Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах якої на підставі договору діє адвокат [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Даний позов 12.02.2018 року позивачем був уточений. В обґрунтування уточнених позовних вимог, у позові зазначено, що 07.09.2015 року позивачка надала відповідачу [PERSON] в борг 35000 грн., зі строком повернення до 10.09.2015 року, про що останній написав розписку. Проте станом на теперішній час, відповідач грошові кошти не повернув. У звязку з цим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 35000 (тридцять пять тисяч) гривень суми боргу, 10885 (десять тисяч вісімсот вісімдесят пять) гривень сума втрат від інфляції, 2 087 (дві тисячі вісімдесят сім) гривень 70 копійок три проценти річних, а також витрати по сплаті судового збору 862 гривні 26 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що останній добровільно зобов'язання передбачені умови позики не виконує та ухиляється від їх виконання, у зв'язку з чим просить суд, позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявились. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.47). Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі (а.с.30). У судове засідання відповідач повторно не зявився, про причину повторної неявки суду не повідомив. 09.01.2018 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою (38,44). Також, відповідач інформувався про слухання справи за місцем роботи, що підтверджується рекомедованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.46). Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст. 223, 280-282 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Згідно ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 07.09.2015 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 35 000 грн., що підтверджується розпискою написаною відповідачем (а.с.6). Розпискою від 08.10.2015 року, відповідач [PERSON] зобовязався повернути суму боргу у розмірі 35 000 грн. до 12.10 2015 року (а.с.6). Відповідач ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань за укладеним між ними договором позики в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики між позивачкою та відповідачем укладений відповідно до ст. 1047 ЦК України та з дотриманням умов, передбачених статтею. Так статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідач за договором позики грошей жодного платежу не зробив. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом (правова позиція, викладена у Постанові Верховного суду України від 2 вересня 2015 року у справі № 6-369 цс15). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики- обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами. Крім того, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені нею при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 862,26 грн.

Outcome: approved