Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачі звернулися до Сватівського районного суду Луганської області з дійсним позовом, який у процесі розгляду справи уточнили. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що 07 жовтня 2006 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок та будинку, зокрема, на спірну земельну ділянку загальною площею 7,5300 га., кадастровий номер 4424084500:18:002:0004, розташовану на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 14.03.2005 року, про що отримала свідоцтво про право на спадщину від 24.02.2006 року. Спадкоємцями першої черги за законом на час відкриття спадщини були діти померлої [PERSON], [PERSON] та [PERSON], інші спадкоємці відсутні. [PERSON] та [PERSON] в установлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а [PERSON] надала заяву про відмову від спадщини на користь свого брата [PERSON] Окрім того, [PERSON] за життя склала заповіт, відповідно до якого заповідала [PERSON] майновий сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий КСП «Наугольнівське» 02.01.1997 року. 15 червня 2015 року державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області виніс постанову про відмову у вчинення нотаріальної дій, а саме відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі їм свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом та законом, оскільки вважає, що згідно заповіту померла [PERSON] заповідала фактично цінний папір сертифікат на право на земельну частку (пай), а не саму земельну ділянку, окрім того отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка, [PERSON], не одержала та не зареєструвала на своє імя державний акт на право власності на земельну ділянку. Враховуючи, що на теперішній час провести державну реєстрацію та отримати виписку з державного реєстру речових прав на померлу особу є неможливим, з метою захисту своїх прав, позивачі просять визнати в порядку спадкування за законом після померлої 07.10.2006 року [PERSON], право власності на 2/3 частини за [PERSON] та на 1/3 частини за [PERSON] земельної ділянки загальною площею 7,5300 га., кадастровий номер 4424084500:18:002:0004, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2006 року, реєстр № 1047. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяви, відповідно до яких просять суд розглядати справу за їх відсутності, на позові наполягають. Відповідач Оборотнівська сільська рада Сватівського району Луганської області в судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справ, просили розглядати справу за відсутності представника сільської ради, позов визнали в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд,\~\~дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на земелю серія ЛГ № 087135, [PERSON] належала земельна ділянка, площею 7,5300, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 25), нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки станом на 28.10.2015 року становить 136186,42 грн., відповідно до листа відділу держгеокадастру у Сватівському районі Луганської області від 02.11.2015 року (а.с. 62) Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 012293, дата видачі 15.03.2005 р. (а.с.29), [PERSON] помер 14.03.2005 року. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2006 року, спадкоємицею майна [PERSON], який помер 14.03.2005 року, є його дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 7,5300 га, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с. 26). 20 лютого 1998 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Оборотнівської сільської ради Сватівського району, відповідно до якого заповіла майновий сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий КСП «Наугольнівське» 02.01.1997 року, своєму сину [PERSON] (а.с. 27). 07 жовтня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 079695, яке видане Петропавлівською сільською радою Купянського району Харківської області (а.с. 30). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень\~ст. 1261 ЦК України, у\~\~першу\~\~чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки № 628 від 21.04.2015 року, виданої Петропавлівською сільською радою Купянського району Харківської області, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна по день смерті, 07.10.2006 року, за адресою: вул. Кірова, 90, с. Петропавлівка, Купянського району Харківської області, спадкоємцями після смерті якої є: її син [PERSON] та доньки [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) О.В. та Солоп (прізвище до шлюбу [PERSON]) [PERSON] спадкоємці сільській раді не відомі (а.с. 42). Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. З дослідженої в судовому засідання копії спадкової справи № 228/2007 р., яка була заведена Купянською державною нотаріальною конторою Харківської області після померлої 07.10.2006 р. [PERSON], вбачається, що діти померлої [PERSON], [PERSON] в установлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а [PERSON] надала заяву про відмову від спадщини на користь свого брата [PERSON]В.(а.с. 99-111). Постановою\~\~від 15.06.2015 року № 1591/02-31 державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області виніс постанову про відмову у вчинення нотаріальної дій, а саме відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі їм свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом та законом, оскільки вважає, що згідно заповіту померла [PERSON] заповідала фактично цінний папір сертифікат на право на земельну частку (пай), а не саму земельну ділянку, окрім того отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка, [PERSON], у відповідності з діючим на той час земельним законодавством, не одержала на своє імя державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 39-41). Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України (у редакції, яка діяла на час прийняття [PERSON] спадщини), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Пунктом б) ч. 2 ст. 126 ЗК України було передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. На даний час, у звязку із зміною норм земельного законодавства, ст. 126 ЗК України встановлює, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно пункту «г»\~\~ч.1\~ст. 81 ЗК України,\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3\~ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч.1\~ст. 1225 ЦК України. Згідно положень п.10\~Постанови\~\~Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року\~\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] та їй 24.02.2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину, реєстр № 1047 (спадкове майно складається із земельної ділянки, площею 7,5300 га, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області). Дане свідоцтво не скасовано, недійсним не визнано і є належним доказом приналежності [PERSON] вищевказаної земельної ділянки та її діти [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON], не позбавлені права вимоги про визнання за ними права власності на земельну ділянку, оскільки іншим шляхом встановити своє право спадкоємці позбавлені можливості, у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на частину спадкового майна, зокрема спірну земельну ділянку, після смерті [PERSON] з тих підстав, що [PERSON], у відповідності з діючим на той час земельним законодавством, не одержала на своє імя державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, а на теперішній час провести державну реєстрацію та отримати виписку з державного реєстру речових прав на померлу особу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, кожен із дітей померлої [PERSON] мав право на 1/3 частину спадкового майна, але розмір спадкових часток між позивачами повинен розраховуватися із врахуванням заяви [PERSON] про відмову від спадщини на користь свого брата [PERSON], таким чином, суд вважає за можливе визначити в порядку спадкування за [PERSON] 2\\3 частки, вартість якої становить 90790,94 грн. (136186,42 грн. : 3) х 2), а за [PERSON] 1\\3 частку земельної ділянки, вартість якої становить 45395,47 грн. (136186,42 грн. : 3), загальною площею 7,5300 га., кадастровий номер 4424084500:18:002:0004, розташованої на території Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2006 року, реєстр № 1047. Спір щодо розміру спадкових часток між сторонами відсутній. Згідно\~до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved