Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачка 17 грудня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2011 року. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку із чим позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.20). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату 10.01.2015 року в матеріалах справи (а.с.19). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 20 липня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між сторонами, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2011 року (а.с.6,9-10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7,11). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за позовну заяву майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином суд вважає, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved