Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом. Посилаються на те, що 04.09.2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 04, розташованого по вул. Симоненка в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області; земельної ділянки загальною площею 0,1422 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що знаходиться за адресою вул. Симоненка, 4 в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області, кадастровий номер 7321586800:02:003:0162. Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №2439 від 01.09.2016 року заповіла їм. Інших спадкоємців немає. Вказують на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли, користуються всім спадковим майном, звернулись до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки ними не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вони змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.09.2016 року в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області, померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №163553 від 07.09.2016 року (а.с.13). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Симоненка, 4 в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області; земельна ділянка, загальною площею 0,1422 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що знаходиться за адресою вул. Симоненка, 4 в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області, кадастровий номер 7321586800:02:003:0162. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 01.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №2439, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, померла [PERSON] заповіла у рівних частинах позивачам [PERSON], [PERSON] (а.с.24). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Спадкоємців після смерті [PERSON], які б мали право на обов»язкову частку в спадкуванні немає. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину вчасно прийняли, що вбачається із змісту постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій №531/02-31 від 19.05.2017 року, №530/02-31 від 19.05.2017 року (а.с. 27, 28). З метою оформлення спадщини позивачі у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулись до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачами не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаних постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 27.28). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул. Симоненка, 4 с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], яка померла 04.09.2016 року, що підтверджується довідками виконкому Погорілівської сільської ради №348 (а.с. 14), №30 від 11.08.2016 року (а.с.29), витягом із по господарської книги (а.с.29), довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №134 від 26.04.2017 року (а.с.18), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.15-18). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки виконкому Погорілівської сільської ради №30 від 11.08.2017 року (а.с. 29), облікової картки обєкта по господарського обліку (а.с.31-32), довідки-характеристикою Заставнівського РБТІ №134 від 26.04.2017 року (а.с.18) житловий будинок розташований в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Симоненка,4 побудований за власні кошти у 1961 році, будівельний паспорт не виготовлявся, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачами, як спадкоємцями майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 15-18). Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №134 від 26.04.2017 року (а.с.18) його вартість становить 28104 (двадцять вісім тисяч сто чотири) гривні 00 копійок. Відповідно до ст..125 Земельногокодексу України право власностиі на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оскільки за життя [PERSON] вчинила всі необхідні дії, щодо отримання земельної ділянки у власність, проте за час свого життя не встигла отримати свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку, та і не набула права власності на неї, тому перед позивачами поставлена необхідність, в порядку захисту своїх спадкових прав звернутися з позовом про визнання права на завершення процедури приватизації та отримання правовстановлюючих документів. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обвязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно з інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування « якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органи місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємець має право звернутися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання Державного акта на право на землю на імя спадкоємця. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved