Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON], яка діє як законний представник від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON], звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в м. Глухів Сумської області і після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого на [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом на зазначене спадкове майно є позивач [PERSON] - син померлої [PERSON], а спадкоємцем за правом представлення є [PERSON] - малолітній син [PERSON] і [PERSON], померлого [INFO], онук померлої [PERSON] Також позивачі посилаються на те, що Глухівською міською державною нотаріальною конторою їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок, і оскільки право власності на спірний будинок не зареєстровано, то просять суд визнати за ними право забудовника в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок [ADDRESS], який знаходиться на земельній ділянці Глухівської міської ради. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Балицька М.О. в суді заявила, що Глухівська міська рада не заперечує проти визнання за [PERSON] і [PERSON] права забудовника після померлого спадкодавця [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 22 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Глухову реєстраційної служби Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Глухів у віці 72 років, про що в книзі реєстрації смертей 22.02.2014 р. зроблено запис за №77. З свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого 17 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Глухів у віці 32 років, про що в книзі реєстрації смертей 07.02.2008 р. зроблено запис за №56. В суді також установлено, що померла [INFO] [PERSON] була матір'ю позивача [PERSON] і [PERSON], померлого [INFO], та бабусею малолітнього [PERSON], [INFO], який є сином [PERSON] та [PERSON] Крім того, судом установлено, що 19 серпня 2014 року син [PERSON], померлої [INFO], [PERSON] як спадкоємець за законом та її малолітній онук [PERSON], [INFO], як спадкоємець за правом представлення, від імені якого діє його мати [PERSON], звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тобто, прийняли спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Глухівської міської державної нотаріальної контори від 26.02.2015 р. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок. Також в суді встановлено, що рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради депутатів трудящих №368 від 27 червня 1974 року дозволено [PERSON] нанести основні будівлі на земельній ділянці, відведеній згідно рішення робочого комітету від 22 травня 1974 року, по [ADDRESS], та на його підставі районним архітектором Глухівського району видано їй дозвіл №70 на будівництво жилого будинку згідно з планом забудови на земельній ділянці по [ADDRESS], і відповідно до проекту загальна площа забудови 92,5 кв.м, корисна площа 70,5 кв.м, жила площа 38,5 кв.м. А з довідки дослідного господарства Всесоюзного науково-дослідного інституту луб'яних культур №108 від 24.05.1974 р. вбачається, що її видано [PERSON] в тому, що на підставі рішення робочого комітету, протокол №7 від 22.05.1974 р., дослідне господарство не заперечує проти надання присадибної ділянки в розмірі 0,06 га на [ADDRESS]. З рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради депутатів трудящих №87 від 21.04.1988 р. вбачається, що у зв'язку з Всесоюзним переписом населення та впорядкуванням з цією метою будівель на території міста, виконавчий комітет Глухівської міської ради депутатів трудящих вирішив перенумерувати житловий будинок [ADDRESS] на [ADDRESS]. А відповідно до рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради №100 від 16.04.2015 р. внесено зміни до рішення виконавчого комітету депутатів трудящих №368 від 27 червня 1974 року «Про дозвіл [PERSON] нанести основні будівлі» щодо її прізвища, а саме, прізвище [PERSON] змінити на [PERSON]. Згідно довідки комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» за вих. №24 від 04 лютого 2015 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], загальна площа якого становить 82,3 кв.м, житлова площа 56 кв.м, в КП «Глухівське БТІ» не зареєстровано. Виходячи зі змісту частин 1 і 2 ст. 331 ЦК України, ч.1 ст. 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч.3 ст. 331 ЦК України). Відтак, статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Аналогічна позиція міститься і в Постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 року (№3-82гс11). А відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. В той же час, ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент прийняття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, згідно ч.3 ст. 331 ЦК України та виходячи з роз'яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Але за позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами, а при неможливості такого поділу суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Тобто, судом може бути залишено будинок одній із сторін, а отже, і визнано її право на жилий будинок. Оскільки судом встановлено, що будівництво жилого будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] здійснювалося спадкодавцем [PERSON], прізвище якої після укладення шлюбу [PERSON], згідно із законом, але за її життя не було введено в експлуатацію та зареєстровано за нею, то до позивачів [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців за законом перейшли права та обов'язки забудовника. Оцінивши докази у справі в їх сукупності та зважаючи на те, що відповідач позов визнав у повному обсязі, суд вважає, що за позивачами, як спадкоємцями за законом після померлої [PERSON], слід визнати їх право як забудовників вищевказаного будинку. На підставі ст.ст. 328, 331, 1218, 1220 - 1223, 1261, 1268 - 1270 ЦК України та

Outcome: approved