Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

позивачі та їх представник просять суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16.04.1977 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 21.10.1981 року та на підставі типового договору та ордеру №2961 їх сімї була надана 3-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де вони проживають після вселення і по даний час. 16.07.2005 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та їй стало відомо, що чоловік створив іншу сімю, стосунків ні з нею, ні з дітьми не підтримує. З 2005 року [PERSON] у квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, жилим приміщенням не користується, комунальні послуги не сплачує, речей які б належали йому у квартирі немає. Проте знятися з реєстраційного обліку квартири відповідач добровільно не бажає. Позивачі мають намір оформити субсидію, оскільки у звязку з тяжким матеріальним становищем не мають можливості сплачувати комунальні послуги, а тому і змушені були звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в засідання суду повторно не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином - повідомленням в газету «Черкаський край». Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив. А тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на основі наявних в матеріалах справи доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши позивачів, їх представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 16.04.1977 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. Згідно ордеру № 2961 (а.с.12) та рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 21.10.1981 року їх сімї була надана у користування 3-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що стверджується копією типового договору від 23.10.1981 року (а.с.11). Відповідно до довідки Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства № 77 від 02.09.2016 року (а.с.14) на даний час у квартирі проживають позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та внучка позивача [PERSON]. З 2005 року [PERSON] у квартирі не проживає, місце проживання його невідоме, участі в утриманні квартири не приймає, жилим приміщенням не користується, комунальні послуги не сплачує, речей які б належали [PERSON] у квартирі немає, що стверджується актом депутата Ватутінської міської ради від 02.09.2016 року (а.с.13) та показами свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] у квартирі не проживає з 2005 року, він має іншу сімю. Проте знятися з реєстраційного обліку квартири відповідач добровільно не бажає. Позивачі мають намір оформити субсидію, оскільки у звязку з тяжким матеріальним становищем не мають можливості сплачувати комунальні послуги. Згідно з положеннями\~ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4\~ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,\~\~ суд приходить до висновку про те, що позивачами надано суду належні та допустимі докази того, що відповідач не проживає у квартирі з 2005 року, не приймав та не приймає участі в її утриманні та його реєстрація у квартирі перешкоджає позивачам користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд.\~\~ Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати\~\~права на користування житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються\~ Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Житловим кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Так, згідно з ст.\~41,\~55 Конституції України,\~\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 71 ЖК України передбачено строк, протягом якого за особою зберігається житлове приміщення, такий строк становить шість місяців. Після спливу цього терміну, відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» одною з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Ст.1 Першого Протоколу до \~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням. А тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.41, 55 Конституції України, ст.71, 72 ЖК України та

Outcome: approved