Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 24 березня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 2013 року. Шлюб зареєстрований Дзержинським відділом державного РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 125. Від спільного життя з відповідачем дітей не мають. З відповідачем позивачка шлюбні відносини припинила в 2014 році, з тієї причини, що вони втратили почуття поваги, любові та розуміння один до одного, спільне господарство не ведеться з вказаного часу. На теперішній час вона бажає з відповідачем шлюб розірвати й на примирення не згодна, тому що вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить судрозірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка до судового засідання не зявилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На позовних вимогах наполягала в повному обсязі. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать письмові матеріали цивільної справи. Згідно ч.2\~ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1\~ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19 квітня 2013 рокуміж [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Зусманова) був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 247576 від 19.04.2013 року, актовий запис № 125 (а.с. 4). Від спільного життя з відповідачем дітей не мають. Шлюбні відносини позивачка припинила в 2014 році, з тієї причини, що вони втратили почуття поваги, любові та розуміння один до одного, спільне господарство не ведеться з вказаного часу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сімї позивачки і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Зусманова) підлягає розірванню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище позивачки після розірвання шлюбу, залишивши прізвище - Вагіна. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved