Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, просили встановити юридичний факт, що квартира [ADDRESS] та будинок №11 по вул.Ярошинської у м.Львові є одним і тим ж майном, на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON], яка померла 07.12.2012 року. Визнати за позивачем [PERSON] право власності в поряду спадкування за заповітом на 3/24 частини будинку №11 по вул.Ярошинської у м.Львові, та за [PERSON] право власності в поряду спадкування за законом на 1/24 частини будинку №11 по вул.Ярошинської у м.Львові. Позов мотивують тим, що 07.12.2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Ще за життя, 14.08.2007 року, [PERSON] зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON], позивачу по справі. Рішенням від 13.03.2009 року постійно діючого третейського суду при ЛАУН, розглянувши справу про поділ будинку за адресою: м.Львів, вул.Ярошинської, 11 та визнання права власності, вирішено провести реальний поділ будинку №11 по вул.Ярошинської у м.Львові в натурі шляхом виділення квартири №1, загальною площею 219,1 кв.м. і квартири №2, загальною площею 125,5 кв.м. у два окремі будинки відповідно №11а та №11. Визнано за позивачами, відповідачами та померлою [PERSON] право спільної сумісної власності на будинок №11 по вул.Ярошинської у м.Львові. Право спільної сумісної власності на будинок №11 по вул.Ярошинської у м.Львові на підставі рішення третейського суду зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно. Позивачі, звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, отримали відмову в оформленні спадкових прав: [PERSON] з підстав, що заповіт, складено на частину квартири [ADDRESS], а представлені правовстановлюючі документи підтверджують право власності на весь будинок №11, а також відсутність письмової заяви інших співвласників про підтвердження за померлим відповідної частки нерухомого майна; [PERSON] у звязку з непредставленням оригіналів правовстановлюючих документів, а саме рішення третейського суду від 13.03.2009 року та витягу про його реєстрацію, а також відповідних письмових заяв співвласників. У звязку з відсутністю можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, позивачі звернулися до суду з відповідним позовом, який просять задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові. Відповідачі у судове засідання з розгляду даної справи не зявилися із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про розгляд справи у їх відсутність не подавали. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити зі згоди представника позивача заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання з розгляду даної справи не зявився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подавав клопотання про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши думку представника позивача, оглянувши матеріали справи та долучені до неї письмові документи, з'ясувавши обставини справи та постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст.215,225,226 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №370898 (а.с.15). З пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, встановлено, що померла [PERSON] доводиться дружиною позивачу [PERSON] та матір'ю [PERSON] З долученої до матеріалів справи копії заповіту від 14.08.2007 року (а.с.14) вбачається, що померла [PERSON] в порядку ст.1233 ЦК України зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, згідно з яким належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] Рішенням від 13.03.2009 року (а.с.11-13) постійно діючого третейського суду при ЛАУН, розглянувши справу про поділ будинку за адресою: м.Львів, вул.Ярошинської, 11 та визнання права власності, вирішено провести реальний поділ будинку №11 по вул.Ярошинської у м.Львові в натурі шляхом виділення квартири №1, загальною площею 219,1 кв.м. і квартири №2, загальною площею 125,5 кв.м. у два окремі будинки відповідно №11а та №11. Визнано за позивачами, відповідачами та померлою [PERSON] право спільної сумісної власності на будинок №11 по вул.Ярошинської у м.Львові. На підставі вказаного вище рішення за позивачами, відповідачами та померлою [PERSON] зареєстровано право спільної сумісної власності на будинок №11 по вул.Ярошинської у м.Львові, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22308689 від 27.03.2009 року (а.с.10). Позивачі реалізуючи своє законодавчо закріплене право на спадкування звернулися до нотаріуса із завами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] в порядку спадкування за заповітом та за законом (обовязкова частка) (а.с.16). Однак постановами нотаріуса від 27.04.2015 року, 18.08.2015 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину(а.с.18-19). Мотивами для відмови [PERSON] було те, що заповіт, складено на частину квартири [ADDRESS], а представлені правовстановлюючі документи підтверджують право власності на весь будинок №11, а також відсутність письмової заяви інших співвласників про підтвердження за померлим відповідної частки нерухомого майна; [PERSON] у звязку з непредставленням оригіналів правовстановлюючих документів, а саме рішення третейського суду від 13.03.2009 року та витяг про його реєстрацію, а також відповідні письмові заяви співвласників. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» передбачено підвідомчість справ таким судам. Зокрема, третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком випадків, передбачених законом. Не підлягає розгляду третейським судом справи однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство (п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди»). Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії рішення третейського суду від 13.03.2009 року, таке було прийнято за результатами розгляду вимоги про поділ будинку шляхом присвоєння йому окремих номерів та визнання права власності на нього. Рішенням виконкому ЛМР від 26.12.2008 року №1380 затверджено «Положення про порядок присвоєння поштових адрес на обєкти нерухомого майна», згідно п.3 якого, присвоєння поштових адрес на обєкти нерухомого майна здійснюється на підставі розпорядження голови районної адміністрації згідно з висновком районної міжвідомчої комісії. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що оскільки заповіт померлою [PERSON] було складено на частину квартири №2 в будинку №11, а в результаті проведеного поділу будинку №11 шляхом присвоєння окремих адрес виникло два повноцінні будинки №11 та №11а уже без наявності в них квартир, то з врахуванням того, що орган місцевого самоврядування в особі ЛМР делегував повноваження по присвоєнні поштових адрес обєкту нерухомого майна відповідній районній адміністрації, то відповідно остання повинна була бути залучена до участі у справі про поділ будинку, а відтак справа про поділ будинку №11 у відповідності до ст.6 Закону України «Про третейські суди» не могла бути предметом третейського розгляду та за результатами розгляду такої третейський суд не уповноважений був приймати рішення від 13.03.2009 року. У звязку з чим суд вважає за неможливе прийняти як доказ, встановлений рішенням третейського суду порядок щодо поділу майна. Відмовляючи в задоволенні вимоги про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування суд виходив з наступного. По-перше, позивачами заявлено вимогу про визнання права власності на частину будинку, поділ якого, як зазначено вище, проведено з порушенням процедури та не уповноваженим органом. По-друге, для визнання права власності в порядку спадкування на частину майна, яке належить на праві спільної сумісної власності, встановлено інший порядок. Так, ч.1-2 ст.1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п.3.4 Роз'яснень ВСС України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на вищенаведене суд у задоволенні заявленого позову відмовляє в повному обсязі.

Outcome: dismissed