Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

позивачі звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФольксБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 50902, згідно з яким відповідач надав позичальнику [PERSON] грошові кошти і сумі 60 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 17.07.2023 року під 13,5% річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KF 50902 від 17.07.2008 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Фолькс Банк» було укладено договори поруки № KF 50902/1 від 15.05.2012 року, згідно з умовами яких позивачі являються поручителями по зобов'язаннях [PERSON] Крім того, 18.07.2008 року було укладено договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в якості виконання зобов'язань за кредитним договором № KF 50902 від 17.07.2008 року. 18.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.05.2011 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності та вона набула прав та обов'язків іпотекодавця замість [PERSON] [INFO] позичальник [PERSON] помер, про що 24.09.2013 року [PERSON] повідомила ПАТ «Фолькс Банк». Позивачі вказували, що зобов'язання померлого по кредитному договору були припинені у зв'язку зі смертю і до особи, яка прийняла спадщину, обов'язки по кредитному договору переходять в межах спадкового майна. Проте, вони не приймали спадщини після смерті [PERSON] Також, вказували, що порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. З урахуванням наведеного, позивачі просили суд визнати договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Фолькс Банк», припиненим; визнати договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Фолькс Банк», припиненим; визнати договір іпотеки квартири від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] ([PERSON]), припиненим; визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] припиненим; зобовязати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести відповідні відомості до державного реєстру іпотек про припинення права застави нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] за договором іпотеки квартири від 18.07.2008 року та зняти заборону відчуження даного нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; стягнути з відповідача судові витрати. В подальшому позивачі уточнили свої вимоги та згідно з заявою від 26.12.2013 року просили суд визнати договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Фолькс Банк», припиненим; визнати договір поруки № КF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Фолькс Банк», припиненим; визнати договір іпотеки квартири від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] ([PERSON]), посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5271, припиненим; визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5273, припиненим; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 18.07.2008 року про накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS], внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року, та виключити з Державного реєстру іпотек запис від 18.07.2008 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на квартиру [ADDRESS], внесений на підставі договору іпотеки квартири від 18.07.2008 року; стягнути з відповідача судові витрати. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у заяві, та просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи за його відсутності Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Надав суду письмові заперечення на позов, згідно з якими зобов'язання по поверненню коштів за кредитним договором не є особистим зобов'язанням та може бути виконане іншою особою. Відповідно, немає підстав вважати кредитний договір припиненим, адже відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились - внаслідок його смерті. Отже, враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для визнання іпотечного договору припиненим, адже обставини на які покликаються позивачі не передбачені ст. 593 ЦК України та ст. 17 ЗУ «Про іпотеку». Зазначав, що позивачі у своїй позовній заяві покликаються також на ч. 1 ст. 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати зобов'язання новим боржником. Проте, покликання позивачів на дану норму в спірному випадку є помилковим в частині, що стосується іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 523 ЦК України застава, встановлена первісним боржником, зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач [PERSON] не укладала з відповідачем іпотечного договору, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому не встановлювала іпотеку як третя особа. Іпотека була встановлена не позивачем як третьою особою, а первісним боржником - позичальником за кредитним договором - [PERSON] Крім цього, в рішенні Сихівського районного суду м. Львова від 25.05.2011 в справі № 2-492/11 судом встановлено, зокрема, що на момент постановлення даного судового рішення [PERSON] мав борг перед ПАТ «ФольксБанк» за кредитним договором, цей борг не був погашений і суд врахував наявність даних боргових зобов'язань при розподілі між [PERSON] та [PERSON] майна, набутого за час перебування в шлюбі. Відтак, суд визнав за позивачем право власності на оспорювану квартиру під умовою визнання та виконання нею кредитних зобов'язань перед ПАТ «ФольксБанк». Оскільки позивач прийняла спірну квартиру у власність та зареєструвала право власності на неї, тим самим вона погодилася прийняти на себе й кредитні зобов'язання, виконання яких забезпечується іпотекою спірної квартири. А це означає, що кредитні зобов'язання перейшли до позивачки та вона є боржником за кредитним договором. Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Третя особа свого представника в судове засідання не направила, надала суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності її представника. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача [PERSON] та представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 50902, за умовами якого ВАТ «Електрон Банк» надав [PERSON] грошові кошти і сумі 60 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 17.07.2023 року зі сплатою 13,5% річних за користування коштами. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою. Нормами ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У відповідності до ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. 18.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5271, в якості виконання зобов'язань за кредитним договором № KF 50902 від 17.07.2008 року. Крім того, 18.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5273. Також, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KF 50902 від 17.07.2008 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Фольксбанк» було укладено договори поруки № KF 50902/1 від 15.05.2012 року, згідно з умовами яких позивачі являються поручителями по зобов'язаннях [PERSON] Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25.05.2011 року за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 07.12.2011 року № 32376113, виданим ОКП ЛОР Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 16.10.2013 року серії [NUMBER] позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Положеннями ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, внаслідок визнання за позивачем [PERSON] на підставі рішення суду права власності на предмет іпотеки остання набула статус іпотекодавця за іпотечним договором від 18.07.2008 року, укладеним між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON], та до неї перейшли всі права і обов'язки іпотекодавця за цим договором. Як вбачається зі свідоцтва про смерть від 21.09.2013 року серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. В силу приписів ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За наведених обставин суд приходить до висновку, що зобов'язання [PERSON] за кредитним договором від 17.07.2008 року № KF 50902 не пов'язані нерозривно з особою боржника та можуть бути виконані іншою особою, а саме, спадкоємцем в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з заявою позивача [PERSON] від 17.12.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за № 1731, останній відмовився від прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON] та на оформлення спадкових прав не претендує. У відповідності до листа Шостої Львівської державної нотаріальної контори від 28.04.2014 року № 691/02-14 спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена 11.10.2013 року після отримання претензії ПАТ «Фольксбанк» про пред'явлення вимог до спадкоємців. На даний час жоден з спадкоємців не звертався до нотаріальної контори, у спадковій справі відсутні заяви про прийняття спадщини. В силу норм ст. 1268 - 1270 ЦК України спадкоємці після смерті позичальника [PERSON] відсутні. Положеннями ст. 607 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. З урахуванням наведеного зобов'язання за кредитним договором від 17.07.2008 року № KF 50902, укладеним між ВАТ Електрон Банк» та [PERSON], припинилися неможливістю їх виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо набуття позивачем [PERSON] обов'язків боржника за вказаним кредитним договором на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25.05.2011 року, оскільки питання щодо заміни боржника у зобов'язанні не було предметом спору, що розглядався судом. Крім того, відповідно до ст. 520 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, згідно з якою наведений правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання. Жодних доказів укладення в письмовій формі правочину щодо заміни боржника у кредитному договорі від 17.07.2008 року № KF 50902 з [PERSON] на [PERSON] відповідачем суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Таким чином, договори поруки № KF 50902/1 від 15.05.2012 року, укладені між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «ФольксБанк», припинилися внаслідок припинення основного зобов'язання та вимоги позивачів в частині визнання договорів поруки припиненими підлягають задоволенню. Пунктом 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Відтак, договір іпотеки від 18.07.2008 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5271, є припиненим внаслідок припинення основного зобов'язання, з метою забезпечення виконання якого укладено такий договір іпотеки, а тому вимоги позивача у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки вимоги про визнання припиненим договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5273, є похідними від вимог про визнання припиненим договору іпотеки та останні задоволені судом, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 344,12 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved