Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2016 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 840,40 грн. 17.06.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу- [PERSON] . Ухвалою суду від 22.06.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла письмова заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує відносно заочного рішення. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, враховуючи згоду позивачки на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.07.2016 року у Житомирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за актовим записом № 1134, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою, що стверджується свідоцтвом про народження дитини, довідкою № 1361 від 18.05.2020 року (а.с. 8-9). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в КНП «Олевська центральна лікарня», що стверджується медичною довідкою № 26 від 19.05.2020 року (а.с. 10). Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на даний час сім`я фактично розпалася, на примирення позивачка не згодна. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Після розірвання шлюбу залишити позивачці дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачка, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved