Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій вказують, що вони являються синами [PERSON]. Відповідачка ж по справі є його дружиною. [INFO] року їхній батько помер та після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири у [ADDRESS]. Сторони прийняли спадщину та кожному з них належить по 1/3 частині вказаної квартири. Після смерті батька позивачів відповідач сказала їм, що буде проживати у вказаній квартирі та в подальшому виплатить їм грошову компенсацію за їхні частки. Однак в 2013 році, коли позивачі прийшли до [PERSON], остання не впустила їх у квартиру, заявила що позивачам тут нічого не належить. Вказують, що відповідач до цього часу не дає можливості їм користуватись та розпоряджатись їхніми частками у майні, що порушує їх права. На підставі викладеного позивачі просять суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні 2/3 частинами у вищевказаній квартирі та вселити в неї [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів дали пояснення аналогічні викладеним в позові, вказали, що спірна квартира є реконструйованою та має фактично 2 кімнати в одну з яких може вселитись позивач. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнала частково, вказали, що дійсно позивачам належить 2/3 частини квартири, якою вони мають право розпоряджатись, проте заперечувала проти вселення в квартиру одного із позивачів, оскільки там йому не знайдеться місця. Свідок [PERSON], який являється сусідом по спірній квартирі вказав, що позивачі дійсно приходили до відповідачки, проте під час відвідин виникла сварка з невідомих для нього причин. Зазначає, що сторони перебувають у неприязних стосунках. Свідок [PERSON], тітка позивачів, пояснила суду, що коли позивачі приходили до [PERSON], остання не впустила їх до квартири. Вказує, що у позивачів є труднощі із житлом, оскільки один з них знімає кімнату, а інший живе де прийдеться. Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON], дружина позивача [PERSON] зазначила, що відповідач в її присутності не впускала позивачів до квартири, казала що там нема нічого їхнього та зайти вони зможуть тільки після рішення суду. Свідок [PERSON], який являється дядьком позивачів зазначив про те, що коли вони приходили до спірної квартири, відповідачка їх не впустила. Вказує, що позивач [PERSON] немає житла для постійного проживання у зв'язку із чим його необхідно вселити у спірну квартиру. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін та свідків, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до копій свідоцтв про право на спадщину за законом серії ВКМ№ 129553 та ВКМ № 129552 від 10.06.2008 року та, як це вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕАМ № 748653, після смерті [PERSON], батька позивачів, їм на праві приватної власності належить по 1/3 частині спадкового майна у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS]. (а.с.6-8) Згідно довідки № 1670 від 02.11.2013 року виданої ПП «Садгора-сервіс», у вищевказаній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та двоє її дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) Показами свідків та самої відповідачки підтверджується той факт, що остання здійснювала перешкоди у користуванні спірною квартирою забороняючи позивачам заходити до неї та вказуючи на відсутність у них права власності на квартиру. Такі дії не можуть судом визнаватись правомірними виходячи з наступного. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України - ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до п. 33 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Враховуючи наведені обставини суд вважає, що відповідач своїми діями перешкоджає позивачам у здійсненні свого права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а тому порушене право необхідно відновити. Разом з тим, враховуючи рівні права співвласників, [PERSON] має необхідність реалізувати своє право користування своєю частиною квартири шляхом вселення в неї та проживання там. Таке право є невід'ємною частиною його абсолютного права, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому слід зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні власністю та вселити [PERSON] у спірну квартиру.

Outcome: approved