Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачка 16.02.2017 року звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки і доводи мотивує тим, що 28.08.2010 року, вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб реєструвався відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою і знаходиться на її матеріальному утриманні. Однією родиною не мешкають з червня 2013 року, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому позивачка звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини. Рішенням Волноваського районного суду від 11.04.2017 року по справі винесено заочне рішення, позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі. 01.11.2018 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Волноваського районного суду від 26.12.2018 року зочне рішення від 11.04.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, а в позові зазначила про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїх поясненнях вказав, що згоден платити аліменти на доньку [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідного до чинного законодавства. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 28.08.2010 року уклали шлюб, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, що є наявною у справі, згідно якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, зроблено відповідний запис № 30, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища, чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] , шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області.(а.с.4). Про те, що сторони по справі є батьками - [PERSON] , [INFO] , вбачається з копії свідоцтва про народження, що є наявним у справі, і в графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , в установленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював.(а.с.5). . Із наявної у матеріалах справи довідки №26 від 27.01.2017 року виданої [PERSON] в тому, що вона мешкає без реєстрації в [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] .(а.с.6) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 Кримінального кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1ст.182 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Статтею 183 Сімейного кодексу Українип ередбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч.1 ст.191Сімейного кодексуУкраїни передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. На вимоги щодо стягнення аліментів у судовому порядку не поширюється позовна давність. Позов може бути пред`явлено у будь-який час, поки існує право на аліменти. Право на аліменти виникає у дитини з моменту її народження. Якщо один із батьків (або батьки) не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, до нього може бути пред`явлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини. У цьому випадку, заінтересована особа, яка має право на одержання аліментів на дитину, вправі вимагати їх виплати у судовому порядку незалежно від строку, що минув з моменту виникнення у неї цього права, а також незалежно від причин, у зв`язку з якими вона раніше не зверталася до суду з позовом. Аліменти звичайно присуджуються на майбутнє. Водночас, як виняток із загального правила, відповідно до частини 1 даної статті, стягнення аліментів відбувається не з моменту (дня) набрання чинності рішенням суду, а з моменту (дня) пред`явлення позову. Причому дане правило діє незалежно від того, наскільки багато часу пройшло від того як було пред`явлено позов до його задоволення судом. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Встановлюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст. 51 Конституції Українитаст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, у відповідності до ст.ст.7,141 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Призначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексуУкраїни суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів. Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача не засновані на законі, тому суд на підставі ч. 5 ст. 183 СК України вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі на одну дитину однієї чверті. З відповідача до спеціального фонду Державного Бюджету України стягнуто судовий збір в розмірі 640,00 гривень, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.06.2017 року.(а.с.19). На підставі ст.ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст.7,141,180,182-184,191 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,82,131,223,247,280,259,263-265,430 ЦПК України, суд

Outcome: partial