Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом і просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача заборгованість за аліментами на користь [PERSON] на її утримання, починаючи з дня подачі позовної заяви. Свої вимоги мотивують тим, що 24.07.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка є позивачем по справі. 26.02.2004 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. Майже з самого народження доньки та по теперішній час відповідач не зустрічався з нею, не турбувався про її здоров'я, не підтримував матеріально та взагалі не цікавився її життям. У зв'язку з викладеним [PERSON] була змушена звернутися до виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області з питанням про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неї. 30.05.2018 року було винесено рішення № 128 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] Протягом тривалого часу відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 63289,10 грн., яку вони просять стягнути. У зв'язку з викладеним позивачі звернулися з позовом до суду. У судовому позивачі [PERSON] та [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог і пояснили, що відповідач з ними не проживає, не виконує свої батьківські обов'язки, взагалі не цікавиться донькою протягом тривалого часу, не сплачує аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість, у зв'язку з чим вважають, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення заборгованості за аліментами. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] та [PERSON] визнав частково та пояснив, що він визнає той факт, що не приймав участі у вихованні дитини, мало з нею бачився та не сплачував аліменти на її утримання. При цьому пояснив своє відношення тим, що не вважає [PERSON] своєю донькою. Висновок ДНК-експертизи, яка була проведена раніше, вважає недостовірним. Щодо сплати заборгованості не заперечує, але кошти у нього відсутні і погашати заборгованість буде у разі їх наявності. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] та [PERSON] підтримала та не заперечувала проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] При цьому пояснила, що на засідання опікунської ради відповідач не з'явився і оскільки було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 24.07.199 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], згідно свідоцтва про одруження (а.с.21). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.23). 26.04.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.22). [PERSON] 12.04.2018 року звернулася до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою про позбавлення батьківських прав її батька - [PERSON], який на протязі багатьох років не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги та не спілкується з нею (а.с.6). Як вбачається з рішення № 128 від 30.05.2018 року Виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його доньки [PERSON], [INFO], який не займається її вихованням, матеріально не допомагає, проживає окремо (а.с.7). Цей факт також підтверджується висновком органу опіки та піклування Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 04.06.2018 року за № 999 (а.с.8) та протоколом № 2 засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.9). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 02.04.2018 року спеціалістами з соціальних питань Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] та [PERSON] на підставі заяви [PERSON] з метою позбавлення батьківських прав [PERSON] було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS]. З висновку вказаного акту вбачається, що будинок одноповерховий та складається з 5 кімнат, умови проживання добрі, у будинку є необхідні меблі та побутова техніка, за даною адресою проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в родині є взаємоповага та порозуміння (а.с.10). Згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського районну Одеської області від 03.04.2018 року за № 1022, вбачається, що в будинку, який належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] - її донька та [PERSON] - її онука (а.с.16). Відповідно до характеристики Нерубайського НВК «школа - гімназія» на [PERSON], остання навчається в 9-Б класі Нерубайського НВК «школа - гімназія» з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Навчається в повну міру своїх сил на високому та достатньому рівні. [PERSON] має добрий загальний розвиток, до виконання громадських доручень ставилася сумлінно. Проявляла дуже гарні творчі здібності у вокальному та хореографічному мистецтві. Брала активну участь у громадському житті школи та класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах. Була учасником шкільних олімпіад, конкурсів, нагороджена дипломами та почесними грамотами. [PERSON] скромна, весела, товариська, дисциплінована, самостійна. Школу відвідувала систематично (за винятком пропусків з поважних причин). [PERSON] підтримувала дружні стосунки з багатьма учнями школи та класу. Мати приділяла належну увагу вихованню доньки, постійно цікавилася її успіхами, відвідувала батьківські збори, брала активну участь у житті класу та школи (а.с.20). Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно пливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток доньки, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться нею, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам (виконавче провадження № В-14/68/2016), виданого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області Горділовським М.М., розмір заборгованості відповідача станом на 04.04.2018 року становить 63289,1 грн. (а.с.11). Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по аліментах, суд вважає, що вимоги позивачів в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку підлягає вирішення спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів. Зі змісту позовної заяви, доданих до неї документів, вирішення спору між стягувачем та боржником за виконавчим провадженням про суму заборгованості, не вбачається. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки заборгованість по аліментам виникла при примусовому виконанні рішення про стягнення аліментів та повинна стягуватися державним виконавцем в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», наявність заборгованості не потребує ухвалення судом рішення про її стягнення. Положеннями статті 194 СК України врегульований порядок стягнення аліментів за виконавчим листом та заборгованості за аліментами в примусовому порядку, яка виникла внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів. Вимога позову про стягнення заборгованості вже нарахованих до стягнення аліментів фактично є вимогою про подвійне стягнення існуючої заборгованості. Частина 4 ст. 195 СК України передбачає лише обчислення розміру заборгованості за аліментами судом, за наявності спору щодо розміру такої заборгованості, який в даній справі відсутній. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами в сумі 63289,10 грн. задоволенню не підлягають. У відповідності до положень п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial