Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на особисте утримання, мотивуючи його тим, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання сина, позивачка просила суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття та стягнути аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частки доходу відповідача, щомісячно до досягнення сином трьох років. Враховуючи відсутність заперечень від відповідача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Розглянувши заяву по суті справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, відповідач у добровільному порядку не надає коштів на його матеріальне забезпечення. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). За змістом ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу приписів ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що позивачка самостійно утримує сина, до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.10.2019 р. до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому, вимога позивачки про стягнення з відповідача коштів на особисте утримання підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь Держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved