Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати дійсним договір міни, укладений 06 листопада 1997 року, реєстровий № 0643/1227, посилаючи на те, що позивачам належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору міни від 06.11.1997, р. № 0643/1227, на праві спільної часткової власності. Вказаний договір міни було укладено та посвідчено Мелітопольською міською біржею нерухомості. Цей договір міни було зареєстровано належним чином у КП МБТІ, про що видано реєстраційне свідоцтво про реєстрацію права власності від 06 листопада 1997 року. [INFO] помер один із співвласників вказаного житлового будинку чоловік позивачки [PERSON] , [PERSON] . Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є позивачка [PERSON] , інші спадкоємці першої черги: троє повнолітніх дітей позивачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У встановлений законом термін позивачка [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка. 29 листопада 2018 року державним нотаріусом Мелітопольської нотаріальної контори Запорізької області Володіною О.С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено\~в оформленні спадщини на житловий будинок після померлого [PERSON] , оскільки наданий правовстановлюючий документ на будинок не відповідає вимогам чинного законодавства про посвідчення правочинів. Однак, наразі посвідчити договір нотаріально не має можливості, оскільки право власності на житловий будинок вже зареєстровано за позивачами у встановленому порядку на час укладення договору. В судове засідання позивачі не з`явились, від їх представника адвоката Скворцової О.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачів, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «адресат відсутній». Як вбачається з матеріалів справи позивачами було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації та проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.1997 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку був укладений договір міни, відповідно до якого сторони провели обмін домоволодіння [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] /а.с.22/. Вказаний договір міни було укладено та посвідчено Мелітопольською міською біржею нерухомості реєстраційний номер 0643 [NUMBER] . Договір міни було зареєстровано в КП МБТІ про що свідчить реєстраційне свідоцтво про реєстрацію права власності від 06 листопада 1997 року /а.с.23/. 21 червня 2017 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.15/. [INFO] помер один із співвласників вказаного житлового будинку чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] /а.с.20/. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] , інші спадкоємці першої черги є троє повнолітніх дітей, які є позивачами по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач [PERSON] \~у встановлений\~законом строк\~звернулась до\~державного нотаріуса\~із заявою\~про отримання\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що договір міни, посвідчений Мелітопольською міською біржею нерухомості від 06.11.1997, р. № 0643/1227, не відповідає вимогам чинного законодавства про посвідчення правочинів /а.с.21/. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 5 ЦК України\~та п. 4\~Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК\~передбачено, що правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями\~ст. 42 ЦК\~(в редакції 1963 року), які мають застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Відповідно до ст.\~241,\~242 ЦК\~(в редакції 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін. Згідно з вимогами\~ст. 227 ЦК України\~(в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2\~ст. 48 ЦК\~(в редакції 1963 року). Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року\~членами біржі є прийняті до її складу вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Зазначена норма закону суперечила чинній на той час\~ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до\~ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» №3 від 28.04.1978 визначено, що суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору або для його укладення були наявні передбачені законом обмеження. Крім того, суд перевіряє, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно до ч. 1\~ст. 715 ЦК України\~за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Як зазначено в\~ст. 716 ЦК України\~до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не заперечить суті зобов`язання. Ст. 9 Житлового Кодексу України\~вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладанні договору міни від 06.11.1997 року сторони керувались ч.2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вони вважали, що договір міни укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. У відповідності до ч.2\~ст. 47 ЦК УРСР\~та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В укладеному договорі міни сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, а саме: вони передали один одному предмети нерухомого майна. Факт виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. Оскільки угода була зареєстрована на біржі, фактично виконана сторонами, інформації про наявність обтяження нерухомого майна з часу укладення угоди та до часу звернення з позовом до суду немає, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав власників та задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved