Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачі звертаючись з позовом до суду просять зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON], [PERSON], [PERSON] перешкод у вільному доступі та користуванні місцями загального користування (кухнею, туалетом, ванною, балконом) у квартирі [ADDRESS], шляхом передачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] всіх комплектів ключів від замків дверей до місць загального користування у квартирі [ADDRESS]; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги № 2/11-2012 від 16.11.2012 року в сумі 2 000 (дві тисячі) грн.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 223 грн. 60 коп.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 223 грн. 60 коп.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 223 грн. 60 коп. Позовні вимоги мотивують тим, що розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.05.2001 року № 456 на їх сім'ю у складі чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], був виданий Ордер на право зайняття трьох кімнат площею 43,9 кв.м. у комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS]. З 2001 року всі члени сім'ї зареєстровані за вказаною адресою. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 жовтня 2006 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, 72/100 квартири [ADDRESS] на праві приватної, спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Квартира складається із чотирьох ізольованих кімнат розміром: 16,8 кв.м, 11,9 кв.м., 17,2 кв.м. та 15,2 кв.м., загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 61.1 кв.м. Їм на праві власності належали ізольовані кімнати розміром 16,8 кв.м., 11,9 кв.м. та 15,2 кв.м. Користувачами (власниками) кімнати розміром 17,2 кв.м. були відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 05 грудня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, за згодою співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу 19/100 частини квартири [ADDRESS], що складає одну ізольовану кімнату загальною площею 16.42 кв.м., в тому числі житловою 11,9 кв.м. 21 грудня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, за згодою співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу 20/100 частини квартири [ADDRESS], що складає одну ізольовану кімнату загальною площею 23.18 кв.м., в тому числі житловою 16,8 кв.м. У 2007 році позивачі переїхали жити до іншого помешкання. [INFO] помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2008 року, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 03 липня 2009 року за № 9438, спадкоємицями по 1/2 частку майна померлого [PERSON] є його доньки - [PERSON] та [PERSON]. Так, квартира [ADDRESS], на праві спільної часткової власності належить: 28/100 - [PERSON], [PERSON], [PERSON]; 19/100 - [PERSON]; 20/100 - [PERSON]; 33/100 - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У 2008 році відповідачі вставили у прохідні двері замок, які відділяють кімнату з їхніми кімнатами та місцями загального користування, ключі від якого не надали. На неодноразові прохання надати ключі та забезпечити доступ до кухні, балкону, ванної кімнати та туалету, відповідачі категорично відмовляються. У 2008 році вони письмово звертались до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ЖРЕО- 414, Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу неправомірних дій відповідачів, на що листом № 9-56/406 від 28.05.2008 року Дніпровська РДА попереджала [PERSON] про неправомірність таких дій. Листом № 48/В-1725 від 05.06.2008 року із Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві їх повідомили, що з сусідами було проведено профілактичну роботу про недопущення вчинення будь-яких протиправних дій. 05.09.2012 року працівниками ЖРЕО- 414 був складений акт про те, що мешканці [PERSON] та [PERSON] відмовились впустити та надати ключі від замка дверей до місць загального користування. А тому, вони як співвласники чотирьох кімнатної квартири з 2008 року позбавлені можливості проживати у кімнаті розміром 15,2 кв.м. у зв'язку із перешкодою користуватись місцями загального користування, проте продовжують нести витрати по сплаті за житлово-комунальні послуги. Також вважають, що незаконними діями відповідачів, їм завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що їх сім'я втратила комфортні умови на проживання у чистій відремонтованій кімнаті, позбавлені можливості користуватись кухнею та приготуванням їжі, справляти природні потреби, користуватись ванною кімнатою та балконом, при спілкуванні з відповідачами вони перебували у нервовому напруженні, відчутті психологічного дискомфорту, в поганому настрої, чим зазнали душевних страждань та приниження, для захисту своїх законних прав вимушені втрачати вільний час для звернень до відповідних організацій, проводити юридичні консультації у нотаріусів, збирати необхідні документи для звернення до суду, витрачати кошти, а тому моральну шкоди позивачі оцінюють у розмірі по 3000,00 грн. з кожного відповідача. 27.09.2013 року в судовому засіданні ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, 3-тя особа Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського р-ну м. Києва про визнання незаконним та скасування розпорядження у частині приватизації на квартиру, визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності на квартиру та скасування реєстрації в квартирі об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в її інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в її інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] про усунення перешкод у здійснення права власності та стягнення моральної шкоди. (а.с. 158-160) [PERSON] звертаючись із зустрічним позовом до суду, просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 68-109С від 02 жовтня 2006 року у частині приватизації [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнати [NUMBER] (нумерація згідно з планом квартири) площею 15,2 кв. метрів у квартирі [ADDRESS]; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло, видане Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією 02 жовтня 2006 року, в частині приватизації [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнати [NUMBER] (нумерація згідно з планом квартири) площею 15,2 кв. метрів у квартирі [ADDRESS]; скасувати реєстрацію [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у кімнаті площею 15, 2 кв. метрів у квартирі [ADDRESS], мотивуючи свої вимогти тим, що спірне приміщення не є житловим, а належить до місць загального користування, яке приватизації або викупу не підлягає. На даний час спірне приміщення має окремий від квартири [ADDRESS] вхід, а отже спірне приміщення має статус допоміжного приміщення, яке мало з часу введення будинку до експлуатації і заселення його мешканцями. А відтак Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, оформляючи на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідоцтво від 02 жовтня 2006 року на право власності на 72/100 квартири [ADDRESS] і включивши до складу приватизованого житла допоміжне приміщення площею 15, 2 кв. метрів, порушила норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та права інших власників квартир багатоквартирного будинку. Представник позивачів за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав, з підстав, викладених у первісній позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі, оскільки вважає ці вимоги безпідставними та такими що не відповідають дійсності, крім того просив застосувати до них строк позовної давності. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував в повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. (а.с. 158-160) Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала в повному обсязі, просила у позові відмовити, пояснила, що у користуванні кімнатами позивачам ніхто не перешкоджав. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала в повному обсязі, просила у позові відмовити, з підстав, викладених у запереченнях на позов, який долучений до матеріалів справи. (а.с. 104) Відповідач за первісним позовом [PERSON], яка також діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала в повному обсязі, вподальшому в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив до суду письмові пояснення по справі, де міститься клопотання про відмову у задоволенні первісного позову, які долучені до матеріалів справи. (а.с. 120) Відповідач за первісним позовом [PERSON], яка також діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки не чинить перешкоди позивачам в користуванні житловим приміщенням, вподальшому в судове засідання не з'явилась, та направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. (а.с. 143) Уповноважений представник відповідача за зустрічним позовом - Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Максимишина О.В. в судовому засіданні проти задоволення зустрічного позову заперечувала в повному обсязі, з підстав, викладених у запереченнях на позов, які долучені до матеріалів справи. (а.с. 214-217) Уповноважений представник третьої особи - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського р-ну м. Києва Мацієвська О.П. в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала в повному обсязі, з підстав, викладених у письмових поясненнях на позов, які долучені до матеріалів справи, крім того застосувати до них строк позовної давності. (а.с. 223-224) Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За нормою ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту за 2006 рік спірна квартира [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат жилою площею 61,1 кв.м. у тому числі: 1-а кімната 16,8 кв.м., 2-а кімната 11,9 кв.м., 3-я кімната 17,2 кв.м., 4-а кімната 15,2 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м, ванної кімнати 4,4 кв.м., вбиральні 1,1+1,1 кв.м, коридору 8,6 кв.м. (а.с. 64-65, 161-162) 08.10.2001 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією видано ордер на зайняття житлового приміщення жилою площею 43,9 кв.м., яке складається з 3 кімнат в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 62) 25.11.2002 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією видано ордер на зайняття житлового приміщення жилою площею 17,2 кв.м., яке складається з 1 кімнати в комунальній квартирі [ADDRESS] [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] та [PERSON](а.с. 344) Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 11.10.2006 року № 68-257 квартиру [ADDRESS] у відповідності розрахунку площі що приватизується, передано [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] та [PERSON] в приватну, спільну сумісну власність. (а.с. 217) В подальшому судом встановлено, що [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] та [INFO] в неї народилась донька [PERSON]. (а.с. 125) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.10.2006 року виданого Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією встановлено, що 72/100 частини квартири [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 63) Судом встановлено, що назву [ADDRESS] було змінено на [ADDRESS]. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2006 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON] 19/100 частин квартири [ADDRESS], що складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 16,42 кв.м., в тому числі житловою - 11,90 кв.м. (а.с. 69) Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2006 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON] 20/100 частин квартири [ADDRESS], що складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 23,18 кв.м., в тому числі житловою - 16,80 кв.м. (а.с. 68) Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 70) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2008 року, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 03 липня 2009 року за № 9438, спадкоємцем на 33/600 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] є його донька [PERSON]. (а.с.73) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2008 року, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 03 липня 2009 року за № 9438, спадкоємцем на 33/600 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] є його донька [PERSON]. (а.с.72) Згідно з довідкою № 986 від 12.09.2012 року, довідкою № 379 від 07.05.2013 року виданої ЖРЕО № 414 в кімнаті площею 15,2 кв.м. квартири [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 67, 124) Згідно з довідкою № 473 від 05.06.2013 року виданої ЖРЕО № 414 в кімнаті площею 16,8 кв. м. квартири [ADDRESS] зареєстровані: відповідач [PERSON], [INFO] та її малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с. 155) Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрована та в ній не проживає, що не заперечується сторонами по справі. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Як зазначають позивачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перешкоджають у вільному доступі та користуванні місцями загального користування, а саме кухнею, туалетом, ванною, балконом у квартирі [ADDRESS], оскільки влаштували в квартирі двері, при цьому ключів від замків не надали. При цьому, в судовому засіданні відповідачі за первісним позовом підтвердили, що в квартирі [ADDRESS] були влаштовані додаткові двері разом із замком, які відділяють місця загального користування в квартирі від кімнати площею 15,2 кв.м., яка належить позивачам. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Факт протиправної поведінки з боку сторони відповідачів за первісним позовом, зокрема [PERSON], [PERSON], та [PERSON], відносно позивачів підтверджується листом Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.05.2008 року, де запропоновано [PERSON] забезпечити вільний доступ до санітарно-технічних приміщень і в подальшому не перешкоджати користуватись ними - [PERSON] та актом від 05.09.2012 року затвердженого начальником ЖРЕО-414, про те, що при обстежені квартири [ADDRESS], мешканці [PERSON] та [PERSON] відмовилися впустити та надати ключі для [PERSON] від замка дверей до місць загального користування. (а.с. 74,76) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона також проти того, щоб позивачі користувалися місцями загального користування. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] будучи власником 19/100 частин квартири [ADDRESS], що складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 16,42 кв.м., в тому числі житловою - 11,90 кв.м., не проживає в ній, що підтверджується копією трудової книги та довідкою від 22.04.2013 року № 229 про те, що [PERSON] працює на ТОВ «Прогресстех» з 02.04.2008 по теперішній час, що знаходиться за адресою: Московська обл., м. Балашиха, вул. Звездная, 7, корп. 1, а тому перешкод у вільному доступі та користування місцями загального користування у квартирі [ADDRESS] позивачам чинити не може. (а.с. 120,121,122,123) Крім того, судом встановлено, що [PERSON] також не проживає в спірній квартирі, що не заперечувалося сторонами по справі, а тому є підстави вважати, що перешкод у вільному доступі та користування місцями загального користування у квартирі [ADDRESS] вона позивачам також не чинила. Оскільки, стороною відповідача не заперечується той факт, що в квартирі [ADDRESS] були влаштовані додаткові двері із замком, які відділяють кімнату площею 15,2 кв.м., що на праві приватної, спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] від місць загального користування, а тому зважаючи, що права власників кімнати порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що є всі підстави зобов'язати [PERSON] в її інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в її інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] не чинити [PERSON], [PERSON], [PERSON] перешкод у вільному доступі та користування місцями загального користування кухнею, туалетом, ванною кімнатою, балконом у квартирі [ADDRESS], шляхом передачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] всіх комплектів ключів від замків дверей до місць загального користування у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В частині стягнення моральної шкоди, яку позивачі за первісним позовом просять стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на їх в розмірі 3000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Виходячи з положень діючого цивільного законодавства України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою. Згідно роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Однак, під час судового розгляду справи, позивачами за зустрічним позовом не доведено щодо позбавлення можливості позивачів у реалізації їх прав та законних інтересів, настання негативних явищ та існування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та шкодою, також позивачами не надано жодного доказу на користь підтвердження душевного дискомфорту, та позивачами не обґрунтовано принцип визначення грошового еквівалента моральних страждань, крім того позивачами не доведено факту наявності вини з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON], а тому вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачами за первісним позовом ставилася вимога щодо солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 2 000,00 грн. Як убачається з матеріалів справи, інтереси позивачів за первісним позовом [PERSON], [PERSON],, [PERSON] представляв їх представник за дорученням - [PERSON] в порядку ст. 38 ЦПК України, при цьому доказів, що мають підтвердити його правовий статус як адвоката, суду надано не було, також в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі виконаних юридичних послуг в тій частині, яка стосується його виконання, пов'язаного з розглядом в суді даного спору, суду не надано розрахунок про кількість годин затраченого часу на правову допомогу, а тому визначена вартість наданих послуг з правової допомоги в сумі 2000,00 грн. суд вважає недоведеною, тому в цій частині вимоги позивачів визнає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази, враховуючи пояснення та заперечення сторін,

Outcome: partial