Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідачів про визначення порядку користування квартирою. Вимоги мотивовано тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Останнім часом у сторін виникають непорозуміння з приводу користування квартирою та оплатою за послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкової території.За вказаних обставин просили визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування позивачів жилі кімнати площею 17,6 кв.м., 11,7 кв.м., три ніші в кімнаті № 11, відповідачам в користування кімнату площею 16,9 кв.м., нішу в коридорі, в загальному користуванні залишити коридор, кухню, ванну, туалет. Позивачі в судове засідання не з'явилися - надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких на задоволенні позову наполягали у повному обсязі, з підстав викладених в позові. В судове засідання [PERSON], що також є законним представником неповнолітньої [PERSON] не з'явилася - надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнала. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 листопада 2003 року, виданого виконавчим комітетом Каховської міської ради, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Як слідує з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вона складається з: трьох кімнат житловою площею 46,2 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 16,9 кв.м., 2-а кімната 17,6 кв.м., 3-а кімната 11,7 кв.м., кухні площею 4,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,3 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,0 кв.м., коридору 5,4 кв.м. (а.с. 4 - 5). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1ст. 321 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що порядок користування спірною квартирою, який просять встановити позивачі не буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved