Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Колцуняк Ю.В. пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, у якому просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] за місцем її проживання - по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( [PERSON] ) з 02 липня 2009 року перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2018 року шлюб між нею ( [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON] проживає разом із нею ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , де для нього створені належні умови для безпечного розвитку та виховання. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні сина, не надає коштів на його утримання, не цікавиться життям дитини та його фізичним і духовним розвитком. Натомість вона ( [PERSON] ) має постійне місце роботи і стабільний дохід, займається вихованням та розвитком сина, а тому вважає, що визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом із нею повністю відповідатиме інтересам дитини. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 05 грудня 2019 року ухвалю суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача - адвокат Черкалюк Л.Д. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмета спору. Пояснила, що відповідач [PERSON] не чинити жодних дій, які б перешкоджали проживанню неповнолітнього сина сторін разом із позивачкою. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримала Висновок Тернопільської районної державної адміністрації про визначенні місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] № 02-1807/01-10 від 05 листопада 2019 року, та вказала, що визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 02 липня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2018 року. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №08 Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 02 липня 2010 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/осіб виданою 15 квітня 2019 року Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області за №421 стверджується, що неповнолітній син сторін [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю (позивачем по справі) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №01-12/457 виданої 24 квітня 2019 року Відділом освіти Тернопільської районної державної адміністрації, [PERSON] працює у Відділі освіти Тернопільської РДА на посаді вчителя І категорії, її заробітна плата за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року склала 52635,02 гривень. Як убачається із характеристики, наданої Острівською ЗОШ І-ІІІ ступенів від 02 травня 2019 року за №59, [PERSON] навчається у 3 класі Острівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Він дисциплінований, уважний, відповідальний учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, на уроках активний, бере активну участь у виховних заходах класу і школи. Мама [PERSON] - [PERSON] входить до складу батьківського комітету, бере активну участь у житті класу, відвідує батьківські збори, виховні заходи. Працюючи в даній школі вчителем, кожного дня спілкується з класним керівником. Згідно Висновку Тернопільської районної державної адміністрації про визначенні місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] №02-1807/01-10 від 05 листопада 2019 року, Тернопільська районна державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності із ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Судом установлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю (позивачем по справі) [PERSON] та перебуває на її утриманні. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги вік дитини, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що визначення місця проживання малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: [ADDRESS] , якнайкраще відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин стороною відповідача суду не надано. Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved