Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 21 липня 1990 року у виконавчому комітеті Лисятицької сільської ради Стрийського району, Львівської області, актовий запис №13. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 21 липня 1990 року вона разом з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в виконавчому комітеті Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис №13. Від даного шлюбу в них народилось двоє синів: Назар, [INFO] та [PERSON], [INFO]. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Вона втратила до відповідача почуття поваги та кохання. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена була звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснила, що примирення між ними неможливе, наполягає тільки на розірванні шлюбу, оскільки він суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON], виступив проти розірвання шлюбу, клопотав за збереження сімї. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 21 липня 1990 року, який зареєстровано в виконавчому комітеті Лисятицької сільської ради Стрийського району, Львівської області про що складено відповідний актовий запис №13 та видано свідоцтво про одруження І-СГ №275375. Судом встановлено, що від шлюбу в них народилось двоє синів: Назар, [INFO] та [PERSON], [INFO], які вже є повнолітніми. Сімя позивачки та відповідача фактично розпалася та існує тільки формально. З 2015 року шлюбні відносини між ними припинилися остаточно. Згідно із\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що в подальшому недоцільно надавати сторонам строк на примирення, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними, цей строк не змінить відношення позивачки до шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved