Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивачі звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 01.09.2007 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» було укладено договір передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується. Згідно п. 2.1., п. 2.2. Розділу 2. Договору про передачу майнових прав, відповідач безоплатно передає позивачам майнові права на квартиру № 406 (номер квартири є умовним та може змінюватися згідно проектної документації), розташованої на 16-му поверсі, підїзд 9, по вул. Білогородській, умовний номер 51, в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області і зобовязується за свій рахунок чинити дії, повязані з будівництвом і передачею позивачам документів, які необхідні для оформлення права власності на відповідну квартиру, а позивачі зобовязуються виселитися не пізніше 20 год. 00 хв. 02.09.2007 р. з гуртожитку по вул. Білогородській, 49 в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, а після введення будинку в експлуатацію,прийняти квартиру. За п.п. 3.2.1. п. 3.2. Розділу 3. Договору про передачу майнових прав, позивачі зобовязані у строк до 20 год. 00 хв. 02.09.2007 р. виселитися з приміщень по вул. Білогородській, 49 в м. Боярка у приміщення по вул. Буднього, 6 в м. Боярка. Згідно п.п. 3.3.3. п. 3.3Розділу 3. Договору про передачу майнових прав, ДП «Дніпровський круг» має право розірвати цей Договір або тимчасово припинити його дію в односторонньому порядку в разі невиконання позивачем своїх зобовязань передбачених п.п. 3.2.1. п. 3.2. Розділу 3. цього договору. Так, позивачами свої зобовязання за Договором про передачу майнових прав виконано належним чином, що підтверджується Додатком 1 до Договору про передачу майнових прав - Актом про добровільне виселення позивачів з приміщення по вул. Білогородській, 49 в м. Боярка та передачу ключів від нього представнику ДП «Дніпровський круг». Житловий будинок по вул. Білогородській, 49 в м. Боярка, з якого позивачі виселились, було зруйновано та на його місці збудовано 16-ти поверховий будинок під умовним номером 51 по вул. Білогородській, в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, кий за договором про передачу майнових прав і є обєктом будівництва. Станом на сьогоднішній день, обєкт будівництва не введений в експлуатацію, правовстановлюючі документи на житлові та нежитлові приміщення в будинку не видавались, що підтверджується відповіддю ДП «Дніпровський круг» № 02-04/2014 від 04.04.2014 р. наданої на запит Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.03.2014 р. Приблизно в травні липні 2012 р. позивачам стало відомо, що відповідач ДП «Дніпровський круг», в порушення взятих на себе зобовязань за Договором про передачу майнових прав, протиправно, в односторонньому порядку, змінив нумерацію Квартири та незаконно вдруге реалізував її [PERSON]. Тому позивачі просили визнати на підставі договору № б/н від 01.07.2007 р. про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується, за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на майнові права на квартиру № 187, поверх 16, підїзд 3, корпус 6, в будинку № 51, по вул. Білогородській, в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, із загальною площею 54,4 кв.м. Визнати недійсним договір № 15/04/11-Б від 15.04.2011 р., укладений між Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» та [PERSON] Сергійовичем. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 р. в позові відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.03.2015 р. рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05.03.2015 р. в частині позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] скасовано, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Представники відповідачів ДП «Дніпровський круг» та [PERSON] проти задоволення позову заперечували та просили в позові відмовити. Боярська міська рада Києво-Святошинського районного суду Київської області про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідка, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалі справи, 01.09.2007 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Дочірнім підприємством «Дніпровський круг» було укладено договір передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується. Згідно п. 2.1., п. 2.2. Розділу 2. Договору про передачу майнових прав, відповідач безоплатно передає позивачам майнові права на квартиру № 406 (номер квартири є умовним та може змінюватися згідно проектної документації), розташованої на 16-му поверсі, підїзд 9, по вул. Білогородській, умовний номер 51, в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області і зобовязується за свій рахунок чинити дії, повязані з будівництвом і передачею позивачам документів, які необхідні для оформлення права власності на відповідну квартиру, а позивачі зобовязуються виселитися не пізніше 20 год. 00 хв. 02.09.2007 р. з гуртожитку по вул. Білогородській, 49 в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, а після введення будинку в експлуатацію,прийняти квартиру. Заплановане введення об'єкта будівництва в експлуатацію - перше півріччя 2009 року (пункт 2.6 договору). За п.п. 3.2.1. п. 3.2. Розділу 3. Договору про передачу майнових прав, позивачі зобовязані у строк до 20 год. 00 хв. 02.09.2007 р. виселитися з приміщень по вул. Білогородській, 49 в м. Боярка у приміщення по вул. Буднього, 6 в м. Боярка. За змістом п. 3.3.3 договору, сторона-1 (ДП «Дніпровській Круг») має право розірвати цей договір або тимчасово припинити його дію в односторонньому порядку у разі невиконання стороною-2 (позивачі) своїх зобов'язань, передбачених п. 3.2.1 цього Договору. У розділі 5 договору про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується, визначено умови відповідальності сторін у разі невиконання умов договору. Сторони можуть розірвати договір достроково на умовах, передбачених договором та чинним законодавством (п. 7.2 договору). 15 квітня 2011 року між ДП «Дніпровський круг» (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) було укладено договір № 15/04/11-Б, за умовами якого сторона 1 продає, а [PERSON] купує майнові права на предмет договору. При отриманні грошових коштів від сторони 2 в якості оплати майнових прав на квартиру у сторони 1 виникають боргові зобов'язання перед стороною 2, які погашаються стороною 1 з передачею стороні 2 по закінченню будівництва об'єкта документів для оформлення права власності на однокімнатну квартиру № 187, загальною площею 54,4 кв.м., поверх 16, підїзд 3, розташовану по вул. Білогородській, 49 у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. 05 травня 2012 року ДП «Дніпровський круг» надіслало на адресу позивачів, лист в якому повідомило про неможливість виконання умов договору по безоплатній передачі майна, оскільки його фінансовий стан істотно погіршився та довело до відома про припинення зобов'язання по безоплатній передачі майнових прав на квартиру, обов'язку за свій рахунок вчинити дії, пов'язані з будівництвом об'єкту і передачею позивачам документів, які необхідні для оформлення права власності на відповідну частину житлового будинку, по Договору від 01 вересня 2007 року на підставі ч. 2 ст. 598, ч. 1 ст. 724 ЦК України та п. 7.2 Договору. Позивачі свої зобов'язання за договором виконали шляхом виселення з приміщення № 2 гуртожитку під літ. «Б», розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, 49, що підтверджується актом від 02 вересня 2007 року. Проте відповідач ДП «Дніпровський круг» взяті на себе зобов'язання за договором про введення будинку в експлуатацію та передачу майнових прав позивачам не виконав. Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно. Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 598 ЦК України визначає що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ч. 1 ст.724 ЦК України дарувальник має право відмовитися від передання дарунка у майбутньому, якщо після укладення договору його майновий стан істотно погіршився. З наведеного вище, суд приходить до висновку що відповідач ДП «Дніпроський круг» безпідставно з посиланням на ч. 2 ст. 598, ч. 1 ст. 724 ЦК України, повідомив про припинення своїх зобовязань перед позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки укладений договір про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується, за своєю правовою природою не є договором дарування, оскільки позивачі за цим договором були зобовязані вчинити дії немайнового характеру у вигляді виселення не пізніше 20 год. 00 хв. 02.09.2007 р. з гуртожитку по вул. Білогородській, 49 в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, а після введення будинку в експлуатацію,прийняти квартиру. Позивачами було виконано свої зобовязання по договору що підтверджується актом від 02 вересня 2007 року, а тому відповідачем ДП «Дніпровський круг» безпідставно, в односторонньому порядку було відмовлено від виконання умов договору. Пунктом 2.2. договору про передачу майнових прав на квартиру житловому будинку, що будується від 01.09.2007 р., передбачено що умовний номер квартири може змінюватись згідно проектної документації. В своєму листі від 29.05.2012 р. на адресу Слідчого відділу Управління служби безпеки України у Київській області, ДП «Дніпровський круг», зазначено нумерація кв. 406, була змінена на кв. 187, нумерація підїзду змінена з 9-го на 3-ій. Згідно поетажного плану житлового комплексу по вул. Білогородській, 51, в м. Боярка, розробленого ПП «[PERSON]М.», а саме поверху 16, вбачається що квартира №187, яка є предметом оспорюваного договору та квартира №406 (умовний номер), яка виділена позивачам, є однією тією ж квартирою. Тому, суд приходить до висновку, про обґрунтованість вимог позивачів в частині визнання за ними право власності на майнові права на квартиру № 187, поверх 16, підїзд 3, корпус 6, в будинку № 51, по вул. Білогородській, в м. Боярка, Києво-Святшинського району, Київської області, загальною площею 54,4 кв.м., та необхідності задоволення даних вимог. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частин 1, 3-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу. Що стосується вимог позову щодо визнання договору № 15/04/11-Б від 15 квітня 2011 р. укладеного між ДП «Дніпровський круг» та [PERSON], суд приходить до висновку що дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки на момент його укладення права позивачів порушені не були. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог. Судові витрати, суд в силу ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача ДП «Дніпровський круг» та стягує пропорційно на користь позивачів. Враховуючи наведене та

Outcome: partial