Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою в [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що позивачі є власниками спільної квартири у рівних долях по 1/5 частки кожен за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрований відповідач по справі (зять). З березня 2016 року відповідач, після розлучення із донькою, в квартирі не проживає, виїхав у невідомому напрямку, місце проживання не відоме, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в будинку не має та квартирою він не цікавиться. Факт реєстрації відповідача по справі порушує право позивачів на вільне розпорядження та користування майном. У зв`язку з викладеним позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивачі не з`явилися, але надали до суду заяву, згідно якої просили розглянути справу у їх відсутність, на позові наполягали та просили його задовольнити (а.с.41). Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачі є власниками квартири по 1/5 частині, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29.08.1995 року (а.с.4). У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується довідкою Кагарлицької сільської ради Біляївського району Одеської області №367 від 07.10.2020 року (а.с. 5). Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом про не проживання від 30.10.2020 року (а.с. 6). Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч. 1 ст. 319 вказаного Кодексу передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК України за особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Отже, відсутність відповідача за адресою проживання понад 6 місяців є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved