overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачка 24.03.2016 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 05.12.2009 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів у зв'язку з чим подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що з відповідачем вона вже не проживає три роки. Стосунки не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судове засідання не з'явився, та не повідомив про причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 05.12.2009 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивачка 24.03.2020 року звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 30.11.2018 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь, різних поглядів на життя, на взаємні права та обов`язки. Відповідач конфліктує з її рідними, почав ставитися до неї без поваги, ображав та принижував. Внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не мають та поживають окремо з січня 2020 року, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Майнового спору не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС . Прохала розірвати між ними шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де представник позивачки - адвокат Дяченко М.В.(а.с.35) позов підтримала, а відповідач позов визнав ( а. с. 33, 34 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.11.2018 року в Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області ( а. с. 6 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків з січня 2020 року, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спорів щодо поділу майна не мають. Сім`я розпалась остаточно. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка 24.04.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого народила доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу слухати без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу слухати без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 17.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають з 17.07.2010 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 80. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 09.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 30 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки КП «Служба єдиного замовника м.Селидове» № 849 від 17.04.2014 року [PERSON], дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 24.04.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 24.04.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивачка 24.05.2016 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30.12.2015 року, яке набрало законної сили12.01.2016 року, розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26.04.2010 року виконкомом Курахівської селищної ради м.Селидове Донецької області, актовий запис № 13, сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 24.05.2016 року звернулась до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 24.05.2016 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивачка 24.05.2021 звернулась до суду з позовом, в якому просить відповідачку визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , яка є її тіткою та яка не мешкає в цій квартирі більше року. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1999 року № 992. Відповідачка [PERSON] є ії тіткою та зареєстрована у квартирі як член сім`ї власника, але фактично разом з нею не проживає більше року без поважних причин, її особистих речей в квартирі немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, у поданій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 листопада 1999 року, за №992 від 03.11.1999 р.(а.с.3). З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] зареєстрований у вказаній вище квартирі (а.с.8-9). Відповідачка не є власником квартири, зареєстрована у ній як член сім`ї власника, але не проживає більше року без поважних причин. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вселившись до спірної квартири, відповідачка набула право користування цим житлом, як член сім`ї власника. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка не проживає у зазначеній квартирі понад один рік. Про обставини, які б свідчили про поважність причин такої відсутності, суду не повідомлено. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного та ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачка 24.06.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народила сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу слухати без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу слухати без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 20.10.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 20.10.2012 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 112. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.04.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 73 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 24.06.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 24.06.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачка 24.06.2019 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 04.04.2015 року розпався через постійні сварки та непорозуміння на побутовому грунті, сімейно-шлюбні відносини припинили в травні 2013 року , проживають окремо, тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Майнового спору не мають. Прохала розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. ( а. с. 31). Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за місцем проживання про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень з відміткою про отримання судової повістки ( а. с. 17 ) та повернутих на адресу суду повісток з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» ( а. с. 22-24, 28-30), що згідно вимог чинного законодавства є належним його повідомленням. Від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи та позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 04.04.2015 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб ( актовий запис № 63 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно - сімейні стосунки та проживають окремо з травня 2019 року, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спорів про поділ майна не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка 24.07.2014р. звернулася в суд з позовом до відповідача про виселення з приватного житлового будинку. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона являється власником житлового будинку по [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вона проживає разом з сином [PERSON], 2008р.н. та періодично проживає відповідач- її брат [PERSON] Проживання з останнім в будинку стало зовсім нестерпним, оскільки брат зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки, принижує її. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг відповідач участі не приймає. Крім того, без її дозволу як власника житла поселив свою дружину та дітей. Всі вони нищать її майно. Поки брат зареєстрований у будинку, вона не може отримати пільги в оплаті за газопостачання та інші комунальні послуги. Просила виселити відповідача з належного їй житлового будинку. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що у зазначеному будинку він зареєстрований та проживає постійно, оплачує комунальні послуги, майно не нищить. Позивачка в селі не проживає. Він іншого житла не має. Просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] дійсно належить позивачці [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.06.2013р. (а.с.4). В даному будинку зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], який являється братом позивачки, що підтверджується довідкою Павлівської сільської ради від 04.06.2014р. №465(а.с.5). Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Позивачка не навела суду переконливих доказів, які б свідчили про неможливість проживання з відповідачем. Як ствердила у судовому засіданні позивачка, в правоохоронні органи вона не зверталась з приводу неправомірної поведінки відповідача. А її заяву до Тисменицького РВ УМВС, суд оцінює критично, оскільки дана заява подана лише 05.11.2014р. Твердження позивачки є голослівними та такими, що не підтверджені жодними доказами. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивачки є недоведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 157, 116 ЖК УРСР, ст..ст. 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка 24.07.2014 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 15.12.2009 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Посилаючись, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він часто відсутній дома, не приймає участі у вихованні дитини в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені з 07 січня 2014р., і подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 15.12.2009 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка 24.07.2014 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 26.07.1986 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей, які на даний час досягли повноліття. На протязі останніх десяти років проживають окремо, не ведуть спільного сімейного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Просить шлюб розірвати. Представник позивачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач до суду повторно не з'явилася, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується наявним повідомленням про вручення поштового відправлення у судове засідання на 08.10.2014 р.. Окрім цього, відповідач повідомлявся про судове засідання на 24.10.2014 р. через розміщення оголошення в газеті «Високий замок» у номері від 14.10.2014 р., сторінка №10, що у відповідності до положень ст.74 ЦПК України, вважається як вручення повідомлення про виклик до суду належним чином. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1986 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області, а/з № 12. Судом встановлено, що сторони на протязі останніх десяти років не проживають, не підтримують сімейних стосунків. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved