Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась у суд із позовом до відповідача [PERSON] у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами [INFO] 1998 року народження та зареєстрований галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що останні роки проживання між сторонами виникали постійні сварки через різні погляди на сімейна та спільне життя. Сторони проживають окремо понад десять років. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей, які є повнолітніми. Спір про майно відсутній. Просить позов задовольнити повністю у відповідності до ст. ст. 104,\~105, 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 12 вересня 2019 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків наведених у ній. Надалі, такі усунені. 27 вересня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 30 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла заяві від відповідача про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю та просить такі задовольнити. 31 жовтня 2019 року позивачем подано до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. У підготовче засідання учасники судового процесу не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому з урахування поданих сторонами заяв, суд вирішив здійснювати розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 21 серпня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні Галицького районного у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за №\~231, що підтверджено оригіналом повторного свідоцтва про шлюб від 24.09.2019 серії [NUMBER] . Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема\~статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачкою позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи добровільність визнання стороною відповідача обставин, які стосуються вимоги про розірвання шлюбу та у відповідності до вимог ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, ч. 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, суд прийшов переконання, що формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одному із подружжя - позивачу. Таким чином, суд прийшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2\~статті 112 Сімейного кодексу України, беручи до уваги загальні норми права, на які посилалась позивачка у позовній заяві, що містяться у ст. ст.\~104, 105,\~110\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1\~ст.\~142\~цього Кодексу\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~\~\~\~\~\~ Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 768,400 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 384,20 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 384,20 грн.

Outcome: approved