Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON], та уточнивши позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, просили суд встановити порядок користування земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], між власниками квартир № 1 та № 2 по варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С.Бокаріуса № 363 від 13.06.2016 (додаток № 6 до висновку експертизи), виділивши [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (співвласники квартири № 1) для індивідуального користування земельну ділянку площею 1073 кв. м., позначену у додатку № 6 до висновку експертизи жовтим кольором та виділивши [PERSON] (власник квартири № 2) для індивідуального користування земельну ділянку площею 1073 кв. м., позначену у додатку № 6 до висновку експертизи блакитним кольором. Також просили встановити постійний та безоплатний сервітут земельної ділянки за адресою [ADDRESS], площею 7 кв. м. (зазначено штрих-пунктирною лінією в додатку № 6 до висновку судової земельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С.Бокаріуса № 363 від 13.06.2016), на користь співвласників квартири № 1 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд для здійснення обслуговування належної їм будівлі гаражу «Г». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначала, що відповідно до даних інвентарної справи на [ADDRESS] за цим будинком закріплена земельна ділянка площею 2057 кв.м., в тому числі 732 кв.м. під двором. При цьому, згідно з абрисом від 15.02.1994 та інших матеріалів інвентарної справи двір перебуває у загальному користуванні. Ці обставини встановлені рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09.02.2016 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Путивльська міська рада, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі (а.с.40-42). Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували. Заперечення проти позову обгрунтовували тим, що фактичний порядок користування земельною ділянкою склався давно, ще з 90-х років, тобто до набуття сторонами права власності на належні їм квартири. Ці обставини встановлені рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09.02.2016. Крім того, зазначали, що позивачами не надано жодного доказу щодо порушення їх прав відповідачем, що свідчить про відсутність предмета спору. Також звертали увагу суду на те, що спірна земельна ділянка є несформованою, тому не може бути об'єктом цивільних прав. Представник третьої особи - Путивльської міської ради, - [PERSON] не заперечувала проти встановлення між сторонами порядку користування зазначеною земельної ділянкою, у вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Із фотокопії свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.09.2000 Органом приватизації Путивльського міськвиконкому, вбачається, що позивачі у рівних частках (по 1/4 кожному) є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.15). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується фотокопією Договору дарування частки квартири за № 2148, посвідченого 15.07.2008 приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу М. Колесніченко та фотокопією свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.12.2000 Органом приватизації Путивльського міськвиконкому (а.с.49,50,70). 28.09.2015 за зверненням [PERSON], комісія, створена Путивльською міською радою, розглядала питання щодо вирішення спору, який виник між [PERSON] та [PERSON] та, внаслідок того, що остання установила сітку-рабицю, перегородивши двір загального користування [ADDRESS]. У результаті розгляду вказаного звернення комісією Путивльської міської ради було рекомендовано [PERSON] прибрати сітку, яка перегороджує вказаний двір, а у випадку невирішення даного питання рекомендовано сторонам звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, що підтверджується копією акту від 28.09.2015 (а.с.67). Оскільки сторонами не було врегульовано вказаного спору, то [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування (двором) домоволодіння по [ADDRESS]. У результаті розгляду вказаної цивільної справи рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09.02.2016 позов [PERSON] було задоволено частково та зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою загального користування (двором) домоволодіння по [ADDRESS] шляхом демонтування самочинно виготовленої у дворі огорожі із сітки-рабиці (а.с.16,17). В судовому засіданні представник Путивльської міської ради, як третьої особи, пояснила, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є комунальною власністю та належить Путивльській міській раді. Суміжні земельні ділянки є сформованими, оскільки їх користувачі у встановленому законом порядку оформили свої речові права на ці земельні ділянки, що підтверджується копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ -5902999562016 від 04.04.2016 та № НВ-5902999552016 від 04.04.2016 (а.с.61-66). Таким чином, земельна ділянка, яка перебуває у користуванні власників квартир № 1 та № 2 будинку [ADDRESS], обмежена суміжними земельними ділянками, які є сформованими. Крім того, представник третьої особи зазначала, що спірна земельна ділянка сторонами не приватизована, а також договори оренди між сторонами та Путивльською радою не укладалися, після побудови будинку [ADDRESS] власники (користувачі) квартир вказаного будинку користувались земельною ділянкою, що знаходиться під цим будинком та прилегла до нього, будь-які рішення щодо передачі цієї земельної ділянки в користування чи у власність Путивльською міською радою не приймались. Путивльська міська рада, як власник спірної ділянки, не заперечує проти того, щоб сторони користувалися цією ділянкою, та оскільки між сторонами виник спір з приводу користування цією ділянкою, який вони самостійно врегулювати не можуть, то представник третьої особи не заперечувала проти встановлення судом порядку користування зазначеною земельною ділянкою та у визначенні відповідного варіанту користування повністю покладалася на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично його тримає у себе. Відповідно до ч. 2 ст. 397 ЦК України право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Відповідно до ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних ділянок та землекористувачів. Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до Висновку судової земельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С.Бокаріуса № 363 від 13.06.2016 визначено два варіанти встановлення порядку роздільного користування сторонами спірною земельною ділянкою (а.с.97-116): Варіант 1 (Додаток №5) порядку роздільного користування земельною ділянкою: - співвласники кв. № 1 ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].): 1073 кв.м.; власник кв. № 2 [PERSON]: 1073 кв.м. Варіант 2 (Додаток №6) порядку роздільного користування земельною ділянкою: - співвласники кв. № 1 ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].): 1073 кв.м.; власник кв. № 2 [PERSON]: 1073 кв.м. Запропоновані варіанти порядку роздільного користування сторонами спірною земельною ділянкою визначені з урахуванням вимог норм ст. 99 ЗК України про встановлення сервітутів. Площа земельних сервітутів для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд, а також на користь яких користувачів їх необхідно встановлювати, наступні: Варіант 1 (Додаток №5) порядку роздільного користування земельною ділянкою: - необхідно встановлення земельного сервітуту площею 8 кв.м. на користь власника кв. № 2. Варіант 2 (Додаток №6) порядку роздільного користування земельною ділянкою: - необхідно встановлення земельного сервітуту площею 7 кв.м. на користь співвласників кв. № 1. З огляду на те, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку роздільного користування спірною земельною ділянкою, то суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку роздільного користування земельною ділянкою за Варіантом 2 Висновку судової земельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С.Бокаріуса № 363 від 13.06.2016, задовольнивши заявлені позивачами позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь кожного з позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 262 грн. 80 коп. судових витрат, а саме - 137 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору та 125 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу (а.с.1-3,23). Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] було понесено наступні судові витрати: 137 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, 725 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 4404 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи та 2000 грн. витрат, пов'язаних з виготовленням кадастрового плану земельної ділянки та обмінного файлу (а.с.4,23,26,122, 124). Таким чином понесена позивачем [PERSON] сума витрат на правову допомогу становить 725 грн. 00 коп. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно дост. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 грн. 00 коп., у погодинному розмірі - 08 грн. 29 коп., з 1 травня - 1450 грн. 00 коп., у погодинному розмірі - 08 грн. 69 коп. З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі та бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі. За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, незначну ступінь складності справи, загальну кількість та тривалість судових засідань по справі, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним визначити витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON], в розмірі 625 грн. 00 коп. З огляду на таке, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 7166 грн. 80 коп. судових витрат, а саме - 137 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, 625 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 4404 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи та 2000 грн. витрат, пов'язаних з виготовленням кадастрового плану земельної ділянки та обмінного файлу. На підставі викладеного,

Outcome: approved