Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вони є власниками будинку № 49 по вулиці Тімірязєва в місті Білій Церкві, в цьому будинку крім них, зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, бійки, з приводу чого позивачі неодноразово викликали працівників міліції, сумісне життя з відповідачем стало нестерпним, він не підтримує домашнє господарство, погіршує побутові умови, на всі прохання щодо виселення з будинку відповідач не реагує, на будь-які зауваження він відповідає агресією, погрозами фізичною розправою. А тому позивачі просять суд виселити відповідача з будинку № 49 по вулиці Тімірязєва в місті Білій Церкві без надання іншого жилого приміщення. В суді позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказала на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе за згодою позивачів провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 49 по вулиці Тімірязєва в місті Білій Церкві Київської області. [PERSON] належить на праві власності 43/100 частини вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 12.06.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-2418; [PERSON] належить на праві власності 57/100 частин даного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.09.2006 року, оформленого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-5992, що стверджується копіями зазначених правовстановлюючих документів. Згідно довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 13.05.2016 року № 490, будинок № 49 по вулиці Тімірязєва в місті Білій Церкві має загальну площу 69,9 кв.м, житлову площу -53,8 кв.м, складається з 4-х кімнат; в будинку зареєстровані: [PERSON] з 24.06.1977 року, [PERSON] з 03.01.1972 року, [PERSON] з 28.06.1986 року. Як встановлено судом, між відповідачем та позивачами склалися напружені стосунки, часто виникають сварки, конфлікти із-за того, що відповідач зловживає спиртними напоями, погрожує фізичною розправою, не приймає участі в утриманні житла, в оплаті коштів за комунальні послуги, з приводу неправомірної поведінки відповідача позивачі неодноразово зверталися зі скаргами до правоохоронних органів. Позивач [PERSON] пояснила в суді, що відповідач по справі це її син, який зловживає спиртними напоями, не працює, вимагає у неї гроші, влаштовує сварки, бійки, це може відбуватися в будь-який час доби, спокою не має ні вона, ні її престаріла мати [PERSON][INFO]. Той факт, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, робить нестерпними умови проживання разом з ним в одному будинку, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]. які давно знають позивачів та відповідача, були очевидцями сварок, що влаштовував відповідач в нетверезому стані. Крім того, той факт, що відповідач зловживає спиртними напоями, підтверджується також копією постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.03.2014 року, згідно якої відповідача було піддано адміністративному стягненню за ст.173 КУпАП за порушення громадського порядку 27.01.2014 року близько 05 год.50 хв. коли він перебував в стані алкогольного спяніння. Відповідно до постанов Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2014 року та від 26.05.2015 року [PERSON] було визнано винним та піддано адміністративному стягненню за ст.173-2 КУпАП за психологічне насильство в сімї. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2016 року закрито провадження по справі відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, але судом встановлено, що 19.03.2016 року [PERSON] вчинив сварку з матірю за місцем проживання, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Все наведене стверджується копіями постанов суду в матеріалах справи. Позивачі просять суд виселити відповідача з належного їм на праві власності будинку, оскільки він своєю поведінкою створює умови, які роблять неможливим проживання з ним в одному будинку протягом тривалого часу. Згідно ст.157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку /квартири/ може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 /зі змінами/ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач права власності на вказаний вище будинок не має, він набув права на користування цим житлом як член сімї власника житла за приписами ч.1 ст.405 ЦК України, відповідно до якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Судом також встановлено, з вини відповідача в сімї постійно виникають конфлікти, сварки, що дійсно робить неможливим для позивачів спільне проживання з ним в одному будинку. А тому проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дійсно саме відповідач своєю неправомірною поведінкою порушує правила співжиття, створює умови, які роблять неможливим проживання з ним в одному будинку, його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за психологічне насильство в сімї, але це не дало позитивних результатів. Жодних доказів для спростування всіх тверджень позивача [PERSON] і висновків суду відповідачем по справі не було надано. При вирішенні спору судом враховуються і ті обставини, що відповідачу належала на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2015 року після смерті його батька [PERSON], що слідує з копії цього свідоцтва, але з пояснень позивача встановлено, що відповідач разом з іншим співвласником продали цю квартиру, всі отримані кошти відповідач витратив на власні потреби, на спиртні напої, іншого житла для себе не придбав. А тому суд вважає, що відповідач дійсно підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: approved