Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому вказують, що мають в приватній власності квартири в одноповерховому багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. По сусідству з їх будинком розташовано житловий будинок [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. При перевірці скарги [PERSON] від 13.06.2012 року до прокуратури області, перевіркою було встановлено порушення земельного законодавства та архітектурно-будівельного законодавства, за наслідками чого, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.53-1, 96 та 97 КУпАП. Інспекцією Державного архітектурного контролю в Запорізькій області було встановлено самовільне будівництво трьох сараїв та гаражу з порушенням «червоної лінії» забудови. Будівництво цих сараїв здійснено з порушенням ДБН 360-92**, а саме п.3.25, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель та територію суміжних ділянок. Але відповідач [PERSON] збудував три сараї з відстанню до межі їхньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни менше ніж 1,0 м, не облаштувавши необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів сараїв. В порушення п.3.25а ДБН 360-92**, а саме, що відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. А якщо звернутися до таблиці 3.2а, то відстань між житловими будинками та господарськими будівлями ( сараями) повинна бути не менше 15м. Однак збудовані сараї, в яких [PERSON] утримує кіз та птицю, чутно неприємні запахи та набагато менше до їхнього багатоквартирного будинку. Позивачі [PERSON] та [PERSON], як суміжні землекористувачі не надавали згоди на будівництво трьох сараїв та гаражу. Статтею 103 Земельного кодексу України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). Однак в порушення зазначеної законодавчої норми [PERSON] і надалі продовжує порушувати права позивачів. Ч.4 ст.376 ЦК України визначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Позивачі прохають зобов'язати [PERSON] знести самовільно збудовані з істотними порушеннями будівельних норм і правил на земельній ділянці по [ADDRESS] трьох сараїв та гаражу та стягнути з [PERSON] на їхню користь сплачені судові витрати. В судовому засіданні представник позивачів наполягає на задоволенні позовних вимог, прохає їх задовольнити в частині знесення самовільно збудованих трьох сараїв та гаражу, на задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат не наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій прохає справу розглянути без його участі, винести рішення на підставі матеріалів справи. Представник третьої особи: Оріхівської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, до суду надали заяву, в якій прохають розглянути справу без їхньої участі. Представник Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, суду надали заяву, в якій прохають справу розглянути за їхньої відсутності. Представник прокуратури Оріхівського району в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Заслухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] являється власником двокімнатної квартири на адресою: [ADDRESS] (а.с.6), а [PERSON] володіє 1/3 частиною двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні, позивачі і відповідач є суміжними землекористувачами, що стверджується наданими сторонами Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 115510 виданого 07.09.2005 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 716666 виданого 10.10.2007 року та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 470699, виданого 10.06.2011року ( а.с.136,137). Відповідно до рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області за № 15 від 17.01.2013 року «Про оформлення та реєстрацію права власності на збудовані об'єкти нерухомого майна» за [PERSON] оформлено право власності на об'єкти, а саме: сарай літ. «Д», розміром 3,20 х 2,50; сарай літ. «Ж», розміром 3.0 х 2,50; сарай літера «З», розміром 3,20 х 1,0, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Відповідно до рішення тридцять восьмої сесії шостого скликання Оріхівської міської ради Запорізької області за № 42 від 26.03.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку» між [PERSON] та Оріхівською міською радою Запорізької області укладено договір оренди землі для розміщення та обслуговування індивідуального гаражу (а.с.113). Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.11.2013 року задоволені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], визнано протиправною та скасоване рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області «Про оформлення та реєстрацію права власності на збудовані об'єкти нерухомого майна» за № 15 від 17.01.2013 року (а.с.86-87). Вказана постанова не була оскаржена сторонами по справі та вступила в законну силу 29.11.2013 року. Факт зведення відповідачем самовільної будівлі не заперечується. Згідно вимоги ч.1 ст.376 ЦК України, згідно якої житловий будинок, будівля, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотним порушенням будівельних норм та правил. Також судом належним чином враховуються вимоги ч.4 ст.376 ЦК України, згідно якої якщо самочинне будівництво порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок. У своїх поясненнях до суду, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зазначила, що відсутність погодженого та затвердженого проекту у встановленому законодавством порядку є суттєвим порушенням будівельних норм і правил, а неможливість проведення відповідної перебудови може бути підставою для ухвалення судом рішення про знесення самовільно збудованого об'єкту( а.с.27, 140,141). Як визначено ст.ст. 96 та 103 ЗК України, згідно яких землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватись правил добросусідства. В порушення п.3.25а ДБН 360-92**, а саме, що відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. У відповідності до таблиці 3.2а, відстань між житловими будинками та господарськими будівлями (сараями) повинна бути не менше 15м. Проте, як було встановлено в судовому засіданні, самовільно збудовані сараї, в яких [PERSON] утримує кіз та птицю, розташовані менше ніж 15м від житлового будинку позивачів, та знайшло своє підтвердження внаслідок перевірки інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, про що позивачів було повідомлено листом від 24.07.2013 року за № 5-3-6/2, а саме що в ході даної перевірки встановлено, що всі сараї збудовано з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, а саме п. 3.25 ДБН 360-92** (відстань між господарськими будівлями сараями) для худоби, птиці та житловими будинками повинна бути не менше 15м), за що гр. [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності, інспекцією надано обов'язковий для виконання припис про усунення порушення від 22.07.2013 року. Те, що відповідач утримує у самовільно збудованих трьох сараях птицю - 15 курей і 4-х кіз, стверджується листом Оріхівської міської ради Запорізької області від 22.04.2013 року за № 574/01-23, наданий в якості доказу самим відповідачем. Твердження стосовно не порушення норм ДБН 360-92** відповідачем, що викладене у вказаному листі третьої особи: Оріхівської міської ради Запорізької області, а саме що господарчі сараї розташовані від вікон житлового будинку близько 15 м, суд ставиться критично, так як вказана третя особа, законодавчо не уповноважена здійснювати вказані перевірки і встановлення обставин, крім того ставиться припущення про відстань, і згідно положень ДБН 360-92** відстань між об'єктами нерухомості вимірюється між крайніми виступами будівель, а не від стіни та до вікна. Як вказано в ст.103 ЗК України, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року, а саме п. 17 визначено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Що стосується інших позовних вимог, а саме знесення самовільно збудованого гаражу, то у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, позивачами не надано належних та допустимих доказів стосовно порушення прав позивачів самовільним будівництвом гаражу, до того ж, із вказаним позовом має право звернутися або орган місцевого самоврядування, або інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial