Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка 13.02.2014 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком їх дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає. До судового засідання від сторін надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позовні вимоги визнав. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позовні вимоги частково підтверджені належними та допустимими доказами і відповідно підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Дитина у сторін народилася в зареєстрованому між ними шлюбі, чому підтвердження повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Згідно довідки Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №141 від 13.02.2014 року позивачка та дитина проживають разом [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Як приписано ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Однак, позивачкою не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що вона починаючи з вересня 2008 року і до дня звернення до суду з позовом вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача і не могла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, суд не має правових підстав стягнути з відповідача аліменти за минулий час. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від його доходу, в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви до суду і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial