Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач, інтереси якої представляє адвокат Мерцалова Н.В., звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про відшкодування моральної шкоди, в якій зазначає, що у зв`язку із наявними особистими неприязними відносинами між [PERSON] та начальником юридичного відділу КП «ТЖКП» Ждановою Г.С., остання, на думку позивача, використовуючи посадове становище, здійснювала зловживання цивільними правами для зведення особистих рахунків, нанесення моральної шкоди. Неодноразово [PERSON] здійснювала психологічний тиск на [PERSON] шляхом здійснення усних та письмових вимог про сплату коштів за комунальні послуги по квартирам, що не належали їй на праві приватної власності. Реалізацію протиправного умислу представник КП «ТЖКП» розпочав через звернення до суду з судовим наказом, за завідомо безпідставною вимогою, про стягнення з [PERSON] комунальних боргів по кв. [ADDRESS] , що не є її власністю, та звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення з неї, як співвідповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку на прибудинкової території по квартирі за іншою адресою: [ADDRESS] . Представник позивача вказує, що всі дії представників КП «ТЖКП» при ініціюванні наказного провадження в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області, а також позовних проваджень в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області та Тернівському міському суді Дніпропетровської області, відносно [PERSON] , мали фіктивний характер, вчинялися без реальної мети захисту прав КП «ТЖКП» та були направлені виключно на нанесення їй як фізичній особі моральної шкоди та завдання шкоди честі, гідності та діловій репутації її, як керівнику КП «Тернівське бюро технічної інвентаризації». Інформація про звернення КП «ТЖКП» до суду щодо невиконання [PERSON] обов`язку зі сплати комунальних послуг, зокрема інформація щодо подачі заяви про видачу судового наказу по справі № 194/1364/17, щодо подання позовної заяви по справі № 185/6398/18, щодо подання позовної заяви по справі № 194/128/19 негативно впливає на її репутацію. Також, представник позивача вказує, що після отримання права приватної власності з 16.10.2015 р. на кв. [ADDRESS] , за договором дарування від [PERSON] (особа, що була покупцем за договором купівлі-продажу від 27.07.2015 р.), [PERSON] була вимушена продати зазначену квартиру, оскільки не могла витримати психологічного тиску, вчинюваного представником КП «ТЖКП» щодо сплати коштів за комунальні послуги по квартирі, що не належить їй на праві приватної власності. Проте, навіть після продажу зазначеної квартири, представник КП «ТЖКП» продовжував дії, направлені на нанесення моральної шкоди. Окрім цього, представник позивача вказує, що весь час наявності неприязних відносин [PERSON] мала захворювання та фактично постійно перебувала на лікуванні. Лікування або інший терапевтичний вплив на її захворювання потребують емоційного, психологічного, нервового спокою. Будь-який стрес негативно впливає на стан здоров`я особи, перешкоджає настанню позитивної динаміки терапевтичного впливу. Більш того, наявність стресових ситуацій спричиняє виникнення та загострення перебігу хвороби, що негативно впливає на загальний стан людини. Істотного терапевтичного ефекту від лікування не настало, що, зокрема, пов`язано з постійним перебуванням у стресовій ситуації через протиправні дії КП «ТЖКП». [PERSON] вимушена постійно здійснювати витрати на медичне лікування, зокрема: відвідування санаторіїв, лікарів, придбання ліків, проведення медичних процедур тощо. Представник позивача зазначає, що [PERSON] збережені квитанції про придбання необхідних медичних препаратів для покращення стану здоров`я, погіршеного неправомірними діями представника КП «ТЖКП» Ждановою Г.С.. Так, [PERSON] була змушена витратити на своє лікування більше 6015,43 грн.. На підставі зазначеного, враховуючи наявність умисних протиправних активних дій КП «ТЖКП» по відношенню до [PERSON] , наявність наслідків у вигляді моральної шкоди та погіршення стану здоров`я, представник позивача просить суд визнати дії КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» щодо подання заяви про видачу судового наказу до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, щодо подання позову до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, щодо подання позову до Тернівського міського суду Дніпропетровської області зловживанням цивільними та цивільними процесуальними правами та стягнути з КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» на користь [PERSON] 30000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Мерцалова Н.В. у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Мерцалова Н.В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначила, що суду довіряє, відводів не має, права відомі, роз`яснень не потребують, не заперечує проти розгляду справи за відсутності інших учасників справи, просила розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 40-41, 113). Крім того, подала до суду письмові пояснення, в яких просила суд врахувати, що [PERSON] неодноразово отримувала від КП «ТЖКП» звернення з необґрунтованими вимогами про сплату боргу за комунальні платежі по квартирам, що не є у власності [PERSON] ; остання жодним чином не має відношення та не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , проте отримала від ДВС вимогу про сплату коштів за цією квартирою, отримала судовий наказ про зобов`язання сплатити кошти та у зв`язку з цим, була вимушена звертатися за правовою допомогою для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу; [PERSON] виступала представником за довіреністю продавця квартири (не була власницею квартири), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , проте КП «ТЖКП» звернулося з позовом про стягнення заборгованості за комунальні послуги з [PERSON] до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області намагаючись штучно створити судовий розгляд справи та залучити до нього [PERSON] , однак Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області повернув КП «ТЖКП» позовну заяву через невиконання ухвали суду про залишення позову без руху. Крім того, представник позивача вказує, що за цією ж адресою КП «ТЖКП» звернулося з аналогічним позовом до [PERSON] до Тернівського міського суду Дніпропетровської області та КП «ТЖКП» залучило [PERSON] до справи у якості співвідповідача не визначивши конкретних позовних вимог до [PERSON] , однак рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області в позові до [PERSON] було відмовлено. Також, [PERSON] понесла репутаційні втрати, оскільки вона за типом її професії приймає активну участь в суспільному житті міста та у зв`язку з зазначеними подіями [PERSON] отримала велику кількість стресових ситуацій, які у зв`язку з її захворюваннями, мають значний негативний вплив на стан її здоров`я. Окрім цього, адвокат Мерцалова Н.В. зазначає, що відповідно до уніфікованого клінічного протоколу первинної та вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги «Цукровий діабет тип 2», стрес є провокуючим фактором розвитку гострих станів цукрового діабету 2 типу, яким хворіє [PERSON] (а.с. 114-115). Крім того, раніше у судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що у 2015 р. придбала кв. [ADDRESS] , за вказаною квартирою рахувалася заборгованість за [PERSON] за житлово-комунальні послуги. В 2018-2019 роках КП «ТЖКП», зловживаючи своїми повноваженнями, подавало позови до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення з неї заборгованості нарахованої за комунальні послуги по квартирі, до моменту її купівлі нею, при цьому вказана заборгованість була реструктуризована та є наявний договір реструктуризації заборгованості з [PERSON] .. Крім того, за рішенням суду з [PERSON] стягнуто заборгованість за комунальні послуги по вказаній квартірі. Також, [PERSON] вказує, що вона їздила в спеку до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для прийняття участі у судових засіданнях, будучи хворою на цукровий діабет. В 2013 році їй було встановлено безстроково інвалідність 3 групи. З 2015 року хвороба негативно стала впливала на стан її здоров`я, в неї боліло серце, була гіпертонія, дії КП «ТЖКП» викликали у неї стресову ситуацію, яка впливала на погіршення стану її здоров`я, а тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розумній межі, а саме в розмірі 30000 грн.. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мерцалова Н.В. раніше у судовому засіданні пояснила, що КП «ТЖКП» декілька разів зверталося до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги, оскільки має таке процесуальне право, однак зауважила, що зловживати своїми процесуальними правами не можна, це психологічний тиск на [PERSON] , а наслідками цього є хвороба останньої та для відновлення її стану здоров`я оцінює моральну шкоду в розмірі 30000 грн. на санаторне лікування чи для поїздки власноруч. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала, однак подала до суду письмову заяву, в якій просила при винесенні рішення звернути увагу на те, що відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вказаною постановою визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачу, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Також, представник відповідача просить звернути увагу суду на докази, які знаходяться в матеріалах справи та підтверджують лише хронічні хвороби позивача протягом 15 років. У зв`язку з викладеним, просила розглядати справу без участі представника відповідача та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 111-112). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 85, 107), письмових пояснень на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні, пояснила, що вона працює інженером інвентаризації нерухомого майна в БТІ м. Тернівка, Дніпропетровської області, позивач є її матір`ю, з якою у неї добрі стосунки. Свідок зазначила, що [PERSON] придбала кв. [ADDRESS] та роки два-три тому її матері стали приходити листи від КП «ТЖКП» щодо сплати боргу за комунальні послуги по вказаній квартирі, у зв`язку з чим, їй ставало погано, її мати була морально виснаженою, їй приходилося їздити до суду в м. Павлоград, Дніпропетровської області, вона хворіє на цукровий діабет і в цей період рівень цукру у неї підвищувався дуже часто, оскільки вона емоційно сприймала дії відповідача та її обурювали розмови сторонніх людей. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона працює оператором комп`ютерного набору в БТІ м. Тернівка, Дніпропетровської області, стосунки у неї з позивачем робочі. Зазначила, що [PERSON] придбала квартиру в [ADDRESS] , потім позивач їй говорила, що на її адресу почали приходити листи із зазначенням боргу за квартиру, та на неї подали до суду в м. Павлоград, Дніпропетровської області щодо стягнення заборгованості по квартирі, у зв`язку з чим, останні два-три роки у [PERSON] погіршився стан здоров`я. Свідок також зазначає, що неодноразово [PERSON] викликали швидку додому та вона купувала їй ліки від діабету. Після листів відповідача щодо сплати заборгованості за вказану квартиру та вирішення спірних правовідносин з КП «ТЖКП» [PERSON] стала нервовою та морально виснаженою і саме в цей період стан її здоров`я погіршився. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона працює бухгалтером в БТІ м. Тернівка, Дніпропетровської області, та має робочі стосунки з [PERSON] .. Зазначила, що [PERSON] придбала квартиру в [ADDRESS] та з покупкою квартири у [PERSON] почалися проблеми з КП «ТЖКП» за борги за житлово-комунальні послуги. Свідок зазначила, що [PERSON] їй розповідала, що КП «ТЖКП» звернулося до суду з приводу стягнення з неї боргів за житлово-комунальні послуги по квартирі, після суду вона приїжджала у розбитому стані, їй було погано, вона емоційно все це сприймала, після спілкування з представниками КП «ТЖКП» у [PERSON] давило серце і піднімався цукор, до цього, стан її здоров`я був кращий. Свідок також вказала, що [PERSON] після цього лікувалася і в лікарні, і вдома та перебувала на лікарняних. Перевіривши матеріали справи, вислухавши позивача та допитавши свідків, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] у 2015 році придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать пояснення позивача та свідків, допитаних в судовому засіданні. Також, з матеріалів справи встановлено, що протягом 2016 - 2018 років позивач [PERSON] зверталась з письмовими заявами до директора КП «ТЖКП» щодо перерахунку передплати за комунальні послуги по кв. [ADDRESS] та щодо проведення конкретного розрахунку за комунальні послуги по вказаній квартирі з моменту її придбання 27.07.2015 р. до моменту її дарування, згідно з договором дарування від 16.10.2015 р. (а.с. 14-16). На вказані письмові звернення [PERSON] директором КП «ТЖКП» було надано відповіді про те, що за даними обліку (номеру особового рахунку [NUMBER] ) по [ADDRESS] , рахується заборгованість, та як додаток надавалися взаєморозрахунки щомісячних нарахувань, про що свідчать листи КП «ТЖКП» (а.с. 15, 16) долучені позивачем до позовної заяви. Крім того, судом встановлено, що згідно з договором № 65р-14 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 07.10.2014 р., укладеного між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та [PERSON] , підприємство надало [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості за комунальні послуги, що утворилися станом на 01.10.2014 р. на суму 13294,94 грн. на період з 01.11.2014 р. по 31.10.2019 р. (а.с. 17-18). Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо зловживання службовим становищем начальника юридичного відділу Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» [PERSON] та зловживання цивільними правами для зведення особових рахунків і нанесення їй моральної шкоди, посилалась на те, що [PERSON] неодноразово здійснювала психологічний тиск шляхом здійснення усних та письмових вимог про сплату коштів за комунальні послуги по квартирам, що не належали їй на праві приватної власності та здійснення протиправного умислу представник КП «ТЖКП» розпочав через звернення до суду з завідомо безпідставною вимогою про стягнення з неї комунальних боргів за квартиру, що не є її власністю. Так, судом встановлено, що за заявою Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» 01.03.2018 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ у справі № 194/1364/17 про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за житлово-комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] станом на 01.12.2017 р. в розмірі 17499,39 грн. (а.с. 19), за яким державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження від 07.06.2018 р. (а.с. 20-21). Згідно з ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 р., вказаний вище судовий наказ у справі № 194/1364/17 скасований (а.с. 22). Окрім цього, подана у 2018 році позовна заява Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до [PERSON] , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/6398/18 була залишена без руху (а.с. 23), та в подальшому, як видно з позовної заяви, повернута КП «ТЖКП». Також, судом встановлено, що 24.01.2019 р. Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство» звернулося до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26-27), та у вказаній справі № 194/128/19 за клопотанням представника КП «ТЖКП» ухвалою суду від 17.04.2019 р. залучено в якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 24-27, 30). Згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 р. у справі № 194/128/19 позовну заяву КП «ТЖКП» задоволено частково, у задоволенні позовних вимог до [PERSON] судом відмовлено (а.с. 28-29). Згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до правових позицій, викладених у п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з виписок карток амбулаторного хворого [PERSON] за 2016-2019 роки, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що [PERSON] довгий час біля 15 років хворіє на цукровий діабет 2 типу, тяжкої форми та супутніми хворобами: диабетичною нефропатією, кардиосклерозом атеросклеротичним, гіпертонічною хворобою 2 ступеню, артериальною гіпертензією (а.с. 31-35). Також, остання 20.06.2019 р. зверталась до лікаря із скаргами на головний біль і запаморочення (а.с. 36), про інші розлади стану здоров`я [PERSON] вказані медичні виписки інформації не містять. У зв`язку з чим, позивачем та її представником не доведено, що погіршення стану здоров`я [PERSON] сталося внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки звернення останньої до медичних установ відбувалося саме із скаргами по вказаним вище хворобам, якими позивач хворіє біля 15 років та має шкідливі звички - куріння, про що свідчить виписка з амбулаторної картки [PERSON] від 19.11.2018 р.. Фіскальні чеки аптек, долучені позивачем до позовної заяви, суд не приймає до уваги, оскільки дані чеки датуються 2020 роком (а.с. 39), проте матеріали справи не містять відомостей про звернення [PERSON] у 2020 році до медичної установи із скаргами на погіршення стану здоров`я, а також рекомендацій лікаря щодо проведення відповідного лікування. Крім того, хоча у судовому засіданні свідки і підтвердили те, що після придбання [PERSON] у 2015 році квартири [ADDRESS] , останній стали приходити листи від КП «ТЖКП» щодо сплати боргу за житлово-комунальні послуги по вказаній квартирі та [PERSON] їздила до суду у м. Павлоград, Дніпропетровської області, для вирішення спірних питань по вказаному нерухомому майну, після чого стан її здоров`я погіршувався та вона почувала себе погано, оскільки хворіла на цукровий діабет та була в цей період часу нервовою і емоційно виснаженою, проте позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою. Самі по собі факти неправомірності певних дій відповідача, порушення способу використання чи зловживання відповідачем цивільними правами не підтверджені втратами позивача немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних позивачу незаконними діями або бездіяльністю відповідача та не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Наявність такої шкоди відповідно до загальних засад змагальності цивільного процесу підлягає доведенню особою, що порушує питання про її відшкодування. Крім того, в позові не зазначено та матеріалами справи не підтверджено співвідношення розміру моральної шкоди позивача залежно від характеру та обсягу його душевних страждань, характеру майнових втрат, можливості їх відновлення, тяжкість вимушених змін у суттєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження його престижу, ділової репутації, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану. З урахуванням принципу змагальності, встановленому ст. 12 ЦПК України, позивачем у судовому засіданні лише зазначено стягнення розміру шкоди для можливого санаторного лікування, однак не надано доказів на підтвердження його моральних страждань. Окрім цього, ст. 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав, а саме за ч.ч. 1-4 вказаної статті цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач саме з наміром завдати шкоди позивачу, а також зловживаючи своїм процесуальним правом звертався до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Посилання позивача на те, що відповідачем постійно надсилались листи на її адресу з вимогою сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи містять лише листи Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», які були надіслані [PERSON] , як відповідь на письмові звернення останньої у 2016-2018 роках. Враховуючи викладене, суд вважає, що у позовних вимогах [PERSON] слід відмовити, оскільки викладені позивачем обставини щодо наявності моральної шкоди у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та причинно-наслідкового зв`язку між діями Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» і наслідками, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивач до суду не надав.

Outcome: dismissed