Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися 05 лютого 2018 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. У позовній заяві вказано, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,07га, що розташована на території Денисівської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області. Позивачі зазначають, що за життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила. Після смерті матері вони, її діти, за спільні кошти провели її поховання, забрали на зберігання та розпорядження документи, фото, особисті та інші речі домашнього вжитку, здійснили ремонт будинку (побілили будинок, пофарбували вікна, двері, відремонтували по господарські будівлі та паркан), провели інші господарські роботи. Про вказане позивачі повідомили Денисівську сільську раду. Як вказують у позовній заяві позивачі, фактично прийнявши спадщину матері, розпорядившись та користуючись її майном, вони вважали достатньою підставою фактичне прийняття спадщини, тому із заявами про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк до нотаріуса не зверталися. Звернувшись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] на майно, позивачі отримали відмову. Нотаріус у своїй відмові вказала, що надані документи не є достатніми для підтвердження вступу в управління та володіння майном. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просили суд встановити факт, що вони прийняли спадщину після [PERSON], яка померла [INFO] в с. Денисівка, Оржицького району Полтавської області, шляхом вступу в управління та володіння майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 12.04.2018 року позов визнала повністю, не заперечувала проти того, що вона, а також позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] брали участь у похованні померлої матері, вони певний час після цього перебували у домогосподарстві покійної матері, де разом з відповідачем займались упорядкуванням території господарства та ремонтом будинку та господарських споруд. Відповідач не заперечувала, що вона та позивачі після смерті матері взяли на зберігання певні речі, які належали за життя покійній, зокрема: [PERSON] взяла частину рушників-вишиванок, хусток померлої матері, возик, дерев'яні стульці, частину особистих документів матері та її фотокарток, [PERSON] взяла на зберігання частину хусток та рушників, належних померлій матері, частину фотокарток та особистих документів, зокрема, взяла пенсійне посвідчення матері, [PERSON] взяла на зберігання частину рушників та хусток, належних померлій матері, срібні каблучки, належні померлій, частину фотокарток, [PERSON] взяв на зберігання один рушник, який належав померлій, та частину її фотокарток. Від представника третьої особи Оржицької державної нотаріальної контори до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивачів, відповідача, показання свідків[PERSON], [PERSON], [PERSON], показання позивача [PERSON], допитаної за її клопотанням за правилами допиту свідків, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: Оржицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 12). Останнім місцем проживання [PERSON] було с. Денисівка Оржицького району Полтавської області. На день смерті [PERSON] в одному будинку із нею був зареєстрований та проживав: чоловік [PERSON] (а.с. 19 зворот). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивачі [PERSON], яка до одруження мала прізвище «[PERSON]», [PERSON] яка до одруження мала прізвище «[PERSON]», [PERSON], яка до одруження мала прізвище «[PERSON]», [PERSON], відповідач [PERSON], яка до одруження мала прізвище «[PERSON]» та [PERSON] (помер [INFO]), являються спадкоємцями першої черги після померло [PERSON], оскільки остання являється їх матір'ю та дружиною відповідно (а.с. 13-18, 27-34, 129-138, 142-145). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], у якій вказала, що вона фактично прийняла спадщину останньої, надавши при цьому нотаріусу документи, необхідні для видачі свідоцтва. Державний нотаріус 13.08.2012 року видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, 3,07 га яка розташована на території Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області (а.с. 68-90). Постановою від 29.12.2017 року державний нотаріус Оржицької державної нотаріальної контори Потапенко Л.Д. відмовила позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] у зв'язку з тим, що спадкоємці не вчинили жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу УРСР) (а.с. 24). В судовому засіданні допитана в якості свідка позивач [PERSON] показала, що вона, відповідач та співпозивачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] брали участь у похованні померлої матері, вони певний час після цього перебували у домогосподарстві покійної матері, де разом займались упорядкуванням території господарства та ремонтом будинку та господарських споруд. Позивачі та відповідач після смерті матері взяли на зберігання певні речі, які належали за життя покійній, зокрема: [PERSON] взяла частину рушників-вишиванок, хусток померлої матері, возик, дерев'яні стульці, частину особистих документів матері та її фотокарток, [PERSON] взяла на зберігання частину хусток та рушників, належних померлій матері, частину фотокарток та особистих документів, зокрема, взяла пенсійне посвідчення матері, [PERSON] взяла на зберігання частину рушників та хусток, належних померлій матері, срібні каблучки, належні померлій, частину фотокарток, [PERSON] взяв на зберігання один рушник, який належав померлій, та частину її фотокарток. Позивач [PERSON] білила будинок померлої матері, прибирала територію господарства, брат [PERSON] розчищав сніг на території господарства батьків, дістав з погреба картоплю, полагодив паркан, заносив до будинку і виносив столи, необхідні для поминального обіду, сестри [PERSON] та [PERSON], прибирали будинок, прати білизну, рушники. На дев'ятини після смерті матері позивачів та відповідача [PERSON] полагодив двері у господарстві батьків, [PERSON] та [PERSON] побілували та відремонтували стіни всередині будинку батьків. Позивач [PERSON] разом з відповідачем садили город у господарстві померлої матері. Такі покази узгоджуються з іншими матеріалами справи, не суперечать їм, а також узгоджуються з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що позивачі та відповідач проводили поховання матері разом, кожен брав участь у процесі поховання, після смерті матері позивачі та відповідач певний час перебували у господарстві батьків, з показаннями свідка [PERSON], яка показала, що основні витрати у зв'язку з похованням матері понесла [PERSON] Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved