Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять зобов'язати ДП МВС «ІНФОРМ-РЕСУРСИ» передати автомобіль марки VAZ 2108, 1991 р.в., шасі (кузов, рама, колеса) № ХТА [NUMBER], державний номер [NUMBER], зареєстрований МРЕВ м. Харків 18.11.1997 року на підставі технічного паспорта [NUMBER] [PERSON], [PERSON] - без утримання плати за перебування автомобіля на майданчику тимчасового зберігання; стягнути з ДП МВС «ІНФОРМ-РЕСУРСИ» на їх користь грошові кошти у розмірі 33000 грн., в тому числі майнову шкоду у розмірі 23000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В обґрунтування свої вимог позивачі зазначають, що 24.06.2005 року вони придбали у [PERSON] автомобіль [NUMBER]. Також, 24.06.2005 року була оформлена довіреність, яка надавала їм право керування та розпорядження вказаним авто, строком на три роки. 02.07.2008 року [PERSON] підписав довіреність строком на 25 років. Також позивачі зазначають, що під час користування автомобілем, на посту ДПС, без їх згоди, авто було вилучено працівниками міліції та поміщено на зберігання на спец.майданчик за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу. Крім того, позивачі вказують, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2014 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], 3 особа Фрунзенський ВДВС ХМУЮ про визнання права власності на транспортний засіб, звільнення його з-під арешту позовні вимоги задоволено, проте вимога про повернення майна виконана не була, оскільки згідно листа УДАІ ГУМВС України в Харківській області 06.04.2015 року договір про спільну діяльність щодо спец.майданчика в [ADDRESS], з відповідачем не укладався. Позивачі вказують, що автомобіль підлягає поверненню без утримання плати за перебування на такому майданчику. Позивачі також зазначають, що внаслідок неправомірних дій відповідача їм спричинено матеріальний збиток в розмірі 23000 грн., який складається з середньо ринкової вартості оренди аналогічного автомобіля в сумі 200 грн. за 115 днів, а також моральну шкоду, що полягала у душевних стражданнях, спричинених протиправними діями відповідача, витраті великої кількості часу та нервів для відстоювання своїх законних прав та інтересів. Спричинену моральну шкоду позивачами оцінено в розмірі 10000 грн. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити в повному обсязі та не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач або його представник у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи будучи повідомленим належним чином. У зв'язку з неявкою відповідача та за згодою позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 24.06.2005 року позивачі придбали у [PERSON] легковий автомобіль марки VAZ 2108, 1991 р.в., шасі (кузов, рама, колеса) № ХТА [NUMBER], державний номер [NUMBER], зареєстрований МРЕВ м. Харків 18.11.1997 року на підставі технічного паспорта [NUMBER]. 24.06.2005 року [PERSON] підписав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В., яка давала право позивачам керувати та розпоряджатися вищезазначеним автомобілем. Після закінчення строку її дії, [PERSON] 02.07.2008 року підписав довіреність, яка давала право [PERSON] та [PERSON] експлуатувати, управляти та розпоряджатися спірним автомобілем. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В., за реєстровим № 2025, строком на двадцять п'ять років. 04.10.2014 року співробітниками ДАІ ГУМВС України в Харківській області складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ВАЗ 2108, д.н. [NUMBER] шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик, місцезнаходження: Харківська обл., [ADDRESS]. Підставою для цього стала постанова Фрунзенського ВДВС ХМУЮ про розшук майна боржника. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2014 року задоволено позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, визнано за [PERSON], [PERSON] право власності з 24.06.2005 року на автомобіль марки VAZ 2108, 1991 р.в., державний номер [NUMBER]; зобов'язано Фрунзенський ВДВС ХМУЮ зняти арешт з автомобіля марки VAZ 2108, 1991 р.в., державний номер [NUMBER]. Постановою Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 27.01.2015 року звільнено з-під арешту майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2108, 1991 р.в., що належить боржнику [PERSON] Відповідно до листа Харківської філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» за № 58 від 07.04.2015 року, згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 04.10.2014 року, автомобіль [NUMBER] був поставлений на штраф-майданчик, розташований: Харківська області, Харківський р-н, [ADDRESS] та в даний час вказаний автомобіль знаходиться на відповідальному зберіганні на майданчику. Вартість зберігання транспортного засобу на штраф-майданчику (стоянці) з першого по сьомий день включно становить 144 грн. (з ПДВ), за наступний день з восьмого дня - 24 грн. (з ПДВ). Згідно листа Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Харківській області за № 53/3163 від 08.04.2015 року Управління ДАІ ГУМВС України в Харківській області та ДП МВС України «Інформ-Ресурси» уклали договори про спільну діяльність згідно яких ДП МВС України «Інформ-ресурси» взяло на себе зобов'язання здійснювати господарську діяльність шляхом надання фізичним та юридичним особам послуг з тимчасового відповідального зберігання затриманих відповідно до чинного законодавства транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках Управління ДАІ ГУМВС України в Харківській області розташованих за адресами: м. Харків, вул. Пушкінська (район Харківського авіаційного заводу); м. Харків, пр. Тракторобудівників (ріг вул. Уборевіча); Харківська обл., Балаклійський р-н ,м. Балаклія, вул. Кірова, 15. Також в цьому листі зазначено, що інших спеціальних майданчиків для тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів з якими УДАІ ГУМВС України в Харківській області уклало договори про співпрацю не існує. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.10, 60 ЦПК України). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Віндикаційним є позов неволодіючого майном власника до його фактичного набувача про витребування індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Предметом позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Суд вважає, що позивачі підтвердили своє право на майно, але просять витребувати його у відповідача, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Також, відповідно до п. 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням, зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця. Оскільки спеціальних штрафних майданчиків для тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів з якими УДАІ ГУМВС України в Харківській області уклало договори на співпрацю за адресою: [ADDRESS], немає, суд приходить до висновку, що нарахування плати за зберігання автомобіля є протиправним, а автомобіль підлягає поверненню без утримання плати за перебування на ньому, а тому задовольняє вимоги позивача в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд відмовляє в задоволенні вимог позивачів про стягнення з відповідача на їх користь майнової шкоди в розмірі 23000 грн., в зв'язку з їх недоведеністю. Суд частково задовольняє вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь моральної шкоди, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Така шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що внаслідок неповернення майна відповідачем, позивачам була спричинена моральна шкода, при визначенні розміру якої, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути з ДП МВС «Інформ-Ресурси» на користь позивачів на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачів судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial