Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого посилається на те, що 13.09.1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис №159. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що через різні погляди на спільне сімейне життя, несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння подружнє життя з відповідачем не склалося. З 2018 року вони фактичні шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарств не ведуть, проживають окремо. Їх шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 10.11.2021 року до суду надійшла заява представника позивачки - адвоката Волкова С.В. в якій він просив розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивачки. Зазначив, що не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Суд, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони по справі зареєстрували шлюб 13.09.1997 року у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис №159. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка категорична у своєму рішенні розірвати шлюб. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, а також те, що позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя та приходить до висновку, що їх подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 908 грн., що відповідатиме вимогам ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved