Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що є співвласниками житлового будинку №6 по провулку Осводівському в м. Біла Церква. Також, одним із співвласників був [PERSON], який помер. Постановою державного виконавця міськвідділу ДВС 23.07.2001 року був накладений арешт на вказане домоволодіння власником якого значиться [PERSON], у власності якого ніколи не перебував даний будинок, чи частина будинку та крім того, [PERSON] 17.02.2014 року помер. ДВС відмовила у знятті арешту з майна, а тому позивачі звернулися до суду та просять скасувати арешт на будинок №6 по пров. Осводівському в м. Біла Церква. Позивачі в судовому засіданні підтримали позов. Відповідач та третя особа по справі не направили до суду своїх представників, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, жодних клопотань чи заяв не подали. Заслухавши пояснення позивачів, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що з 25.04.1967 року власником будинку №6 по провулку Осводівському в м. Біла Церква був [PERSON], що підтверджено копією договору купівлі-продажу будинку. 28.07.1969 року [PERSON] подарував [PERSON] 1\\5 частину даного будинку, що підтверджується копією договору дарування. Та відповідно до технічного паспорта на житловий будинок №6 по пров. Осводівському в м. Біла Церква співвласниками будинку є [PERSON] (39\\100 частин), [PERSON] (1\\5 частин) та [PERSON] (41\\100). Наведені обставин підтверджені зібраними матеріалами справи та поясненнями позивачів. Встановлено, що спадкоємці одного із співвласників вказаного домоволодіння [PERSON] мають намір оформити свої спадкові права, але існують перешкоди, в звязку з обтяженням домоволодіння №6 по провулку Осводівському в м. Біла Церква згідно постанови державного виконавця Сокол міськвідділу ДВС Білоцерківського МРУЮ від 23.07.2001 року. Так, з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 14.10.2004 року реєстратором Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою було внесено дані про арешт вказаного домоволодіння на підставі постанови державного виконавця про арешт від 23.07ю.2001 року і власником домоволодіння значиться [PERSON] (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] 17.02.2014 року помер, що підтверджується свідоцтвом пр. смерть (а.с.5). Встановленим є те, що позивач зверталася до міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ для ознайомлення з виконавчим провадженням та з постановою державного виконавця про обтяження майна. Згідно інформаційного листа міського відділу ДВС БЦ МРУЮ база даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з 01.08.2007 року по даний час не містить виконавчих документів про стягнення з [PERSON] А також, відповідач повідомив позивача, що перевірити факт надходження виконавчого листа до відділу ДВС за попередній період не виявилося можливим в звязку з ліквідацією в 2007 році Державної виконавчої служби м. Біла Церква. (а.с.6). За ст.60 Закону України Про виконавче провадженняОсоба, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Встановленим є те, що обтяження на майно відбулося по даних, що [PERSON] є власником майна, хоча суду надані докази того, що на даний час власниками майна є позивачі у справі, а [PERSON] ніколи не був власником цього майна, чи його частини. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно. Отже, суд дійшов висновку, що оскільки з винесенням постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить позивачам порушуються їхні права, як власників відповідного майна, у зв'язку з чим позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право щодо розпорядження майном, а тому дане нерухоме майно підлягає звільненню з-під арешту. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. За приписами ч.ч.2,3 ст. 60 цього Закону, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. А згідно ч.5 цієї статті Закону, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Тобто, в даному випадку, з урахуванням обставин по справі, тобто відсутністю самого виконавчого провадження, смертю [PERSON], підставою для зняття арешту з нерухомого майна будинку №6 по провулку Осводівському в м. Біла Церква, може бути тільки рішення суду. З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані і такі, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved