Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка 10.05.2016 р. звернулась в суд з позовом до відповідача ВДВС Тисменицького РУЮ в Івано-Франківській області про звільнення з-під арешту домоволодіння, що знаходиться по вул. Тернопільська, 1 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 14.06.2016 р. до участі у справі якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] Ухвалою суду від 27.10.2016 р. за клопотанням позивача проведено заміну неналежного відповідача, а саме замінено первісного відповідача, яким є Тисменицький районний ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області як правонаступник ВДВС Тисменицького РУЮ в Івано-Франківській області, належними відповідачами, якими є ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] Цією ж ухвалою суду від 27.10.2016 р. Тисменицький районний ВДВС ГТЮУ в Івано-Франківській області, який є правонаступником ВДВС Тисменицького РУЮ в Івано-Франківській області, залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Заявлену вимогу позивачка обґрунтовувала тим, що з 26.10.1986 р. вона перебуває у шлюбі з [PERSON], який 13.11.2002 р. перемінив прізвище на «Медвідь». За час шлюбу подружжям набуте спільне майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме домоволодіння № 1 по вул. Тернопільська в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Вказане домоволодіння придбане ними на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.05.2005 р., право власності зареєстровано за чоловіком [PERSON] 24.05.2005 р. під реєстраційним номером 981821, що підтверджується витягом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Під час виконання виконавчого листа, виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення суду від 26.12.2012 р., зміненого апеляційним судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] у користь ПАТ «Дельта Банк» 569938,36 грн. заборгованості за кредитним договором та 1820 грн. судових витрат, а всього 571758,36 грн. державний виконавець ВДВС Тисменицького районного управління юстиції [PERSON] 26.03.2014 р. наклав арешт на нерухоме майно, а саме спірне домоволодіння. Арешт нерухомого майна зареєстрований 27.03.2014 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 58596179. Згідно ч.1 ст.73 СК України за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Вона не є боржником у виконавчому провадженні, тому державний виконавець не вправі був накладати арешт на нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки первісний кредитор ТОВ «Укрпромбанк», який був замінений новим кредитором ПАТ «Дельта Банк», обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді стягнення з позичальника за кредитним договором заборгованості та не предявив позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, державний виконавець фактично змінив рішення суду, замість стягнути кошти з боржника [PERSON] за рахунок належного йому майна, наклав арешт на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка вправі на підставі ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту. Просила звільнити з-під арешту домоволодіння по вул. Тернопільська, 1 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, яке належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. У судові засідання 30.11. та 28.12.2016 р. позивачка не зявилась, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Як вбачається із заяви позивачки від 28.12.2016 р., вона хворіє, їй важко пересуватись, потребує постійного стороннього догляду, тому просить перенести розгляд справи до покращення стану її здоровя після реабілітації. З урахуванням того, що суд з участю позивачки дослідив всі надані нею докази, що позивачка не скористалась правом на представництво її інтересів під час судового розгляду заявленого нею позову, що після заміни відповідача немає необхідності у розгляді справи спочатку у звязку з відсутністю такого клопотання нових відповідачів; враховуючи достатність наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд вирішив закінчити розгляд справи у відсутності позивачки. Представники відповідачів ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Укрпромбанк» та відповідач [PERSON] у судове засідання не зявились повторно, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не повідомили суд про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому суд враховує, що [PERSON] як третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача у поданій суду заяві від 18.08.2016 р. не заперечував щодо заявленого [PERSON] позову про звільнення з-під арешту спірного домоволодіння. Представник третьої особи Тисменицького районнного ВДВС ГТЮУ в Івано-Франківській області у судове засідання не зявився повторно, про час і місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що під час виконання виконавчого листа № 2-334/11, виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення Тисменицького районного суду від 26.12.2012 р., зміненого рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.05.2013 р., про стягнення з [PERSON] у користь ПАТ «Дельта Банк» 569938,36 грн. заборгованості за кредитним договором та 1820 грн. судових витрат, а всього 571758,36 грн. (а.с.17) заступник начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції [PERSON] постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.03.2014 р. наклав арешт на нерухоме майно, а саме домоволодіння № 1 по вул. Тернопільська в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Арешт нерухомого майна зареєстрований 27.03.2014 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 58596179 (а.с.20-21). Спірне домоволодіння придбане відповідачем [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.05.2005 р. Право власності відповідача на вказане нерухоме майно зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.05.2005 р. під реєстраційним номером 981821, що підтверджується витягом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16). Судом встановлено, що спірне домоволодіння придбане відповідачем за час шлюбу з позивачкою, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.10.1986 р. (а.с.9). З 13.11.2002 р. [PERSON] перемінив прізвище на «Медвідь» (а.с.8). У відповідності з вимогами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірне домоволодіння є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 ст.73 СК України за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. У відповідності з вимогами ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.1999 р., з наступними змінами і доповненнями) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення заявленого позову та зняття арешту з ? (однієї другої) частини домоволодіння № 1 по вул. Тернопільська в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, яка належить позивачці на праві спільної сумісної власності подружжя. При цьому суд враховує, що спірне домоволодіння знаходиться в іпотеці ПАТ «Дельта Банк». Вказана обставина не є перешкодою для позитивного вирішення даного спору. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 60, 61, 70, 73 СК України, ст.60 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.1999 р., з наступними змінами і доповненнями),

Outcome: partial