Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначили, що під час поселення в гуртожиток їм з чоловіком ВАТ «Дніпропетровським заводобудівельним комбінатом» в грудні 1995 року було видано ордер на житлову площу кімнат [ADDRESS]. Ордер після його підписання залишився у коменданта гуртожитку як документ суворої звітності. В гуртожитку по [ADDRESS] вона зареєстрована і проживаю разом зі своїм чоловіком з 14 березня 1996 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспортах. В 2007 році гуртожиток по [ADDRESS] було передано до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська. Балансоутримувачем гуртожитку було визнано Комунальне підприємство Дніпропетровської міської ради «Жилсервіс-3». Вся документація, в тому числі і дані паспортного столу, разом з ордерами були передані до паспортного столу КП ДМР «Жилсервіс-3», під час передання яких ордер на їхнє вселення до вказаної квартири було втрачено. 30.05.2012 року гуртожиток по [ADDRESS] було передано на баланс створеному Комунальному підприємству «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Бажаючи приватизувати займану квартиру, вона звернулась до Дніпропетровської міської ради з метою отримання нового ордеру на житлову площу кімнат [ADDRESS] 28.08.2014 року їй Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради видано ордер серія НА № 127 на житлову площу в гуртожитку комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська на право зайняття зі складом родини 3 особи житлової площі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] строком до 15.09.2015 року. Надалі [PERSON] звернулась до Дніпропетровської міської ради та надала відповідний пакет документів, проте 12.01.2015 року Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради надійшов лист відмовлено у приватизації з посиланням на те, що нею не додано належного ордера, який засвідчує правомірність проживання заявника та членів його родини в гуртожитку на відповідній жилій площі не менше п'яти років. Проте, вважає, що дана відмова є незаконною та необґрунтованою, виходячи з викладеного , так як проживають в квартирі з 1981 року, є прописаними там, сплачують всі комунальні послуги згідно відкритого на її ім'я [PERSON] особового рахунку за вказаною квартирою, тому звертаються до суду з даним позовом та просять визнати їх право на приватизацію житлового приміщення кімнат [ADDRESS]. У судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, її представником надано суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. У судове засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач Дніпропетровської міської ради у судове засідання свого представника не направив, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив, не надавав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, у судове засідання свого представника не направив, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив, не надавав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, позивачі мешкають в житловому приміщенні кімнат [ADDRESS] з 1981 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою КП ДМР «Жилсервіс-5» від 09.01.2014 року та записом №222 у Домовій книжці гуртожитку, за вказаною адресою заселена була на підставі дозволу якпрацівник ДК №272 заводу «Дніпрошина». У 2015 році позивач [PERSON] звернулася до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради з питання приватизації житлового приміщення, в якому мешкає. Проте, в даному питанні їй було відмовлено, оскільки в пакеті наданих документів відсутня копія ордеру, яка засвідчує правомірність проживання заявника та членів його родини в гуртожитку на відповідній житловій площі не менше п'яти років. Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 12.09.12 № 56/27 «Про внесення змін та доповнень до рішення від 06.04.11 №62/10 «Про затвердження Положення про порядок передачі у власність громадян жилих приміщень (кімнат) у гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська» органом приватизації житлового фонду комунальної власності визначено Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради. Згідно з пунктом 2.2. рішення Дніпропетровської міської ради від 24.04.13 №23/34 «Про врегулювання питань проживання у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська та внесення змін до рішення міської ради від 06.04.11 №62/10», для приватизації житлового приміщення у гуртожитку необхідно надати завірену підприємством (балансоутримувачем), яке обслуговує гуртожиток копію ордера, який підтверджує правомірність проживання заявника і членів його сім'ї. На разі ордер відсутній, в зв'язку з його втратою. 30.12.2013 року позивачем [PERSON] отримано новий ордер на вселення в житлове приміщення гуртожитку за вказаною адресою на 3 осіб, [PERSON], як відповідального квартиронаймача, її чоловіка [PERSON] та доньку, [PERSON]. Відповідно ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів і житловий фонд, що знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень в гуртожитках в приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Відповідно до с.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» вказаний закон поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання в гуртожитках та фактично проживають в них. Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають що їх житлові права та житлові права членів їх сімей порушені, мають право звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу від 16.12.09 №396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №109/17404 від 29.01.2010року, до органу приватизації громадянином подається, в тому числі: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму житлової площі у гуртожитку). З огляду на вказану норму вбачається, що для передачі житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян необхідно надати договір найму житлового приміщення. Як встановлено судом договір найму житлового приміщення з позивачами укладений з моменту вселення шляхом надання на ім'я основного квартиронаймача [PERSON] особового рахунку для оплати жилого-комунальних послуг, які позивачами сплачуються. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про правомірність заселення позивачів в приміщення кімнат [ADDRESS], проживання на даній житловій площі понад п'ятирічний термін, таким чином мають право на приватизацію даного житла, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. За результатами розгляду справи у відповідності до приписів до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved