Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначає, що шлюб між ними зареєстрований 27.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1825. Вказує, що у шлюбі, за час спільного проживання, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями. Така поведінка впливає на психічний стан позивачки, та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. Наміру зберегти сім`ю вона не має, а тому просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Між позивачкою та відповідачем домовленості з приводу матеріального утримання сина в добровільному порядку не досягнуто. Вказує, що відповідач не піклується належним чином про виховання дитини, про його фізичний та духовний розвиток, не допомагає у забезпеченні сина необхідним харчуванням, здійснення медичного огляду, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не проявляє батьківської турботи, фактично без поважних причин самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків по відношенню до дитини, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по ј частці заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , 18.11.2019 року через канцелярію суду подав заяву, з якої вбачається, що він позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у визначеному позивачкою розмірі визнає повністю, просить справу розглядати за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1825, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Як встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як у них різні погляди на шлюб та сім`ю, позивачка не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов визнав, а тому шлюб між ними може бути розірвано. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). З довідки, виданої виконавчим комітетом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 4262 від 23.09.2019 року вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, суд вважає заявлену в позові вимогу по ј частці заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 768,40 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати сплачені позивачкою щодо задоволення пред`явлених позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.84,180,182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved