Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 01.03.2016 року з позовною заявою про розірвання шлюбу із [PERSON] - відповідачем по справі. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі 26.06.2004 року було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 138. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинилися два роки тому із-за розбіжностей характерів та поглядів на сімейне життя, шлюб став носити формальний характер, просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письму заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить шлюб розірвати, а також зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» та у разі неявки відповідача не заперечує проти прийняття заочного рішення (а.с.17). У судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, за згодою позивача, вважає можливим розглянути справу в заочному провадженні у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків: За змістом ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що ухвалою суду від 21.03.2016 року сторонам було надано строк на примирення, однак позивачка надала заяву в якій просить шлюб розірвати, з чого суд робить висновок, що наданий судом строк на примирення результату не дав. У відповідності зі ч.2 ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що сім`я остаточно розпалася та примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню Крім того, суд, при постановленні рішення, керується також вимогами ч.8 ст.235 ЦПК України, відповідно до якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За змістом ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також, згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved