Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради, третя особа: перша [PERSON] державна нотаріальна контора про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності. Заявлені вимоги мотивують тим, що [PERSON] та йому належить на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1999 року 10/100 частини житлового будинку із відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель і споруд, розташованих за адресою м. Чернівці вул. Гастелло, 23, що складає квартиру №35, загальною площею 39,50 кв.м., житловою площею 10,50 кв.м. 21.12.2011 року було укладено шлюб між ним - [PERSON] з [PERSON], яка 19.07.2016 року померла. Вони у встановлений законом строк звернулися для оформлення спадщини до Першої чернівецької державної нотаріальної контори, проте їм в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з належними до нього спорудами №23, що знаходиться в м. Чернівці, по вул. Гастелло Миколи, 23, яка належала [PERSON], яка померла 19.07.2016 року, відмовлено, у звязку з тим, що не визначена (не виділена) частка у спільній сумісній власності. Просять позовні вимоги задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа: представник першої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються заявлені вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, заслухавши доводи вступного слова сторін, суд приходить до наступних висновків. Право громадян на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55) Відповідно до ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом належними доказами по справі встановлено, що [PERSON] та позивачу [PERSON] належить на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1999 року посвідченим державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 10/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель і споруд, за адресою: м.Чернівці вул.Гастелло, 23 (а.с.7). Згідно довідки Міського комунального бюро технічної інвентаризації станом на 21.08.2017 року по вул. Гастелло, 23 встановлено житловий будинок, загальна площа 280 кв.м., житловою площею 154,90 кв.м.; гараж-літня кухня; вбиральня; 3 сараї (а.с.16), що також підтверджується технічним паспортом, схематичним планом земельної ділянки, поповерховим планом, експлікацією приміщень (а.с.17-21). У відповідності до довідки Міського комунального бюро технічної інвентаризації №1957 від 24.10.2013 року, квартира №5 в житловому будинку по вул. Гастелло, 23 в м. Чернівці, загальною площею 39,50 кв.м., житловою площею 10,50 кв.м., що складає 10/100 ідеальних частин будинку належить [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с.15). 21.12.2011 року було укладено шлюб між позивачем [PERSON] з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.13). 19.07.2016 року [PERSON] померла відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.14) та відкрилася спадщина щодо належного їй майна. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44680309 від 05.08.2016 року підтверджено, що було проведено реєстрацію спадкової справи №59326033 спадкодавця [PERSON], померлої 19.07.2016 року (а.с.23). Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися у встановлений законом строк до Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з належними до нього спорудами №23 по вул. Гастелло в м. Чернівці, що належала [PERSON], яка померла 19.07.2016 року, проте їм було відмовлено постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON], у звязку з тим, що не визначена (не виділена) частка у спільній сумісній власності) (а.с.22). Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (із змінами і доповненнями), нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного учасників спільної сумісної власності, після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) у відповідності до ст. 1216 ЦК України. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину або відповідно до ст. 1269 ЦК України подали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленою ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. Перешкодою в одержанні свідоцтва про спадщину за законом стало те, що спадкове майно знаходиться у спільній сумісній власності без визначення часток кожного із співвласників. У звязку зі смертю одного зі співвласників, укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності не можливо, оскільки за життя [PERSON], як співвласником майна не визначено було їх частки в спільній сумісній власності. Згідно ст.319 ч.1 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.370 ч.ч.1-2 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved