозвільних документів, а станом на сьогоднішній день реєстрація прав власності на добудову в квартирі можлива лише на підставі судового рішення. Одночасно просили суд визнати таким, що втратило чинність свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 28.06.1996 року, оскільки його наявність унеможливить виконання в майбутньому судового рішення, щодо реєстрації прав власності. В судове засідання позивачі та їх представник Перегінець О.Г. не з'явились. Представник позивачів адвокат Перегінець О.Г. подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутності та відсутності позивачів. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Хустської міської ради Гуменюк Н.О. в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила суд, розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та не заперечила щодо їх задоволення. Представник третьої особи - відділу містобудування та архітектури в судове засідання не з'явився. До суду надійшов лист за підписом начальника відділу, в якому йдеться про розгляд справи у відсутності представника третьої особи та визнання позовних вимог. Відповідно до ст.158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В ході розгляду справи встановлено, що позивачі являються власниками квартири [ADDRESS] з 1998 року. В 2006 році на підставі дозвільних документів, реконструювали квартиру, що належить їм на праві спільної сумісної власності, внаслідок чого збільшилась її загальна площа з 44.8 кв.м до 72.4 кв.м. Завершивши реконструкцію власної квартири в 2007 році, позивачі не зареєстрували її належним чином і станом на сьогоднішній день, дане будівництво є самочинним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved