Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання позивачки по 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідачів щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що є непрацездатною особою, оскільки 13.06.2014 року їй призначено довічно пенсію по інвалідності у звязку з ІІІ групою інвалідності. Позивачка у звязку з встановленням групи інвалідності несе додаткові витрати на лікування та профілактику, а розмір пенсії останньої становить 1412,00 гривень що перевищує прожитковий мінімум лише на 100 гривень, іншого джерела доходу не має. Однак, пенсійних виплат, які отримує [PERSON] не вистачає їй на жаття, оскільки доводиться сплачувати значні суми комунальних платежів а нести витрати повязані з інвалідністю. Позивачка вважає, що відповідачі, які є її дітьми, мають змогу надавати їй допомогу, однак такої допомоги не отримує. Тому, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її утримання по 1/5 частини зі всіх видиві доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Підтвердила в судовому засіданні, що одружена та мешкає разом з чоловіком, з яким веде спільний побут та який також отримує пенсію приблизно у розмірі 3500,00 гривень, щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позову, просив суд відмовити в їх задоволенні. Пояснив суду, що має на утриманні дітей та дружину, яка на теперішній час не працює. Зауважив, що позивачка одружена, мешкає разом з чоловіком, який отримує велику пенсію. Відповідачка [PERSON] пояснила суду, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, чоловік відповідачки працює та отримує дохід приблизно у розмірі 7000,00 гривень. Зауважила, що позивачка має чоловіка, який отримує значну пенсію та має можливість утримувати позивачку. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІІ-НО № №033008 від 08 жовтня 1977 року, позивачка є матірю [PERSON]. На даний час сторони мають різні прізвища, оскільки відповідачка укладаючи шлюб змінила прізвище на шлюбне, що не оспорювалось сторонами в судовому засіданні (а.с. 36). Відповідно до пенсійного посвідчення №2031719524 від 13.06.2014 року [PERSON] отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи за загальним захворюванням, щомісячний розмір пенсійної виплати позивачки станом на 2017 рік становив 1412,00 гривень, що підтверджується довідкою №1121 від 18 липня 2017 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 4, 6). Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків №10555 від 19.07.2017 року, [PERSON] за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року не мала інших доходів, окрім пенсійних виплат (а.с. 5). Відповідно до наданих суду сповіщень про суми нарахованих комунальних платежів та копій квитанцій про сплату комунальних платежів позивачка сплачує значні суми комунальний платежів, однак, не дивлячись на це станом на 26.01.2018 року не зверталась за призначенням субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується листом Вуледарського міського управління соціального захисту населення №05-4/10-555 від 30.01.2018 року (а.с. 7-9, 37, 38-39). Згідно свідоцтв про народження серії 1-АМ №208697 від 24 грудня 2003 року та серії 1-НО №044723 від 29 листопада 2005 року відповідачка [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 34, 35). Відповідно до довідки №8571 від 22.12.2017 року, виданої ДП Шахта імені [PERSON], [PERSON] з 11 березня 2002 року по теперішній час працює у ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» машиністом конвеєра та у період з червня по листопад 2017 року отримала дохід загальною сумою 25471,16 гривень (а.с. 29). Згідно довідки про доходи №1021 від 20.12.2017 року, виданої ДП «Шахтоуправління «ПІвденнодондаське №1», відповідач [PERSON] працює на зазначеному підприємстві гірником очисного вибою та у період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року отримав дохід загальною сумою 66184,40 гривень (а.с. 28). Положення ст. 51 Конституції України закріплюють обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Турбота може виражатися у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо. Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків, суд повинен враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що\~ і передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Згідно роз'яснень п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Проте вирішуючи спір, суд звертає увагу, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. За таких обставин суд першої інстанції при ухваленні рішення повинен зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність з прожитковим мінімумом. Відповідно до довідки №1121 від 18 липня 2017 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області розмір пенсії [PERSON] станом на 2017 рік становив 1412,00 гривень, тобто позивачка отримує дохід більший ніж встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» суми прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що позивачка одружена та проживає та веде спільний побут з чоловіком, який також отримує пенсійні виплати, розмір яких становить близько 3500,00 гривень, щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.\~ Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення сторін, вивчивши докази, надані сторонами як на підтвердження своїх доводів, так і заперечень, взявши до уваги вік та сімейний стан сторін, наявність та кількість утриманців відповідачів, ступінь потреби позивачки у матеріальній допомозі та відсутність обставин для звільнення відповідачів від обов'язку утримання своєї матері, суд приходить до висновку, що за таких обставин рішення суду підлягає частковому задоволенню, та з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/15 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідачів щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачка, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, останньої в позові заявлено дві окремі вимоги сума судового збору за кожну з яких становить 640,00 гривень, які судом було задоволено частково, суд, вважає доцільним та необхідним стягнути з відповідачів суму судових витрат зі сплати судового збору по 320,00 гривень на користь держави в особі Державної судової адміністрації України. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial