Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка 13.08.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 25.09.2004 року вона та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. В процесі спільного життя між нею та відповідачем постійно виникали сварки та суперечки з різних обставин, недовіра, несхожість характерів, що привело до фактичного розпаду сім'ї. Подружні стосунки припинили у 2009 році. Спільне господарство не ведуть. Майнового спору не мають. Дитина на теперішній час та надалі буде проживатиме з нею. Питання щодо надання допомоги на утримання дитини між ними узгоджено. При таких обставинах вважає, що шлюб підлягає розірванню та примирення неможливе. В судове засідання 04.09.2014 року з'явилася позивачка [PERSON], яка просила позов задовольнити зазначивши, що з відповідачем разом не мешкають з 2009 року та у неї є стосунки з іншим чоловіком. Також, просила залишити за нею прізвище [PERSON]. В судове засідання з'явився відповідач [PERSON], який позов визнав, просив його задовольнити та зазначив, що спільне життя з позивачкою не склалося з побутових причин. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 25.09.2004 року зареєстрували шлюб у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції, що підтверджується наявним у матеріалах справи оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого вказаним відділом 25.09.2004 року, актовий запис № 231 (а.с.7 та копія а.с.4). Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.06.2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 114 (а.с.6). Судом встановлено, що сторони з 2009 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть разом спільного господарства та не проживають разом. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з сторін, суду не пред'явлені. Питання щодо проживання та утримання дитини сторонами узгоджено. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між [PERSON] до [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved