Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачі, звернувшись до суду із даним позовом посилаються на те, що являються батьками двох малолітніх синів, які проживають разом із ними у с. Підгайчики Коломийського району. Влітку цього року діти відпочивали у баби у с. Турка Коломийського району, де молодшого сина [PERSON], [INFO], покусала собака відповідача. Від отриманих укусів стан дитини був важким, а саме були наявні рани, ссадини на обличчі та тілі, а тому вони звернулися до лікарні за медичною допомогою. Крім того дитина отримала нервовий стрес та шок. Ствердили, що до цього часу емоційно-психологічний стан дитини не відновився, вони втратили спокій, а тому були змушені звернутися до спеціаліста, яка проводить з сином реабілітаційні заходи, на що вони тратять час та кошти. Це також створює додаткові життєві незручності для них та дитини, яка боїться виходити на вулицю, гратися з дітьми, самостійно добиратися до школи та назад додому, лякається від найтихішого шороху. Зазначили, що по даному інциденту відповідача було визнано винним за ст. 154 ч.2 КУпАП та оштрафовано на 85 грн. з конфіскацією собаки. У зв'язку з наведеним просять стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати. У судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, однак погодилися на часткове зменшення моральної шкоди. Відповідач погодився з тим, що недогледів за собакою, яка покусала дитину сторін. За вказані дії поніс адміністративну відповідальність також спеціалісти відповідних державних органів усипили собаку. Погоджується на сплату матеріальної шкоди за лікування дитини та частково на стягнення моральної шкоди, так як всю суму вважає дещо завищеною. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими до задоволення частково. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 2005 року позивачі являються батьками [PERSON], [INFO], якого у с. Турка Коломийського району, де проживає матір позивачки, влітку цього року покусала собака, що належить відповідачу. Цей інцидент стався на [ADDRESS] поблизу подвір»я відповідача, звідки собака і вибігла. Хоча відповідач і намагався заспокоїти та відтягнути тварину, однак остання його команд не слухала та кусала голову та тіло дитини. З великими труднощами відповідач забрав собаку, а дитина, яка була в крові та шоковому стані побігла до баби. Цей факт відповідачем не оспорюється. Позивачі зазначили, що після того як дізналися про подію приїхали і відвезли дитину до Коломийської дитячої лікарні, де рани та ссадини на голові і тілі дитини обробили відповідними медикаментами. Факт перебування дитини сторін у лікарні підтверджується випискою з амбулаторної картки від 08 липня 2014 року. Матеріальна шкода позивачів - витрати на придбання медикаментів підтверджується відповідними розрахунковими квитанціями аптек та товарними чеками, що містяться при матеріалах справи. З постанови Коломийського міськрайонного суду від 04 серпня 2014 року видно, що відповідач дійсно порушив правила тримання собаки, що спричинило завдання шкоди здоров»ю людини, за що він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч.2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень з конфіскацією тварини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а із ч. 2 ст. 1166 ЦК України випливає презумпція винності особи, дії якої призводять до заподіяння матеріальної шкоди. Із проаналізованого видно, що позивачі понесли матеріальні витрати на лікування сина через недогляд відповідачем за собакою, що нанесла шкоду здоров»ю дитини, а тому суд вважає за доцільне позовні вимоги у цій частині задоволити. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд погоджується з позивачами, що психологічний стан дитини після інциденту безумовно залишається важким і вони обгрунтовано змушені були звернутися до спеціаліста психолога за відповідною допомогою і на даний час по відношенню до дитини проводяться реабілітаційні заходи, вводяться ін»єкції медикаментів, дитина вживає ліки в таблетках. Все це призводить до вимушених змін у організації робочого дня позивачів та дитини. З огляду на вищенаведене, а саме на тяжкість нанесених укусів дитині, великого обсягу її фізичних, душевних і психологічних страждань, втрати душевного спокою і рівноваги, вимушених серйозних змін в життеєвих стосунках, тривалості часу та значних зусиль для відновлення попереднього стану дитини, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. Проте при цьому вважає її розмір трохи завищеним. Також із відповідача слід стягнути понесені позивачами судові витрати, оскільки вони були викликані зверненням до суду за захистом порушених прав. На підставі наведеного та ст.ст. 10, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved