Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій, після зміни позовних вимог, просять визнати незаконними рішення (протокол засідання) комісії та розпорядження райдержадміністрації про припинення дії Угоди щодо організації діяльності дитячого будинку сімейного типу, (далі - Угода), скасувати дане розпорядження. В судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись, що у червні минулого року вони звернулися до райдержадміністрації з заявами про звільнення їх від обов'язків батьків - вихователів, в зв'язку з виникненням несприятливих умов для виховання та спільного проживання дітей. Комісія відповідно до поданої ними заяви прийняла рішення про розірвання угоди, а райдержадміністрація - припинення її дії. Вважають дані рішення незаконними, як такі що прийняті без з'ясування думки батьків - вихователів, дітей, в т. ч. позбавлення їх можливості подавати свої доводи та міркування щодо викладеної членами комісії недостовірної інформації, що посягає їх честь та гідність, як батьків - вихователів, та без врахування того що вони чесно та добросовісно виконували делеговані їм державою повноваження щодо виховання дітей. Крім того при прийнятті рішення, члени комісії послались, як на підставу розірвання угоди, - виникнення несприятливих умов для проживання, утримання, навчання, виховання дітей, та про невиконання батьками - вихователями покладених на них обов'язків, тоді як у заявах, вони, позивачі посилалися лише на виникнення несприятливих умов для спільного проживання та виховання дітей. Крім того, з боку райдержадміністрація мало місце незаконне, свавільне втручання в діяльність дитячого будинку, шляхом поміщення прийомної дитини [PERSON], в травні 2014р., до дитячого закладу, проведення бесід з вихованцями у школі, без їх згоди, та намагання провести обстеження матеріально - побутових умов проживання прийомної сім'ї. До того ж, на підставі їх заяви, райдержадміністрація, повинна була припинити угоду, на підставі ст. 607 ЦК України, - неможливість виконання обов'язків батьків - вихователів, у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, натомість вони припинили дію угоди в зв'язку з несприятливими умови для навчання, виховання утримання дітей та невиконання ними покладених на них обов'язків. Комісією також було вирішено вивести дітей з прийомної сім'ї та помістити їх до відповідних центрів для отримання психологічної допомоги. Вважають це повним абсурдом, оскільки діти не потребували психологічної допомоги. Станом на сьогодні рішення комісії перешкоджає реалізувати їм право передбачене ст. 51 Конституції, - на сім'ю, неможливість взяття їх на облік як кандидатів на всиновлення. Крім того, при винесенні оскаржуваних рішень не було роз'яснено порядок їх оскарження. Представник відповідача Врадіївської райдержадміністрації, - Парсенюк А. М. заперечив проти задоволення позову. Суд, дослідивши докази, надані сторонами встановив наступні обставини справи: - 21.04.2011р. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] надано статус дитини - сироти (розпорядження №141-р від 21.04.2011р.); - 25.07.2012р розпорядженням райдержадміністрації № 310-р від. на базі сім'ї позивачів створено дитячий будинок сімейного типу (розпорядження РДА №310-р від 25.07.2012р.); - 01.08.2012 р. між райдержадміністрацією, в особі голови Марчук Ю. З. та батьками - вихователями [PERSON], [PERSON] укладено угоду про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу, до якого влаштовуються діти - сироти (далі - Угода) (Угода); - у прийомній сім'ї, незважаючи на психологічну допомогу спеціаліста - психолога, виникли несприятливі умови для виховання та спільного проживання дітей, - вихованці здійснювали втечі з прийомної сім'ї, донька [PERSON] під час перебування в санаторії «Південний» познайомилася з групою сатаністів, після чого у неї з'явилися нахили щодо виготовлення піктограми кров'ю, тощо, в зв'язку з чим боялися здійснення нею суїциду, вона не хотіла навчатися, потрапила під негативний психологічний вплив сторонніх осіб, а після вилучення з прийомної сім'ї здійснила спробу суїциду, син [PERSON] також не бажав продовжувати навчання, що спонукало позивачів до звернення з заявами про звільнення їх від обов'язків батьків - вихователів (показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]); - 06.06.2014 р. позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися на адресу райдержадміністрації з заявами про звільнення їх від обов'язків батьків - вихователів в зв'язку виникненням несприятливих умов для виховання та спільного проживання дітей (заяви [PERSON], [PERSON] від 06.06.2014р.); - 06.06.2014р. на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Врадіївській райдержадміністрації були розглянуті заяви позивачів про звільнення їх від обов'язків батьків - вихователів, в зв'язку з чим, протокольно, вирішено розірвати Угоду, з посиланням на важкий психологічний клімат та несприятливі умови для утримання, виховання, навчання і зростання дітей, їх постійні втечі, не здійсненнями батьками, як законними представниками дітей, захисту їх житлових та майнових прав, а саме щодо сприяння в оформленні спадщини на житловий будинок та земельну частку (пай) (витяг з протоколу №5 засідання комісії); - 10.06.2014р. розпорядженням РДА вилучено дітей з ДБСТ та припинено дію угоди про організацію діяльності ДБСТ від 01.08.2012р., на підставі абз. 2 п. 4 Положення про ДБСТ №564 від 26.04.2002 р., заяв [PERSON], [PERSON] про звільнення їх від обов'язків батьків - вихователів (розпорядження №155-р від 10.06.2014р., витяг з протоколу №5 від 06.06.2014р., заяви [PERSON], [PERSON] про звільнення від обов'язків батьків - вихователів); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання незаконними рішення комісії з питань захисту прав дитини та розпорядження райдержадміністрації щодо припинення дії Угоди, його скасування. З урахуванням компетенції наданої судам загальної юрисдикції та встановленої ст. 15 ЦПК України, суд зауважує, що даний цивільний позов пред'явлений на захист невизнаних, оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із сімейних відносин (особисті немайнові та майнові права і обов'язки батьків та дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї), позивачі не оскаржують процедуру прийняття оскаржуваних рішень (підстави, межі повноважень, та спосіб їх прийняття), суд вважає, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд керується: - пунктом 29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», де, зокрема зазначено, що рішення державних адміністрацій районів про встановлення опіки та піклування над дітьми стосується відносин, що регулюються цивільним (глава 6 ЦК) та сімейним (глава 19 СК) законодавством, і не належать до сфери публічно - правових відносин. Тому вимоги заінтересованих осіб про визнання таких рішень незаконними або визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (стаття 18 СК) є спорами про захист прав і інтересів і відповідно до статті 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. - частиною 3 ст. 2 КАС України, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені законодавством. Крім того, при прийнятті рішення суд керується: Пунктом 4 Положення про створення дитячого будинку сімейного типу» №564 від 26.04.2002р., що на підставі рішення про створення дитячого будинку сімейного типу між батьками-вихователями та органом, який прийняв рішення про його створення, укладається угода. Дія угоди припиняється у разі, коли в дитячому будинку сімейного типу виникають несприятливі умови для виховання та спільного проживання дітей (відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками-вихователями обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей), за згодою сторін, з інших причин, передбачених угодою, та за рішенням суду, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України. Пунктом 6 Угоди про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу від 01.08.2012р., укладеної між позивачами та Врадіївською РДА, в особі її голови Марчук Ю. З., відповідно до якого Угода може бути розірвана за згодою сторін. Пунктом 49 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ №866 від 24.09.2008р., яким встановлено, що органами опіки та піклування є районні держадміністрації. Орган, який встановив опіку, піклування, за заявою особи може звільнити її від здійснення повноважень опікуна, піклувальника. Райдержадміністрація або суд може звільнити особу від здійснення повноважень опікуна, піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, поміщення дитини до медичного, навчального, виховного закладу, іншого закладу або установи, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, у разі, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, піклування, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України. Ст. ст. 56 ч.1, 75 ЦК України, 251 СК України які містять аналогічні приписи. Пунктами 1, 4, 5, 8, 9 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини №866 від 24.09.2008р. (далі - Положення про комісію), відповідно до яких Комісія є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою РДА. Має право утворювати робочі групи, залучати до них представників органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, громадських організацій (за згодою) для підготовки пропозицій з питань, які розглядає комісія; Крім того, вона ж, розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема, щодо встановлення і припинення опіки, піклування. Основною організаційною формою діяльності комісії є її засідання. Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує їх виконання. Ст. ст. 41, 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» №586-ХІУ від 09.04.1999 року, що голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону. Дослідивши докази надані сторонами, заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Щодо позовних вимог в частині визнання незаконним рішення комісії, суд прийшов до висновків, що: - комісія являється консультативно - дорадчим органом при райдержадміністрації, немає ознак юридичної особи (фірмового бланку, печатки тощо), а отже - компетенції приймати обов'язкові до виконання рішення з питань встановлення чи припинення опіки та піклування, її рішення та висновки не створюють будь - яких прав та обов'язків для опікунів, піклувальників. - її протокол є лише процедурним етапом підготовки рішення органу опіки (розпорядження голови райдержадміністрації), прийнятим на засіданні комісії, за своєю правовою природою - документом службового (внутрішнього) користування, що має рекомендаційний характер, та не має вирішального значення, а тому не може бути оскаржений. - посилання позивачів, як на підставу незаконності рішення комісії - не з'ясування думки батьків - вихователів, дітей, що викладена членами комісії недостовірної інформації, посягає їх честь та гідність, як батьків - вихователів, вони чесно та добросовісно виконували делеговані їм державою повноваження щодо виховання дітей, є безпідставними, з огляду на вищевикладене, та норми Положення про комісію, що з'ясування думки опікуна та підопічних, є її правом, а не обов'язком. Щодо позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування розпорядження райдержадміністрації, суд прийшов до висновків про відмову у задоволенні позову, виходячи з того, що: - органом опіки та піклування, компетентним вирішувати питання щодо встановлення опіки та піклування в даному випадку є райдержадміністрації, в особі її голови. - розпорядження прийняте райдержадміністрацією, як органом опіки і піклування, який прийняв рішення про створення дитячого будинку сімейного типу (ст. 256-8 СК України), без врахування рекомендації комісії про розірвання угоди, на підставі заяв позивачів, про звільнення їх від обов'язків батьків - вихователів в зв'язку з виникненням несприятливих умов для виховання та спільного проживання, у відповідності до вимог ст. 75 ЦК України, ст. 251 СК України, які визначають порядок звільнення опікунів та піклувальників від своїх обов'язків, п. 4 Положення про дитячий будинок сімейного типу (щодо припинення дії угоди, з підстав зазначених у заявах позивачів), а тому його прийняттям не порушені оспорювані права, свободи та інтереси позивачів, що виникають із сімейних відносин (особисті немайнові права і обов'язки опікунів); Крім того, суд зауважує, що оскільки позивачі оскаржуючи рішення комісії та розпорядження райдержадміністрації, мають на меті довести належне виконання ними обов'язків батьків - вихователів, створення належних умов для навчання, виховання, утримання прийомних дітей, та відсутність їх вини у виникненні несприятливих умов для спільного проживання та виховання дітей, а викладене в рішенні комісії щодо невиконання ними батьківських обов'язків, принижує їх честь, гідність, як батьків - вихователів, порушує їх право на сім'ю, - суд вважає, обраний ними спосіб захисту своїх прав та інтересів помилковим. Посилання позивачів на незаконне, свавільне втручання райдержадміністрації в діяльність дитячого будинку, шляхом поміщення прийомної дитини [PERSON], в травні 2014р., до дитячого закладу, проведення бесід з вихованцями у школі, без їх згоди, та намагання провести обстеження матеріально - побутових умов проживання прийомної сім'ї суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не стосуються предмету доказування, не є такими що обґрунтовують заявлені позовні вимоги. Посилання провідного спеціаліста - психолога Врадіївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON], що текст виступу викладений у протоколі комісії №5 від її імені, не відповідає дійсності, з огляду на те, що вона не повідомляла про викладені у ньому факти, зокрема, щодо відсутності у дітей речей особистого вжитку, відсутність належної уваги зі сторони позивачів до зовнішнього вигляду дітей, їх харчування, заборону вихованцями спілкуватися зі сторонніми особами, суд вважає такими, що не є суттєвими для прийнятті рішення, але є підставою для реагування окремою ухвалою.

Outcome: dismissed