Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON], 2 червня 2016 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини, мотивуючи позов тим, що 11.05.2013 року помер [PERSON], який заповів все своє майно їм, в рівних частинах. Однак, оформити спадщину на даний час вони не можуть, так як пропустили встановлений законом 6-місячний строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В період з 01.09.2011 року по 27.06.2014 року [PERSON] навчався в Одеському національному політехнічному університеті на денній формі навчання, а [PERSON], будучи законним представником дитини-інваліда [PERSON], здійснював за нею догляд, що унеможливило оформлення спадкових прав ними безпосередньо. 29.04.2014 року відповідачка у справі, скориставшись їх необізнаністю, вмовила їх написати заяви про відмову від спадщини. Через те, що ці заяви написані всупереч їх інтересам, та після встановленого законом строку для відмови від прийняття спадщини, просили суд не сприймати вищевказані заяви як фактичну їх відмову від спадщини. Просили визначити їм додатковий строк терміном 90 днів для подання заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 11 травня 2013 року. В судове засідання представник позивачів не прибув, однак подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та участі його довірителів, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання на повторний виклик не прибула, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань суду не подавала. Зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі наступного: Згідно свідоцтва про смерть (серія І-КГ №163506), [PERSON] помер 11 травня 2013 року в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області. Згідно заповіту від 27 грудня 2012 року, посвідченого секретарем Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON] заповів все своє майно позивачам у справі. Відповідно до додатків до диплому (серія ВБ № 658722 та серія 12 ВС № 774418) та довідки Військової академії (м. Одеса код 24983020) №15/14/1393 від 26.07.2014 року, [PERSON] в період з 1 вересня 2011 року по 27 червня 2014 року навчався на денній формі навчання в Одеському національному політехнічному університеті, та за час навчання на факультеті підготовки офіцерів запасу Військової академії (м. Одеса) у період з 25.01.2012 року по 27.07.2014 року пройшов повний курс військової підготовки офіцерів запасу за спеціальністю «Застосування радіозвязку спеціальної розвідки». Відповідно до посвідчення (серія ААГ №031364), [PERSON] є законним представником (опікуном) дитини-інваліда до 18 років [PERSON], [INFO], яка, згідно виписок із медичної карти стаціонарного хворого та медичних довідок, потребує догляду та лікування. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 327/2013 на імя померлого 11 травня 2013 року [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини своєчасно (10 вересня 2013 року ) звернулися [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка). Листами Білозерської державної нотаріальної контори від 30 травня 2016 року, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, так як в установлений 6-місячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини вони не зверталися, а 30 квітня 2014 року подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь відповідачки. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України. Положеннями ч. 1 ст. 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. При цьому, заяви позивачів про відмову від спадщини були написані 30 квітня 2014 року, тобто після спливу, визначеного ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що у встановлений законом 6-місячний строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом позивачі не звернулися, так у вказаний період [PERSON] навчався в Одеському національному політехнічному університеті на денній формі навчання, а [PERSON], будучи опікуном дитини-інваліда [PERSON], здійснював за нею догляд. При цьому, заяви позивачів про відмову від прийняття спадщини були написані ними 30 квітня 2014 року після спливу строку, визначеного ст.1270 ЦК України. Враховуючи вище викладене, зважаючи на наявність заповіту померлого [PERSON] на імя позивачів, суд приходить до висновку, що строк, визначений ст. 1270 ЦК України пропущено позивачами з поважних причин, а тому є підстави для його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved