Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 07.09.2015 року між [PERSON] як замовником, [PERSON] як студентом та ДВНЗ «Херсонський державний\~аграрний університет»\~як університетом,\~укладено договір\~на підготовку\~фахівця з\~вищою освітою\~№9061.\~Відповідно до\~п.1.1.\~Договору університет\~за кошти\~замовника забезпечує\~навчання студента\~по напряму/спеціальності\~«Менеджмент» за\~освітнім кваліфікаційним\~рівнем бакалавр\~згідно із\~кваліфікаційною характеристикою\~за заочною\~формою навчання.\~Відповідно до\~розділу 2\~наказуДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 24.11.2017 року №553/4 «Про відрахування студентів ЕФ» [PERSON] відраховано з контингенту студентів за невиконання навчального плану. Про існування вказаного наказу позивачам стало відомо лише у січні 2018 року, оскільки [PERSON] навіть не викликалась на сесію з 25.09.-14.10.2017 року, так як навчається на факультеті рибного господарства та збалансованого природокористування цього ж університету і в порядку обміну студентами, з відома відповідача, була направлена на навчання до Поморської академії (Польща) на І семестр 2017/2018 н.р. Позивачі із наказом категорично не згодні, у зв`язку із чим просять його скасувати як незаконний та поновити [PERSON] на навчанні. Крім цього, протиправними діями відповідача позивачам завдана моральна шкода. Зокрема, [PERSON] , як батько [PERSON] , замовник за договором та викладач ДВНЗ «ХДАУ», пережив сильні душевні страждання, викликані протиправним відрахуванням його доньки із економічного факультету за невиконання навчального плану. [PERSON] переживала душевні страждання, пов`язані із її незаконним відрахуванням з навчання саме у зв`язку із невиконанням індивідуального плану, адже вона є успішною студенткою та має гарні оцінки. ЇЇ відрахування саме з таким формуванням принижує її авторитет у очах однокурсників та батьків, які оплачують це навчання. До того ж, [PERSON] не очікувала таких дій зі сторони відповідача, за направленням та за відома якого цілий семестр навчалась у Поморській академії у м.Слупськ (Польща), де представляла авторитет України та ДВНЗ «ХДАУ» як державного закладу перед іноземними викладачами та студентами. [PERSON] була відрахована з 3-го курсу навчання. Загальна вартість її навчання за 3 роки складає 10\~050,00 грн. Тому, наведені обставини вказують, що обґрунтованою і розумною сумою стягнення моральної шкоди з відповідача є сума 10050,00 грн., з яких 5025 грн. слід стягнути на користь [PERSON] , та 5025 грн. на користь [PERSON] . У зв`язку з викладеним, просили скасувати розділ 2 наказу ДВНЗ «ХДАУ» від 24.11.2017 року №553/4 «Про відрахування студентів ЕФ», який стосується прав та обов`язків студента [PERSON] ; зобов`язати ДВНЗ «ХДАУ» поновити [PERSON] на навчанні на економічному факультеті ДВНЗ «ХДАУ» за спеціальністю «Менеджмент» освітнього кваліфікаційного рівня «Бакалавр» 3 курсу заочної форми навчання; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5025 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5025 грн. моральної шкоди та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.05.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку, через представника. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів. Відповідно до відзиву, вважає позовні вимоги такими, що не можуть бути задоволеними, оскільки, навчання [PERSON] за кордоном не може вважатися реалізацією права на академічну мобільність, оскільки нею не укладено відповідного договору; навчання за кордоном є підставою для надання індивідуального графіку навчання, це питання вирішує виключно декан факультету; позивач не виявила бажання отримати індивідуальний графік навчання на економічному факультеті та проігнорувала сесію; за основним місцем навчання позивачці було надано індивідуальний графік навчання, у зв`язку із її виїздом за кордон, також дотримано гарантій щодо збереження місця навчання та виплати стипендій. Крім того, вважає, що у позовній заяві не доведено прямого зв`язку між відрахуванням з напрямку підготовки «Менеджмент» та душевними стражданнями позивачів, особливо зважаючи на власне небажання [PERSON] продовжувати навчання своєї доньки [PERSON] . Окрім того, як підтверджується позивачами у позовній заяві, студентка факультету рибного господарства та природокористування по цей час успішно проходить навчання «без жодних питань та зауважень», відтак незрозуміло, в чому полягають тяжкі душевні страждання. В судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.06.2014 року між ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» та Поморською академією в Слупську (Слупськ, Польща) укладена угода про співпрацю. Пунктом 1.3 ст.1 вказаної угоди передбачено обмін групами студентів до 4 осіб і один керівник, на період до двох тижнів. Згідно п.п.2.2 п.2 додатку до вказаної угоди, студенти Херсонського державного аграрного університету мають право проходити безкоштовне навчання в Поморській академії м.Слупськ протягом 1 навчального семестру за відповідною спеціальністю згідно з затвердженим планом. [PERSON] скористалася таким правом і протягом І семестру 2017/2018 н.р. навчалась у Поморській академії у м.Слупськ, Польща, а саме з 01.10.2017 року по 31.01.2018 рік, що підтверджується копією листа Поморської академії до Консульства Республіки Польща у м.Одеса від 21.06.2017 року №KS.0722S.23-3/17, копією закордонного паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] з поставленими відмітками про перетин державного кордону. 07.09.2015 року між [PERSON] як замовником, [PERSON] як студентом та ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» як університетом, укладено договір на підготовку фахівця з вищою освітою №9061. Відповідно до п.1.1. Договору університет за кошти замовника забезпечує навчання студента по напряму/спеціальності «Менеджмент» за освітнім кваліфікаційним рівнем бакалавр згідно із кваліфікаційною характеристикою за заочною формою навчання. Згідно довідки від 02.08.2017 року №75-10/211 ДВНЗ «ХДАУ», [PERSON] перебуває студенткою 3 курсу 2 групи факультету рибного господарства та природокористування напряму підготовки 6.040106 «Екологія, охорона навколишнього середовища та збалансоване природокористування» денної форми навчання Херсонського державного аграрного університету Зарахована наказом №347/4 від 11.08.2015 року на бюджетній основі. 17.10.2017 року на адресу [PERSON] направлено претензію №65-05/400, згідно якої у зв`язку з невиконанням ним умов договору, нараховано заборгованість за період навчання в сумі 10\~050,00 грн., яку необхідно сплатити у строк до 31.10.2017 року. У разі невиконання вимог даної претензії або залишення її без відповіді, ДВНЗ «ХДАУ» вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Відповідно до розділу 2 наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 24.11.2017 року №553/4 «Про відрахування студентів ЕФ» Золотун А.О. відраховано з контингенту студентів за невиконання навчального плану. 24.01.2018 року на адресу [PERSON] направлено претензію №65-05/400, згідно якої у зв`язку з невиконанням ним умов договору, нараховано заборгованість за період навчання в сумі 10\~050,00 грн., яку необхідно сплатити у строк до 28.02.2018 року. У разі невиконання вимог даної претензії або залишення її без відповіді, ДВНЗ «ХДАУ» вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. З листа від 15.02.2018 року №74-05/6 ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» вбачається, що [PERSON] відмовлено у наданні зареєстрованих та завірених копій документів, оскільки запит не відповідає вимогам закону, що є підставою для відмови в задоволенні запиту із пунктом 4 частини 1 статті 22 Закону. Згідно із ст.2 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997, нікому не може бути відмовлено у праві на освіту. Право на освіту гарантується ст.53 Конституцією України. Відповідно до п.17 ч.1 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на академічну мобільність, у тому числі міжнародну. Згідно з п.5 Положення про порядок реалізації права на академічну можливість, затвердженого постановою КМУ від 12.08.2015 року №579 (далі Положення), міжнародна академічна мобільність академічна мобільність, право на яку реалізується вітчизняними учасниками освітнього процесу у вищих навчальних закладах (наукових установах) - партнерах поза межами України, а також іноземними учасниками освітнього процесу у вітчизняних вищих навчальних закладах (наукових установах). Згідно із цього ж пункту Положення, кредитна мобільність навчання у вищому навчальному закладі, відмінному від постійного місця навчання учасника освітнього процесу, з метою здобуття кредитів Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи та/або відповідних компетентностей, результатів навчання (без здобуття кредитів Європейської кредитної трансферно-напопичувальної системи), що будуть визнані у вищому навчальному закладі постійного місця навчання вітчизняного чи іноземного учасника освітнього процесу. При цьому загальний період навчання для таких учасників за програмами кредитної мобільності залишається незмінним. Тобто, навчаючись у Поморській академії у м.Слупську (Польща), [PERSON] реалізувала своє право на міжнародну академічну мобільність. Відповідно до п.4 ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту», підставою для відрахування здобувача вищої освіти є невиконання індивідуального навчального плану. Згідно із абз.1 ч.2 ст.46 Закону України «Про вищу освіту», здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. Навчання чи стажування в освітніх і наукових установах (у тому числі іноземних держав) може бути підставою для перерви у навчанні, якщо інше не передбачено міжнародними актами чи договорами між закладами вищої освіти. Відповідно до абз.3 цієї ж частини цієї ж статті, здобувачам вищої освіти, які реалізують право на академічну мобільність, протягом навчання, стажування чи здійснення наукової діяльності в іншому закладі вищої освіти науковій установі) на території України чи поза її межами гарантується збереження місця навчання та виплата стипендії відповідно до положення про порядок реалізації права на академічну мобільність. Такі особи не відраховуються із складу здобувачів вищої освіти. Відповідно до п.12 Положення, особи, що уклали договори про навчання за програмою академічної мобільності, не відраховуються із складу здобувачів вищої освіти на період реалізації права на академічну мобільність та обліковуються в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. Таким чином, у І семестрі 2017/2018 н.р. [PERSON] навчалась у Поморській академії у м.Слупську (Польща), у порядку обміну студентами між ДВНЗ «ХДАУ» та Поморською академією, за направленням та за відома керівництва ДВНЗ «ХДАУ», а тому з поважних причин не могла бути присутньою на сесії у економічному факультеті ДВНЗ «ХДАУ» з 25.09-14.10.2017 року. Крім того, жодного письмового виклику на сесію від ДВНЗ «ХДАУ» за місцем проживання [PERSON] не надходило та не могло надійти, адже відповідач був обізнаний із фактом перебування [PERSON] на навчанні у Польщі. Таким чином, всупереч вказаним нормам законодавства, відповідач протиправно відрахував [PERSON] з навчання на економічному факультеті ДВШ «ХДАУ», хоча вона як студент, яка реалізовувала право на академічну мобільність, мала право на збереження за нею місця навчання. Відповідно до п.п.4,5 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення, а також примусове виконання обов`язку в натурі. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про скасування наказу про відрахування студента, поновлення його на навчанні, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині скасування параграфу 2 наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 24.11.2017 р. №553/4 «Про відрахування студентів ЕФ», який стосується прав та обов`язків студента [PERSON] , а також зобов`язання ДВНЗ «ХДАУ» поновити [PERSON] на навчанні на економічному факультеті ДВНЗ «ХДАУ» за спеціальністю «Менеджмент» освітнього кваліфікаційного рівня «Бакалавр» 3 курсу заочної форми навчання. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно договору на підготовку фахівця з вищою освітою №9061, що був укладений між ДВНЗ «ХДАУ» та [PERSON] (Замовник) за згодою третьої особи [PERSON] (студент), саме [PERSON] є отримувачем послуг для здобуття вищої освіти з подальшою видачею відповідного документа про вищу освіту. Оскільки [PERSON] не був споживачем освітніх послуг ДВНЗ «ХДАУ», споживачем вказаних послуг була [PERSON] , суд вважає, що визначені ст.ст.4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» правові підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди відсутні. Разом з тим, оскільки судом визнано наказ про скасування параграфу наказу про відрахування [PERSON] незаконним та поновлено її до складу студентів, суд приходить до висновку, що з ДВНЗ «ХДАУ» на користь [PERSON] підлягає стягненню 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд урахував тривалість душевних страждань, час необхідний для відновлення порушеного права. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Враховуючи, що позивачами судовий збір не сплачувався, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, а саме за дві вимоги немайнового характеру по 704,80 грн., а всього в розмірі 1409,60 грн. та за вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1762,00 грн., а всього 3171,60 грн.

Outcome: partial