Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В позові зазначила, що з 09.09.2016 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Вознесенівським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 355. Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] . Також, на утриманні позивачки перебуває старший син [PERSON] , [INFO] На теперішній час шлюб сторін не розірваний, однак сторони разом не проживають, в травні 2020 року відповідач залишив сім`ю. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, перебуває у край складному матеріальному становищі. Відповідач не приймає участі в утриманні їх сумісної дитини, в добровільному порядку належну матеріальну допомогу на утримання сина не надає, а також відмовляється матеріально утримувати позивачку до досягнення їх дитиною трьох років. Офіційно працює, а також отримує пенсію, як інвалід 3-ї групи. Тому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу). Також, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 1665 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 його доходу та на утримання дружини у розмірі 1/6 його доходу, надав суду пояснення по суті справі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Вознесенівським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 355. (а.с.35). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 15.08.2018р. (а.с.34). Також, на утриманні позивачки перебуває її старший син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 23.02.2010р. (а.с.33, 36). Діти проживають разом з матір`ю за місцем її реєстрації та знаходиться на її утриманні, що підтверджується Довідками Департаменту Реєстраційних послуг ЗМР № 04-2814-5294, 04-2814-5295 та 04-2814-5296 від 16.06.2020р. та копією паспорту позивача (а.с.29-32). Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, отримує державну соціальну допомогу на дитину до 3-х років в сумі 860 грн. щомісяця, тому перебуває у складеному матеріальному становищі. Відповідач [PERSON] не приймає належної участі в утриманні сина, матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини в добровільному порядку не надає. Офіційно працює та отримує пенсію, як інвалід 3-ї групи, що він особисто підтвердив у судовому засіданні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 липня 2020 року складає - 1859 гривень, а з 1 грудня 2020 р. буде становити - 1921 гривня. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла 3-х років або 6-ти років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати таку допомогу. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також коштів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу). Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Крім того, не підлягає задоволенню у повному обсязі вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу в сумі 1665 грн., оскільки згідно Постанови Верховного суду від 28.10.2018 по справі № 162/415/17 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Натомість, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту оплати вказаних сум за надані юристом послуги.

Outcome: partial