Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11 грудня 2001 року після смерті [PERSON] за реєстром № 5194 [PERSON] районною державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], [INFO]; визнати за кожним з них (позивачів) в порядку спадкування право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,4623 га, кадастровий номер 3220683600:06:009:0083, яка належала [PERSON], померлому 05.12.2017 року; стягнути з відповідачів солідарно на їх (позивачів) користь грошові кошти у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень за заподіяну моральну шкоду. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 5 березня 1998 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, в тому числі право на земельну частку (пай). Ще за життя, а саме 01.12.1990\~ [PERSON] заповіла все своє майно порівну своїм дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується заповітом, складеним і посвідченим секретарем Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстрованим у реєстрі заповітів за №67. Вказаний заповіт після його складення і посвідчення у грудні 1990 року не змінений, не скасований та на день смерті заповідача був чинний, що підтверджується довідкою Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області від 01 листопада 2018 року вих. №1216. Також, після смерті [PERSON] всі документи на спадкову масу знаходилися у [PERSON] і спадщина, яка була прийнята спадкоємцями, тривалий час нотаріально не оформлялася. 05 грудня 2017 року помер [PERSON]. Після смерті останнього була відкрита спадкова справа №121/2018. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивачами було з'ясовано, що 11.12.2001 [PERSON] районною державною нотаріальною конторою за реєстром №5194 на померлого було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Спадковим майном, на яке видано свідоцтво є право на земельну частку (пай) КСП «Хлібороб» в с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, що належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату КВ №0091858, виданого в лютому 1997 року [PERSON] райдержадміністрацією. Також, згідно інформації виконкому Мисайлівської сільської ради Богуславського району від 18.06.2018 №377/02-36, на земельну ділянку, яка належала [PERSON], померлій у 1998 році, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано право власності на [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки: 3220683600:06:009:0083, площа 2,4623га. Тобто, у грудні 2001 року [PERSON] районна державна нотаріальна контора, всупереч вимог чинного на той час законодавства, видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку при наявності чинного заповіту на трьох спадкоємців. В свою чергу останній одноособово незаконно оформив право власності на дану земельну ділянку. Таким чином, [PERSON], звернувшись до [PERSON] державної нотаріальної контори у грудні 2001 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, не повідомив органу нотаріату про наявність чинного заповіту на трьох спадкоємців після смерті [PERSON], тобто приховав об'єктивну інформацію при вчиненні нотаріальної дії. У свою чергу, державний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії належним чином не перевірив за реєстром наявність чинного заповіту та дійсну кількість спадкоємців після смерті [PERSON], також не перевірив наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом особи, яка подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Внаслідок приховування інформації щодо заповіту спадкоємцем [PERSON] та неналежного виконання обовязків посадової особи органу нотаріату, спадкоємців за заповітом [PERSON] та [PERSON] було позбавлено права спадкувати відповідні частки спадкової маси після смерті [PERSON] Спадкоємці (позивачі) при цьому несуть матеріальні збитки, оскільки не можуть використовувати земельну ділянку як свою власність, не можуть отримувати з неї доходи, передавати в оренду та інше. Також несуть немайнову (моральну) шкоду, яка полягає в порушені їх права власності, через що вони несуть психологічні страждання, переживання в зв'язку із втратою власності у вигляді частки земельної ділянки. Позивачі зазначають, що спадщину вони прийняли, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області № 649 від 29.05.2018 та актом обстеження на підтвердження факту щодо фактичного вступу в управління спадковим майном від 29.05.2018. Належність спадкодавцю [PERSON] земельної частки (паю), розміром 2,9 в умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області,\~ підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай), серія КВ № 0091858, зареєстрованого 12.02.1997 року за № 2232, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією Київської області. При зверненні до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, позивачам було відмовлено\~ з посиланням на те, що 11.12.2001\~ за реєстром № 5194 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті\~ [PERSON], яка померла 15 березня 1998 року, на ім'я її сина [PERSON] (померлого 05 грудня 2017 року), після якого була відкрита спадкова справа № 121/2018, що підтверджується довідкою нотаріуса від 12 травня 2018 року.\~ В судовому засіданні позивачі позов\~ підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] районна державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не направила, але подала заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника та зазначила, що позов визнає частково. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надіслали до суду заяву, в якій позов не визнали та просили розглянути справу без їх участі. Також надіслали до суду відзив на позов, в якому просили застосувати строк позовної давності і відмовити позивачам [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, на обгрунтування своїх заперечень проти позову, відповідачі зазначили, що позивачі [PERSON] та [PERSON] факту прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті [PERSON] не довели, право на спадкове майно в нотаріальному порядку не оформили. В позовній заяві позивачі неправильно обґрунтовують свої позовні вимоги з посиланням на ст.ст. 203,215,228 ЦК України (в редакції 2003 року). Відповідно до існуючої судової практики, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР в редакції 1963 року. Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] постійно не проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і не подали до нотаріальної контори заяву про бажання прийняти спадщину в 6-ти місячний строк, тому у них існувало право щодо прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Для реалізації вище вказаного права існувала можливість прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном згідно процедури у формі встановлення факту прийняття спадщини. Позивачі вказаним правом не скористались, але виклали в позовній заяві вимоги таким чином, що просять визнати за ними право власності на спадкову земельну ділянку без встановлення в судовому порядку факту прийняття цієї спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнання права власності на спадкове майно без його прийняття\~ є недопустимим. Тому позов в частині визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права власності по 1/3 частці за кожним на земельну ділянку площею 2,4623 га в порядку спадкування задоволенню не підлягає. Окрім цього, 25.03.2008\~ позивачі [PERSON] та [PERSON] звертались із заявами до нотаріальної контори про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на грошові вклади в Ощадбанку після померлої [PERSON]. Даний факт підтверджується листом [PERSON] районної державної нотаріальної контори №01-16/514 від 12.05.2018. Саме в цю дату позивачі [PERSON] та [PERSON] дізнались про існування спірного свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 11.12.2001 [PERSON] районною державною нотаріальною конторою за реєстровим №5194 на майно спадкодавця [PERSON], яка померла 15 березня 1998 року. Тобто 25.03.2008\~ позивачі дізнались про порушення своїх цивільних прав та інтересів. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду за захистом своїх прав 15.11.2018, тобто через десять з половиною років після того, як дізнались про порушення їх прав, що є підставою для відмови в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. В своїй відповіді на відзив на позов позивачі зазначили, що даний відзив на позов є необгрунтованим з підстав невірного висвітлення фактичних обставин у ньому щодо прийняття спадщини спадкоємцями після смерті [PERSON], яка померла 15 березня1998 року. Позивачі стверджують, що спадщина після смерті [PERSON] повинна була прийматися спадкоємцями за заповітом, а не за законом. При цьому, нотаріусом для прийняття спадщини повинні були закликатися всі спадкоємці за заповітом, а не один спадкоємець за законом. Вказують, що протягом шести місяців після відкриття спадщини вони вступили в управління спадковим майном померлої [PERSON], що підтверджується актом обстеження на підтвердження факту щодо фактичного вступу в управління спадковим майном та довідкою виконкому Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області. Позивачі звертають увагу на те, що бездоказовим є посилання відповідачів у відзиві на те, що позивачі дізналися про існування спірного свідоцтва про право на спадщину за законом ще у 2008 році. При цьому, відповідачі клопочуть про застосування судом строків позовної давності по даній справі. Дійсно вони (позивачі) зверталися у 2008 році до нотаріальної контори щодо спадкування за вкладами спадкодавця згідно заповіту. Разом із тим, позивачів при цьому ні нотаріус, ні [PERSON] не повідомили про існування свідоцтва про право на спадщину за законом. Дані фактичні обставини тільки підтверджують те, що спадкова маса після смерті [PERSON] повинна була спадкуватися згідно заповіту, а не за законом. Зважаючи на наведене, просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Мисайлівська сільська рада Богуславського району Київської області, свого представника в судове засідання не направила, але подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника та зазначила, що позов визнає частково. Суд, заслухавши позивачів та дослідивши письмові докази надані сторонами,\~ вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 березня 1998 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця. За життя, а саме 01 грудня 1990 року [PERSON] заповіла все своє майно порівну своїм дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується заповітом,\~ посвідченим секретарем виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області та зареєстрованим у реєстрі заповітів за №67. Вказаний заповіт після його складення і посвідчення у грудні 1990 року не змінений, не скасований та на день смерті заповідача був чинний, що підтверджується довідкою Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області від 01.11.2018 року вих.№1216. Спадкодавець [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землях колективної власності\~ колишнього КСП «Хлібороб» с. Мисайлівка Богуславського району Київської області розміром 2,9 умовних кадастрових гектарах, що підтверджується\~ копією сертифіката на право на земельну частку (пай), серія КВ № 0091858, зареєстрованого 12.02.1997 року за № 2232 та виданого [PERSON] районною державною адміністрацією Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після померлої [PERSON], для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця ( ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року).\~\~\~\~ За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Довідкою Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області\~ №649 від 29.05.2018 підтверджується факт, що спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в шестимісячний термін після відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 15 березня 1998 року, фактично вступили у володіння спадковим майном спадкодавця. Із повідомлення [PERSON] районної державної нотаріальної контори № 01-16/514 від 12.05.2018 року вбачається, що на звернення позивачів їм була надана інформація про те, що 11.12.2001 за реєстром № 5194 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 15 березня 1998 року, на ім'я її сина [PERSON] (померлого 05.12.2017 року), після якого була відкрита спадкова справа № 121/2018. 25.03.2008 року із заявами на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на грошові вклади в Ощадному банку № 2873 звернулися діти померлої [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У звязку з викладеними обставинами державний нотаріус рекомендував звернутися до суду про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Матеріалами спадкової справи №643 підтверджується, що 25 березня 2008 року [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину грошового вкладу з відповідними процентами та компенсаційними рахунками\~ в ВАТ «Державний ощадний банк України» з залишком вкладів 3171,33 грн., які належали померлій [PERSON] Факт видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя позивачів та довідка Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області\~ №649 від 29.05.2018 підтверджує той факт, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Із матеріалів спадкової справи\~ №643 також вбачається, що після смерті [PERSON] її син [PERSON] 11 грудня 2001 року подав заяву до [PERSON] районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, в якій приховав факт наявності інших спадкоємців та факт наявності заповіту складеного спадкодавцем, а саме в своїй заяві про прийняття спадщини за законом вказав, що інші спадкоємці відсутні. 11 грудня 2001 року спадкоємцю [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме на право на земельну частку (пай) КСП «Хлібороб» в с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, що належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату КВ №0091858, виданого в лютому 1997 року [PERSON] райдержадміністрацією. Також, згідно інформації виконкому Мисайлівської сільської ради Богуславського району від 18.06.2018 №377/02-36 вбачається, що на земельну ділянку, яка належала [PERSON], померлій у 1998 році, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано право власності на [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки: 3220683600:06:009:0083, площа 2,4623га. Вказаний факт також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з датою формування 30.01.2018, згідно якої власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220683600:06:009:0083, площею 2,4623га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області, значиться [PERSON]. Таким чином, 11 грудня 2001 року [PERSON] районна державна нотаріальна контора безпідставно видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку при наявності чинного заповіту на трьох спадкоємців. Матеріали спадкової справи №643 містять інформацію про те, що станом на 13.02.2002 державний нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори отримав витяг з Єдиного реєстру заповітів, в якому відсутня інформація про наявність заповіту спадкодавця [PERSON]\~\~ Лише після звернення позивачів до [PERSON] районної державної нотаріальної контори\~ 25.03.2008 державний нотаріус отримав актуальну інформацію про наявність заповіту спадкодавця [PERSON] Як наслідок суд не вбачає факту неналежного виконання обовязків посадовою особою [PERSON] районної державної нотаріальної контори при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] В даному випадку суд приходить до висновку, що внаслідок приховування інформації щодо заповіту спадкоємцем [PERSON], спадкоємців за заповітом [PERSON] та [PERSON] було позбавлено права спадкувати відповідні частки спадкової маси після смерті [PERSON] Оскільки право позивачів порушене спадкоємцем [PERSON], який помер 05 грудня 2017 року, відсутні правові підстави для задоволення вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди із спадкоємців [PERSON], якими є відповідачі по справі. Також за вищевказаних обставин відсутні підстави для стягнення моральної шкоди із [PERSON] районної державної нотаріальної контори, так як не встановлено фактів неналежного виконання обовязків посадовою особою [PERSON] районної державної нотаріальної контори при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] Суд не знаходить підстав для застосування позовної давності в виниклих правовідносинах, оскільки матеріали справи містять відомості про те, що позивачі дізналися про існування спірного свідоцтва про право на спадщину за законом лише 12.05.2018 із повідомлення [PERSON] районної державної нотаріальної контори № 01-16/514. Жодної іншої інформації\~ про повідомлення позивачів раніше щодо існування спірного свідоцтва в матеріалах спадкової справи не має. Також відсутні докази того факту, що спадкоємець [PERSON] за життя повідомляв інших спадкоємців (позивачів по справі) про існування\~ свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було йому видане в 2001 році. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачів, а саме необхідно визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11 грудня 2001 року після смерті [PERSON], яка померла 15 березня 1998 року,\~ [PERSON] районною державною нотаріальною конторою за реєстром № 5194 на ім'я спадкоємця [PERSON], [INFO], та визнати за кожним із позивачів в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,4623 га з кадастровим номером 3220683600:06:009:0083, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області. Вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial