Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним вище позовом, з подальшими уточненнями, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками було розірвано 26.07.2001 року. З того часу [PERSON] постійно проживає разом із матір'ю, яка займається її вихованням та утриманням. Згідно до виконавчого листа № 2-1681 виданого Комсомольським районним судом м. Херсона від 27.02.2001 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки. Проте матеріальної допомоги не надає. Борг по аліментам з 21.11.2005 року по 30.09.2016 року становить 38103,98 грн. Відповідач з 2001 року не спілкується з донькою, не займається її вихованням, долею не цікавиться та взагалі не знає як вона виглядає. 08.10.2012 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], який став для дитини справжнім батьком, піклується про не як про свою дитину, займається її фізичним та духовним розвитком. Просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме через оголошення у пресі. Представник орган опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. За таких умов суд, враховуючи згоду позивачів на розгляд справи у відсутність відповідача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 8 і 9 статі 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, визначила принципове положення, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно актового запису № 51, зробленого Комсомольським відділом РАЦС м. Херсона 20.01.1990 між [PERSON] та [PERSON] було укладено та зареєстровано шлюб. Прізвище дружини змінено на «[PERSON]». Згідно актового запису про народження № 114 від 14.03.2000 року, зробленого Комсомольським відділом реєстрації актів громадського стану м. Херсона, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно актового запису № 412, зробленого Комсомольським відділом реєстрації актів громадського стану м. Херсона 26.07.2001 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу дружині залишено - [PERSON]. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка ТОВ «Шумен» від 11.10.2016 року, яка займається її вихованням та утриманням. Зі змісту позовної заяви вбачається та дані обставини не були спростовані, що фактично з 2001 року батько дитини участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, не намагався зустрічатися з дитиною, не телефонував, не цікавився її життям та не приймав участі у її вихованні. Позивач фактично батька не знає, обов'язки щодо утримання та виховання дитини несуть мати та її чоловік [PERSON], з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2012 року, що свідчить про небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, покладені на нього законом. З довідки державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1681 виданого Комсомольським районним судом м. Херсона від 27.02.2001 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, станом з 21.11.2005 року по 30.09.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 38103,98 грн. Остання виплата аліментів була 21.11.2005 року. Відповідно до висновку 26.04.2017 року № 02-14-41-25 Виконавчий комітет Корабельної районної у місті Херсоні ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. П.16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки судом після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин по справі, зокрема, ставлення відповідача як батька до своєї дитини, встановлено наявність факту свідомого нехтування ним своїми обов'язками по вихованню та утриманню доньки, а саме: відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування крайнього заходу впливу на відповідача шляхом позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved