Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання до відповідача [PERSON] Посилається на те, що до 09 грудня 2009 року їй на праві особистої приватної власності належав житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований в м.Вижниця по вул.Б.Хмельницького, 2-А. На початку грудня 2009 року [PERSON] запропонував їй свої послуги по забезпеченню доглядом, харчуванням, утриманням будинку в належному стані, взамін цього вона погодилась на укладення з останнім договору довічного утримання. 09 грудня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №5072. Відповідно до умов договору [PERSON] зобовязався довічно її утримувати, забезпечуючи їжею,одягом, доглядом, необхідною допомогою медикаментами, зберегти в її безоплатному довічному користуванні вказаний в договорі житловий будинок та оплатити ритуальні послуги, вартість матеріального забезпечення була визначена в сумі 605,00 грн. щомісячно. Зазначила, що [PERSON] виконував умови договору, а з 2012 року почав рідко приходити до неї та не забезпечував матеріально, внаслідок чого в липні 2016 року вона звернулась з аналогічним позовом, однак через прохання та обіцянку [PERSON] виконувати обовязки по договору довічного утримання, вона відмовилась від позову. Однак, [PERSON] продовжує не виконувати обовязки по договору, матеріальну допомогу не надає, не турбується про її стан здоровя, кошти в сумі 605,00 грн. не надає. Просить розірвати договір довічного утримання, який укладено 09 грудня 2009 року між нею, [PERSON] та [PERSON], та який посвідчено приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5072. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини, зазначені в позові, просила задовольнити. Також зазначила, що [PERSON] не надає їй матеріальну допомогу, та не допомагає по господарству, не забезпечує ліками. На зиму не забезпечував її дровами, для ремонтних робіт вона найняла жінку, які особисто заплатила гроші за роботу. [PERSON] взяв у неї кошти в сумі 700,00 грн. для того щоб оплатити роботу за чистку криниці. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив позовні вимоги задовольнити. Підтримав письмові доповнення до позовної заяви, де зазначив, що [PERSON] повинен був надати [PERSON] за період з 01 серпня 2016 року по травень 2017 року необхідного догляду на суму 12948,90 грн., яка складається з наступного: вартість харчування - 305 днів х 25,58 грн. = 7801,90 грн.; вартість догляду 114,70 грн. х 10 місяців = 1147,00 грн.; вартість медикаментів 200,00 грн. на місяць х 10 місяців = 2000,00 грн.; необхідна допомога по господарству (прибирання приміщення, оплата комунальних послуг, надання та прання постільної приналежності 200,00 грн. х 10 місяців = 2000,00 грн. Однак [PERSON] жодного догляду не надав. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Будучи в судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що на його думку він належним чином виконував умови договору, з осені 2016 року,тобто після закриття провадження по попередній справі, він належним чином виконував свої зобовязання по договору довічного утримання, а саме, зібрав урожай на присадибній ділянці [PERSON], підготував на зиму дрова, прибрав територію. На прохання [PERSON] купляв останній хліб та продукти харчування, забезпечував транспортними послугами, відвозив її на автомобілі в місто,щоб [PERSON] могла сплатити комунальні послуги, отримати пенсію та придбати необхідні продукти на базарі. Вважає, що дбав про забезпечення [PERSON] всім необхідним. Зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову, однак вважав, що [PERSON] повинна відшкодувати кошти, які він витратив в звязку з виконанням умов договору. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] належним чином не надає допомогу [PERSON], деколи на прохання останньої [PERSON] відвозить [PERSON] до міста, щоб вона могла отримати пенсію та сплатити комунальні послуги. Суд, заслухавши позивачку та її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідка, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 09 грудня 2009 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали договір довічного утримання, відповідно до якого (п.1) [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в м.Вижниця вул.Б.Хмельницького, 2А,Чернівецької області, на умовах цього договору взамін [PERSON] забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. На земельній ділянці розташований житловий будинок, дерево, загальною площею 30,10 кв.м., в тому числі житловою площею15,10 кв.м., зазначений в плані літ.А, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами: сарай цегла літ.Б, сарай дошка літ.В, колодязь з/б кільця літ.К., убиральня дошка літ.Г., що підтверджується копією договору, посвідченого приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5072. Відповідно до п.2 договору довічного утримання від 09.12.2009 року вбачається, що вказаний в договорі житловий будинок належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Вижницькою державною нотаріальною конторою 23.12.2003 року по р.№1875, зареєстрованого у Вижницькому районному бюро технічної інвентаризації 12.01.2004 року в реєстровій книзі за №3, стор. 131, за реєстровим №277, внесеного до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно 12.01.2004 року за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 3887868. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ССР №498324 від 21.12.2009 року вбачається, що власником житлового будинку, який розташований в м.Вижниця по вул.Б.Хмельницького, 2-А, Чернівецької області, на підставі договору довічного утримання, ВМС №627744, посвідченого 09.12.2009 року приватним нотаріусом [PERSON] є [PERSON] Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно зі ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання, відповідно до ст. 334 цього Кодексу. Відповідно до п.4 договору довічного утримання від 09.12.2009 року вбачається, що сторонами оцінюється вказаний в договорі житловий будинок в сумі 26927,00 грн. [PERSON], зобовязався довічно утримувати [PERSON] забезпечуючи її їжею, одягом, доглядом, необхідною допомогою, медикаментами, зберегти в її безоплатному довічному користуванні вказаний в договорі житловий будинок та оплатити ритуальні послуги . Відповідно до п.5 договору довічного утримання від 09.12.2009 року вбачається, що вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 605,00 грн. щомісячно. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що відповідно до ч.1 ст. 749 ЦК України сторони визначили всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до п.6 договору довічного утримання від 09.12.2009 року вбачається, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Згідно ст.611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №02-16/35 від 12.01.2017 року вбачається, що комісією здійснено обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON], при обстеженні виявлено,що [PERSON], [INFO], проживає одна в 2-х кімнатному будинку №2 по вул.Б.Хмельницького. На час обстеження в будинку тепло, прибрано. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №02-16/292 від 19.04.2017 року вбачається, що комісією в складі начальника відділу документообігу,звітності та компютерно-технологічного забезпечення [PERSON], спеціаліста міської ради [PERSON], спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, благоустрою, транспорту та інфраструктури [PERSON] здійснено обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON], при обстеженні виявлено,що [PERSON], [INFO], проживає одна в 2-х кімнатному будинку №2 по вул.Б.Хмельницького. На час обстеження в будинку тепло, прибрано. Зі слів [PERSON] земельна ділянка біля будинку засаджена з допомогою [PERSON] Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов договору довічного утримання, чим порушені права позивачки. Судом також береться до уваги пояснення відповідача [PERSON], відповідно до яких останній фактично визнав позовні вимоги [PERSON] Таким чином позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору довічного утримання укладеного з [PERSON] підлягають задоволенню. Статтею 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Таким чином, внаслідок розірвання договору довічного утримання на вимогу [PERSON] як відчужувача, сторонам необхідно привести в первісний стан з припиненням права власності відповідача [PERSON] на передане йому за цим договором нерухоме майно та поновленням права власності на нього позивачки. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] понесені судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved