Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивачі, як особи, в сім'ї яких проживає дитина, звернулися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківський прав відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначають, що [PERSON], [INFO], є їхнім онуком та з 2013 року проживає разом з ними. Мати дитини - [PERSON], [INFO], та його батько - [PERSON], [INFO], однією сім`єю не проживають з 2013 року та вихованням дитини не займаються. [PERSON] з 2013 року жодного разу не провідала дитину та за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя визнана безвісно відсутньою. [PERSON] не працює, за місцем проживання характеризується негативно, вживає спиртні напої, у вихованні дитини участі не приймає. За зверненням позивачів, їхній онук поставлений на облік у Службі у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, як дитина, яка перебуває у складній життєвій ситуації. Зазначають, що дитина проживає разом з ними, займаються вихованням дитини та матеріально його забезпечують, переконати відповідача переглянути своє ставлення до дитини не вдається. Зазначають, що для отримання статусу опікунів, що у свою чергу надасть можливість бути законними представниками дитини та захищати його права та інтереси у всіх державних та недержавних установах, необхідно вирішити питання про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] У зв'язку з чим, просять з урахуванням уточнених позовних вимог, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позбавити батьківських прав свого сина [PERSON] відносно їхнього онука [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просила уточнений позов задовольнити, наголосивши на тому, що задоволення позову дозволить надати дитині законного представника. Звернула увагу на те, що відповідач постійно вживає алкогольні напої, за дитиною не слідкує, навіть те, що відповідач подав нотаріальну відмову від дитини, свідчить про його не бажання виховувати свого сина. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що висновок служби у справах дітей не відповідає дійсним фактичним обставинам справи, зроблений на основі доказів, отриманих у серпні 2016 року. Також просить уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, позбавивши батьківський прав [PERSON] Представник третьої особи - [PERSON] пояснила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, для застосування якого позивачі не надали достатніх доказів, які б свідчили про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Також вказує, що так як не надалося можливим вислухати думку відповідача з приводу позовних вимог, то на даний час немає достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав. Тому вважає, що у позові необхідно відмовити. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, про належне повідомлення відповідача про перебування на розгляді в суді цивільного позову про позбавлення відповідача батьківських прав, свідчить нотаріально посвідчена заява [PERSON], згідно якої позовні вимоги відповідач визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, з наслідками позбавлення його батьківських прав ознайомлений, просить розглядати справу за його відсутності. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні показала, що до Служби у справах дітей надійшов дзвінок від [PERSON], про те, що її син [PERSON] знаходиться вдома в нетверезому стані. Приїхавши за викликом, вона, як представник служби у справах дітей, побачила, що [PERSON] знаходиться у стані сильного алкогольного сп'яніння. На дворі [PERSON] запитала у сусідів, як вони характеризують [PERSON], одна з сусідок повідомила, що відповідач пияче та не приймає участі у вихованні дитини, а інша сусідка, зазначила, що бачила відповідача тверезим, та їй відомі факти про те, що відповідач готував свого сина до школи на 01 вересня. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що є сусідкою відповідача, та зазначила, що батьки дитини взагалі не піклуються про [PERSON] і усім вихованням та опікою над дитиною займаються бабуся та дідусь. Вказує, що останнім часом часто бачить [PERSON] у п'яному вигляді, та не разу не бачила щоб він гуляв з сином та виховував його. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою відповідача, її дитина ходить в один клас з [PERSON] Повідомила, що відповідач зловживає спиртними напоями, при цьому приводе додому сторонніх чоловіків, за дитиною не слідкує. Зазначила, що [PERSON] називає бабусю «мамою», батька побоюється, через те що останній постійно знаходиться в стані алкогольного сп'яніння та спілкується з дитиною у п'яному вигляді. Повідомила, що чула як відповідач у спілкуванні з [PERSON] вживав нецензурну лайку. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 08 липня 2010 року, актовий запис № 680. Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дідусем та бабусею [PERSON], та батьками відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 15 січня 2014 року, актовий запис № 102. [PERSON] проживає разом з позивачами у квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Квартира загальною площею - 68 кв. м., житловою площею - 41,4 кв. м., умови проживання задовільні: житло устатковане м`якими та корпусними меблями, побутовою технікою, речами повсякденного вжитку. У дитини є окрема кімната, яка устаткована диваном, шафою, письмовим столом, дитина має одяг, взуття, речі особистої гігієни та інше, про що свідчить акт обстеження умов проживання дитини, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради 10 серпня 2016 року. 16 серпня 2016 року [PERSON] у зв'язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків, був взятий на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, про що свідчить копія витягу з журналу обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради, номер наказу про взяття на облік - 32. Відповідач за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, у вихованні свого сина участі не приймає, станом на 18 травня 2017 року скарги на [PERSON] до ЖРЕК не надходили, що підтверджується характеристикою [PERSON], виданою за місцем проживання начальником ЖРЕД-8 у м. Тернівка від 18 травня 2016 року вих. 561. 17 березня 2009 року державним виконавцем було накладено арешт з забороною відчуження на все майно [PERSON], про що свідчить копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу ДВС Тернівського міського управління юстиції від 17 березня 2009 року, серії АА № 942694. 18 листопада 2010 року державним виконавцем було накладено арешт з забороною відчуження на майно [PERSON], а саме - квартири [ADDRESS]; 1/5 частки квартири [ADDRESS], про що свідчить копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця відділу ДВС Тернівського міського управління юстиції від 18 листопада 2010 року, серії АА № 942785. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2017 року, мати [PERSON] - [PERSON], [INFO], визнана безвісно відсутньою, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2017 року по цивільній справі № 334/568/17. Дитина з 01 вересня 2016 року навчається у 1-А класі Тернівської загальноосвітньої школи № 7 І-ІІІ ступенів, за місцем навчання характеризується з позитивної сторони: працьовитий, старанний, нежадібний, самостійний, з добре сформованими навичками самообслуговування, має охайний зовнішній вигляд, без поважної причини заняття не пропускає, виконує домашні завдання під наглядом дорослих; намагається налагодити спілкування з однокласниками, але це не завжди виходить через низький рівень володіння засобами спілкування та взаємодії з дорослими та однолітками; на перервах може проявляти агресію до інших учнів, часто відволікається, проте хлопчик працелюбний та завжди допомагає вчителю та однокласникам; вихованням дитини займається бабуся та дідусь, які забезпечують усі необхідні умови для розвитку дитини. Зазначені обставини підтверджуються характеристикою [PERSON], виданою директором Комунального закладу «Тернівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Тернівської міської ради Дніпропетровської області» від 18 травня 2017 року. В матеріалах справи наявна копія заяви, посвідченої 18 травня 2017 року приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 404, відповідно до якої відповідач не заперечує і надає згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні дитини - [PERSON], [INFO], з наслідками позбавлення його батьківських прав ознайомлений. В заяві відповідач висловив своє ставлення до дитини, зокрема, зазначив, що з матір'ю дитини [PERSON] проживали в цивільному шлюбі, від якого народився син [PERSON]; дитина була не бажана; сином, а ні він, а ні матір на теперішній час не опікуємося; малолітній син з 2013 року проживає з [PERSON] та [PERSON] Виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області 17 травня 2017 року надано висновок (вих. № 1430/01-23) про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Висновок, мотивований зокрема, тим, що позивач [PERSON] не надала доказів, які б підтверджували свідоме ухилення [PERSON] від виконання ним батьківських обов'язків по вихованню сина; а також у зв'язку із відсутністю можливості заслухати батька дитини з приводу позбавлення його батьківських прав. 18 травня 2017 року на звернення адвоката [PERSON], Службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради було повідомлено, що у разі прийняття Тернівським міським судом Дніпропетровської області рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], то у встановлений законодавством термін хлопчик буде взятий на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, і буде вирішуватися питання про надання йому статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, про що свідчить копія листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради від 18 травня 2017 року (вих. № 202-01-44). Тернівський ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомив, що по облікам Тернівського ВП, станом на 17 серпня 2016 року [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП (довідка вих. № 42.4/12-5142 від 18.08.2016 р.); станом на листопад 2016 року місцезнаходження [PERSON] не встановлено та у разі його встановлення він буде притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 184 КупАП (доповідна записка вих. № 42.4/12-7309 від 28.11.2016 р.). Надаючи спірним правовідносинам правову кваліфікацію, суд зазначає наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно пункту 16 вказаної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків стосовно виховання сина [PERSON], не проявляє батьківської турботи, не цікавиться його здоров'ям, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Зазначене підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивачів та свідченнями допитаних в суді свідків. Також суд розцінює нотаріально посвідчену заяву відповідача як відмову від власної дитини, проте враховує, що відмова від дитини не відповідає моральним засадам суспільства та суперечить сімейному законодавству, однак така заява [PERSON] свідчить про його не бажання спілкуватися з дитиною, не бажання виконувати батьківські обов'язки та свідчить про його аморальність, що підтверджує відповідне ставлення батька до своєї дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача [PERSON] від виконання ним своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] У зв'язку з тим, що позивачами не ставилось питання щодо стягнення з відповідача аліментів, то суд з власної ініціативи та, не виходячи за межі позовних вимог, питання щодо стягнення аліментів не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved