Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Сімейні стосунки та спільне проживання між ними припинені з червня 2015 року. Відповідач став проживати окремо та матеріально не підтримує їх малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї явилось те, що в неї з відповідачем протилежні погляди на шлюб та сімю, на грунті чого між ними постійно виникали сварки, свідком яких була їх малолітня дитина, що негативно впливало на її психічний стан. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Примирення із відповідачем стало не можливим, а тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Окрім того, позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, а тому може сплачувати аліменти. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства. Примирення між ними стало не можливим, про що позивачка зазначила в своїй заяві. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем предявленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за вказаних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, в звязку з чим відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. В судовому засіданні також встановлено, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із матірю та перебуває на її утриманні, що не оспорює відповідач. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, так як являється працездатним, суд вважає, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved