Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2012 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що їх сімейне життя не склалося, заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 07 квітня 2016 року їх шлюб було розірвано. На теперішній час син [PERSON], проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріально дитині не допомагає, не зважаючи на те, що працездатний та має можливість виплачувати аліменти. У звязку з викладеним позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно з дня предявлення позову до досягнення ним повноліття. Дані обставини й стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що дійсно з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2012 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. 07 квітня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Дитина проживає з нею, відповідач в добровільному порядку не утримує дитину. Кошти, які вона отримає не достатньо для забезпечення дитині необхідних умов проживання. Таким чином, вона просить позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився частково та пояснив, що вони з позивачкою перебували в зареєстрованому шлюбі. 29 грудня 2014 року в них народився син [PERSON]. В квітні 2016 року шлюб між ними був розірваний. На теперішній час він працює за трудовим договором та отримує заробітну плату щомісячно в розмірі 1500 гривень, а тому в нього не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, в судовому засідання встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2012 року. Від даного шлюб в них народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №412488. Відповідно заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 07 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. З довідки Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Також, відповідно довідки Управління соціального захисту населення Тарутинської райдержадміністрації Одеської області позивачка отримує щомісячну одноразову допомогу в розмірі 860 гривень. На підставі трудового договору від 25 травня 2016 року відповідач [PERSON] працює офіційно столяром в КП «ПСХРСУ», його заробітна плата складає 1500 гривень щомісячно. Також, згідно довідки субєкта підприємницької діяльності [PERSON] відповідач [PERSON] дійсно працює з 26.05.2016 року на вищевказаній посаді, його заробітна плата за травень 2016 рік склала 320 гривень. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Таким чином, незважаючи на те, що позивачка [PERSON] просить стягнути аліменти в твердій грошовій формі, але в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працює, слід стягнути аліменти у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що позивачка в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного ст.ст. 191, 199-200, СК України,

Outcome: partial