Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Свердловської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, у якому просять визнати за ними право власності в рівних частках на квартиру [ADDRESS] посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання позивачі не з'явилися, однак надали до суду заяви у яких підтримують заявлені позовні вимоги та просять суд розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Свердловської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву у якій не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та просить суд розглянути справу без його участі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] з 2006 року постійно проживають за адресою: [ADDRESS], що встановлено судом зі змісту довідки Свердловської сільської ради № 57 від 08.02.2014 р. Займана на умовах користування квартира перебуває у статусі гуртожитку, що перебував на балансі ПП «Новоукраїнське сільськогосподарське». В період з 2007 року по 2012 роки ПП «Новоукраїнське сільськогосподарське» вирішувало питання передачі на баланс Свердловської сільської ради приміщення гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у спірному приміщенні гуртожитку. Після передачі приміщення гуртожитку на баланс сільської ради, на підставі рішення № 63 від 11.11.2013 р. на ім'я [PERSON] та [PERSON] видано ордер на житлове приміщення - на квартиру [ADDRESS]. 20 листопада 2013 року Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації виготовлений технічний паспорт на вказану квартиру. Рішенням виконавчого комітету Свердловської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 17.01.2014 р. № 6 надано [PERSON] та [PERSON] згоду на приватизацію квартири [ADDRESS]. Позивачі звернулися до органу приватизації подано заяву за формою № 3 (Додаток до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян. Однак, у зв'язку із тим, що позивачі не були зареєстровані з часу свого фактичного проживання у спірному приміщенні, в теперішній час вони не можуть здійснити приватизацію займаної ними квартири гуртожитку. Листом від 28.02.2014 р. голова Комінтернівської районної ради Одеської області порадив позивачам звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В силу ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового воду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Відповідно до ст. 1, ч.1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України, права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію з іншими членами сім'ї. Таким чином, право осіб на приватизацію не пов'язано з фактом їх реєстрації у спірній квартирі, яка здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а безпосередньо пов'язано з їх правом на житло та фактом проживання у спірній квартирі. Саме таку позицію висловив Верховний Суд України в рішенні № 6-125цс12 від 30.01.2013р. В силу ст. 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» до повноважень органів місцевого самоврядування належить вирішення питання надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень гуртожитків. Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані, засновані на наведених нормах матеріального права, не порушують прав, законних інтересів та свобод інших осіб. В силу ст. 217 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення, може встановити порядок його виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved