Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним Договір купівлі-продажу №19419 від 26 лютого 1997 року квартири [ADDRESS] , загальною площею 41,2 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., що складається з однієї кімнати площею 20,6 кв.м., укладений між [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Одеській товарній біржі. При цьому позивачка посилається на те, що всі істотні умови угоди обома сторонами були виконані повністю, при укладанні угоди сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору, як з боку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння та користування позивача вищезазначену квартиру. На теперішній час позивачка [PERSON] має намір розпорядитись своєю власністю, проте не може цього зробити, оскільки укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та нотаріус не визнає цей договір відповідним закону за формою, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Позивачка до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та\~третя особа\~до судового\~засідання не\~з`явились,\~повідомлялись належним\~чином,\~про причини\~неявки до\~суду не\~повідомили, в зв`язку з чим, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено у судовому засіданні, 26 лютого 1997 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , який діяв в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] ,1991 року народження, з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна №19419, за умовами якого [PERSON] продав, а позивачка [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Умови договору сторонами цілком виконані: покупець цілком сплатив вартість вищезазначеної квартири, а продавець одержав за продану квартиру обумовлену суму грошей, знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою і ніяких претензій матеріального характеру не пред`являв. \~ \~ \~ \~Згідно довідки КП «БТІ» ОМР від 25 січня 2019р., згідно матеріалів інвентаризаційної справи та запису в реєстровій книзі 2 доп.к.-стр.16 р. № [NUMBER] , у комунальному підприємстві 28 лютого 1997р. було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на праві приватної власності за [PERSON] на підставі Договору №19419 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 26 лютого 1997р.. \~ \~ \~ \~08 серпня 2017р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (актовий запис про шлюб №2001 Малиновського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08 серпня 2017р.). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. \~ \~ \~ \~При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved