Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 24.04.2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] разом з нею; допустити негайне виконання рішення суду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] народився син [PERSON] . З лютого 2019 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але з січня 2020 року проживають окремо. На момент звернення до суду, дитина проживає разом з нею. Вона має постійне місце проживання, гарні житлові умови, самостійний заробіток, працює прокурором у Херсонській місцевій прокуратурі Херсонської області, однак, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.06.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2020 року у задоволенні клопотання адвоката Юсубова Едуарда Сергійовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2020 року забезпечено участь адвоката Юсубова Едуарда Сергійовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини не явки суд не повідомив. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивачка та відповідач перебуває у зареєстрованому 22 лютого 2019 року шлюбі, що підтиверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2019 року (арк. справи 11). [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.11.2018 року (арк. справи 12). За відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] , який народився [INFO] на підставі ст. 126 СК України (арк. справи 13). Згідно довідки про склад сім`ї виданої головою квартального комітету №9, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] (донька), [PERSON] , [INFO] (арк. справи 14). Відповідно до характеристики за місцем проживання складеної головою квартального комітету №9, [PERSON] мешкає в [ADDRESS] . За період мешкання скарг, заяв, вимог до [PERSON] як в письмовій так і в усній формі не надходило. [PERSON] перебуває у шлюбі з 2019 року, має доньку 2015 року народження та сина 2018 року народження. Місце роботи: Херсонська місцева прокуратура, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За місцем проживання характеризується з позитивного боку. У побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна. Доброзичлива мати, яка приділяє багато часу, власних сил для підтримки добрих стосунків у родині. За характером спокійна, врівноважена, розсудлива. До кримінальної та адміністративної відповідальності під час мешкання за даною адресою не притягалась. Розбіжностей, суперечок із представниками влади не мала. Із сусідами підтримує добрі взаємини. До алкогольних напоїв підходить як людина зі здоровим глуздом. Ставлення до наркотичних засобів виключно негативне. У випадках, що дискредитують людську гідність [PERSON] не помічена (арк. справи 15). [PERSON] працює в органах прокуратури Херсонської області з грудня 2016 року, а на посаді прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області з 11 липня 2017 року по теперішній час (наказ від 11 липня 2017 року №271к), що підтверджено довідкою №11-112вих-20 від 25.02.2020 р. виданою Прокуратурою Херсонської області (арк. справи 16). Згідно акту обстеження умов проживання від 18.11.2020 р. складеного завідувачем сектору з питань захисту прав дітей та профілактичної роботи Служби у справах дітей Антоненко Д.В., проведено обстеження умов прооживання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що житло складається з двоповерхового будинку, має 4 кімнати, кухню, коридор, санітарну кімнату. Умови проживання задовільні, в будинку чисто та затишно, всі необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини облаштовано окрему кімнату відповідно до її вікових потреб. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] донька. [PERSON] , [INFO] син. Стосунки в родині теплі, дружні (арк. справи 65). У відповідності до висновку виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №2-49/2017 від 14.12.2020 р., орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , оскільки це відповідатиме інтересам малолітньої дитини (арк. справи 63-64). Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матірю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, що визнання позову відповідачем не порушує прав дитини, матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, вона має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього сина разом із матір`ю. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 03 березня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved