Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, по якому просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі, будучи сповіщеними належним чином, до суду не з'явились, надали до суду письмову заяву, відповідно до якої, просять справу розглянути за відсутністю позивачів, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач по справі, будучи сповіщеним належним чином до суду не з'явився. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивачів, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Відділу міграції та реєстрації Приморського РВ ГУМВС України в Одеській області до судового засідання не з'явилась, повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надавав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивачі по справі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.01.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що згідно Довідки ( виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) № 722 від 25.12.2014 року в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], діти [PERSON] - [PERSON], [PERSON], а також [PERSON]- чоловік доньки ( а.с.8). Підставою для реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою було реєстрація шлюбу та проживання однією сім'єю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 14.11.2014 року серії [NUMBER], копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 9). Позивачі в позові посилаються на те, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з 2010 року, про що було складено Акт від 25.12.2014 року, наявного в матеріалах справи ( а.с. 10). Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до вимог ст. ст. 59-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не користується зазначеною житловою площею вказаної квартири більше року, без поважних причин. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивачів, як власників порушуються, а також враховуючи той факт, що відповідач по справі не проживає в зазначеній квартирі без поважних причин з 2010 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного й

Outcome: approved