Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому вказує на те, що 25 жовтня 2014 року [PERSON] відповідач по справі керував автомобілем [NUMBER], який належить йому на праві власності. Приблизно о 12 годині 00 хвилин напроти буд. №36 по пр. Леніна в м. Запоріжжі відповідач не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем марки, CITROENN д/н АР 10-07МІ, під керуванням позивачки, який продовжив по інерції рух прямо, та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено автомобілі, постраждалих не має. На час ДТП автомобіль CITROENN д/н АР 10- 07 МІ належав [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, копія якого додається. Таким чином, внаслідок ДТП, в якому відсутня вина позивачки, було пошкоджено її автомобіль, чим було спричинено матеріальну шкоду , як власниці транспортного засобу. В скоєнні даного ДТП вина відповідача [PERSON] встановлена постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.11. 2014р. по адміністративній справі № 314/6486/14-п, провадження 3/314/982/2014. Згідно до цієї постанови [PERSON] був визнаний винним в скоєні ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Винний у ДТП водій [PERSON] свою цивільно - правову відповідальність, щодо транспортного засобу GEELI державний номер [NUMBER] застрахував у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 0899483 Для отримання страхової виплати в рахунок відшкодування завданих збитків, від пошкодження ТЗ внаслідок ДТП, позивачка звернулася до страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» - третьої особи по справі, у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] - водія GEELI д/н [NUMBER], з вини якого сталася ДТП. У присутності представника страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» і в присутності відповідача [PERSON] автотоварознавцем ТОВ «Автогазпромсервіс» [PERSON] було проведено огляд пошкодженого ТЗ CITROENN д/н АР 10-07МІ , в ході якого були зафіксовані і описані пошкодження , які автомобіль отримав під час ДТП. На підставі пошкоджень, зафіксованих під час огляду ТЗ, автотоварознавець ТОВ « Автогазпромсервіс» [PERSON] склав ЗВІТ № 47/14(15У) від 25.03.2015 року, в якому було встановлено суму завданих позивачціі збитків, як власнику ТЗ, яка складалась з розрахунок вартості ремонту пошкодженого ТЗ, та втрати товарного вигляду ТЗ. Згідно до Звіту №47/14(15У) від 25.03.2015 року вартість матеріальних збитків спричинених як власнику ТЗ становить 142677 грн. 24 коп. ( сто сорок дві тисячі шістсот сімдесят сім грн. 24коп.), з яких 126959 грн. 07 коп. вартість відновленого ремонту і 15 718 грн. 17 коп. втрата товарного вигляду. [PERSON] до Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ» в добровільному порядки ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатила позивачу нараховане страхове відшкодування в сумі 49 500 грн. з урахуванням розміру франшизи 500 грн., яку повинен був особисто сплатити [PERSON] згідно до умов договору страхування. Коштів, які сплатила ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було не достатньо для проведення відновлюваного ремонту автомобіля. [PERSON] в добровільному порядку доплатив СТО, на якому проводився відновлюваний ремонт автомобіля, невистачаючу суму. Таким чином матеріальний збиток завданий позивачки в наслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON]В , в наслідок якого було пошкоджено автомобіль CITROENN д/н АР 10 - 07МІ було частково відшкодовано відповідачем і третьою особою в добровільному порядку. На підставі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними діями фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі. [PERSON] до ч.2 ст. 1187 ЦК України власник джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати матеріальну шкоду в повному обсязі. Таким чином, цивільне законодавство передбачає зобовязання винного у спричиненні матеріальної шкоди відшкодовувати матеріальну шкоду в повному обсязі. Відповідач ухилявся від виконання цих обовязків так, як відмовляється в добровільному порядку відшкодувати 16 068 грн. 17 коп. ( шістнадцять тисяч грн. шістдесят вісім грн.. 17 коп.) які складаються з 15 718 грн. 17 коп. за втрату товарного вигляду автомобіля у звязку з ДТП, яке сталося з його вини, і витрати в сумі 350 грн. на проведення авто товарознавчого дослідження для встановлення розміру завданих позивачки збитків, як володарю ТЗ в наслідок його пошкодження в ДТП . Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] [INFO] (ІПН [NUMBER]) на її користь матеріальних збитків в сумі 16 068 грн. 17 коп. ( шістнадцять тисяч грн.. шістдесят вісім грн. 17 коп.) В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Викликаний судовою повісткою відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких позов [PERSON] не визнав. Зазначив, що статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV закріплено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу, застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 . Згідно з п. 2.4. цієї Методики вартість матеріального збитку реальні збитки визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ . [PERSON] до п. 8.2. Методики, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження, якщо вартість відновлювального ремонту транспортного засобу не менша за його ринкову вартість. Пунктом 8.6. Методики передбачено, що величина втрати товарної вартості характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності ми довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частіш, які були у вжитку чи в ремонті. При цьому у п. 8.6.1. вказано, що величина ВТВ нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Отже, фізичний знос КТЗ (його складників) - це втрата вартості КТЗ (його складників), яка обумовлена погіршенням технічного стану чи зовнішнього вигляду КТЗ унаслідок пошкодження та проведення відповідного відновлюваного ремонту. Якщо ж ушкоджені складові частини КТЗ замінюються новими і при цьому зовнішній вигляд КТЗ не погіршується, в такому випадку автомобіль не втрачає своєї товарної вартості. Звіт про оцінку автомобіля № 47/14 (15У) від 25.03.2015 року, на який посилається позивач на обґрунтування своїх вимог, не є доказом у розумінні ст. 57 ЩЖ України, оскільки в ньому прямо зазначено, що перерахунок зроблено на дату 25.03.2015 року згідно заяви замовника (позивача у справі). Тобто автотоварознавцем було необгрунтовано взято для розрахунку вартість запчастин та ремонтно-відновлювальних робіт за 2015 рік (майже через півроку після ДТП), а не за 2014 рік (на момент пошкодження), коли сталося ДТП, що в свою чергу свідчить про необгрунтованість вартості нових запчастин пошкодженого автомобіля та вартості ремонтно-відновлювальних робіт. При цьому, автотоварознавцем не було вирахувано вартість нових запчастин автомобіля в жовтні 2014 року, на підставі інших довідкових джерел інформації, передбачених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Тим самим було збільшено розмір цивільно-правової відповідальності відповідача, а перший звіт про оцінку автомобіля від 29.10.2014 року позивачем до суду не надано, при тому що в ньому мають міститись всі дані щодо розміру збитків, актуальних на момент ДТП. Визначаючи вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача, оцінювач брав для розрахунків вартість нових запчастин автомобіля (складових КТЗ, якими мають бути замінені ушкоджені) та ремонтно-відновлювальних робіт на підставі прейскуранту TOB «АІС Запоріжжя». Таким чином, визначаючи матеріальні збитки, завдані позивачу, оцінювач здійснював підрахунки з урахуванням вартості, визначеної на підставі цін лише одного з багатьох підприємств, а не з розрахунку ринкової вартості, тобто середньої вартості по підприємствах регіону, до того ж єдиним видом економічної діяльності якого є оптова торгівля автомобілями, а не ремонт і монтаж машин і устаткування та продаж автозапчастин. Визначаючи втрату товарної вартості автомобіля, автотоварознавець використовував дані вартості автомобіля, що був в експлуатації з 2013 року та його пробігу, отримані з довідника «Бюлетень автотоварознавця», випуск № 79, хоча дане джерело не зазначено в звіті про оцінку автомобіля № 47/14 (15У) від 25.03.2015 року, як інформаційне джерело, яке може використовуватися при проведенні автотоварознавчого дослідження. При цьому, ринкова вартість автомобіля автотоварознавцем значно завищена та при проведенні автотоварознавчого дослідження оцінщиком не враховано того, що на дату ДТП ринкова вартість автомобіля була значно менша від встановленої суми вартості відновлювального ремонту. Реальну вартість пошкодженого автомобіля автотоварознавцем не встановлено та не встановлено розміру матеріального збитку, який має підтверджуватись належним засобом доказування, а встановивши, що вартість відновлювального ремонту є більшою, ніж ринкова вартість пошкодженого автомобіля на час ДТП, оцінщик не вирішив питання про те, чи не підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки саме ринкова (реальна) вартість пошкодженого автомобіля. Автотоварознавцем не наведено розрахунок, за яким мало бути визначено в процентному співвідношенні вартість придатних до експлуатації пошкоджених частин автомобіля. Виходячи з положень Методики, при заміні певної складової КТЗ новою, яка, очевидно, не погіршує зовнішній вигляд КТЗ, не знижує міцність чи довговічність окремих елементів складових частин та захисних властивостей покриттів, автомобіль не втрачає своєї товарної вартості. Відтак, величина ВТВ автомобіля не повинна нараховуватись, оскільки така може бути нарахована виключно після проведення відновлювального ремонту, в ході проведення якого деталі ремонтувалися (відновлювалися), а не замінювалися на нові. Позивач, вважаючи, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати втрату товарного вигляду, безпідставно ототожнив поняття «втрата товарної вартості» та «втрата товарного вигляду». Цей висновок суперечить положенням Закону № 1961-IV та Закону № 5090-УІ, адже зміною формулювання відповідного положення п. 32.7 ст. 32 закону про страхування Верховна Рада України змінила види шкоди. Відтак, позивач фактично перебрав на себе повноваження щодо тлумачення норм законів. Таким чином, вимоги позивача про стягнення втрати товарного вигляду з мене не обґрунтовані положеннями чинного законодавства, якими за даних обставин не передбачено можливість відшкодування втрати товарного вигляду. Отже, вимога позивача щодо стягнення вартості втрати товарного вигляду колісного транспортного засобу є безпідставною та такою, що не ґрунтується на законі. Шкоду, завдану позивачці внаслідок ДТП, відповідач відшкодував позивачці у повному обсязі, згідно звіту про оцінку автомобіля від 29.10.2014 року. Більш того, ним було позивачці додатково сплачено ще 10535,90 грн., які не були відображені в звіті. Посилаючись на вищенаведені обставини, відповідач [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] Представник третьої особи - «СК «Український страховий стандарт» був викликаний до суду судовою повісткою, в судове засідання не зявився, надав суду завірені належним чином матеріали страхової справи по ДТП, що сталася 25.10.2014 р. в м.Запоріжжя за участю сторін по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: Копією постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.11. 2014р. по адміністративній справі № 314/6486/14-п, згідно з якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу за скоєння 25.10.2014 р. ДТП в м.Запоріжжя біля будинку № 36 по пр.Леніна (а.с. 5); копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CITROEN д/н АР 10-07МІ (а.с.6); копією довідки ДАЇ. (а.с.7); копією звіту, складеного авто товарознавцем [PERSON] за № 47/14(15У) від 25.03.2015 року, згідно з яким вартість матеріальної шкоди спричинених власнику автомобіля CITROEN д/н АР 10-07МІ становить 142677 грн. 24 коп. ( сто сорок дві тисячі шістсот сімдесят сім грн. 24коп.), з яких 126959 грн. 07 коп. вартість відновленого ремонту і 15 718 грн. 17 коп. втрата товарного вигляду (а.с. 8-13); матеріалами страхової справи «СК «Український страховий стандарт» по ДТП, що сталася 25.10.2014 р. в м.Запоріжжя, згідно з якими ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатила [PERSON] нараховане страхове відшкодування в сумі 49 500 грн. [PERSON] до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 п.1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що винною особою в скоєнні ДТП, яке відбулось 25.10.2014 р. - відповідачем [PERSON], всупереч вимог закону, лише частково відшкодовано заподіяну власнику ТЗ CITROEN д/н АР 10-07МІ позивачу [PERSON] шкоду. Невідшкодована сума складає 15718 грн.17 коп., що підтверджується звітом № 47/14(15У) від 25.03.2015 року. Згідно з ч. 1 cт. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 2 ст.59 ЦПК передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Як слід із заперечень, відповідач [PERSON] наполягає на тому, що при здійснені авто товарознавчого дослідження, оцінщик [PERSON] припустився певних порушень Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зокрема щодо вартості запчастин пошкодженого транспортного засобу на час скоєння ДТП у 2014 році, застосування необєктивного прейскуранту цін на запчастини та ремонтно-відновлювані роботи, завищення ринкової вартості автомобіля. При цьому, відповідачем [PERSON] не було заявлено суду клопотання про проведення судової авто товарознавчої експертизи, тому його доводи щодо порушень з боку фахівця автотоварознавця [PERSON] не приймаються до уваги судом, як неналежний доказ. Обґрунтованість вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з [PERSON] вартості втрати товарного вигляду транспортного засобу підтверджується п. 8.6.2. Методики, згідно з якою величина втрати не нараховується: а) якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ; б) якщо легкові автомобілі експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг, по меншій мірі, вдвоє більше нормативного), а строк експлуатації перевищує: 3,5 роки - для КТЗ виробництва країн СНД; 5 років - для інших КТЗ;в) якщо строк експлуатації вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів перевищує 3 роки для КТЗ виробництва країн СНД і 4 роки для інших КТЗ. На час ДТП пробіг автомобіля CITROEN C-ELYSEE д/н АР 10 - 07МІ, кузов VF7DD9HJ788153, 2013 року випуску, складав 17406 км, тобто автомобіль виготовлений не в країнах СНД, йому немає семи років, він інтенсивно не експлуатувався, його пробіг не більше нормативного. В матеріалах страхової справи «СК «Український страховий стандарт» по ДТП, що сталася 25.10.2014 р. в м.Запоріжжя, міститься звіт № 47/4 від 11.11.2014 р. про оцінку автомобіля CITROEN C-ELYSEE д/н АР 10 - 07МІ, складений автотоварзнавцем [PERSON] [PERSON] до п.3.6. звіту величина втрати товарної вартості не розраховувалась, оскільки це обумовлено призначенням оцінки у випадку розрахунку певного виду вартості (страхової вартості). З огляду на викладене, твердження відповідача [PERSON] про те, що висновки, зроблені авто товарознавцем [PERSON] в звіті № 47/14(15У) від 25.03.2015 року протерічать раніш складеним звітам, не відповідають дійсності. Посилання [PERSON] на звіт про оцінку автомобіля від 29.10.2014 р. не приймаються до уваги судом, з огляду на те, що в матеріалах страхової справи «СК «Український страховий стандарт», такий звіт взагалі відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved