Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON], [INFO], звернулась 22.09.2016 року в суд з цим позовом до [PERSON], стверджуючи, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народився син - [PERSON]. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, аліменти не сплачує, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком. Просила суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його сина, [PERSON], [INFO]. Позивачка в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], у повторне судове засідання не з'явивсяь. Сповіщався за адресою вказаною у позові та адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклик до суду повернувся із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідача та з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи, справу за згоди позивачки розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Представник Органу опіки і піклування у судове засідання не з'явився, але надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у свою відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, думку дитини з приводу позбавлення батька батьківських прав, та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №227 від 18 липня 2008 року. Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з матір'ю. Згідно довідки виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №3079 від 19.08.2016 року, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], [INFO], в [ADDRESS] Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.06.2008 року зобов'язано [PERSON] сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку починаючи з 02.11.2007 року до його повноліття. [PERSON] аліменти не сплачує, у зв'язку з чим станом на 01.03.2016 року утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 54615,50 грн. Згідно ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2011 року боржник [PERSON] оголошений у розшук. Частиною 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позивач, як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалась на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини, не займатися її вихованням, духовним розвитком, тощо). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Належних доказів про вплив позивача на дитину з метою позбавлення відповідача батьківських прав судом не отримано. З урахуванням обставин справи, суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що останній самоусунувся від участі у вихованні і утриманні сина. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач, як батько малолітнього сина, маючи реальну можливість виконувати обов'язки по вихованню дитини, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, потребами, її фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги. При цьому суд враховує тривалість такого ухилення. Сама дитина в судовому засіданні виказала думку про позбавлення відповідача батьківських прав. Тому з урахуванням отриманих судом доказів в обґрунтування вимог позову, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина.

Outcome: approved