Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

позивачі звернулася до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача втрати від знецінення грошових коштів та компенсацію за користування чужими коштами за період з 01.12.2017 року по 01.10.2018 року в сумі 14038,48 грн. та витрати на правничу допомогу. Позов обгрунтовуючть тим, що Пустомитівський районний суд Львівської області 25.11.2016 року постановив рішення про стягнення з [PERSON] моральної шкоди завданої позивачам смертю близької людини внаслідок ДТП, розмір якої апеляційним судом Львівської області від 12.06.2017 року збільшено до 200 000 грн. Стягнення грошей за моральну шкоду є грошовим зобов`язанням, що виникло з деліктних правовідносин (заподіяння шкоди). Судове рішення повністю було виконане відповідачем лише у вересні 2018 року. У зв`язку із простроченням відповідачем виконання зобов`язання позивачі звертаються до суду із позовом та просять такий задоволити. 16.06.2020 року провадження у справі відкрито. 20.07.2020 року справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачі не з`явилися, однак, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача, висловлену у письмовій заяві та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області 25.11.2016 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення з [PERSON] грошової компенсації за заподіяну моральну шкоду, стягнення витрат на поховання та витрат понесених на правову допомогу позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , грошову компесацію за заподіяння моральної шкоди у розмірі 100 000 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , грошову компенсацію за заподіяння моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , грошову компесацію за заподіяння моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2820,00 грн.; вирішено стягнути з [PERSON] в користь держави 1 500 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.06.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково, вирішено рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2016 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди змінити, збільшивши її розмір з 25000.00 грн. до 50000.00 грн.; в решті рішення суду залишено без змін. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини другоїякої підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до частини п`ятоїстатті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Відповідач мав грошове зобов`язання перед позивачами згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.11.2016 року у справі № 450/617/16-ц та рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.06.2017 року, яке набрало законної сили 12.06.2017 року. Як вбачається із наданих суду довідок та виписок щодо погашення боргу відповідачем перед позивачеми та зазначено позивачами у справі остаточно усі зобов`язання перед позивачами [PERSON] було виконано лише у вересні. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивачів виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Разом з тим позивачі звертаються до суду із позовом на надають розрахунок інфляційного збільшення боргу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.12.2017 року по 01.10.2018 року, відповідно до якого такі щодо [PERSON] становлять 2408,93 грн. + 903,00 грн. = 3311,93 грн., щодо позивача [PERSON] 2219,04 грн. + 832,00 грн. 3051, 04 грн. та щодо позивача [PERSON] 5582,51 грн. + 2093,00 грн. = 7675,51 грн. З наданого розрахунку вбачається, що відповідач затримав виконання зобов`язання перед [PERSON] у розмірі 36154,17 грн. на 304 дні, перед [PERSON] у сумі 33304,17 на 304 дні, та перед [PERSON] у сумі 83784.17 грн. на 304 дні. Таким чином, враховуючи що наданий суду розрахунок відповідачем не спростований, а тому суд бере такий до уваги, беручи до уваги, що вимоги позивачів є законними та обґрунтованими, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі звільненням позивачів від сплати судового збору при подачі позову, суму судового збору у розмірі по 840,80 гривень слід стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави. Позивачами не представлено суду доказів понесення витрат на правову допомогу, а тому в цій частині вимоги слід залишити без задоволення.

Outcome: approved