Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачі звернулися до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Уманської міської ради Черкаської області, третя особа: Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В позовній заяві посилаються на те, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Уманською міською радою 11.07.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 3609, [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 0,0044 га, розташованої по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці: мати - [PERSON] та діти - [PERSON], [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла та після її смерті залишилися спадкоємці: дочка [PERSON] та онуки - [PERSON] і [PERSON] Після смерті [PERSON] вони отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж: [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частку 1/3 частини гаражу; [PERSON] -1/2 частку 1/6 частини гаража; [PERSON] - ? частку 1/6 частини гаража. У вересні 2013 року вони звернулися до Уманської міської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини за законом на 11/3 частину земельної ділянки площею 0,0044 га, розташованої по [ADDRESS] для обслуговування гаража, який розташовано на цій земельній ділянці, після смерті [PERSON], спадкоємцями якої є: в ? частці [PERSON] та по ? частці [PERSON] та [PERSON] 3 жовтня 2013 року Уманською міською державною нотаріальною конторою винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до якої їм відмовлено у видачі свідоцтва направо на спадщину по закону на земельну ділянку площею 0,0044 га, надану для обслуговування гаража, що знаходиться на території Уманської міської ради по [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю відомостей про дану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, а [PERSON] не може звернутися з відповідною заявою до Держемагенства в Уманському районі Черкаської області. Відповідно до листа управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області, відомості про земельну ділянку, яка належала [PERSON] у Державному земельному кадастрі відсутні, а у зв'язку зі смертю останнього, провести державну реєстрацію земельних ділянок не можливо. За таких підстав позивачі змушені звернутись до суду, так як позбавлені права оформити свої спадкові права. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити, визнати за позивачами право власності на земельну ділянку. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] подав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримує. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] подала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує. Представник Уманської міської ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду направили листа в якому вказано, що не заперечують проти задоволення позову та просили справу розглядати без участі їхнього представника. Представник Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду направили листа в якому вказано, що не заперечують проти задоволення позову та просили справу розглядати без участі їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2003 року (а.с. 8), який є сином [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0044 га, надану для обслуговування гаража, який розташовано по [ADDRESS], належної [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю, виданого Уманською міською радою 11.07.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право власності на землю за № 3609. Після смерті [PERSON] спадкоємці для оформлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не зверталися. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.03.2007 року (а.с. 10), яка є матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON]., які являються спадкоємцями, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж, що по [ADDRESS]: [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частку 1/3 частини гаража; [PERSON] на ? частку 1/6 частини гаража. Згідно постанови Уманської міської державної нотаріальної контори від 3 жовтня 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], які звернулися до Уманської міської державної нотаріальної контори про видачу на їх ім'я Свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 земельної ділянки площею 0,0044 га надану для обслуговування гаража, після смерті [PERSON], було відмовлено у зв'язку з відсутністю відомостей про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. Згідно листа управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області відомості про земельну ділянку [PERSON] площею 0,0044 га, яка розташована на території Уманської міської ради по вул. Леніна, 58, відсутні у Державному земельному кадастрі. У разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Провести державну реєстрацію вищезгаданої земельної ділянки неможливо, тому що власник, а саме [PERSON] помер. Не може звернутися з відповідною заявою і [PERSON], оскільки померла. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр » земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов - підлягає задоволенню.

Outcome: approved