Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачі звернувся до суду із названим позовом обґрунтування якого зазначили, що [INFO] померла їхня мати, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS]. 16 березня 2000 року їхня мати склала заповіт, яким заповідала їм все належне їй майно. Вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину і після спливу шестимісячного терміну звернулись до приватного нотаріуса Володарсько-Волинського нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. про отримання свідоцтва про право на спадщину в чому їм було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вони вважають, що вказана відмова приватного нотаріуса є незаконною так як 06 березня 2000 року їхня мати отримала у суворій відповідності до вимог ЦК УРСР, зокрема ст. 560, норми якого були діючими на той час, свідоцтво про право власності за законом. Разом з тим, їхня мати не здійснила реєстрацію свого права власності в БТІ, що виникло на підставі Свідоцтва, що регламентувалось не на підставі Закону, а на підставі підзаконних актів. Вони вважають, що їхня покійна мати була власником будинку [ADDRESS], наявне свідоцтво про право на спадщину, яке видане його матері і є документом, що зобов'язує приватного нотаріуса вчинити нотаріальну дію та видати їм свідоцтво про право на спадщину. Позивачі просять суд ухвалити рішення, яким зобов'язати приватного нотаріуса Володарсько-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області, Толстіхіну Ніну Дмитрівну видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], [INFO], а саме: на будинок із надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], її спадкоємцям - [PERSON] та [PERSON]. Позивачі будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи в судове засідання не з'явилися надіславши до суду листи в яких просять справу розглянути без їхньої участі, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи в судове засідання не з'явилась надіславши до суду листа в якому просить справу розглянути без її участі та вказує, що нею за заявами позивачів було заведено спадкову справу за №159/2013 після [PERSON], [INFO] -2- народження, що померла [INFO]. В спадковій справі є заповіт спадкодавця посвідчений 16.03.2000 року за реєстраційним № 120 Цимбалюк JI.C., секретарем Новоборівської селищної ради, по якому все майно заповідано двом синам [PERSON] та [PERSON]. Таким чином [PERSON] та [PERSON] - є спадкоємцями за заповітом в рівних частках кожен після [PERSON], [INFO], що померла [INFO]. Позивачі надали їй для видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом правовстановлюючий документ на спадкове майно (житловий будинок, що знаходиться за адресою:[ADDRESS]) - свідоцтво про право на спадщину по закону, видане Косинською С.Я., державним нотаріусом Володарсько-Волинської ДНК 06.03.2000 року за р. №412, право власності по якому не було зареєстроване за спадкодавцем у відповідному БТІ. Діючим законодавством на 2000 рік власнику майна після отримання правовстановлюючого документу потрібно було на протязі 6-ти місяців зареєструвати право власності у відповідному БТІ. Однак спадкодавець не зареєстрував своє право власності в органах БТІ. Третя особа, Новоборівська сільська рада, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила, а надіслала до суду листа в якому просить справу розглянути у відсутності її представника, що заявлений позов селищна рада визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до статті 49 Закону України « Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; Відповідно до п.п.1 п.1 статті 4. Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; Відповідно до глави 10 п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02. 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом МЮ України № 7/5 від 7.02.2002 року 1.5. Державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на таке нерухоме майно: 1) житлові будинки. -3- В судовому засіданні встановлено, що за заявами позивачів було заведено спадкову справу за №159/2013 після [PERSON], [INFO] (а.с.29), що померла [INFO] (а.с.9). Позивачі є спадкоємцями по заповіту, який посвідчений 16.03.2000 року за р.№ 120 Цимбалюк JI.C., секретарем Новоборівської селищної ради, по якому все майно заповідано двом синам [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Позивачі надали Приватному нотаріусу для видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, як правовстановлюючий документ на спадкове майно, житловий будинок, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] - свідоцтво про право на спадщину по закону, видане Косинською С.Я., державним нотаріусом Володарсько-Волинської ДНК 06.03.2000 року за р. № 412 (а.с.11), право власності по якому не було зареєстроване за спадкодавцем у відповідному БТІ. Суд вважає, що посилання позивачів про те що свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом у 2000 році є правовстановлюючим документом, який дає право нотаріусу вчинити нотаріальну дію по видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом є безпідставним. Правовідносини щодо спадкового майна виникли [INFO], тобто регулюються ЦК України 2003 року, який передбачає, що право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації. Позивачі звернулись до приватного нотаріуса про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 2015 році, а тому приватний нотаріус, якому не було надано витягу з реєстру державної реєстрації права власності, діючи виключно відповідно до чинного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який регламентує порядок дій нотаріуса, правомірно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відповідно до вказаного Порядку він не міг вчинити нотаріальну дію без підтвердження факту державної реєстрації права власності на будинок за померлою. Факт належності померлій матері будинку [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, але без його державної реєстрації в органах Бюро технічної інвентаризації, а на даний час в реєстраційній службі Міністерства юстиції України, нотаріус не вправі вчинити нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Питання визнання права власності на спадкове майно може бути вирішено в судовому порядку.

Outcome: dismissed