Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись в суд у січні 2020 р. з позовом до відповідача [PERSON] , з врахування усної заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить розірвати шлюб, укладений Квасилівською селищною радою Рівненського району Рівненської області; стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з жовтня 2002 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Оскільки у них з відповідачем різні характери, різні інтереси та різні погляди на життя, то їх шлюб розпався. Чоловік більше двох років ніде не працює та не забезпечує сім`ю, зловживає алкогольними напоями, не рахується з її інтересами та інтересами сім`ї, не бажає змінювати свого ставлення ні до неї, ні до сім`ї. Вони зареєстровані за однією адресою, але проживають окремо, ведуть незалежний один від одного спосіб життя. З лютого 2018 р. між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Вона втратила почуття поваги та любові до чоловіка і не збирається їх поновлювати, тому їх спільне проживання з відповідачем та збереження сім`ї неможливе. Вважає, що їх шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам. Примирення між ними неможливе. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Він є працездатною молодою людиною, інших утриманців немає, має у власності житловий будинок, він спроможний сплачувати на доньку аліменти у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку. Ухвалою Рівненського районного суду від 10.02.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала щодо розірвання шлюбу та категорично заперечила проти надання строку для примирення. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів зменшила з 1/3 до ј частки від усіх видів заробітку відповідача. Не заперечила проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився жодного разу без повідомлення причин; судом було вжито належних заходів щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Відзиву не подано. Позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивачки, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивачку, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 20.10.2002 року у Квасилівській селищній раді Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 40 (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), яка проживає з позивачкою. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо протягом тривалого періоду часу, не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 183 СК України 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 2. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 3. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. 5. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачкою. Таким чином, аліменти з відповідача, підлягають стягненню на користь позивачки за її вибором на утримання неповнолітньої доньки у частці від його заробітку. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Враховуючи обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, фізично здоровим, може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дітей, суд, виходячи із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким установлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, приходить до висновку, до стягнення підлягають аліменти за рішенням суду у зв`язку з ухиленням відповідача від утримання дитини в добровільному порядку, в розмірі заявленому позивачкою на утримання їх неповнолітньої доньки у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.01.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, визначений розмір аліментів на дитину за вказаних умов є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін та дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. У свою чергу з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved