Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка 12.08.2015 року звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що [PERSON] ( дівоче прізвище - [PERSON] ) була членом колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.990 року по домоволодінню по [ADDRESS] були вона та відповідачкаа [PERSON], її батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Вказана обставина - підтверджується довідкою Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, в якій вказано, що згідно погосподарської книги № 5 особовий рахунок № [NUMBER] вищевказане домоволодіння станом на 01.07.1990 р. відносилось до колгоспного двору. [INFO]. померла мати її - [PERSON], після чого вона продовжила проживати у вказаному будинку разом із батьком, а [INFO]. помер і її батько - [PERSON]. Після смерті [PERSON]. вона проживає в будинку по [ADDRESS] до теперішнього часу. Згаданий будинок був побудований ще в 1963 році. В зв»язку з вказаними обставинами вона мала право на частку в майні колгоспного двору, однак дане право не оформляла. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст. 17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону ( з 15 квітня 1991 року ). До правовідносин, що. виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Згідно ст. 120 ЦК УРСР ( 1963 року ) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Ст. 123 ЦК УРСР ( 1963 року ) було передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до згаданої постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають регулюватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба ); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній у час працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з.членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначаеться виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Зважаючи на вище викладене можливо зробити висновок, що 1/3 частина домоволодіння по [ADDRESS] належить їй - [PERSON] як члену колгоспного двору та ще по 1/3 належало її батькові - [PERSON] та матері - [PERSON]. Згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» правила, що містяться в Законі Української PCP «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Тобто частина колгоспного двору як власність могла бути передана їй з 01.07.1990р. Крім того, як [INFO]. померла її мати - [PERSON], про що 07.04.1997р. виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було складено відповідний актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14.07.2015р. відділом ДРАЦС Полтавського РУЮ у Полтавській області. На момент смерті [PERSON], вона разом із батьком [PERSON] постійно проживали разом з померлою по [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 667, виданою 02.07.2015р. виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що згідно ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Після смерті матері вона з батьком вступили в управління спадковнм майном, так як проживали в житловому будинку, тому набули права на спалдщну, хоча й це право не було оформлено. До складу спадщини ввійшли всі права та обов»язки [PERSON], зокрема і право на 1/3 частину вказаного вище будинку, що належала померлій як члену колгоспного двору. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української PCP ( ЦК УРСР ), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном, чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На момент смерті у [PERSON] було три спадкоємці, а саме : донька -[PERSON], яка подала до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, донька - [PERSON], а також чоловік - [PERSON], які прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] успадкували три спадкоємці в рівних частинах, так як померла заповіту не складала. Отже, вона, [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/9 частині будинку по [ADDRESS]. Ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, вона звернулась до Полтавської районної державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину на згадану земельну частку ( пай ), але отримала відмову в його видачі, з рекомендацією звернутись до суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права па нерухоме майно в порядку спадкування. У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами та не повинні залучатися до участі у справі. Таким чином, загалом їй належить право власності на 4/9 частини будинку по [ADDRESS] : 1/3 як члену колгоспного двору та 1/9 частини вона успадкувала після смерті матері [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження ( крім справ про усиновлення ) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України представником: у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, мас цивільну процесуальну, дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у ст. 41 цього Кодексу. За таких обставин вважає за можливе звернутися до суду з позовом про визнання права власності за собою про визнання права власності на частину майна. Прохала визнати за нею - [PERSON] як за членом колгоспного двору, право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], яка в цілому складається з : житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м.; літньої кухні «літ. Б» площею 16,1 кв.м.; сараю «літ. Б1» площею 18,8 кв.м.; сараю «літ. Б» площею 8,2 кв.м.; сараю «літ. В» площею 13,7 кв.м.; погребу «літ. в» площею 9,5 кв м.; воріт з хвірткою № 1; огорожі № 2; колодязю № 3. Визнати за нею порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] право власності на 1/9 частину житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами по [ADDRESS], який в цілому складається з : житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м.; літньої кухні «літ. Б» площею 16,1 кв.м.; сараю «літ. Б1» площею 18,8 кв.м.; сараю «літ. Б» площею 8,2 кв.м.; сараю «літ. В» площею 13,7 кв.м.; погребу «літ. в» площею 9,5 кв м.; воріт з хвірткою № 1; огорожі № 2; колодязю № 3. Визнати загалом за нею право власності на 4/9 частини житлового будинку з господарськими будївлями та спорудами по [ADDRESS], який в цілому складається з : житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м.; літньої кухні «літ. Б» площею 16,1 кв.м.; сараю «літ. Б1» площею 18,8 кв.м.; сараю «літ. Б» площею 8,2 кв.м.; сараю «літ. В» площею 13,7 кв.м.; погребу «літ. в» площею 9,5 кв м.; воріт з хвірткою № 1; огорожі № 2; колодязю № 3. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Адвокат позивачки ( а. с. 23 - 26 ), позивачка, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позов підтримали та не заперечували щодо заочного розгляду справи, надали можливі докази на його підтвердження ( а. с. 60 - 61 ). Представник відповідача Мачухівської сільради Полтавського району, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та не висловив заперечень щодо позову ( а. с. 52, 59 ). Відповідачка [PERSON] повторно в засідання не з»явилася з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялася належним чином за адресою своєї реєстрації ( а. с. 29 ) про день та час розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень ( а. с. 53, 58 ). Від неї не надійшло заяв про причини не явки або відкладення справи слуханням. Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи в заочному порядку у відсутності не з»явившихся належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи згідно ст. 169 ч. 4, 223 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послалася позивачка і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 8 - 29. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 60 ЦПК України, так як позивачка довела обставини, на які послалася в позові та на підставі ст. 120, 123, 549 ч. 1 ЦК УРСР ( 1963р. ), так як майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності та їх частки в майні є рівними.

Outcome: approved