Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , 3-тя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну способу стягнення аліментів і остаточно уточнивши свої позовні вимоги мотивує тим, що з 05.09.2009 року по 16.12.2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.11.2016 року по справі №591/974/16-ц було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів відповідачем не виконується. На даний час виникла заборгованість у розмірі 28971,89 грн.. Відповідач не приймає участі в витратах на лікування, харчування, купівлі одягу, взуття для дитини. Всі речі позивачка купує дитині самостійно. Позивачка отримує невеликий заробіток, а тому коштів на утримання сина не вистачає. У зв`язку з цим, просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. на стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття. Також зазначає, що відповідач з 2014 року зовсім не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про стан його здоров`я, не приймає участі у додаткових витратах, не вітає з днем народження дитину, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не поздоровляє дитину з днем народження і іншими святами. А тому, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] , її представник адвокат - Стадник С.В. в письмовій заяві позов в частині позбавлення батьківських прав та зміни способу стягнення аліментів підтримали, просять розглядати справу без їх участі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради в письмовій заяві просить розглядати справу у її відсутність, висновок наданий до суду підтримує у повному обсязі. Суду надано висновок про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 21.01.2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.03.2019 року. Підготовче судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення. 29.05.2019 року позивачем було уточнено позовні вимоги. Ухвалою від 30.05.2019 року справу призначено до розгляду на 20.08.2019 року. Судовий розгляд справи також відкладався у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 05.09.2009 року перебували у шлюбі. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.12.2013 року шлюб між ними розірвано (а.с.15). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 60). Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.11.2016 року по справі №591/974/16-ц було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду відповідачем не виконується. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач з 2014 року зовсім не приймає участі у вихованні сина, не піклується про стан його здоров`я, аліментів не сплачує, не приймає участі у додаткових витратах, не вітає з днем народження дитину, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не поздоровляє дитину з днем народження і іншими святами. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради від 06.05.2019 року за №890/27.1-26, дитина [PERSON] на даний час проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. Також встановлено, що батько дитини самоусунувся від виховання та утримання сина з 2014 року. На даний час місце проживання батька не відомо, батько не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, надавати будь-яку допомогу, не підтримує з сином жодних зав`язків. А тому, служба у справах дітей вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.166). Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В даній ситуації суд, уважно дослідивши доводи та аргументи позивачки, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Будь-яких доказів того, що батько піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні дитини - суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стосовно позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, вказана вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Зарічним районним судом м. Суми від 07.11.2016 року по справі №591/974/16-ц та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 704,80 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved