Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до суду в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням. В позові посилається на те, що неповнолітній [PERSON], [INFO] є власником квартири №34, що розташована в будинку №3 по провулку Ентузіастів в м. Чернівці на підставі договору дарування від 28.11.2013 року. В даній квартирі зареєстровані та проживають вона, [PERSON] та її син неповнолітній [PERSON]. Також, в квартирі №34, що розташована в будинку №3 по провулку Ентузіастів в м. Чернівці зареєстрований і відповідач [PERSON], який є її колишнім чоловіком та батьком неповнолітнього [PERSON]. Однак, понад трьох років, відповідач не проживає у зазначеній квартирі, не бере участі в її утриманні, не сплачує комунальні платежі та через його реєстрацію, вона не може оформити субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №34, що розташована в будинку №3 по провулку Ентузіастів в м. Чернівці. В судове засідання позивачка не зявилась, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу у його відсутності. Відповідно до\~ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Так, згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до 4.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]являється матірю неповнолітнього [PERSON] та відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України є законним представником своїх неповнолітніх дітей, дане підтверджується свідоцтвом про народження дитини та копією паспорта позивача (а.с.9-11). Неповнолітній [PERSON], [INFO] є власником житлової квартири № 34, що розташована в будинку №3 по провулку Ентузіастів в м. Чернівці, на підставі договору дарування, номер в реєстрі 11113 від 28.11.2013 р., який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5-6). В квартирі №34, що розташована в будинку №3 по провулку Ентузіастів в м. Чернівці зареєстровані та проживають позивачка та її неповнолітній син. Також в спірній квартирі зареєстрований і відповідач, який являється колишнім чоловіком позивачки та батьком неповнолітнього [PERSON], дане підтверджується довідкою ПП «Ремжитлосервіс» №2913 від 18.09.2017 р. (а.с.7). Як вбачається з акту №308 ПП «Ремжитлосервіс» від 12.09.2017 року, відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], та по даній адресі не проживає з 2014 року по теперішній час (а.с.8). Враховуючи наведені вище обставини обставин справи, з урахуванням того, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, при цьому значиться формально зареєстрованим за адресою [INFO], у звязку з чим суд вважає, що останній перешкоджає позивачу, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], у здійсненні його законних прав відносно користування, розпорядження належного, йому на праві приватної власності майна. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та ст. ст. 317, 319, 383. ч.2, 386, 405 ЦК України та

Outcome: approved