Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивачі [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02.05.2018 року в селі Димка Глибоцького району Чернівецької області померла їх мати [PERSON], про що вчинено відповідний актовий запис про смерть за №07. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним останньою 19 вересня 2012 рок. Згідно заповіту спадкоємцями спадкового майна, а саме земельної ділянки, кадастровий №73210055100:01:0060116 призначені вони позивачі по справі. За кожним з ним призначено частки на вказану земельну ділянку, так [PERSON] та [PERSON] по 0,52 га, а [PERSON]- 0,55 га. Даний заповіт не змінений і не відмінений. Вони своєчасно прийняли спадщину після смерті матері, однак оформити права спадкоємця на земельну ділянку в нотаріальній конторі можливості не мають через відсутність правовстановлюючого документа. Просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на спадкове нерухоме майно, а саме на земельну ділянку кадастровий номер 7321055100:01:0060116, що розташована в [ADDRESS], а саме за [PERSON] та [PERSON] по 327/1000 часток земельної ділянки площею 1,5927 га, за [PERSON] право власності на 346/1000 часток земельної ділянки площею 1,5927 га. 01.04.2019 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про доповнення позовних вимог, в якій останній вказує на те, що мати в заповіті заповіла земельну частку у розмірі : [PERSON] та [PERSON] по 0,52 га, а [PERSON] 0,55 га. Оскільки земельна частка не поділена на частини, а є одним цілим, тому вважає за необхідне здійснити тлумачення змісту заповіту відносно того, що частка [PERSON] у праві власності на земельну ділянку більша на 19/1000 від [PERSON] та [PERSON] Тому частка [PERSON] та [PERSON] становить 327/1000 земельної ділянки, а частка [PERSON] 346/1000 земельної ділянки. Зважаючи на вищевикладене, просить суд визнати за [PERSON] та [PERSON] 327/1000 земельної ділянки кадастровий номер 7321055100:01:0060116, що розташована в [ADDRESS], за [PERSON] право власності на 346/1000 частки земельної ділянки кадастровий номер 7321055100:01:0060116, що розташована в [ADDRESS]. На підготовче засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак надали суду заяви, згідно яких вони позовні вимоги підтримують, підтверджують обставини, викладені в позовній заяві та просять суд позов задовольнити. Справу просять розглянути у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте селищна рада надала суду листа, в якому позовні вимоги визнає повністю і просить суд розглянути справу без участі їх представника. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що змінені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-МИ № 189533 [PERSON] померла 01 травня 2018 року в с. Димка, Глибоцького району, Чернівецької області. Відповідно до заповіту, складеного 12.09.2012 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку кадастровий номер 7321055100:01:0060116 площею 1,59 га, своїм дітям : [PERSON] - в розмірі 052 га, [PERSON] - в розмірі 0,52 га та [PERSON] в розмірі 0,55 га. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №075999 [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 1,59 га, що розташована в с. Димка Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер 7321055100:01:0060116. Відповіддю приватного нотаріуса на запит суду від 08.02.2019 року, підтверджується, що спадкоємцями за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, є позивачі по справі. До складу спадкового майна за заповітом після смерті [PERSON] входить земельна ділянка кадастровий номер 7321055100:01:0060116 площею 1,59 га, що розташоване в селі Димка Глибоцького району Чернівецької області. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконали, оскільки звернулися до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак отримали від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають законні права на спадкове майно після смерті матері. Разом з тим, перешкодою для оформлення ними своїх прав в позасудовому порядку є той факт, що спадкоємець [PERSON] в тексті заповіту фактично розподілила належну їй земельну ділянку між спадкоємцями на три різні самостійні земельні ділянки в натурі, при цьому за життя не здійснивши в натурі такий поділ належної їй земельної ділянки, кадастровий номер 7321055100:01:0060116, що унеможливило видачу спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ст. 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що воля заповідача щодо поділу належної йому земельної ділянки, кадастровий номер 7321055100:01:0060116, полягала в розподілі її між спадкоємцями в частках по 327/1000 за [PERSON], [PERSON] та 346/1000 за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved