Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який згодом було уточнено та в якому просять скасувати арешт з будинку [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 6756141 та за № 6756111. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 17 лютого 2006 року за договором купівлі-продажу позивачі придбали в [ADDRESS] та вони є співвласниками цього будинку в рівних частинах по ј частині кожному. В 2019 році позивачі [PERSON] та його дружина [PERSON] вирішили продати частку вказаного будинку, але згідно відомостей\~з єдиного\~реєстру заборон\~відчуження об`єктів\~нерухомого майна\~позивачі дізналися,\~що в\~Єдиному реєстрі\~заборон відчуження\~нерухомого майна\~міститься запис\~від 11\~березня 2008\~року за\~№ 6756111,\~та запис\~від 11\~березня 2008\~року за\~№ 6756141\~про накладення\~арешту на\~будинок [ADDRESS] ,\~який на\~момент внесення\~запису належала\~позивачам [PERSON] \~та [PERSON] .Записи внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Біляївською районною державною нотаріальною конторою. Відповідно до\~вказаних записів,\~після укладення\~договору купівлі-продажу\~ був\~накладений арешт\~згідно постанови\~б/н\~від 03.03.2008\~року та\~постанови б/н\~03.03.2008\~року Прокуратурою\~м.\~Одеси.26\~липня 2019\~року [PERSON] \~направив заяви\~про надання\~копії постанов\~про накладення\~арешту на\~вищевказане нерухоме\~майно до\~Прокуратури Одеської\~області та\~до Одеської\~місцевої прокуратури,\~але йому\~було надано\~відповідь,\~що прокуратуру\~міста Одеси\~ліквідовано та\~надати копію\~постанови 03.03.2008\~року про\~накладення арешту\~на нерухоме\~майно не\~надається можливим.Також позивачі\~зазначають,\~що злочинне\~угрупування у\~складі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~використовуючи підроблені\~документи хотіли\~заволодіти будинком\~по [ADDRESS] ,\~співвласниками якого\~являються позивачі,\~тому для\~запобігання продажу\~злочинцями будинку,\~міською прокуратурою\~м.\~Одеси порушена\~кримінальна справа\~відносно вищевказаних\~осіб і\~накладений арешт\~на житловий\~будинок [ADDRESS] .Співвласник [PERSON] не мав відношення до цієї справи. Враховуючи зазначене позивачі вимушені звернутись до суду з відповідною заявою. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні наполягали на задоволені позовних вимог. Інші позивачі в судове засідання не з`явились, але в матеріалах справи від них наявні зави в яких вони просять розгляд справи провести без їх участі (а.с. 47, 49, 50). Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 17 лютого 2006 року посвідченого Кифоренко Р.Б. державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-432, вбачається, що [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] придбали в рівних частках житловий будинок в [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до договору купівлі продажу від 17 лютого 2006 року посвідченого Кифоренко Р.Б. державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-435, вбачається, що [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] придбали в рівних частках земельну ділянку площею 0,067 га. розташовану в [ADDRESS] (а.с. 29), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 2094606 від 17.02.2006 року (а.с. 30). З копій витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна вбачається, що постановою б/н від 03.03.2008 року Прокуратури міста Одеси було накладено арешт на будинок [ADDRESS] та зазначено власників: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6). З матеріалів кримінального провадження, які було надіслано до суду Апеляційним судом Одеської області вбачається, що кримінальне провадження в межах якого Прокуратурою міста Одеси було накладено арешт на будинок [ADDRESS] закінчено (а.с. т. 2, т. 3). Позивачів серед обвинувачених немає. Спірний будинок не конфіскувався. Згідно з витягу рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 104-УІІ від 09.02.2016 р. вул. Героїв Комсомольців було перейменовано на вул. Приміська (а.с. 31). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.03.1987 року, актовий запис № 284 [PERSON] та [PERSON] 07 березня 1987 року зареєстрували шлюб (а.с. 28). Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України, зокрема ст. 41 передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved