overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.05.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що діти знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дітей, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і на стягненні аліментів в заявленому розмірі наполягає. Відповідач позов визнав і на стягненні з нього аліментів у заявленому до стягнення розмірі погоджується. Заслухавши сторони та ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільних дітей, обов'язок по утриманню яких несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 125, 126, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.05.2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]. Посилаючись на те що, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засіданні позивачка не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та підтримання нею позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази суд вважає,що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121,122,133,141 СК України є народження від нього дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини (а.с.4-6) і не оспорюється ним, а також те, що проживання його окремо від дітей, не впливає на обсяг його прав та не звільняє його від обов'язку щодо дітей. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він на своєму утриманні інших дітей не має. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.05.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Посилається на те, що 22.08.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2015 року розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] За час перебування у шлюбі сторони спільно придбали, зокрема, майно-квартиру № 22 по вул. Калініна, 51 в м. Полтава, холодильник, телевізор, меблі та іншу побутову техніку. Враховуючи, що шлюб між сторонами розірвано,подальше спільне проживання сторін не можливе, прохала визнати в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/ 2 частину квартири за адресою [ADDRESS] за [PERSON]. Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/ 2 частину квартири за адресою [ADDRESS] за [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та прохали його задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те , що кошти на придбання квартири надавали батьки [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, свідків , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони спільно придбали, зокрема, майно-квартиру № 22 по вул. Калініна, 51 в м. Полтава. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином , [PERSON] та [PERSON] належить по 1\\2 частині квартири [ADDRESS]. Посилання відповідача на той факт , що гроші за які придбана квартира , є особистою власністю , суд вважає безпідставним. Так , [PERSON], [PERSON] посилаються на те , що вони надавали кошти на придбання квартири. Однак , договір дарування грошей особисто синові [PERSON] нотаріально не укладався . Також посилаються на той факт , що свідок [PERSON] позичала [PERSON] 1500 доларів США на придбання квартири. Однак , в розписці не вказано з якою метою були позичені дані кошти. Оскільки суду не надано доказів того , що квартира придбана лише за рахунок особистих коштів відповідача , то квартира підлягає поділу між сторонами в рівних частках. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.09.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставами своїх вимог вважає те, що 21.09.2007 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області зроблений відповідний актовий запис за № 1244 та 25.09.2007 року видане свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 107322. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Взаємовідносини позивача з відповідачкою ускладнилися через постійні сварки, непорозуміння, вони практично не спілкуються та спільно не проживають 5 місяців. Сумісне проживання та збереження сімї за таких умов є неможливим. Позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просить його задоволити, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.10.2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в якому відповідач зареєстрований, але з 2007 року у вказаному будинку не проживає, тому позивачка просить визнати його таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з тим, що він не проживає у зазначеному будинку з 2007 року. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є власником будинку [ADDRESS], у якому відповідач зареєстрований, але з 2007 року не проживає за вказаною адресою. З її дочкою він також розвівся і зараз десь проживає в Москві. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.02.2012р.(а.с.12), технічним паспортом на житловий будинок інвентарний номер 1544, реєстровий номер 577 (а.с.15-19), витягом про державну реєстрацію прав №36356433 від 21.11.2012р.(а.с.13), довідкою виданою виконкомом Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області від 18.09.2014р.(а.с.14). З ксерокопії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований в даному будинку з 06.06.2007р.(а.с.7-11) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] з 2007 року не проживає в будинку [PERSON](а.с.6). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт непроживання відповідача за вказаною адресою з 2007 року. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України він є таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.11.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 19.11.1997 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка зазначає, що протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Основною причиною розпаду їх сім'ї, на думку позивачки, є різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довіря. Посилаючись на викладені обставини та зазначивши, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не зявились, направили до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, відповідач повідомив суд про визнання позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 19.11.1997 року (а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07.12.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

позивачка [PERSON] 07 жовтня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 21 лютого 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любви. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з вересня 2015 року. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2003 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 34 (а.с 7). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любви. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з вересня 2015 року. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07 квітня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі від фактичних шлюбних відносин вона має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], у свідоцтві про народження яких, відповідач записаний батьком. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. На теперішній час відповідач, добровільно не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, тому вона й змушена звернутися до суду. На підставі викладеного, позивачка просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1/4 частини заробітку на кожну дитину окремо, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття та допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць. Позивачка до судового засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з»явився, причини своєї неявки суду не повідомив, факт належного повідомлення відповідача підтверджено письмовими матеріалами цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач у свідоцтвах про народження дітей записаний батьком (а.с.5,6). Неповнолітні діти мешкають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 8» від 10.04.2014 року (а.с. 7). На теперішній час відповідач, як зазначила позивачка, добровільно не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, у разі невиконання одним з батьків свого обов'язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі на кожну дитину окремо по 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 07 квітня 2014 року. Також, згідно суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації. Враховуючи, що для викладення обставин справи та обґрунтування висновків суду необхідний значний час, який виходить за необхідні межі, суд вважає за можливе відповідно до ч.3 ст. 209 ЦПК України оголосити вступну та резолютивну частини рішення суду, відклавши складання повного тексту мотивувальної частини рішення суду у повному обсязі строком на пять днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 07 серпня 2016 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 15 липня 1995 року, про що зроблено актовий запис №843 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів Тернопільської області України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом тривалого вони із відповідачем проживають окремо, між ними припинилися шлюбні відносини , також вони перестали вести спільне господарство. Проти примирення категорично заперечує, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 15 липня 1995 року, про що зроблено актовий запис №843 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів Тернопільської області України. Внаслідок різних характерів і поглядів на життя та ведення спільного господарства між сторонами припинилися шлюбні відносини, упродовж тривалого часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. При цьому, позивачка категорично заперечує проти примирення, мотивуючи своє рішення тим, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам,що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 Сімейного\~ кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного\~ кодексу України\~ суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає\~ що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.\~ Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким,\~ що\~ суперечить\~ інтересам позивачки, тому\~ відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved