Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Під час народження доньки у [PERSON] було прізвище [PERSON] , а потім змінено на [PERSON] . Донька зареєстрована та проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач коштів на утримання доньки постійно не надає, не піклується про її матеріальне становище, її здоров`я, розвиток, благополуччя. [PERSON] вимушена забезпечувати доньку самостійно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 21 жовтня 2019 року ухвалою суду залишено без задоволення заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 24 жовтня 2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява. Відповідно до відзиву сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, оскільки обставини, на які посилається позивач, вважають необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Після розірвання шлюбу дійсно донька залишилася із матір`ю, проте відповідач постійно бачився із дочкою, турбувався про неї, цікавився її життям та розвитком, надавав кошти на її утримання, відвідував із дочкою розважальні заклади, парки та атракціони. До 2014 року донька регулярно приїздила до батьків відповідача від одного до трьох днів. Виплати відповідача на утримання дитини склали: 2012 р. - 13 261,62 грн, 2013 р. - 17 310,65 грн; 2014 р. - 29 982,19 грн, 2015 р. - 9 979,18 р., 2016 р. - 4 020,10 грн; 2017 р. - 7 009,00 грн; 2018 р. - 9 985,00 грн; 2019 р. - 2 424,00 грн, що разом складає 93 971,74 грн, про що надає квитанції. У 2014 році відповідач також приймав участь у розвитку дитини, сплачуючи за її екіпіровку і заняття з тренером роликовим спортом. Коли дитина йшла до першого класу, відповідач надавав позивачу готівку на придбання шкільного приладдя, після чого з`ясувалося, що кошти нею витрачені на інші речі, у зв`язку з чим він знову був змушений витрачати кошти. У 2012 - 2013 рр., щоб не вимкнули за борги будинок, у якому позивач із дитиною проживає і нині ( [ADDRESS] ), надав грошову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. У 2018 році відповідач був змушений припинити підприємницьку діяльність. 29.12.2015 відповідач уклав шлюбу із [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Від шлюбу із [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час на утриманні відповідача перебувають донька [PERSON] та дружина, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. У зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, у відповідача виникли матеріальні складнощі, які не дозволяють, як і раніше протягом 8 років, приймати участь у вихованні і утриманні дитини [PERSON] . Відповідач має підозру, що він не є біологічним батьком дитини, що є підставою для пред`явлення ним зустрічного позову про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини, позови об`єднані в одне провадження. Визначено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 06 листопада 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] на зустрічну позовну заяву, в якому проти задоволення зустрічного позову заперечує, зважаючи на його безпідставність. 26 листопада 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи, провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено. 06 березня 2020 року до суду від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок експерта № 103-451-2019 від 28.02.2020. Ухвалою суду від 11 березня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини, справа призначена до підготовчого судового засідання. 26 травня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 01 липня 2020 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , в якій просить суд позов задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини залишено без розгляду за клопотанням представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав заявлений позов, з підстав викладених у ньому, та просив задовольнити повністю. Зазначив, що відповідач [PERSON] постійно не надає коштів на утримання доньки [PERSON] та постійно про неї не піклується, таким чином не виконує покладені на нього обов`язки. Відповідач не надав доказів неможливості працевлаштування та відсутності доходів. Зазначає, що право вибору порядку стягнення аліментів, частка від доходу або тверда грошова сума, належить стягувачу аліментів, а тому просив стягнути з відповідача аліменти саме у частці від доходу відповідача. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні частково визнав позов про стягнення аліментів. Зазначив, що відповідач добросовісно виконував обов`язок по утриманню доньки [PERSON] , поки мав таку матеріальну можливість. Згодом відносини із позивачкою припинилися, виникла неприязнь. Із припиненням відповідачем підприємницької діяльності у 2018 році, народженням доньки [PERSON] , яка разом із його дружиною [PERSON] перебувають на його утриманні, переїздом до Полтавської області у сільську місцевість, де він не має можливості офіційно працевлаштуватись, у відповідача будуть труднощі сплачувати аліменти у розмірі ј частки від його доходу, тому сторона відповідача просить задовольнити позов частково та стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою [PERSON] повноліття. На даний час відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Вислухавши позиції представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2007 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Києва № 2604/5756/2012 від 10 квітня 2012 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 02 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. 11 вересня 2015 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 11 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Неповнолітня донька [PERSON] разом із позивачкою [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 7505160 , № 7505137 від 09.09.2019, виданими адміністратором ЦНАП [PERSON] . Неповнолітня Прищепа Еліна перебуває на утриманні позивачки [PERSON] [PERSON] з 2012 р. по березень 2019 р. періодично здійснювались перекази коштів позивачці на утримання доньки [PERSON] , що підтверджується відповідними квитанціями та чеками. Також у 2014 році відповідач оплачував заняття дитини з роликового спорту, придбав деяке канцелярське приладдя та одяг. 29 грудня 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 29 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 31 липня 2018 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [PERSON] припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця 27.06.2018, номер запису: 20730060002036741. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що позивачкою, разом із якою проживає дитина, заявлено вимогу про стягнення із відповідача аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення донькою повноліття. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року у розмірі 2 218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи убачається, що позивач проживає разом із неповнолітньою дочкою, яка перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини у необхідному обсязі. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів відповідачем суду не надано, зокрема, не надано доказів щодо неможливості ним офіційно працевлаштуватися, а також доказів того, що його дружина [PERSON] не працює та перебуває на його утриманні. Враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги приписи ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за якими стягнення аліментів у частці від доходу відповідача є правом позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги надані суду докази, оцінюючи їх з позиції належності та допустимості, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved