Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] про визнання неповнолітнього таким, що втратив \~ право користування жилим приміщенням, вказавши що вона [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2002 року по 13.08.2014 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] , який після розлучення виявив бажання мешкати з батьком. 16.06.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу було винесено рішення про стягнення з неї аліментів на утримання сина у розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходу. Аліменти на утримання сина вона сплачує справно та заборгованостей у неї не виникало. На підставі ордеру на житлове приміщення у їх позивачів користуванні знаходиться квартира за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрованими є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] Посилаючись на підвищення цін на комунальні платежі, які нараховуються на кожну зареєстровану особу та те, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина, для покращення матеріального становища, просять визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В \~ході \~ \~ \~розгляду \~ \~справи \~ \~відповідач \~ \~[PERSON]\~ \~надав \~ заперечення,\~ \~вважаючи \~ позовні\~ \~ вимоги\~ \~ \~ безпідставними.\~ Послався\~ \~ що\~ \~неповнолітній \~ син\~ \~ \~[PERSON],\~ [INFO] \~зареєстрований \~ \~ за\~ \~ адресою\~ \~своєї \~ \~матері \~[PERSON]\~а \~саме \~ за\~ \~адресою:\~ [ADDRESS],\~ яка\~ \~ не\~позбавлена \~ \~батьківських \~ \~прав \~ \~ та\~ \~ проживає\~ \~у \~ \~ \~ \~даній \~ квартирі.\~ \~Син \~ \~ \~ має\~ \~ право\~ \~також \~ \~ на\~проживання \~ \~в квартирі\~ \~ \~своєї \~ матері\~ та\~ \~на участь\~ \~ \~у її\~ приватизації,\~ \~тому \~ питання\~ \~ \~ \~ про\~ \~ \~втрату \~ \~ ним\~ \~права \~ \~ \~користування \~ житловим\~ приміщенням\~ \~ \~ \~повязане \~ \~ із\~ його\~ \~ \~правом \~на \~ майно\~ \~ та\~ \~на \~житло.\~Вважає,\~ \~що \~син \~ \~ [PERSON]\~ \~ \~має \~ право\~ \~ \~проживати \~ \~у \~ \~обох \~ батьків\~та просить\~ \~в \~задоволенні \~ позову\~ \~відмовити.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивачі\~ \~[PERSON],\~ \~ [PERSON],\~ \~та \~ [PERSON]\~ \~ \~в \~ судове\~ \~засідання \~ \~ не\~ з`явилися,\~ \~ \~ представник\~ позивача\~ \~ [PERSON]\~ [PERSON] \~ \~ у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В подальшому представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. При винесенні рішення просить врахувати що відповідачем та третіми особами не доведено які саме права неповнолітнього [PERSON] будуть порушені в результаті задоволення позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених у запереченні. В подальшому представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи за відсутності його та [PERSON], у задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у місті ради [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, в інтересах дитини [PERSON], 09.12.2002 року вважала, що зняття з реєстраційного обліку порушить житлові права дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Софіївської районної державної адміністрації в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позову заперечують. Представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з`явився. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції \~\~ У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У\~судовому \~засіданнівстановлено,\~що в квартирі за адресою м. Кривий Ріг, вул. Котляревського, 11/105 зареєстровані: позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], та неповнолітній [PERSON] [INFO]. Квартира не приватизована, позивачка [PERSON] є квартиронаймачем (а.с. 10, 21). Правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і врегульовані ст.71,72 ЖК України. Відповідно до ст. ст.71,\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 107 ЖК України\~у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено\~ст. 71ЖК України, а їхні права та обов'язки -\~ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Позивачі просять визнати таким, що втратили право на користування квартирою неповнолітнього [PERSON], [INFO] . Відповідно до довідки Вакулівської сільської ради № 2768 від 12.09.2017 року. неповнолітній мешкає з батьком [PERSON] (відповідачем по справі) та іншими членами сім`ї за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, с. Вакулове, вул. Володимира Великого, буд. 31. За даною адресою сім`я відповідача мешкає без реєстрації. У своєму висновку Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування зазначили, що відповідач [PERSON] не має у власності житла та проживає разом із сином [PERSON] у будинку, що належить батькам його другої дружини. Визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою за адресою його реєстрації може порушити його право на житло. Питання призначення субсидій на сплату житлово комунальних послуг позивачам може бути вирішено і без визнання неповнолітнього втративши право на користування жилим приміщенням. З вказаних підстав вважають доцільним відмовити у задоволенні позовних вимог. У своєму висновку виконком Довгинцівської районної у місті ради вважають за недоцільне визнання неповнолітнього [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Котляревського, 11/105, з підстав що вказана квартира де зареєстрований неповнолітній не приватизована. Зняття неповнолітнього з реєстраційного обліку порушить його житлові права. Згідно з ч. 2\~ст. 29 Цивільного кодексу України\~фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 2\~ст. 160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Таким чином неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного із них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі неповнолітньої дитини, а тому за своїм характером є поважними. Оскільки підставою втрати особою права користування житлом є лише неповажність причин відсутності понад встановлені строки, то неповнолітня дитина як самостійний суб'єкт житлових правовідносин (окремо від батьків) не може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Отже, проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком, поза межами квартири, де проживає його мати, не свідчить про його свідоме залишення житла і не призводить до втрати ним права користування цим житлом. Крім того судом встановлено, що батько дитини не має іншого житла, мешкає в будинку який йому не належить , а тому не має реальної можливості зареєструвати дитину в іншому житлі, також суд звертає увагу, що квартира позивача не приватизована, тому її неповнолітній син теж має право на її приватизацію, а тому знаття його з реєстрації порушує права дитини на житло. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 296/2411/16-ц,\~неповнолітня особа не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення її права користування належним її батьку житлом.\~При цьому, проживання дитини з новою сім'єю, наявність у відповідача житла, в якому можлива реєстрація дитини, не є правовими підставами для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова\~увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх необхідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини кожній дитини гарантується право на рівень життя, необхідній для фізичного, розумового, духовного, морального в соціального розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. За вказаних обставин вимоги про визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, за даних конкретних обставин суперечать інтересам неповнолітньої дитини, а тому, як органи опіки та піклування, так і суд, не може визнати обґрунтованими вимоги позивачів та в задоволенні позову відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed