Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права користування жилим приміщенням гуртожитку, посилаючись на ті обставини, 06.07.1992 року [PERSON] на склад його сім'ї отримано ордер №820, на житлове приміщення [ADDRESS]. При вселенні до спірного приміщення його загальна площа у відповідності до документів: ордеру, плану поверху гуртожитку (копія додається), складала 30, 80 кв.м. У зв'язку із цим ними було відкрито особистий рахунок [NUMBER] на відповідну площу 30,80кв.м. Сплата за комунальними послугами також сплачувалась за 30,80 кв.м. Як вбачається з плану поверхів будівлі [ADDRESS] від 25.01.2003 та оновленого технічного паспорту КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 12.08.2014, фактична уточнена площа житлового приміщення [ADDRESS] складає 32,3 кв.м. Житлове приміщення гуртожитку не має самовільних переобладнань. Використовуючи спірне приміщення з 1992 року і проживаючи у ньому займаючи площу 32,3 кв.м., сплачуючи весь час проживання комунальні платежі, вони враховуючи, що гуртожиток, де проживають передано від власності ВАТ «ХБК» до комунальної власності Херсонської міської ради, звернулися до виконавчих органів Херсонської міської ради із проханням переоформити договір найму на житлове приміщення гуртожитку, проте у його задоволенні було відмовлено із посиланням на розбіжності у площі, що вони займають, в ордері, плані поверхів, особистому рахунку, довідці з місця проживання про склад сім'ї та технічному паспорті БТІ та рекомендували звернутися до суду за встановленням права користування саме площею жилого приміщення 32,3 кв.м. Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги просив позов задовольнити у повному обсязі за вищевикладених обставин. Представник відповідача - виконавчого комітету Херсонської міської ради поклався на компетенцію суду у вирішенні даного спору. Вислухавши пояснення позивача, позицію відповідача, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що 06.07.1992 року [PERSON] отримано ордер №820, на площу в гуртожитку, котрий знаходиться: [ADDRESS]. У відповідності до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації у спірному приміщенні гуртожитку проживають три особи - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Протоколом засідання міської громадської комісії з житлових питань від 16.04.2013 №4, яким затверджено рішення відповідача від 21.05.2013 №134 та задоволено прохання позивачів, а саме укладено з ними договір найму на спірне приміщення, проте у цьому протоколі наведено лише житлову площу приміщення розміром 18,6 кв.м., тобто без зазначення залишку підсобної площі. Поряд з цим, в порівняльному аналізі виданого протоколу із іншими матеріалами справи, які надані позивачами, з'ясовано, що [ADDRESS], у відповідності до плану поверхів будівлі [ADDRESS] складеного 25.01.2003, тобто до моменту видачі протоколу, складає 30,80 кв.м. Також позивачами було відкрито особистий рахунок [NUMBER] на житлову площу гуртожитку в розмірі 30,80. кв.м. Сплата за комунальними послугами також провадилась позивачами за 30,80 кв.м. Площа приміщення гуртожитку під [ADDRESS] також вбачається із замовленого позивачами технічного паспорту КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 12.08.2014р., згідно якого площа [ADDRESS] складається 32,3 кв.м., з яких 18,6 кв.м. - жила та 13,7 кв.м. - підсобна. Спірне приміщення не має самовільних переобладнань. Таким чином суд приходить до висновку, що використовуючи спірне приміщення з 1992 року і проживаючи у ньому займаючи площу 32,3 кв.м., сплачуючи весь час проживання комунальні платежі, позивачі набули право користування на приміщення гуртожитку фактичною площею 32,3 кв.м. Таких висновків суд дійшов з огляду на норми статті 8 Житлового кодексу Української РСР за якими житловий фонд складається із жилих будинків, жилих приміщень та квартир та статті 9 ЖК, яка гарантує в якості житлових прав громадян право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Окрім цього наведена норма встановлює гарантію за якою громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути виселений із займаного ним жилого приміщення оскільки житлові права охороняються законом. При цьому, за змістом статті 63 ЖК, предметом договору найму може бути виключно або окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення розміром не менше ніж за нормою. При оцінці позовних вимог з одночасним вивченням матеріалів судової справи суд вважає за можливе прийти до висновку, що наведена в протоколі площа приміщення [ADDRESS] є помилково визначеною і та обставина, що позивачі з 1992 року відкрито сплачують і займають площу 32,3 кв.м. надає їм право просити усунути таку помилку, котра є фактичним обмеженням їх прав через відсутність їх доведеності. Суд погоджується із посиланнями позивачів на те, що не визнання відповідачем їх права користування площею спірного приміщення 32,3 кв.м. із посиланням на відсутність документального підтвердження відповідного, може призвести до ущемлень прав позивачів на приватизацію приміщення у гуртожитку.

Outcome: approved