Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, в якій зазначають, що відповідачем не виконані договірні зобов'язання за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 19.01.2012 року, хоч на виконанні умов договору [PERSON] отримала від [PERSON] авансові платежі на загальну суму, еквівалентну 16 413,22 долари США, тому просять стягнути на користь [PERSON] авансовий платіж в розмірі 131 138 грн., різницю курсу валют в розмірі 81 431,25 грн., штраф в розмірі 74 399,23 грн. Під час розгляду справи позовні вимоги були збільшені, загалом позивач просив стягнути авансовий платіж за договором в розмірі 405 406,53 грн., штраф в розмірі 405 450,50 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов із врахуванням доповнень підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання договірних зобов'язань, не укладає договір купівлі-продажу, будинок досі недобудований, відповідач не повертає отриману ним суму протягом тривалого часу. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та заперечень суду не надав, хоч про час і місце судового розгляду належно неодноразово повідомлявся, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, відмітками пошти на конвертах, заявами його представників. В останнє судове засідання представник відповідача [PERSON] не з'явився, подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на наміри пред'явити зустрічний позов, поважність причин неявки в судове засідання будь-яким доказом не підтвердив, вказані ним у заяві причини неявки виявились недостовірними. Зважаючи на тривалість розгляду спору, неявку відповідача чи його представника на всі сім судових засідань, які проводились судом в межах розгляду цієї справи, неодноразове подання заяв про відкладення без підтвердження поважності відповідних причин, враховуючи, що причини неявки самого відповідача в останнє судове засідання взагалі ніяк не обґрунтовані, повноваження на представництво відповідача, окрім [PERSON], мають також два інших представника - [PERSON] і [PERSON] за чинною довіреністю від 21.10.2014 року, причини неявки яких також жодним чином не обґрунтовані, суд розцінив процесуальну поведінку відповідача як зловживання своїми процесуальними правами, ухилення від участі в розгляді справи, визнав причини неявки відповідача та трьох його представників неповажними, а також вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 19 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири, згідно якого сторони зобов'язувались до 19.01.2013 року укласти на умовах цього договору договір купівлі-продажу квартири з будівельним номером 4 орієнтовною (проектною) площею 67 кв.м., яка буде розташована на другому (мансардному) поверсі житлового будинку, який буде збудовано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором, планом мансардного поверху. 19 січня 2012 року на виконання умов договору позивач [PERSON] передала відповідачеві [PERSON] грошові кошти в сумі 65 000 гривень, що еквівалентно 8 135,37 доларів США в якості часткового розрахунку за договором, а 01 лютого 2012 року - ще 66 138 гривень, що еквівалентно 8 277,85 доларів США, внаслідок чого загальна сума авансових платежів за договором склала 131 138 грн., що еквівалентно 16 413,22 доларів США за курсом НБУ на час розрахунку, що підтверджується письмовими розписками, довідкою про курс валют. У визначений вказаним вище попереднім договором строк - до 19 січня 2013 року основний договір купівлі-продажу укладено не було, що підтверджується матеріалами справи, зокрема змістом договору від 01.06.2013 року. 01 червня 2013 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири, згідно якого сторони зобов'язувались до 31.12.2013 року укласти на умовах цього договору договір купівлі-продажу квартири з будівельним номером 4 орієнтовною (проектною) площею 67 кв.м., яка буде розташована на другому (мансардному) поверсі житлового будинку, який буде збудовано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором. У визначений і цим договором строк - до 31.12.2013 року основний договір купівлі-продажу також укладено не було, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що сторони шляхом укладення другого попереднього договору продовжили дію і розширили умови першого попереднього договору, зокрема продовжили строки виконання зобов'язань відповідача щодо будівництва та продажу квартири, однак всупереч умовам вказаних договорів основний договір з вини відповідача не було укладено ні у визначені сторонами строки, ні у подальшому, будь-які платежі за договором з боку відповідача на користь позивачів не здійснювались, отримані авансові платежі не повернуті, що узгоджується із матеріалами справи. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не виконав свої цивільно-правові обов'язки, не виконав зобов'язання у встановлений строк та не сплатив передбачені договором та законом кошти, тому він повинен нести обумовлену в правочині відповідальність за порушення зобов'язання. Статтею 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За умовами попереднього договору відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти згідно двох розписок, які з огляду на характер правовідносин сторін слід визнати авансовими платежами, які підлягають поверненню цьому позивачеві. Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частинами 1,2 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За приписами ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до пункту 4.2 попереднього договору стронами обумовлено, що у разі відмови від укладення основного договору до 31 грудня 2013 року, зокрема ухиленню, відмови від його укладення взагалі з боку відповідача, останній зобов'язується повернути позивачам грошову суму у національній валюті України, що буде еквівалентна сумі у доларах США по курсу Національного банку України станом на день повернення коштів та додатково сплатити позивачам штраф у розмірі 35 % від суми основного договору, зазначеної в п.2.1.3 попереднього договору. Враховуючи викладене, стягненню на користь позивача підлягає авансовий платіж в розмірі еквіваленту 16 413,22 доларам США по курсу НБУ станом на 20.04.2015 року (24,700 грн. за 100 доларів США) - 405 406 грн. 53 коп., що підтверджується договорами, розписками, довідкою про курс валют. Крім того, згідно умов укладеного між сторонами договору із відповідача слід також стягнути штраф у розмірі 35 % від суми основного договору, що складає 1 158 430 грн. (еквівалент 46 900 доларів США) х 35% = 405 450 грн. 50 коп., що підтверджується договорами, розписками, довідкою про курс валют. Таким чином, під час судового розгляду встановлено обгрунтованість позовних вимог, які узгоджуються із наявними у справі доказами та ніяк не спростовані відповідачем, тому порушені останнім права та законні інтереси позивача підлягають судовому захисту. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги доведені, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і матеріалах справи, відповідач заперечень на позов не подавав, жодним чином доводи позову не спростував. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача повністю, при цьому недоплачений судовий збір підлягає стягненню на користь держави. До вступу рішення в законну силу суд не вбачає підстав для скасування вжитих ухвалою від 24.11.2014 року заходів забезпечення позову по цій справі.

Outcome: approved