Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Валентина Григорівна про встановлення батьківства та визначення спадкоємцем першої черги в якому просила встановити факт, що [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] ; визнати, що [PERSON] , [INFO] має право на успадкування після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (актовий запис № 166), як спадкоємець першої черги. В обгрунтування поданого позову позивачка зазначила, що вона була знайома з [PERSON] з 1999 року і в подальшому вони почали зустрічатись та проводити час як чоловік та жінка, вони ночували разом і вона була обізнана, що він одружений, але не мала наміру руйнувати його сім`ю. Наприкінці 2003 року вона повідомила [PERSON] про свою вагітність, на що він відреагував спокійно, а потім навіть зрадів, коли дізнався, що буде хлопчик, оскільки від шлюбу у нього донька. [INFO] народився [PERSON] і вона за спільним рішенням з [PERSON] зареєструвала дитину як мати-одиначка, але [PERSON] ніколи не заперечував, що є батьком дитини. Пфісля народження сина він його постійно відвідував, приймав участь у вихованні та розвитку, добровільно сплачував кошти на утримання сина, купував необхідні речі, спілкувався, робив подарунки, святкував свята, був присутнім на обряді хрещення, при спілкуванні з дитиною називав його сином, а той в свою чергу називав його батьком. 23.01.2017 року [PERSON] трагічно загинув в ДТП зі смертельним наслідком. Висновок судово-молекулярної експертизщи № 325 доводить факт того, що померлий [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві та просила його задовольнити. Вказує, що крім висновку експертизи підстави позову доводять спільні фото. Представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, вказуючи на те, що експертиза була проведена та підтверджує позовні вимоги. Представник відповідачки заперечувала проти позову вказуючи на те, що [PERSON] після перенесеної хвороби не міг більше мати дітей, що підтверджується тим, що в шлюбі в нього була тільки одна донька, хоча він дуже хотів сина. Крім цього вважає висновок експерта не належним доказом, оскільки в описовій частині невірно зазначено прізвище особи, чиї зразки досліджувались. Вважає, що покійний міг спілкуватися з цією дитиною, оскільки за життя дуже любив дітей, але це не доводить факту кровного споріднення. Крім цього просила застосувати наслідки спливу строку звернення позивачки до суду з цим позовом - позовну давність. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що: Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] його матір`ю є [PERSON] , батько записаний згідно ст. 135 СК україни (а.с. 10). Згідно копії листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» від 07.12.2017 року видно, що КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» проведено судово-медичне дослідження трупа гр-на [PERSON] , [INFO] , за направленням старшого слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ст.лейтенанта поліції Карабеза В.І. В ході дослідження для проведення додаткових методів дослідження були взяті: на судово-гістологічне дослідження взяті шматочки внутрішніх органів; на судово-токсикологічне дослідження взяті кров та сеча для визначення наявності алкоголю в них; на судово-імунологічне дослідження взята кров та волосся з 5 областей голови для встановлення групової належності (а.с. 89 том 1). Згідно копії висновку експерта № 325від 05.07.2017 року встановлено, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявились у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999% (а.с. 117-122 том 1). Разом з тим, вказаний висновок експерта має описку в дослідній частині опису біологічних зразків (а.с. 118) в прізвищі « [PERSON] ». Однак, суд не вважає цю описку підставою для відмови в задоволенні позовних вимог чи підставою для не прийняття в якості доказу копії вищевказаної експертизи, оскільки листом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» від 06.09.2019 року № 1460 повідомлено про те, що у відділення судово-медичної експертизи надійшов зразок крові трупа громадянина [PERSON] , [INFO] (акт СМДТ № 168) в рідкому стані, згідно направлення судово-медичного експерта Рябченко С.М. від 24.01.2017 року. Після проведення судово-імунологічного дослідження (акт СІД № 92 від 26.01.2017 року), зразок крові був висушений на марлевій серветці, упакований в паперовий конверт з написом: «Тр 92 [PERSON] 168/24.01.2017» та поміщений в архів відділення судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» для збереження. Тому слід вважати опискою у прізвищі [PERSON] , [INFO] , відомості про що викладені в дослідницькій частині «Висновку експерта» в частині «опис біологічних зразків», де зазначено «Тр 92 [PERSON] 168/24.01.17 А 26.01.2017» (а.с. 121 том 2). При цьому у суду відсутні сумніви в тому, що судово-генетичне дослідження проводилось саме з біологічними зразками померлого [PERSON] , оскільки на це вказують обставини його смерті, дата народження та дата смерті, видані направлення тощо. Згідно копії заяви про прийняття спадщини [PERSON] 08.02.2017 року звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Бондаренко В.Г. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 1 том 2). Згідно копії свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] 22.08.1970 року було укладено шлюб (а.с. 5 том 2). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с. 6 том 2). Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відкрилася спадщина щодо майна покійного (а.с. 1-101 том 2). Згідно копії заяви [PERSON] від 19.07.2017 року вона відмовилась від права на прийняття спадщини на користь дружини померлого [PERSON] (а.с. 68 том 2). Згідно копії заяви про прийняття спадщини в інтересах малолітньої дитини від 19.07.2017 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в інтересах малолітнього сина [PERSON] (а.с. 74). Таким чином та з огляду на наявні матеріали справи, а також надані пояснення учасниками процесу, суд прийшов до висновку про наявність спору про спадкування між сторонами. Встановлення батьківства потрібно позивачці в інтересах малолітнього сина з метою прийняття в його інтересах спадщини і інший спосіб, ніж звернення до суду з цим позовом у позивачки відсутній. Так, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення батьківства підлягає задоволенн, з огляду на таке: Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК україни спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Як вбачається з наданої копії спадкової справи та витягів зі спадкового реєстру за життя [PERSON] на випадок своєї смерті заповітів не складав, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом. Згідно ст. 1258 ЦК україни спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Щодо заявленого представником позивача наслідку спливу позовної давності, то суд виходить з того, що зазначені позивачкою причини його пропуску є поважними, оскільки до дати смерті [PERSON] між ними не виникало спірних питань щодо утримання та виховання їх спільного сина, вказане питання виникло після смерті смерті біологічного батька дитини. Крім цього, статтею 128 СК України законодавець надає право самій дитини по досягненню повноліття звернутися до суду з таким позовом, а враховуючи те, що позов пред`явлено в інтересах неповнолітньої на даний час дитини і вказана дитина законодавцем не позбавлена права самостійного звернення до суду з таким позовом по досягненню повноліття, то суд вважає за потрібне визнати причини пропуску позовної давності такими, що пропущені не були. Враховуючи зібрані у справі докази в своїй сукупності, суд приходить до висновку про доведеність та обгрунтованість позову в частині встановлення факту батьківства. Щодо позовної вимоги про визначення [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом, то суд виходить з такого. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи те, що позивачка не отримувала відмови у нотаріуса у визнанні [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом, відтак в цій частині її права не є порушеними, так само як і права неповнолітнього, а тому заявлена вимога є передчасною і судовому захисту не підлягає.

Outcome: partial