Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 08.12.2011 року по справі №2-535/11 рік ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 450 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення погіршилося її (позивачки) майнове становище, суттєво збільшились витрати на утримання сина, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Окрім того, змінився її сімейний стан, оскільки вийшла вдруге заміж, у неї народилася донька [PERSON] , [INFO] , вона (позивач) ніде не працює та здійснює догляд за дітьми. З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 08.12.2011р. з 450 грн. до 2000 грн. щомісячно, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 23.05.2019р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, що викладені нею в позовній заяві. Просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] , з 450 грн. на 2000 грн. щомісячно з дня набрання даним рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] заперечив, покликаючись на ті обставини, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у тому розмірі, в якому просить позивачка з тих підстав, що має іншу сім`ю та у нього народилася ще одна дитина, а також в майбутньому можливо буде отримувати лише пенсію по інвалідності у невеликому розмірі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.04.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області. Після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу в сторін народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22.11.2007 року по цивільній справі №2-416 за 2007 рік ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в сумі по 150 гривень, починаючи з 25.10.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 08.12.2011 року по цивільній справі №2-535 за 2011 рік ухвалено збільшити розмір аліментів, визначений судовим рішенням від 22.11.2007 року, та стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в сумі по 450 гривень, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 07.06.2013р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу стала іменуватися прізвищем « [PERSON] ». [INFO] у позивачки народилася дочка [PERSON] . Дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована з матір`ю, позивачкою [PERSON] , яка несе витрати на її утримання. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, позивач [PERSON] в позовній заяві як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, покликалась на погіршення майнового становища та зміну сімейного стану одержувача аліментів, збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Таким чином, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступних обставин, зокрема: що з моменту винесення судового рішення від 08.12.2011р. погіршилося матеріальне становище одержувача аліментів, так як в зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на харчові та промислові продукти, ліки тощо, а дитина підростає та потребує у зв`язку з цим значно більших витрат на своє утримання. Крім того, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також змінився сімейний стан одержувача аліментів, у якої народилася дочка [PERSON] , [INFO] , така ніде не працює, а здійснює догляд за дітьми. Окрім того, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку. Доводи відповідача про наявність на його утриманні ще іншої дитини не віднайшли свого підтвердження, оскільки ним не надано жодних підтверджуючих доказів (копії свідоцтва про народження дитини і ін.). Частиною другою статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019р. по 30.06.2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн., а з 01.07.2019р. 2118 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 450 грн., тобто у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому також є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 581/638/17-ц (провадження № 61-11279 св18). Виходячи з наведеного, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку та потреб,

Outcome: partial