Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS] та за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину зазначеного будинку, який належав померлому [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, який був би виданий у передбаченому законом порядку на ім'я спадкодавця. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 9, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS], що також підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, від 18.08.2014 року за № 1894. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.05.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управлінням юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 534 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадянським організаціям. Відповідно до заповіту від 06.03.1996 року за № 77, посвідченого секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, в тому числі домоволодіння, заповів [PERSON]. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як було з'ясовано судом, [PERSON], будучи спадкоємицею за заповітом, на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, від 18.08.2014 року за № 1894, тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.01.2002 року, виданого виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS], який вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до заповіту від 21.12.2001 року за № 72, посвідченого секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] домоволодіння з надвірними спорудами, яке належить їй за законом після смерті чоловіка [PERSON], розташоване за адресою: [ADDRESS], заповіла [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.06.2013 року за № 802, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.04.2012 року, виданого виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 31267586 від 03.08.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.04.1978 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР м. Ізмаїл та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.04.1972 року, виданого виконавчим комітетом Татарбунарської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] у передбачений строк звернулись до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Ляпустіної Т.І. із заявами про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 14.09.2012 року за №№ 3548, 3580, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved