Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їм на підставі свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач, але з березня 2011 року та по теперішній час у зазначеній квартирі не проживає, його особистих речей у квартирі немає. Місцезнаходження відповідача невідомо, він не виконує обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у зв'язку з чим, позивачі вимушені сплачувати комунальні послуги за відповідача. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.11.1997 року належить квартира [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається з довідки про склад сім'ї у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON]. (а.с.3). Згідно акту про фактичне не проживання від 07.04.2015 року відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з березня 2011 року (а.с.4). При таких обставинах, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. На підставі ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved