Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили визнати за ними як спадкоємцями за законом першої черги право власності по 1/2 частині за кожним з них на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. 51 Перекопської дивізії, б. 3, кв. 13, мотивуючи тим, що державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що неможливо встановити коло всіх спадкоємців, що проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутня будинкова книга, в якій містяться відомості про реєстрацію спадкоємців разом із спадкодавцем на день його смерті. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Перекопської дивізії, б. 3, кв. 13 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2010 року за № 3-374, виданого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори. Відповідно до свідоцтва про смерть серії VІ-МЮ № 828704 від 29.09.2014 року, виданого Дмитровським відділом РАЦСу управління РАЦСу Москви, [PERSON] померла 29.09.2014 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Перекопської дивізії, б. 3, кв. 13. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41555968 від 19.09.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 496180 від 15.05.1960 року, виданого [PERSON] відділом РАЦСу; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 406829. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] у передбачений законом строк звернулись до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41555963 від 19.09.2015 року, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved