Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивачі звернулись із вказаним позовом до суду та просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 251/к від 18.05.1999 року, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як покупцями з одної сторони та продавцем [PERSON] з другої сторони, зареєстрований на Одеській товарній біржі у відповідному журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості, за номером № 251/к від 18.05.1999 року. При цьому позивачі мотивують свої позовні вимоги тим, що 18.05.1999 року у Суворовському районі м. Одеси, між позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як покупцями з одної сторони та продавцем [PERSON] з другої сторони було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № 251/к, за яким позивачі придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі - продажу нерухомого майна № 251/к від 18.05.1999 року у відповідності до вимог Закону України «Про товарну біржу» був зареєстрований на Одеській товарній біржі у відповідному журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості, за номером № 251/к від 18.05.1999 року, зразки договорів були надані сторонам. Під час укладення договору між сторонами було досягнуто згоди і виконані суттєві умови договору. Квартира продана за 14 000 грн., які отримав продавець після підписання договору. Даний договір купівлі - продажу нерухомого майна № 251/к від 18.05.1999 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості 11.06.1999 року (Книга 324 пр.- стр.178 - рн 279). Так, на час укладення договору в 1999 року ні позивачі, ні відповідач не знали, що вищевказані правочини, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягали нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до положень ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали, що також було окремо зазначено і у вказаних вище договорах купівлі-продажу нерухомого майна. Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального оформлення договору, на цей час позивачі втратили можливість посвідчити правочин нотаріально, та не можуть вільно розпоряджатися своєю квартирою на свій розсуд без визнання договору купівлі-продажу, укладеному на біржі, дійсним, тобто право позивачів порушено. За таких обставин позивачі не можуть реалізувати свої права власності у повному обсязі, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 31 березня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 31,32). Позивачі надали на адресу суду письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. (а.с. 42-44). Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 37,38). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 18.05.1999 року у Суворовському районі м. Одеси, між позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як покупцями з одної сторони та продавцем [PERSON] з другої сторони було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна № 251/к, за яким позивачі придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі - продажу нерухомого майна № 251/к від 18.05.1999 року у відповідності до вимог Закону України «Про товарну біржу» був зареєстрований на Одеській товарній біржі у відповідному журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості, за номером № 251/к від 18.05.1999 року, зразки договорів були надані сторонам. (а.с. 15-18). Під час укладення договору між сторонами було досягнуто згоди і виконані суттєві умови договору. Квартира продана за 14 000 грн., які отримав продавець після підписання договору. Даний договір купівлі - продажу нерухомого майна № 251/к від 18.05.1999 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості 11.06.1999 року (Книга 324 пр.- стр.178 - рн 279). (а.с. 40). Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачами права власності на квартиру на підставі такого договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем була звільнена квартира, передані ключі, вона знялась з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивачів правомірні, основані на нормах\~ст. 47 ч.2 ЦК України\~в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивачі придбали вказану вище квартиру у свою власність у відповідача, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. А відповідач виконав зобов`язання по передачі квартири позивачам та виїхав з неї. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved