Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивачка 15.02.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.09.2012року розірвано. За час шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2008року відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 500гривень щомісячно. Стверджує, що відповідач, проживаючи окремо, не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні. З часу визначення за рішенням суду розміру аліментів, суттєво збільшилися витрати на утримання дитини, а відповідно і погіршився матеріальний стан одержувача аліментів. Без допомоги відповідача забезпечувати дитину матеріально важко, оскільки коштів на повноцінне забезпечення сина недостатньо. Дитина потребує придбання зошитів, підручників, повноцінного харчування, одягу, взуття тощо. Також зазначає, що з часу призначення аліментів у сумі 500 гривень змінився прожитковий мінімум на дитину і такий у 2018 році для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2018 року - 1860 гривень, з 01.07.2018року - 1944 гривні, з 01.12.2018року - 2027 гривень. Крім того вказує, що матеріальне становище відповідача значно покращилось, систематично працює в РП, має високий заробіток. З огляду на наведене просить суд збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач, з 500 гривень до 2000гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.08.2002року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.09.2012року. За час даного шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю (позивачкою) та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2008 року з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наведеної статті вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, з часу ухвалення вищевказаного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2008 року погіршилось матеріальне становище одержувача аліментів - позивачки [PERSON] На думку суду, такі зміни зумовлені, зокрема, збільшенням розміру витрат на утримання та виховання дитини, про що свідчить збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018рік» дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 гривень. Сімейний стан сторін з часу ухвалення рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2008 року, не змінився. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2008року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 10.09.2012року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; довідкою про склад сім'ї [PERSON] №155 від 06.02.2018року; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] №6 від 06.02.2018року. Беручи до уваги наведені обставини, враховуючи підвищення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та те, що у зв'язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на споживчі товари і послуги, харчові та промислові продукти, ліки тощо, і тим самим збільшилась величина витрат позивачки на утримання себе та членів своєї сім'ї, суд вважає, що з моменту винесення судового рішення, яким призначено аліменти, погіршилося матеріальне становище позивачки, а аліменти, які сплачує відповідач в розмірі 500 гривень щомісячно, є недостатніми для утримання дитини, тому є всі підстави для збільшення розміру аліментів. Відповідач не побажав прибути в судове засідання, щоб надати свої пояснення чи заперечення щодо заявленого позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача та дитини, зокрема те, що відповідач не має постійного офіційного місця праці, його дохід носить мінливий та нерегулярний характер, однак є працездатним, тобто такий може бути працевлаштований та отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, також враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], стягуваних з відповідача за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 24.10.2008 року, і визначити такі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 704,80 гривень.

Outcome: approved