Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до Державного підприємства «Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ» про стягнення одноразової допомоги при виході на пенсію, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони працювали на підприємстві відповідача. Так, [PERSON] безперервно працював на підприємстві з 23.08.1967 року до 06.06.2011 року, тобто 44 роки, та був звільнений з роботи наказом №22-к від 06.06.2011 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України. Позивач [PERSON] безперервно працювала на вказаному підприємстві з 25.07.1974 року до 23.04.2012 року, тобто 38 років, та була звільнена з роботи наказом №22-к від 23.04.2012 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до п. 5.1.30 Колективного договору, укладеного між адміністрацією вказаного підприємства та профспілковим комітетом первинної організації Профспілки авіабудівників України на державному підприємстві «Вінницький авіаційний завод», позивачі мають право на виплату кожному з них відповідачем трьох місячних тарифних ставок (окладів), відповідно до стажу безперервної роботи на заводі. Позивачам, в порушення законодавчих норм та умов трудового договору, не була виплачена одноразова грошова допомога відповідно стажу безперервної роботи на заводі. Відповідно до оборотно-сальдової відомості ДП «Вінницький авіаційний завод» станом на 26.12.2012 року заборгованість по виплаті позивачу [PERSON] становить 6817,80 грн., а позивачу [PERSON] - 4169,85 грн. Позивачі вважають відмову відповідача у виплаті їм вказаної одноразової грошової допомоги неправомірними, тому пред'явили до підприємства позов з метою захисту своїх прав та просили суд стягнути з відповідача на їх користь наведені вище грошові кошти. В судове засідання позивачі не з'явились, поте їх представник подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON], [PERSON] до Державного підприємства «Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ» про стягнення одноразової допомоги при виході на пенсію слід задовольнити з таких підстав. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивачі перебували у трудових відносинах з відповідачем. Так, [PERSON] безперервно працював на підприємстві з 23.08.1967 року до 06.06.2011 року, тобто 44 роки, та був звільнений з роботи наказом №22-к від 06.06.2011 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України (а.с. 10-11). Позивач [PERSON] безперервно працювала на вказаному підприємстві з 25.07.1974 року до 23.04.2012 року, тобто 38 років, та була звільнена з роботи наказом №22-к від 23.04.2012 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України (а.с. 12-14). Згідно зі ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до п. 5.1.30 Колективного договору, укладеного між адміністрацією вказаного підприємства та профспілковим комітетом первинної організації Профспілки авіабудівників України на державному підприємстві «Вінницький авіаційний завод», позивачі мають право на виплату кожному з них відповідачем трьох місячних тарифних ставок (окладів), відповідно до стажу безперервної роботи на заводі (а.с. 24). Позивачам, в порушення законодавчих норм та умов Колективного трудового договору, не була виплачена одноразова грошова допомога відповідно до їх стажу безперервної роботи на заводі, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю складеною ДП «Вінницький авіаційний завод» станом на 26.12.2012 року, з якої вбачається, що заборгованість по виплаті позивачу [PERSON] становить 6817,80 грн., а позивачу [PERSON] - 4169,85 грн. (а.с. 15). У ст. 238 КЗпП України зазначено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Аналізуючи правові норми ст.ст. 38, 44, 116, 238 КЗпП України у їх системному зв'язку, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн., та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі по 1000,00 грн. на користь кожного з позивачів (а.с. 35-37). На підставі викладеного,

Outcome: approved