Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє [PERSON], звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві б/н від 19.09.2001 р. (архівний запис), зареєстровано 03.11.2001 р. за № 1436101 у Першій київській державній нотаріальній конторі; зняти арешт з квартири [ADDRESS], що у Подільському районі м.Києва, який був накладений постановою ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві; виключити квартиру [ADDRESS], що у Подільському районі м.Києва, що належить позивачу з Єдиного реєстру заборон відчужень об»єктів нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником вищевказаної квартири, яка була придбана ним за договором куплі-продажу квартири від 13.02.1998 року. Однак, він зіткнувся з перешкодою в можливості розпорядження своїм майном внаслідок накладеного арешту постановою ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 19.09.2001 р. №142/18 у Першій київській державній нотаріальній конторі. Посилаючись на те, що накладення арешту обмежує його законні права як власника квартири, щодо вільного розпорядження майном, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представником позивача до початку судового засідання подана заява, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог закону. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири № 2960 від 13.02.1999 р., зареєстрованому в БТІ в реєстровій книзі під № 40222, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що у Подільському районі м.Києва, що підтверджено. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він зіткнувся з перешкодою в можливості розпорядження своїм майном, внаслідок накладеного арешту постановою ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 19.02.2010 р. №142/18. Як з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, станом на 14.06.2018 р. щодо вищевказаної квартири позивача значиться обтяження - арешт (реєстраційний номер обтяження: 1436101; зареєстровано 03.11.2004 р. за № 1436101 реєстратором - Перша київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження - постанова б/н від 19.09.2001 р. відділу ДВС у Подільському районі; архівний номер: 3720750КІЕV, архівна дата: 02.10.2001 р., дата виникнення: 02.10.2001 р.). Як вбачається з листа Подільського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві від 12.06.2018 р. за вих.№ 26567, за даними з реєстру Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на виконанні у Відділі не перебувало; при цьому більш детальну інформацію та вжити будь-які дії не уявляється можливим, оскільки реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 р., а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проводжень, переданих на зберігання, становить 3 роки, а виконавчих проваджень про стягнення штрафу - 1 рік, та після проходження зазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. В судовому засіданні достеменно встановлено, що власність позивача на час розгляду справи перебуває під арештом. Положення ч.4 ст.41 Конституції України, частина 1 ст.321 ЦК України наголошують на тому, права власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом достеменно встановлено, що в зв'язку з наявністю накладеного арешту на квартиру [PERSON] позбавлений права володіння, користування та розпорядження вказаним майном, що належить йому на законних підставах. Крім того, судом встановлено, що іншим шляхом, ніж в судовому порядку, позивач позбавлений можливості скасувати (зняти) арешт з вищевказаного нерухомого майна, власником якого є позивач, останній позбавлений, оскільки на час розгляду справи вже не існує виконавчого провадження, в межах якого органом ДВС накладався арешт на дану квартиру. Під час розгляду справи судом не встановлено, що зняття арешту з майна, що належить позивачу, може порушити права та інтереси інших осіб, оскільки на час розгляду справи відсутні відкриті виконавчі провадження, за якими бржником є позивач у справі [PERSON] Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи наявність накладеного арешту на об'єкт нерухомості, неможливості скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного, ст.41 ч.4 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328 ЦК України,

Outcome: approved