Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документа для виїзду дитини за межі України та надання дозволу на тимчасову поїздку за межі України, посилаючись на наступне. Позивачка знаходилась в цивільному шлюбі з [PERSON] з березня 2006 року по червень 2008 року. Від даних відносин у сторін народився неповнолітній син - [PERSON], [INFO], який постійно проживає з матір'ю. З батьком дитина, починаючи з 2008 року по теперішній час, ніяких відносин не підтримує, місцезнаходження відповідача позивачці невідомо. Будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини відповідач не приймає. Позивачка матеріально утримує дитину, піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 15 лютого 2013 року позивачка зареєструвала шлюб з громадянином Республіки Сербія - [PERSON]. Враховуючи дану обставину, позивачка має намір виїхати до свого чоловіка в Республіку Сербія разом із сином для знайомства з його рідними. Крім того, позивачка має намір виїхати із сином на відпочинок до Чорногорії. Отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон від його батька позивачка можливості не має. Просила надати дозвіл на оформлення документа для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON] без згоди його батька - [PERSON] за межі України та надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] без згоди його батька - [PERSON] за межі України на період з 05.03.2014 року по 20.03.2014 року та з 10.06.2013 року по 25.06.2014 року до Республіки Сербія та Чорногорія. В судове засідання позивачка не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки надала суду заяву про розгляду справи без участі позивачки. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання та не надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 16 травня 2008 року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де у графі батько зазначено «[PERSON]», у графі матір «[PERSON]» (а.с. 3). Позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з укладанням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Позивачка посилається на те, що відносини із відповідачем у неї припинені, батько з дитиною не спілкується, будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Позивачка матеріально утримує дитину, піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивачка має можливість для проведення відпочинку та профілактичного лікування дитини за кордоном, розширення її світогляду, однак, у зв'язку з тим, що місце перебування відповідача позивачці невідомо, вона не може отримати від нього дозвіл на виїзд її неповнолітньої дитини закордон. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а також не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 4 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», вбачається, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Статтею 141 СК України, визначена рівність обсягу прав і обов'язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду в Україні і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з правами та обов'язками покладеними на неї Сімейним кодексом України, тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що надання дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзд за кордон без згоди батька буде відповідати її інтересам. Крім того, згідно п. 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» оформлення паспорта/проїзного документа за наявності заперечень одного з батьків може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документа для виїзду дитини за межі України та надання дозволу на тимчасову поїздку за межі України є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі. У суду є правові підстави для їх задоволення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документа для виїзду дитини за межі України та надання дозволу на тимчасову поїздку за межі України та дозволити позивачці виготовлення проїзного документа для виїзду сина - [PERSON], за межі України до Республіки Сербія та Чорногорія у період з 05.03.2014 року по 20.03.2014 року, з 10.06.2014 року по 25.06.2014 року, без згоди батька дитини - [PERSON], дозволити позивачці тимчасову поїздку за межі України до Республіки Сербія та Чорногорія з сином - [PERSON], без згоди батька дитини - [PERSON] у період з 05.03.2014 року по 20.03.2014 року, з 10.06.2014 року по 25.06.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати у сумі 114,70 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved