Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі по ? частині усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане мотивує тим, що у шлюбі з відповідачем в них народилась зазначена дитина, котра проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання обовязків, щодо утримання сина, саме тому вона і була змушена звернутись до суду. [PERSON] у судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У цій заяві також уточнила, що мінімальний розмір аліментів, котрі вона просить стягувати з відповідача повинен бути не меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно, до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За наявності згоди позивачки, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: 19 лютого 2007 у сторін народився син [PERSON]. Вказаний факт встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 січня 2015 року, ухваленим у цивільній справі № 629/2621/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується фотокопією акту обстеження квартири № 216, що по вул. Лучаківського, 6 в м. Тернополі від 21 вересня 2016 року № 1, і перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається в ТНВК «Школа-ліцей № 6 ім. Н.Яремчука» м. Тернополя. Даний факт стверджується фотокопією довідки № 72 від 13 квітня 2017 року Тернопільського навчально-виховного комплексу «Школа-ліцей № 3 ім. Н.Яремчука». Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] від 12 квітня 2017 року № 07/119, виданої за підписом головного лікаря та головного бухгалтера Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, остання працює у вказаній установі, обіймає посаду старшої медсестри вищої категорії і її дохід за період з лютого 2016 по лютий 2017 року, без урахування сплачених податків, склав 39'237,65 грн. Суд не бере до уваги надані позивачкою квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 17-19), як докази понесених нею витрат, оскільки з них неможливо встановити, що зазначені у цих документах витрати понесені саме позивачкою, а не іншою особою. Відповідач обіймає посаду завідувача відділення амбулаторного хронічного гемодіалізу (м. Лозова) в обласному клінічному центрі урології і нефрології ім. В.І. Шаповала. За період з грудня 2016 по квітень 2017 року його нарахована заробітна плата склала 33'004,91 грн. Вказані факти підтверджуються фотокопією відповіді заступника директора з медичної частини № 04-02/451 від 10 травня 2017 року та довідкою про доходи № 76 від 10 травня 2017 року. У цій довідці відсутні посилання на розмір податків, сплачених відповідачем з своїх доходів, а тому суд не має можливості встановити розмір його заробітної платати без їх урахування. Посилання позивачки на те, що відповідач також працює і у комунальному закладі охорони здоровя «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Лозова» судом відкинуті, оскільки спростовуються, виданою директором цього закладу, довідкою № 1113 від 27 червня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Однак такої домовленості між позивачкою та відповідачем не досягнуто, [PERSON] не забезпечує матеріально дитину у добровільному порядку, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду та стягувати з нього аліменти на утримання сина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову <…>. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а саме: те, що суду не надано доказів того, що відповідач за своїм станом здоров'я не може виконувати обов'язки по утриманню сина; про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги і відповідач зобовязаний йому її надати, а тому з нього в користь позивачки на утримання сина слід стягнути аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. В силу вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: approved