Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивачка 12.03.2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що перебувала із відповідачем у цивільному шлюбі з березня 2008 року. [INFO] у них народився син - [PERSON] . З 28.05.2014 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, який на даний час не розірвано, але цивільна справа перебуває на розгляді у суді. Сумісне подружнє життя сторін не склалося через постійні сварки на побутовому грунті та пияцтво чоловіка, тому вона разом із сином покинула житловий будинок в с. Терентіївка Полтавського району та області, де сторони сім`єю постійно проживали, переїхавши до орендованої квартири у м. Полтава. З моменту переїзду її з сином на орендовану квартиру, тільки вона прикладає свої зусилля для виховання сина, його навчання та розвитку, підтримки здоров`я, завдяки її турботі дитина забезпечена усім необхідним, що свідчить про відповідальне виконання нею своїх батьківських обов`язків. Проте, відповідач з 04.11.2018 року самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча відповідно до норм діючого законодавства батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення інтересів своєї дитини, в тому числі і її утримування до досягнення дитиною повноліття. Тому, на підставі положень ст. 51 ч. 2, 3 Конституції України, ст. 8, 1 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7, 121, 141, 155, 180, 182, 183, 191 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», ст. 27 ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, п.17 постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та судовий збір на користь Держави. В судовому засіданні позивачка та її представник в особі адвоката - Тимохіної Л.С. ( а. с. 65 - 66 ) підтримали позов із викладених в ньому підстав та на підставі наданої суду інформації щодо наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна згідно ухвал суду за клопотанням позивачки про витребування доказів ( а. с. 73 - 74, 97 - 98, 108, 110, 125, 127 - 128 ). Та надали суду відповідь на відзив з додатками ( а. с. 67 - 72 ). Відповідно до наданого суду : попереднього розрахунку ( орієнтованого ) судових витрат та розрахунку вартості правничої допомоги і квитанції в оригіналі прохали стягнути з відповідача на користь позивачки 2 500 гривень за надання правничої допомоги ( а. с. 9, 139 ). Відповідач та його представник в особі адвоката - Осадчого А.В. ( а. с. 36 - 40 ) позовні вимоги визнали частково у розмірі 1/3 частини з підстав зазначених у наданому суду відзиві на позов з додатками до нього ( а. с. 35 - 63 ) та запереченнях на відповідь на відзив на позов ( а. с. 77 - 92 ). Судом встановлено, що сторони від цивільного шлюбу з березня 2008 року та пізніше зареєстрованого 28.05.2014 року, який на даний час не розірваний, оскільки справа перебуває на розгляді в суді, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає з 04.11.2018 року з позивачкою окремо від відповідача та перебуває на її утриманні ( а. с. 7 - 8, 24 ). Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини та лише після подачі даного позову до суду 12.03.2019 року, відповідач працевлаштувався 28.05.2019 року із мінімальною заробітною платою та подав заяву до бухгалтерії підприємства про відрахування аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини заробітку ( а. с. 1, 113 -115, 138 ). Інших утриманців або осіб, яким би відповідач сплачував аліменти не має, не є інвалідом. Інші надані сторонами докази до матеріалів справи, суд вважає, що мають будь-якого відношення до спірного питання та деякі неналежним чином оформлені, що не набули статусу доказів взагалі. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у межах розміру стягуємих аліментів згідно вимог діючого законодавства на одну дитину відповідного віку на підставі ст. 180, 182, 183 СК України з врахуванням стану здоров`я та матеріального стану дитини, платника аліментів, стан яких суд вважає задовільним, відсутності у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших осіб, на яких би платник сплачував аліменти або осіб, які б перебували на його утриманні з врахуванням перерахованої суми аліментів у розмірі ј частини заробітку за заявою платника за період часу з 03.06.2019 року по 21.08.2019 року ( дати винесення судового рішення у даній справі ), сума яких суду не відома. Вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат у вигляді за надання правничої допомоги підлягає задоволенню на підставі ст. 133 ч. 3 п. 1, 137 ЦПК України по наявним доказам у матеріалах справи, розмір якої є об`єктивно доведеним.

Outcome: partial