Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати за кожним з них право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився батьком [PERSON] і чоловіком [PERSON] , на день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку, який знаходиться за вищевказаною адресою. 19.02.2019 року позивачі звернулись до державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, однак отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно у зв`язку з припиненням колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства. З метою захисту своїх спадкових прав позивачі звернулись до суду та просять задовольнити позов. Позивачі в судове засідання не з`явилися, від їх представника - адвоката Бойко З.С. до суду надійшли заяви, в яких вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовну заяву задовольнити, справу розглядати без їх участі. Представник відповідача - Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суд не повідомили. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 21.06.2011 року Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 27 (а.с. 5). Факт родинних відносин позивачів з померлим підтверджується матеріалами цивільної справи, а саме: копією свідоцтва про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 10, 11). Згідно довідки Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 1/1840 від 06.09.2018 року, в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] - [INFO], разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області не посвідчувався (а.с.25 зв.). На підставі свідоцтва на право власності на будівлю, виданого 03 лютого 1988 року Виконавчим комітетом Первозванівської сільської Ради народних депутатів, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (а.с.9). Право власності [PERSON] зареєстровано 03.02.1988 року в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» реєстрова книга №2 запис № 294 (а.с.8). Вищезазначене свідоцтво на право власності не змінювалось, що підтверджується архівною довідкою, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 19.12.2018 року № 51140. В примітці архівної довідки зазначено, що згідно архівних відомостей, наявних в «ОКП Кіровоградське ООБТІ» адреса: [ADDRESS], відповідає адресі: [ADDRESS]. Постановою Верховної Ради України «Про перейменування Кіровоградського району Кіровоградської області» від 20.11.2018 року за № 2615-VIII, Кіровоградський район Кіровоградської області перейменовано на Кропивницький район. Після звернення до Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно у зв`язку з припиненням колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства (а.с. 6). На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв`язку з прийняттям Закону України «Про власність». Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , належить спадковий будинок, розташований в [ADDRESS] , не відповідає чинному законодавству. Відповідно до ст.120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. З виписки із господарської книги Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 1/0089 від 14.01.2019 року, вбачається, що згідно записів погосподарського обліку - книга № 16 (за 1991-1995 роки) особовий рахунок № [NUMBER] по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який обліковується за [PERSON] . В домоволодінні були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до абзацу 2 підпункту «г» цього ж пункту постанови Пленуму на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що колишні члени колгоспного двору - позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] не скористались своїм правом на виділ частки з майна колишнього колгоспного двору, а тому спадкування житлового будинку має відбутись на загальних підставах. За змістом частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР. За приписами ст.ст 524, 548 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 246 за 2000 рік, заведеної після смерті [PERSON] , Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 56214686 від 20.05.2019 року та відповіді завідувача Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 405/01-09 від 20.05.2019 року, вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , сином спадкодавця [PERSON] 14.04.2000 року подана заява про прийняття спадщини. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с.22-32). Таким чином, крім позивачів, які фактично вступили в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , до першої черги спадкоємців, які прийняли спадщину, згідно ч.1 ст.529 ЦК Української РСР, віднесені, відповідач [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, а також відповідач [PERSON] , який подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно приписів ч.1 ст.529 Української РСР та ч.1 ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, позивачам як спадкоємцям, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , належить по 1/4 частки спадкового мана померлого, оскільки в іншій частині спадщина належить спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] , які її прийняли, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 380, 392, 1216-1218, 1268, 1269, 1278, ч.ч.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР,

Outcome: partial