Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять виділити в натурі 7/10 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., допоміжною площею 31,9 кв.м., що складається з кімнати 1-1 площею 5,4 к.м., кімнати 1-6 площею 11,4 кв.м., кімнати 1-7 площею 16,0 кв.м., кімнати 1-8 площею 12,0 кв.м., туалету 1-2 площею 0,8 кв.м., санвузла 1-3 площею 4,5 кв.м., кухні 1-4 площею 11,3 кв.м., передпокію 1-5 площею 9,9 кв.м, визнавши за [PERSON] право власності на 3/5 частини вказаної квартири, за [PERSON] - 1/5 частини, за [PERSON] - 1/5 частини. Позивачі в судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід задовольнити повністю. На підставі свідоцтва про право власності на житло видане «Мелітопольжилсервіс» 27.08.1996 року, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/5 частки квартири [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради народних депутатів від 27.03.1996 року № 127/19 «Про дозвіл на перепланування квартир» квартиронаймачу [PERSON] було дозволено за рахунок власних коштів добудувати жилу кімнату розміром 6,0м х 5,9м х [ADDRESS] Після здійснення будівельних робіт квартиронаймач [PERSON] звернулася до Мелітопольської міської Ради народних депутатів із заявою про надання дозволу на приватизацію квартири. Рішенням Мелітопольської міської Ради народних депутатів № 840-р від 19.08.1996 року «Про дозвіл на приватизацію квартири» було дозволено приватизацію квартири [ADDRESS] та продаж частини квартири. Після отримання рішення Мелітопольської міської Ради народних депутатів № 840-р від 19.08.1996 року «Про дозвіл на приватизацію квартири» спірну квартиру було отримано вказане вище Свідоцтво про право власності на житло від 27.08.1996 року. За заявою співвласників житла спеціалістами Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації було проведено розрахунок ідеальних часток, копія якого додається до позову. Розрахунок ідеальних часток проводився з метою відчуження частки квартири, що складається з кімнати 1-9, площею 29,6 кв.м. та туалету 1-10 площею 0,9 кв.м. Згідно вказаного розрахунку було визначено що частка, яка відчужується складає 3/10 часток, а в спільній частковій власності позивачів залишається 7/10 часток спірної квартири. За договором купівлі-продажу від 16.09.1996 року, 3/10 частки, що складалася з кімнати 1-9, площею 29,6 кв.м. та туалету 1-10 площею 0,9 кв.м. було продано відповідачу [PERSON] Після відчуження частки квартири, частки кожного із співвласників визначались наступним чином: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належало по 7/50 часток; [PERSON] - 3/10 часток. Після реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] в органах державної реєстрації, було проведено інвентаризацію нерухомості і виготовлено технічний паспорт на квартиру. На той час, згідно технічного паспорту загальна площа квартири складала 102,70 кв.м., жила - 68,7 кв.м., підсобні приміщення - 34,0 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради від 25.06.2001 року № 78/29 належні відповідачу [PERSON] 3/10 частки переоформлені як самостійний об'єкт, про що зроблено запис в технічному паспорті на квартиру. В зв'язку з виділенням 3/10 часток квартири в самостійний об'єкт загальна площа квартири була зменшена, однак на той час не було приведено у відповідність технічну документацію на нерухомість та не розраховано частки у спільній сумісній власності інших співвласників житла. [PERSON] померла [INFO] і після її смерті 7/50 належних їй частин квартири отримав у спадщину позивач [PERSON], що підтверджується доданою до позову копією свідоцтва про спадщину за законом від 28.10.2004 року Оскільки за відомостями ММБТІ за померлою було зареєстровано 7/50 часток спірної квартири, то і свідоцтво про право на спадщину було видано саме на таку частку у спірній нерухомості. Таким чином, після оформлення спадщини частка позивача [PERSON] в праві спільної часткової власності складала 7/25 часток. В подальшому позивач [PERSON] отримав посвідчене приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Бєдновим О.А. свідоцтво від 25.08.2016 року відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого начальником Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Власенко В.В. від 01.08.2016 року. Вказаним свідоцтвом посвідчено, що [PERSON] належить 7/50 часток в праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 102,7 кв.м., житловою площею 68,7 кв.м., яка придбана позивачем за 12326 грн. 50 коп., що належала раніше [PERSON] Оскільки право власності на придбані [PERSON] 7/5 часток квартири підлягають державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року № 31720883 державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності. Вказане рішення обґрунтовано тим, що відповідно до доданої до заяви технічної документації від 21.01.1997 року загальна площа квартири складає 102,7 кв.м., житлова площа 68,7 кв.м, тобто на об'єкт до його поділу (виділу). В ході розгляду заяви державним реєстратором було встановлено суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Державний реєстратор вказувала на те, щодо заяви додано документи, які не надають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, розмір часток, площу об'єкта після виділення частини в нежитлове приміщення. В цьому рішенні зазначається, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній сумісній власності, подається, зокрема, письмова згода всіх співвласників на проведення поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній власності. У разі, коли в результаті поділу або об'єднання майна, що перебуває у спільній сумісній власності, також подається письмова заява або договір співвласника про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Після отримання рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року № 31720883 за заявою позивача [PERSON] спеціалістами КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» було проведено інвентаризацію спірної нерухомості . Доданою до позову копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого 24.09.2016 року визначено, що після виділу належної відповідачу [PERSON] частки нерухомості і оформлення цієї частки у самостійний об'єкт, загальна площа квартири складає 71,3 кв.м., житлова площа - 39,4 кв.м, допоміжна - 31,9 кв.м . Після проведення технічної інвентаризації, позивачем [PERSON] знову було подано до державного реєстратора заяву про державну реєстрацію прав на нерухомість. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 28.03.2017 року № 3449615 позивачу [PERSON] знову було відмовлено в державній реєстрації права власності з обґрунтуванням тим, що згідно з довідкою від 28.03.2017 року № 775 виданою КП «ММБТІ» у квартирі [ADDRESS] ідеальна частка не співпадає з реальною. Таким чином, позивачам було остаточно відмовлено в державній реєстрації прав на нерухомість через те, що ідеальна частка у праві спільної часткової власності на теперішній час через виділення належної відповідачу частки в самостійний об'єкт, не співпадає з реальною. З урахуванням того, що первинно, до здійснення добудови до квартири, яка в подальшому була відчужена відповідачеві, частки позивачів складали по 1/5 частині, то і на теперішній час частки позивачів не змінилися.. Після набуття позивачем [PERSON] у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.10.2004 року частку померлої [PERSON] та свідоцтва від 25.08.2016 року частку [PERSON], його частка у праві спільної часткової власності складає 3/5 частин нерухомості, а у позивачів [PERSON] та [PERSON] залишилось по 1/5 частини квартири. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки до здійснення добудови житлової кімнати, яка в подальшому була відчужена відповідачеві за договором купівлі-продажу, спірна квартира експлуатувалася як самостійний об'єкт, то і на теперішній час після виділу в самостійний об'єкт нерухомості частки відповідача змін не відбулося і квартира [ADDRESS] бути самостійним об'єктом нерухомості. В матеріалах справи наявний висновок ТОВ «Мелітопольпроект» № 22 від 03.07.2017 року, згідно висновків якого частина квартири № 1 може бути виділена в натурі в окрему трьох кімнатну квартиру. З урахуванням наведеного, суд вважає що позивачам належить квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності у наступних частках: [PERSON] належить 3/5 частин квартири, а позивачам [PERSON] та [PERSON] по 1/5 частини квартири. Згідно проведеної технічної інвентаризації належні позивачам в натурі 7/10 частин квартири, як самостійний об'єкт нерухомості має загальну площу 71,3 кв.м., житлову площу 39,4 кв.м., допоміжну площу 31,9 кв.м., що складається з кімнати 1-1 площею 5,4 к.м., кімнати 1-6 площею 11,4 кв.м., кімнати 1-7 площею 16,0 кв.м., кімнати 1-8 площею 12,0 кв.м., туалету 1-2 площею 0,8 кв.м., санвузла 1-3 площею 4,5 кв.м., кухні 1-4 площею 11,3 кв.м., передпокію 1-5 площею 9,9 кв.м. Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе поданий позов задовольнити цілком.

Outcome: approved