Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, стягнення шкоди та матеріальних збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працює у Державному вищому навчальному закладі «Донецький національний технічний університет» на посаді асистента кафедри іноземних мов. Відповідно до Наказу № 263-02 від 21.08.2017 року Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.08.2017 року по 20.08.2019 року. У зв'язку із збройним конфліктом на території м. Донецьк позивачка разом із своєю сім'єю (чоловіком та дітьми) вимушена була переїхати до Волноваського району Донецької області, а потім до м. Києва, де і проживає до цього часу. На сьогоднішній день вся її сім'я проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [NUMBER] від 19.09.2017 року. 01.06.2016 року позивачкою було отримано первинний листок непрацездатності серії АГЯ № 286837 по вагітності та пологам, відповідно до якого вона звільнена від роботи з 01.06.2016 року на сто двадцять шість днів. 03.06.2016 року [PERSON] направлено до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» оригінал листка непрацездатності серії АГЯ № 286837 по вагітності та пологам від 01.06.2016 року. Проте Відповідачем, жодної інформації щодо розгляду її документів не надходило, своєю бездіяльністю Відповідач грубо порушив її право на отримання допомоги по вагітності та пологах. Лише в жовтні 2017 року представником Відповідача в телефонній розмові було повідомлено, що листок непрацездатності серії АГЯ № 286837 по вагітності та пологам від 01.06.2016 року виданий на ім'я позивачки було втрачено, у зв'язку з цим рекомендовано взяти дублікат. 10.10.2017 року позивачка отримала дублікат листка непрацездатності (№286837) серії АДГ № 020892 по вагітності та пологам, й одразу направила оригінал дублікату листка непрацездатності разом з копією первинного листка непрацездатності серії АГЯ № 286837 на адресу Відповідача. 24.10.2017 року Протоколом № 17 засідання комісії із соціального страхування по Державному вищому навчальному закладу «Донецький національний технічний університет» їй було відмовлено в призначенні відповідного матеріального забезпечення на підставі ч. 5 ст. 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме у зв'язку з пропущення строків звернення за призначенням матеріального забезпечення. Невиконання Відповідачем своїх обов'язків, завдало позивачці великих душевних страждань, так як фактично вона постійно перебувала в стресовому стані, що впливало на її фізичне здоров'я на останніх тижнях вагітності, в повній мірі не могла насолоджуватися періодом материнства, та приділяти достатню кількість уваги своїм трьом малолітнім дітям. Сім'я позивачки опинилася в скрутному становищі, вимушена була покинути рідне місто Донецьк, у зв'язку із збройним конфліктом, знімати житло, починати все з нуля на новому місці без жодної матеріальної підтримки. Тому матеріальна допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах суттєво допомогла б її родині в скрутні часи. Проте Відповідач своїми діями грубо порушив її законні права, значно посиливши її моральні страждання та страждання її багатодітної родини. На підставі викладеного позивач звертається до суду з позовом та просить визнати дії Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» незаконними, щодо відмови [PERSON], в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах; зобов'язати Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» здійснити нарахування матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах відповідно до дублікат листка непрацездатності (№286837) серії АДГ № 020892 від 10.10.2017 року та забезпечити виплату [PERSON], відповідної матеріальної допомоги з дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на її користь грошові кошти в сумі 40 000, 00 грн. моральної шкоди та сплату судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.05.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог Красноармійську міську виконавчу дирекцію Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. 29.05.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позов. Відповідно до заперечень, викладених у Відзиві, представник зазначає, що звернення щодо матеріального забезпечення за Листком непрацездатності серії АДГ № 020892 (дублікат л/н 286837) від 10.10.2017 року позивачкою був поданий пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, в зв'язку з чим комісією із соціального страхування по ДВНЗ «ДонНТУ» прийнято рішення про відмову в надані матеріального забезпечення за зазначеним листком непрацездатності. Позивачка не зверталася з приводу надання матеріального забезпечення стосовно первісного листка непрацездатності, бездіяльність відповідача не оскаржувала.Крім того, представник зазначає, що [PERSON] не надала ніяких доказів для підтвердження заподіяння їй моральної шкоди, не наводить ніяких доказів в залежності від чого розрахована саме така сума моральної шкоди, які обставині були враховані тощо, а також не надає доказів поважності пропуску строку звернення до суду.На підставі викладеного, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області. 17.08.2018 року від представника третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду надійшли пояснення, в яких представник зазначає, що як вибачається з наданих [PERSON] до позовної заяви документів відповідачем було проведено засідання комісії із соціального страхування та складено протокол №17 від 24.10.2017 року.Позивачка не скористалася своїм правом та не оскаржила рішення комісії із соціального страхування, що створена в установі, про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про таке призначення або відмову у судовому порядку. Позивачка не надала ніяких доказів про те, що вона пропустила з поважних причин строк звернення до комісії та суду. На думку Управління відповідачем не було надано доказів наявності у позивачки такої шкоди, її заподіяння, наявність причинного зв'язку між: моральною шкодою і протиправними діяннями відповідача. Враховуючи все вищевикладене, Управління вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та просить суд відмовити позивачці у задоволенні її позовної заяви. 26.12.2018 року у в судовому засіданні позивачкою було надано заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких [PERSON] просить суд визнати дії Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» незаконними, щодо відмови [PERSON], в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах; зобов'язати Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» здійснити нарахування матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, пологах відповідно до дубліката листка непрацездатності (№286837) серії АДГ № 020892 від 10.10.2017 року та забезпечити виплату [PERSON], відповідної матеріальної допомоги з дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на її користь грошові кошти в сумі 40 000, 00 грн. моральної шкоди; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» суму збитків завданих позивачу з втратою лікарняного листа в розмірі 16 428, 94 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи - Красноармійської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває у трудових відносинах із відповідачем з 01.09.2007 року, займає посаду асистента кафедри іноземних мов, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON] (а.с.17 т. 1) Відповідно до наказу № 263-02 від 21.08.2017 року асистенту кафедри мовної підготовки [PERSON] було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.08.2017 року по 20.08.2019 року (а.с. 24 т. 1). Згідно листа непрацездатності серії АГЯ № 286837 від 01.06.2016 року позивачка перебувала на лікарняному з 01.06.2016 року на сто двадцять шість днів (а.с.25 т. 1). 03.06.2016 року позивачка направила оригінал зазначеного листка непрацездатності до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», що підтверджується копіями фіскального чеку, опису вкладення до цінного листа та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26-28 т. 1) 10.10.2017 року позивачка отримала дублікат листка непрацездатності серії АДГ №020892, який також направила на адресу відповідача (а.с. 38 т. 1). Листом № 1-2/1414 від 23.11.2017 року Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» [PERSON] повідомлено, що згідно Протоколу засідання комісії із соціального страхування по Державному вищому навчальному закладу «Донецький національний технічний університет» № 17 від 24.10.2017 року, розглянувши документи про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам, а саме отриманий 20.10.2017 року листок непрацездатності Серія АДГ № 020892 (дублікат л/н 286837) виданий на ім'я [PERSON], за висновком комісії їй було відмовлено в призначенні відповідного матеріального забезпечення. Підставою відмови зазначено те, що відповідно до змісту листка непрацездатності працездатність [PERSON] була відновлена 05.10.2016 року в той час як зазначений листок непрацездатності надійшов до університету фактично 20.10.2017 року з порушенням, передбаченого ч. 5 ст. 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» терміну подання (а.с. 41 т. 1). Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно статті 255 КЗпП України види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розміри визначаються законами України з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах. Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», передбачає виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності як вид матеріального забезпечення та соціальних послуг. Згідно вказаної статті видом матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є допомога по вагітності та пологах. За правилами ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Відповідно до приписів ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Частиною 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Згідно частини 2 вказаної статті страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхувальник зобов'язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів. Статтею 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» визначено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини (граничної суми) місячної заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про відпустки» фінансування допомоги по вагітності та пологах провадиться з коштів державного соціального страхування. Таким чином, джерелом фінансування допомоги по вагітності та пологах працюючим жінкам є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а роботодавець при цьому фактично виступає посередником між Фондом та застрахованою особою, на якого законом покладається обов'язок своєчасно та в повному обсязі виплатити таку допомогу працівнику при настанні страхового ризику, а в подальшому ці витрати компенсуються йому Фондом. Згідно із ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України). Суд не може погодитись із твердженням представника відповідача про те, що листок непрацездатності позивачкою був поданий пізніше дванадцяти календарних місяців з дні відновлення працездатності оскільки в матеріалах справи містяться докази в підтвердження того, що первинний листок непрацездатності був направлений 03.06.2016 року та 14.06.2016 року отримано уповноваженою особою Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет». Як встановлено судом, позивачка вчасно надала всі необхідні документи відповідачу для нарахування та виплати їй допомоги, однак відповідач не виконав приписи Закону для нарахування і виплати позивачу допомоги по вагітності та пологам, чим порушив Закон і права позивача, тому вимоги в частині визнання дій Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» щодо відмови [PERSON] у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам незаконними та зобов'язання Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» здійснити нарахування [PERSON] матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам та забезпечити [PERSON] виплату матеріальної допомоги із дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача матеріальних збитків, пов'язаних з втратою лікарняного листа в розмірі 16428, 94 грн., то суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для задоволення зазначених вимог. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових правовідносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у зв'язку із посяганням на її трудові права та інтереси. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка заподіяння моральної шкоди обґрунтовує тим, що невиконання відповідачем своїх обов'язків, завдало позивачці великих душевних страждань, так як фактично вона постійно перебувала в стресовому стані, що впливало на її фізичне здоров'я на останніх тижнях вагітності, в повній мірі не могла насолоджуватися періодом материнства, та приділяти достатню кількість уваги своїм трьом малолітнім дітям. Сім'я позивачки опинилася в скрутному становищі, вимушена була покинути рідне місто Донецьк, у зв'язку із збройним конфліктом, знімати житло, починати все з нуля на новому місці без жодної матеріальної підтримки. Тому матеріальна допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах суттєво допомогла б її родині в скрутні часи. Проте Відповідач своїми діями грубо порушив її законні права, значно посиливши її моральні страждання та страждання моєї багатодітної родини. Моральну шкоду позивачка оцінює в 40000,00 грн. Однак суд вважає розмір моральної шкоди значно завищеним, виходячи з характеру зазначеного правопорушення, а тому з урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, у сумі 2000, 00 грн. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial