Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказали наступне. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку за цією ж адресою. Вказаний будинок з господарськими будівлями належали померлому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 24.07.1964р., та земельну ділянку за кадастровим номером 1822510100:01:006:0220, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належали померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №762417, виданого 29.01.2009р. Спадкоємцями всього майна померлого є позивач. Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. В мотивувальній частині постанови нотаріусом звернуто увагу на невідповідність нумерації житлового будинку в документах, а тому позивачі не мають змоги оформити спадщину після смерті батька. Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник Коростишівської міської ради в підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивачів, представника відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємцями якого є позивачі. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб. Позивачі своєчасно звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , по 1/3 частці кожен. Згідно витягу з рішення Коростишівської міської ради № 1055 від 13.10.2015р. [ADDRESS] перейменовано, нова назва вулиці «[ADDRESS]». Постановою №1152/02-31 від 31.07.2019р. нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Житомирської області позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. В мотивувальній частині постанови нотаріусом звернуто увагу на невідповідність нумерації житлового будинку в правовстановлюючому документі та документах, які були отримані [PERSON] пізніше. Як вбачається з відповіді з Державного архіву Житомирської області № І-1585/01 від 12.04.2019р. відомості щодо зміни нумерації будинку по [ADDRESS] , з номера « [NUMBER] » на номер «[NUMBER]» у м.Коростишів не виявлені. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні в справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок у нотаріуса, а з матеріалів справи вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] , який помер [INFO] , тому за позивачами слід визнати право власності на вказаний будинок. Невизнані права позивачів, як спадкоємців за законом, підлягають захисту в судовому порядку шляхом постановлення рішення про визнання їх права на спадкове майно, оскільки в інший спосіб захистити своє право позивачі не мають можливості. Враховуючи викладене, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.328, 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України,

Outcome: approved