Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивачка 18.03.2019р. звернулася до суду із даним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також визначити разом із нею місце мешкання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що 01 січня 1993р. уклала шлюб із відповідачем, від якого є троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років стосунки з чоловіком розладились, між ними постійно виникали сварки з-за різних поглядів на шлюб та сім`ю. Вже тривалий час вони мешкають кожний окремим життям та не підтримують шлюбні відносини, після сварки на початку 2018 року відповідач пішов з сім`ї, і місце його знаходження невідомо. На даний час кожен з подружжя живе окремим життям, стосунків не підтримують, діти проживають разом із матір`ю. Провадження по справі відкрито 08.04.2019р. підсудність визначено в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила слухати справу у її відсутність, при цьому позов підтримала. Також, подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву не подано. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не з`явився подав заяву про слухання справи у його відсутність та висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В своїх поясненнях підтримав позовні вимоги позивача. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 01 січня 1993р. у Чечельницькому відділі реєстрації актів громадського стану Вінницької області, актовий запис №1, прізвища сторін після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.6) У сторін від шлюбу народилися, зокрема: [INFO] - [PERSON] та [INFO] - [PERSON] . (а.с.10,11) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 01.08.2019р. та паспорту позивачки вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [INFO] - та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,45,46) За довідкою Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №126 Харківської міської ради Харківської області від 14.05.2019р. за №162 [PERSON] , [INFO] є ученицею 2-В класу з 31.08.2017р. [PERSON] , [INFO] навчався з 1 по 3 клас з 31.08.2015 р. по 31.08.2018р. Навчанням та успіхами дітей в школі в основному цікавилась мати [PERSON] , як брала у вихованні їх протягом всього періоду навчання, опікувалась їхніми навчальними досягненнями, дбала про здоров`я, фізичний духовний і моральний розвиток дітей, створювала належні умови для розвитку природних здібностей [PERSON] та [PERSON] , брала участь у позакласному житті. Мати спілкувалась з учителями, класними керівниками, відвідувала батьківські збори. Батько дитини [PERSON] ніколи не звертався стосовно виховання та навчання дітей. (а.с.40) Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19» від 16.05. 2019р. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] мешкають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають під наглядом фахівців ХМДКЛ №19. Доглядом за дітьми займається мати [PERSON] , з якою діти відвідують поліклініку. Останнє звернення в поліклініку з дітьми 05.10.2018р. Рекомендації лікарів виконуються. Батько дітей [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавиться, до поліклініки не звертався. (а.с.38) Як вбачається з комісійного акту обстеження умов проживання складеного 27.05.2019р. за адресою [ADDRESS] частина житлового будинку складається з 3-х кімнат, кухні, сумісної вбиральні та ванної, також мається присадибна ділянка. Частина зазначеного будинку з усіма зручностями, газовим опаленням каналізацією, електроосвітленням, меблями та побутовою технікою. В наявності всі зручності для проживання та виховання двох малолітніх дітей. За вказаною адресою зареєстровані та проживають [PERSON] , яка перебуває у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких батько без згоди матері вивіз проживати до м.Луганську. (а.с.41) Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у своїх висновках від 03.07.2019р. вважав за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Як вбачається з зазначеного висновку батьки малолітніх [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 01.01.1993р. [PERSON] був запрошений до спеціаліста Департаменту служб для з`ясування його ставлення до зазначеного питання, але не з`явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надав. [PERSON] повідомила, що на протязі останніх років стосунки з [PERSON] розладилися, стали частини сварки з ініціативи [PERSON] , свідками яких були діти. [PERSON] самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім`ю На теперішній час [PERSON] забрав [PERSON] та [PERSON] , вивіз їх до м.Луганська і проживає з ними без дозволу матері. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно акту обстеження від 27.05.2019р. для малолітніх [PERSON] та [PERSON] створено належні умови для виховання та розвитку. Відповідно до довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 24.05.2019р. [PERSON] на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває. За довідкою Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №126 ХМР, де навчаються [PERSON] та [PERSON] , дітьми опікувалась матір [PERSON] Батько [PERSON] , ніколи не звертався до закладу стосовно виховання та навчання дітей. Згідно довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19», де [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку, діти мешкають разом з матір`ю [PERSON] , яка займається доглядом за ними, виконує рекомендації лікарів. Батько [PERSON] , станом здоров`я дітей не цікавиться, до поліклініки з цього приводу не звертався. Питання щодо доцільності визначення місця проживання з одним із батьків малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. [PERSON] був запрошений на засідання Комісії, але не з`явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надав. (а.с.36-37) Спільне життя не склалося, брачно-сімейні відносини не підтримуються більше року, спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі -Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Судом встановлено, що батько та мати дітей проживають окремо. З`ясовуючи обставини дотримання вимог законодавства щодо встановлення місця проживання малолітніх дітей, судом встановлено, що вони постійно мешкали з матір`ю, за місцем мешкання якої відвідують навчальний заклад та заклад охорони здоров`я, і висновком Департаменту служб у справах дітей ХМР встановлено доцільність визначення місця мешкання дітей разом з матір`ю. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Суд з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, враховуючи ставлення до дитини обох батьків, участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у матері, у звичному для дітей районі, де вони проживають і відвідують навчальний заклад, з метою забезпечення інтересів дітей, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей з їх матір`ю. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 1536 грн. 00 коп. (768 грн. 40 коп. + 768 грн. 40 коп.) На підставі викладеного,

Outcome: approved