Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Бородінської селищної ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Бородінської селищної ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 06 лютого 1997 року №9 (6 сесія ХХІІ скликання) їй було виділено земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.15 га, та для ведення особистого господарства площею 0.20 га. Після чого, 15 січня 2003 року вона отримала Держвний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №049365, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1. Однак, при складання документів з землеустрою була допущена помилка. Так в Держвному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №049365 не було зазначено адреси розташування земельної ділянки. Крім того, на дві земельні ділянки різного цільового призначення було видано один Державний акт. Зазначені помилки, допущені не з вини позивачки позбавляють її можливості належним чином оформити вказані земельні ділянки. На підставі викладеного вище, позивачка просить в судовому порядку визнати виданий 15 січня 2003 року Держвний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №049365, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1 недійсним. Позивачка в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність. Позов підтримує (а.с. 19). Представник відповідача - голова Бородінської селищної ради Тарутинського району Одеської області у судове засідання не з'явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без його участі (а.с. 18). Це відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 січня 2003 року [PERSON] на підставі рішення 6 сесії ХХІІ скликання Бородінської селищної ради народних депутатів від 06 лютого 1997 року №9 отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №049365, згідно якого вона є власницею земельних ділянок розташованих на території Бородінської селищної ради Тарутинського району Одеської області для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.15 га, для ведення особистого господарства площею 0.20 га (а.с. 9). Частиною 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. За змістом п.п.1.15 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за №354/3647, розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. Вказаною «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення. Отже, для того щоб внести зміни у Державний акт, його слід визнати недійсним та зобов'язати проектну організацію, яка була первісним розробником технічної документації із землеустрою, повторно провести всі обміри та виготовити нову технічну документацію. Відповідно до п.3.3. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, встановлюється наказом Держкомзему України. Указом Президента України «Про державне агентство земельних ресурсів України» від 08 квітня 2011 року установлено, що Державне агентство земельних ресурсів України є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно одним з необхідних документів є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. У відповідності з п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання оспорюваного державного акту недійсним та скасування його реєстрації, оскільки позивачка фактично позбавлена можливості в інший спосіб поновити порушене право. На підставі викладеного ст. 158 ЗК України,

Outcome: approved