Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, який обґрунтовують тим, що [INFO] у с.Кочерги Путивльського району Сумської області помер їх батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельні ділянки площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку і надвірних споруд, та площею 0,47 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно позивачі не можуть у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встиг набути право власності на земельну ділянку, бо не встиг за життя завершити процедуру приватизації, позивачі просять визнати за ними право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельних ділянокв порядку спадкування за заповітом, а судові витрати покласти на них. Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність (а.с.31,32). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.42-43). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] та [PERSON] , позивачі у справі, є синами та спадкоємцями за заповітом, посвідченим 8 грудня 1992 року Волокитинською сільською радою Путивльського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі №198, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с.Кочерги Путивльського району Сумської області є батьком (а.с.12,14-16). Відповідно до довідки Волокитинського старостинського округу Путивльської міської ради Сумської області №334 від 20 листопада 2020 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Волокитинською сільською радою 8 грудня 1992 року за №198 не змінювався і не скасовувався. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли його суни - [PERSON] та [PERSON] , вступивши у володіння спадковим майном (розпорядилися особистими речами померлого) (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] та отримали відповідне свідоцтво на її частину (а.с.17). Згідно з копією рішення 17 сесії 21 скликання Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 17 грудня 1993 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадян» громадянам надано земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і надвірних споруд та для ведення особистого підсобного господарства, і до списку цих громадян внесений [PERSON] , якому надано земельні ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і надвірних споруд, та площею 0,47 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.18-19). Відповідно до листа Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області №03-11/2406 від 8 жовтня 2021 року повідомлено [PERSON] та [PERSON] про відмову у завершені процедури приватизації земельних ділянок, що належала [PERSON] (а.с.48). Постановою державного нотаріуса від 24 березня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.20). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не- завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Таким чином, до позивачів, як спадкоємців за заповітом, переходять усі права та обов`язки, що належали [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірних земельних ділянок та одержання правовстановлюючих документів на них. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved