Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності в натурі на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з червня 1995 року вона постійно проживає в [ADDRESS], а з 15.10.1996 року зареєстрована за вказаною адресою. Власником ? частини вказаного будинку була [PERSON], яка померла в серпні 2014 року. Інша ? частина вказаного будинку перебувала на балансі КП «Красноармійський центр з ремонту та експлуатації житла» в якості майна, конфіскованого у [PERSON] за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.06.2006 року. [PERSON] помер [INFO] року. Рішенням Красноармійської міської ради від 24.12.2003 року № 4/12-35 « Про зняття з балансу Комунального підприємства « Красноармійський центр з ремонту та експлуатації житла» приватизованих житлових будинків» будинок № [ADDRESS], був знятий з балансу. На час пред'явлення позову власників або балансоутримувачів будинку [ADDRESS], не має. [INFO] року між нею та матір'ю [PERSON]- [PERSON], укладено договір піднайму спірного будинку з подальшим його викупом строком до 16.06.1998 року з платою за квартиру 200000 крб. на місяць, та сплативши 2000 доларів США. Після того, як вона виконала всі зобов»язання за договором, [PERSON] [INFO] року помер, так і не оформив на неї право власності, оскільки помер [INFO] року. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладений [INFO] року між нею та [PERSON], який діяв через свого представника [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника. ( а.с. 31). Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 9-17). Позивачка по справі [PERSON] значиться зареєстрованою у спірному житловому будинку з 15.10.1996 року ( а.с. 13-16). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 18.08.1999 року встановлено, що [PERSON] від імені свого сина [PERSON], [INFO] року уклала з [PERSON] ( позивачка по справі [PERSON].) договір піднайму спірного житлового приміщення з наступним викупом ( а.с.18,19). 11.08.2015 року [PERSON] помер , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № [NUMBER] ( а.с. 21). Відповідно до вимогст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. ст.10,11 ЦПК Українисуд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першоїстатті 58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих іперехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Договір піднайму спірного житлового приміщення та домовленість про купівлю продаж будинку мали місце [INFO] року , а тому до спірних відносин підлягають застосування положення ЦК УРСР 1963 року. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. При цьому, суд звертає увагу на те, що вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: -одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; -інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; -має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов'язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Відповідно до ст.58 ч.1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Між тим відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи між позивачкою, та матері [PERSON]- [PERSON] дійсно був укладений договір піднайму жилого будинку, що розташований за адресою: та домовленість про придбання в майбутньому цього будинку. Проте, в судовому засіданні позивачкою не доведено наявність належної домовленності (розписки або інших документів) між нею та [PERSON] щодо істотних умов договору, зокрема строку укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, його ціну. Окрім того, смерть власника житлового будинку [PERSON], не може свідчити про те, що останній ухиляється від оформлення нотаріально-посвідченої угоди. Отже, доказів на підтвердження наявності домовленості між позивачкою та [PERSON] про істотні умови договору, зокрема про його строк укладення, ціну договору, а також стосовно того, що інша сторона ухилялась від нотаріального оформлення угоди позивачкою не надано. Більш того, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, посилаючись при цьому на норми ст..ст. 220,626 ЦК України,в той час як повинні застосуватись норми ЦК УРСР. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed