Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у житловому будинку №3 по вул. Центральна в с. Бране Поле, Богуславського району, Київської області, зі зняттям відповідачки з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона являється власником вказаного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок, виданим 05.11.2002 року виконавчим комітетом Бранепільської сільської ради Богуславського району Київської області. В її будинку зареєстрована внучка [PERSON], [INFO], яка за місцем реєстрації не проживає з грудня 2013 року, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання. Позивачка зазначає, що не проживання відповідачки за місцем реєстрації створює їй перешкоди у здійсненні права розпорядження своїм майном, а також позбавляє її можливості оформити субсидію на комунальні послуги. Посилаючись на положення ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та зазначила, що позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 05.11.2002 року виконавчим комітетом Бранепільської сільської ради Богуславського району Київської області підтверджується факт, що позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку №3 по вул. Центральна в с. Бране Поле, Богуславського району, Київської області. Реєстровим написом на свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок підтверджується факт реєстрації в Білоцерківському МБТІ вказаного житлового будинку 06.11.2002 року за реєстровим написом №109. Відповідачка [PERSON], [INFO], зареєстрована в житловому будинку позивачки, що підтверджується довідкою Бранепільської сільської ради Богуславського району Київської області №259 від 05.08.2015 року. Із актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16 лютого 2015, від 19.06.2015 року, від 29.07.2015 року, вбачається, що комісією в складі сільського голови та депутата Бранепільської сільської ради, сусідів позивачки було встановлено, що відповідачка [PERSON] в будинку №3 по вул. Центральна в с. Бране Поле, Богуславського району, Київської області з грудня 2013 року не проживає і її особисті речі в будинку відсутні. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів його сімї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сімї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сімї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка [PERSON] не проживає в будинку позивачки більше року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами. Частиною 2 статті 156 ЖК передбачені певні зобов'язання членів сімї власника житлового будинку (квартири), в тому числі брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Оскільки відповідачка [PERSON], як колишній член сімї власника будинку № 3 по вул. Центральна в с. Бране Поле, Богуславського району, Київської області, дійсно не проживає по місцю реєстрації в даному будинку більше одного року, не бере участі у витратах на його утримання, в ремонті, то є законні підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачки з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved