Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка 17 вересня 213 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ часток у спільному сумісному майні. Позовні вимоги було уточнено. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона, її чоловік [PERSON] та син [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. Розумілось, що їх частки у квартирі як співвласників рівні, тому що до приватизації квартири вони мали рівні права та обов'язки користування квартирою. [INFO] її чоловік [PERSON] помер., син [PERSON] відмовився від своєї частки спадщини на квартиру, на її користь, тому вона отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Однак, при цьому 2/3 частини зазначеної квартири належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Вироком суду її сина [PERSON] визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, 309 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього належного йому майна. 12 листопада 2010 року державним виконавцем Дзержинського відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 1-510 від 6 жовтня 2010 року, після чого 2 лютого 2011 року державним виконавцем було складено акт опису арешту майна. Згідно постанови була описана двокімнатна квартира, яка розміщена за адресою [ADDRESS]. У зв'язку з вказаними обставинами виникла необхідність виділення часток у спільному майні. На підставі викладеного, позивачка просить суд виділити частки у спільному сумісному майні між нею та її сином у рівних частинах кожному по 1/3 частки від цілої квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про те, що на позовних вимогах наполягає та просять задовольнити їх. Відповідач до судового засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу суд не здійснює. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи, 8 вересня 1995 року згідно розпорядження УЖКН № Дз - 701 від 1.08.1995 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS] (а.с.3). Як зазначила позивачка частки квартири як співвласників були рівні, інших домовленостей між ними не було. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть виданого Дзержинським відділом РАЦС КМУЮ, серії [NUMBER], актовий запис про смерть № 301 (а.с.16). 7 грудня 2005 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування, зареєстроване в реєстрі № 1-5307 (а.с.8). З реєстру права власності на нерухоме майно від 12.04.2012 року вбачається те, що 2/3 частини спірної квартири належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.5). Вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 6 жовтня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, 309 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.10-11). 12 листопада 2010 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 1-510 від 6 жовтня 2010 року (а.с.18). 02 лютого 2011 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Басс О.Є. було складено акт опису арешту майна. Згідно постанови була описана двокімнатна квартира, яка розміщена за адресою [ADDRESS] (а.с.17). В наслідок чого, фактично державним виконавцем описана частина квартири, яка не належала [PERSON] Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності . Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що оскільки 2/3 частини спірної квартири належить позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тому суд виділяє кожному з них окремо по 1/3 частини зазначеної квартири. На підставі викладеного і

Outcome: approved