Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 04.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого останні мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON] є дідом, а [PERSON] бабусею (з боку батька) дітей. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2017 року місце проживання дітей було визначено разом із матір'ю в квартирі [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] не мають змоги брати участі у вихованні онуків та позбавлені права на спілкування з ними, оскільки відповідачка відмовляє в такому спілкуванні. Рішенням Центральної районної у м.Дніпрі ради від 16.06.2017 року було визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей у вигляді їх зустрічей щонеділі з 11-00 г. до 17-00 г. на території м.Дніпро, з урахуванням розпорядку дітей та за попередньою домовленістю із матір'ю. Після прийняття такого рішення [PERSON] неодноразово приїздив до матері дітей та прохав надати їх для спільного відпочинку. Але кожного разу з даного приводу у колишньої дружини виникали сварки, внаслідок чого він не міг взяти синів та такими чином рішення органу опіки і піклування не виконувалось. З урахуванням наведеного, посилаючись на чинення відповідачкою позивачам перешкод у спілкуванні з дітьми, позивачі просили скасувати рішення виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради №99 від 16.06.2017 року; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні синів шляхом встановлення: зустрічей батька з синами першого та третього тижня кожного місяця з 18-00 г. п'ятниці до 10-00 г. неділі в межах м.Дніпро або м.Тернівка в присутності матері або без такої; спільного відпочинку двічі на рік (в зимовий та літній періоди), тривалістю не більше 15 діб кожний, у межах території України, за попереднім узгодженням з матір'ю дітей часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров'я дітей, графіку їх навчання та заходів щодо розвитку, у присутності матері чи без такої. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просили визначити спосіб їх участі у вихованні онуків шляхом встановлення зустрічей з ними другого та четвертого тижня кожного місяця з 18-00 г. п'ятниці до 10-00 г. неділі у межах м.Тернівка. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON], а також представник позивачів, підтримали заявлений позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити останній в повному обсязі. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, в наданій заяві просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка [PERSON] в своєму відзиві та представник останньої під час розгляду справи в суді заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач [PERSON] добровільного погодив місце проживання дітей із матір'ю. При цьому, відповідно до рішення Центральної районної у м.Дніпрі ради №99 від 16.06.2017 року саме за заявою [PERSON] було вирішено питання щодо його зустрічей з дітьми та за цією заявою до таких зустрічей не внесено час для спілкування дітей з дідусем та бабусею. Позивачами не вказано, яким чином відповідачка перешкоджала спілкуванню з дітьми, не наведено жодних факті та не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх слів щодо наявності перешкод у спілкуванні з дітьми. Позивач [PERSON] при спілкуванні з дітьми та відповідачем всі питання стосовно виховання дітей вирішує через скандали, конфлікти та бійки, ненормативну лексику та приниження гідності дітей та їх матері. Після таких інцидентів психоемоційний стан дітей значно погіршується, спостерігається різка зміна настрою, з'являються страхи, сини стають неспокійними, настороженими. Таким чином, спілкування з батьком не приносять малолітнім дітям відчуття спокою, любові та розуміння, а призводить лише до стресів та небажання нервових переживань, з чого можна зробити висновок, що прямі контакти з батьком суперечать інтересам дітей. Також посилалась на наявність заборгованості у позивача [PERSON] по сплаті аліментів, що свідчить про невиконання ним своїх батьківських обов'язків. В частині заявлених вимог про скасування рішення Центральної районної у м.Дніпрі ради №99 від 16.06.2017 року зазначили, що позивачі посилаючись на чинення перешкод в спілкуванні з дітьми з боку відповідачки, не навели жодних доводів стосовно невідповідності цього рішення вимогам діючого законодавства. Виконавчий комітет Центральної районної у м.Дніпрі ради на неодноразові виклики явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань по суті справи не надав. Третя особа в наданих письмових поясненнях просили при вирішення спору прийняти до уваги рішення виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради №99 від 16.06.2017 року. Також зазначили, що до органу опіки не надходила інформації щодо невиконання цього рішення, його оскарження чи зупинення та підстав для його скасування не має. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.5,6,7,8 ст.7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залеж-но від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звіль-няє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною при-сутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення бать-ків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ч.ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дити-ни, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та, відповідно, дідом та бабусею малолітніх дітей. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2017 року у справі №203/1028/17, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а також визначено місце проживання дітей разом із матір'ю. На теперішній час відповідачка разом з дітьми мешкає за адресою: [ADDRESS], а позивачі постійно мешкають за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради №99 від 16.06.2017 року за наслідками розгляду заяви позивача [PERSON] було визначено порядок його участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у вигляді їх зустрічей щонеділі з 11-00 г. до 17-00 г. на території м.Дніпра, з урахуванням розпорядку дня дітей та за попередньою домовленістю із матір'ю хлопчиків. В своєму позові та поясненнях в суді позивачі посилались на те, що позивачкою чиняться перешкоди в спілкуванні з дітьми. Позивач [PERSON] також зазначав, що визначеного рішення виконкому часу для спілкування з дітьми недостатньо, це обмежує його права, як батька, на спілкування з дітьми на рівні з відповідачкою. Крім того, оскільки він мешкає в іншому місті (м.Тернівка), визначення порядку його у часті у вихованні дітей у вигляді зустрічей в м.Дніпро, також ускладнює його побаченням з дітьми та порушує його права. Враховуючи вказані обставини, той факт, що діти проживають з матір'ю, але сторонами не досягнуто домовленостей щодо способу та порядку участі батька, а також діда та бабусі у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, про що свідчать і пояснення сторін під час розгляду справи та заперечення відповідачки проти позову, суд приходить до висновку, що відповідний спір підлягає вирішенню судом. При цьому суд враховує, що заявляючи вимогу про скасування рішення виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради №99 від 16.06.2017 року позивачі не навели жодних обґрунтувань незаконності цього рішення, порушення порядку його прийняття, невідповідності вимогам діючого законодавства та інш. Сама по собі незгода позивача [PERSON] з встановленим у висновку порядком його побачень з дітьми, не є підставою для скасування останнього, оскільки позивач не позбавлений можливості та скористався правом на звернення до суду з позовом по встановлення іншого порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про скасування рішення виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради №99 від 16.06.2017 року за необґрунтованістю. Поряд з цим, перевіряючи позовні вимоги позивача [PERSON] щодо встановлення порядку його участі у вихованні дітей, суд вважає за необхідне відступити від порядку, визначеного рішенням №99 від 16.06.2017 року, оскільки встановлений останнім порядок побачень батька з дітьми один раз на тиждень протягом 6 годин, не відповідає закріпленому ст.141 СК України принципу рівності прав та обов'язків батьків та обмежує як права позивача, так і право дітей підтримувати в достатньому обсязі та на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з батьками, що закріплене в ст.9 Конвенції про права дитини. Також, суд враховує положення ст.257 СК України, яка закріплює право інших позивачів [PERSON] та [PERSON], як діда та бабусі, на спілкування з онуками. При визначенні порядку участі позивачів у вихованні суд враховує, що запропонований останніми порядок у вигляді побачень батька [PERSON] з дітьми кожного першого та третьої тижня місяця з 18-00 г. п'ятниці до 10-00 г. неділі та інших позивачів кожного другого та четвертого тижня місця з 18-00 г. п'ятниці до 10-00 г. неділі, фактично виключає можливість знаходження дітей з матір'ю у вихідні дні протягом всього місяця та спілкування з останніми у вільний від роботи час. Окрім цього, суд приймає до уваги, що позивачі постійно мешкають в м.Тернівка, що знаходиться на значній відстані від місця проживання дітей, з понеділка по п'ятницю діти будуть навчатися в школі. А тому переїзд дітей до позивачів кожної неділі та в день після навчання, з огляду на вік дітей, не буде відповідати інтересам останніх. В зв'язку з цим, суд вважає за доцільне визначити часи побачень позивачів з дітьми в один час, а саме: можливість зустрічей позивачів з дітьми перший та третій тижні кожного місяця з 11-00 г. суботи до 12-00 г. неділі за місцем мешкання позивачів: 51500, [ADDRESS], без присутності матері дітей або в присутності останньої за її бажанням. В частині заявлених позивачем [PERSON] вимог щодо надання можливості спільного відпочинку з дітьми двічі на рік (в зимовий та літній періоди), тривалістю до 15 діб кожний, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаних вимог в частині спільного відпочинку в зимовий період з огляду на навчальний процес та невелику тривалість зимових канікул, для забезпечення можливості спілкування з дітьми в цей час, у т.ч. на Новорічні свята, обох батьків. А тому вказані позовні вимоги також слід задовольнити частково, встановивши можливість спільного відпочинку батька з дітьми під час літніх канікул протягом до 15 діб включно, в межах території України та за попереднім узгодженням з матір'ю дітей часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров'я дітей, графіку їх навчання, без присутності матері дітей - відповідачки [PERSON] або в присутності останньої за її бажанням. Задовольняючи частково позов, суд відхиляє заперечення відповідачки про те, що позивач [PERSON] при спілкуванні з дітьми та відповідачем всі питання стосовно виховання дітей вирішує через скандали, конфлікти та бійки, ненормативну лексику та приниження гідності дітей та їх матері, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цього відповідачкою не представлено. А неприязнені стосунки між сторонами, самі по собі не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на спілкування з дітьми. При цьому, сторони повинні забезпечити під час спілкування батька з дітьми в разі присутності матері нормальні атмосфері та уникати конфліктних ситуацій під час цього. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача [PERSON] та позивачки [PERSON] слід стягнути сплачений останніми судовий збір в сумі 640 грн. на користь кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial