Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про стягнення на їх користь з ДСВ «Вища Школа» суми заборгованості з авторського гонорару з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі по 6255,45 грн. кожному. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 06.07.2012 року між ними та ДСВ «Вища Школа» було укладено авторський договір №3, відповідно до умов якого позивачі у співавторстві з [PERSON] зобов'язались створити і передати виключне майнове право Видавництву для видання, перевидання і розповсюдження українською мовою свій твір «[INFO]», а відповідач в свою чергу зобов'язався, після опублікування твору, виплатити позивачам гонорар в загальній сумі 18000,00 грн. Позивачі зазначають, що ними зобов'язання за авторським договором були виконані, проте відповідачем зобов'язання по виплаті гонорару досі не виконано, в зв'язку із чим позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Судом до участі в справі в якості третьої особи, що заявила самостійні вимоги було допущено [PERSON] Остання подала позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на її користь, в порядку спадкування, належну померлій [PERSON] суму авторського гонорару з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 6460,19 грн. Крім того судом було прийнято до розгляду заяву з уточненнями позовних вимог [PERSON], [PERSON], якою останні збільшили свої позовні вимоги, а саме просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу з авторського гонорару з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 6460,19 грн. та стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу з авторського гонорару з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 6460,19 грн. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], [PERSON], позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на неможливість виплати позивачам та третій особі авторського гонорару у зв'язку з важким матеріальним становищем на підприємстві. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний комітет телебачення і радіомовлення України в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомили. Третя особа із самостійними вимогами щодо предмету спору [PERSON] в своїй заяві просила розглянути справу без її участі та задовольнити її позов в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, вивчивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що обидва позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 06 липня 2014 року між ДСВ «Вища Школа» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено авторський договір №3. Відповідно до вказаного договору [PERSON] та [PERSON] у співавторстві з [PERSON] зобов'язалась створити і передати виключне майнове право видавництву для видання, перевидання і розповсюдження українською мовою твір «[INFO]». В свою чергу видавництво відповідно до п.12 вищезгаданого договору зобов'язалось виплатити авторам гонорар в загальній сумі 18000 грн. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», ст. 433 ЦК України, літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо) є об'єктом авторського права. Як вбачається з ст. 440 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 32 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», за авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються. Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст. 441 ЦК України використовуванням твору є його опублікування (випуск у світ), відтворення в будь-якій формі, будь-яким способом. Як вбачається з листа-відповіді ДП «ДСВ «Вища школа» від 01.04.2014 року №684, твір був опублікований відповідачем 13 грудня 2014 року, що засвідчується актом виконаних робіт, підписаним ДП ДСВ «Вища Школа» та ТОВ «Побутелектротехніка» та накладною №3624-23489127 від 13.12.2012 року (а.с.56). Відповідно до ч.1 ст. 442 ЦК України твір вважається опублікованим (випущеним у світ), якщо він будь-яким способом повідомлений невизначеному колу осіб, у тому числі виданий, публічно виконаний, публічно показаний, переданий по радіо чи телебаченню, відображений у загальнодоступних електронних системах інформації. З пояснень представника позивачів у судовому засіданні встановлено, що оскільки за умовами авторського договору відповідач зобов'язався виплатити авторський гонорар після видання твору, тобто після 13.12.2012 року, то датою настання виконання відповідачем своїх зобов'язань вважається 14.12.2012 р. Однак, на сьогоднішній день, відповідач своїх зобов'язань з виплати авторського гонорару за авторським договором, не виконав. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що моментом виникнення у відповідача зобов'язання сплатити на користь позивачів гонорар є момент опублікування твору, тобто 13.12.2012 року., отже у зв'язку з невиплатою відповідачем гонорару, починаючи з 14.12.2012 року його грошове зобов'язання за авторським договором є простроченим. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02.11.2013 року Відділом реєстрації смерті у м.Києві. [PERSON], онука померлої [PERSON], є її єдиною спадкоємницею, що підтверджується довідкою Першої Київської державної нотаріальної контори м.Києва, від 31.03.2014 року за №2891/02-14. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, частка авторського гонорару, яка належить [PERSON] за створення видання «[INFO]», входить у склад спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з виплати авторського гонорару за договором №3 від 06 липня 2012 року не виконав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягають до стягнення на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] суми боргу з авторського гонорару з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 6703 грн.79коп кожній. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору, підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. кожному, а всього з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачів та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору, по 6703,79 грн. кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved