Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 08 жовтня 1988 року за актовим записом №320 Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Свої вимоги мотивує тим, що 08 жовтня 1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , однак спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв`язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, визнає його в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 08 жовтня 1988 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис №320, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 31 липня 2019 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 1965 року народження існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не надала заяви про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №243369 від 01 липня 2019 року, [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.8). Тож, позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 23 вересня 2019 року (а.с.1). Згідно п.п.3 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 23 вересня 2019 року за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року в розмірі 1921 гривні 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 768 гривень 40 копійок. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved