Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, яке залишилось після смерті їх батька [PERSON], померлої [INFO]. При цьому позивачі посилаються на те, що після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з недобудованого будинку [ADDRESS], а також земельної ділянка розміром 0.1 га, на якій розташований вище зазначений недобудований житловий будинок та забудови -прибудова, ганок, убиральня, ворота, огорожа, замощення. Зазначений житловий будинок та земельна ділянка була придбана батьком позивачів, за договором дарування від 08.09.1993 року, реєстровий запис №2327, який посвідчений Авдіївською державною нотаріальною конторою. Житловий будинок було забудовано на земельній ділянці розміром 0.1 га, що відведена для забудови цього житлового будинку, однак з причин не проведення їх батьком відповідної реєстрації будинку та земельної ділянки, позивачі не можуть у нотаріуса прийняти спадщину. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. Суд, заслухавши сторони , дослідивши наявні докази, які маються в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..60 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] помер [INFO], що підтверджує свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 березня 2013 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Позивач - [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.11.1982 року. Так, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON].09.2002 року, та її прізвище після одруження - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Позивач - [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.1990 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись 15 червня 2013 року з заявою до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] [PERSON] звернувся 15 червня 2013 року з заявою до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], який був батьком померлого [PERSON], та відмовився від належної йому за законом частки в спадщині, що залишилась після смерті його сина на користь сина спадкодавця, а його онука [PERSON] та на користь доньки спадкодавця, а його онучки - [PERSON] в рівних частках кожному. [PERSON] звернулась 15 червня 2013 року з заявою до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], яка була матір'ю померлого [PERSON], та відмовилась від належної їй за законом частки в спадщині, що залишилась після смерті її сина на користь сина спадкодавця , а її онука [PERSON] та на користь доньки спадкодавця, а її онучки - [PERSON] в рівних частках кожному. [PERSON] звернулась 15 червня 2013 року з заявою до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], яка була дружиною померлого [PERSON], відмовилась від належної їй за законом частки в спадщині, що залишилась після смерті його чоловіка на користь сина спадкодавця , та її сина [PERSON] та на користь доньки спадкодавця, та її доньки - [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 17.01.1992 року, виданого Авдіївською міською радою народних депутатів згідно рішення виконкому Авдіївської міської ради народних депутатів від 26.06.1991 року, про відвід земельної ділянки [PERSON] в безстрокове користування для будівництва житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 1000 квадратних метрів ( будівництво повинно було бути закінченим не пізніше трьох років з дня підписання договору тобто до 17.01.1995 року). Договором дарування від 07.09.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Малімон А.О., [PERSON] подарував [PERSON] недобудований житловий будинок готовністю 31%, що знаходиться в [ADDRESS] розташований на земельній ділянці яка закріплена за Авдіївською міською радою народних депутатів. На вказаній земельній ділянці розташований недобудований житловий будинок, готовністю 31% . Крім того, за цим договором всі обов'язки по закінченню будівництва житлового будинку за договором укладеним між Авдіївською міською радою та [PERSON] прийняв на себе [PERSON] Рішенням Авдіївської міської ради народних депутатів від 22.02.1993 року, було дозволено провести відчуження незавершеного будівництва домоволодіння по [ADDRESS], який належить [PERSON] на підставі державного акту на право довічного спадкового володіння землею від 17.12.1992 року. Договірні зобов'язання з будівництва домоволодіння в м. Авдіївка покласти на [PERSON] [PERSON] на підставі рішення сесії Авдіївської міської ради народних депутатів від 26 червня 1991 року , було надано в довічне спадкове володіння 0,1 гектарів землі для будівництва житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується державним актом на право довічного спадкового володіння землею, зареєстрований в книзі за № 69. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований в [ADDRESS], що залишився після смерті їх батька [PERSON], померлого [INFO] у зв'язку з тим, що спадкодавець право власності на житловий будинок належним чином не зареєстрував його в органі державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті батька, спадкоємцями за законом є - позивачі. Судом встановлено, що спадкодавець отримав у дар недобудований житловий будинок готовністю 31%, що знаходиться в [ADDRESS] розташований на земельній ділянці яка закріплена за Авдіївською міською радою народних депутатів. Крім того, за цим договором всі обов'язки по закінченню будівництва житлового будинку за договором укладеним між Авдіївською міською радою та [PERSON] прийняв на себе [PERSON] З технічного паспорту від 05.08.2013 року, який виготовлено ТОВ Авдіївським бюро технічної інвентаризації, на житловий будинок [ADDRESS], вбачається, що будинок закінчений будівництвом у 1996 році. Статтею 1218 ЦК України, встановлено,що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного вбачається, що спадкодавцю спірний житловий будинок належав на підставі договору дарування, тобто за життя спадкодавець набув своє право на спірний житловий будинок, хоча ним за життя не було дотримано належним порядку реєстрації свого права власності на нерухоме майно після закінчення будівництва. Однак однією умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості у даному випадку-житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями є набуття самим спадкодавцем зазначеного права на нього За таких обставин, позов позивачів про визнання права власності на житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований в [ADDRESS], що залишився після смерті їх батька [PERSON], померлого [INFO], підлягає задоволенню. Щодо вимог позивачів про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] необхідно зазначити, що за життя спадкодавець не набув права власності на цю земельну ділянку, загальною площею 1000 квадратних метрів на якій був збудований житловий будинок, оскільки земельна ділянка була йому надана у безстрокове користування для будівництва житлового будинку. Відповідно до ст. 14 Конституції України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується і набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 2 статтею120 ЗК України передбачений перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Постановою Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7 № про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ п. 18 «г» , при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст..30 ЗК України до набувача до відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі. Оскільки за життя спадкодавець [PERSON]не набув права власності на земельну ділянку та не отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, то спадкоємці також не набувають права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. До спадкоємців переходить лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, тобто користування спірною земельною ділянкою. Згідно вимогам ст. 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Як встановлено ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, а право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України). Відповідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше видані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі на місцевості належної їм частки (паю). Тобто, на підставі вище зазначених документів вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться в розпорядженні Авдіївської міської ради і з укладанням договору дарування житлового будинку від 08.09.1993 року ніяким чином не впливає на права чи обов'язки щодо вказаної земельної ділянки. Порядок передачі у власність громадянам земельних ділянок із земель державної або комунальної власності передбачений ст. 116 ЗК України. Пунктом 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до виключеної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради-сесії. Таким чином, виникнення права власності на об'єкти нерухомості не є безумовною підставою для автоматичного укладання угоди щодо земельної ділянки. Обов'язковою умовою передачі у власність земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності є наявність рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у власність. За таких обставин вимоги позивачів про визнання права власності на земельну ділянку розміром 0.1 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки ця земельна ділянка на праві власності не належала останньому. Аналізуючи усі зібранні по справі докази в їх сукупності, суд визнає за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який залишився після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадукування за законом на ?? частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який залишився після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. На підставі ст.ст. 328, 1261, 1225 ЦК України, ст..120 ЗК України, ст.ст. 10, 57, 60, 174, 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial