Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненими зобов'язань за договором, припинення поруки і застави та зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 03 липня 2008 року між відповідачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір «Автопакет» № 279/П/23/2008-840 (надалі - Договір), відповідно до якого відповідач надав [PERSON] кредит у сумі 52 932 долари 87 центів на придбання транспортного засобу, строком до 03 липня 2015 року. Також, відповідно до п.п. 3.2 Договору [PERSON] зобов'язалась відповідати перед відповідачем за належне виконання [PERSON]. взятих на себе зобов'язань, що витікають з Договору. Крім того, згідно умов Договору в якості забезпечення виконання [PERSON]. своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, останній передав в заставу автомобіль марки «Toyota», модель «Prado», 2008 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - автомобіль), який зареєстрований в УДАІ ГУМВС України в м. Києві 01 липня 2008 року та належить [PERSON] на праві власності. Разом з тим, [INFO] року [PERSON] та [PERSON] загинули, у зв'язку з чим на адресу відповідача були направленні повідомлення про смерть позичальника та поручителя по Договору, які були отриманні відповідачем 29 серпня та 03 вересня 2012 року. При цьому, з урахуванням вимог цивільного законодавства України, внаслідок смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли також і зобов'язання [PERSON] по Договору. Так, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги після [PERSON], було прийнято в порядку спадкування, серед іншого, по 1/6 автомобіля. Крім того, за спадкоємцями першої черги спадкування після [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], також було визнано право власності по 1/8 частини автомобіля. Таким чином, зазначені спадкоємці прийняли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок їх смерті. При цьому, позивачі зазначають, що не зважаючи на те, що 29 серпня 2012 року спадкоємці повідомили відповідача про відкриття спадщини після смерті [PERSON], відповідач жодних дій щодо пред'явлення вимог або претензій до спадкоємців не здійснив. Таким чином, позивачі вважають, що на підставі ст. 1281 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), з 01 березня 2013 року відповідачем було втрачено право вимоги по Договору № 279/П/23/2008-840. Крім того, позивачі зазначають, що після смерті [PERSON], яка була поручителем по Договору, враховуючи положення ст.ст. 559, 607, 608 ЦК України та саму сутність поруки, як особистого зобов'язання відповідати за належне виконання основного зобов'язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за Договором. Тобто, на думку позивачів, зобов'язання поруки не можуть успадковуватись і припиняють свою дію в момент смерті поручителя, а отже, порука, що передбачена умовами Договору також є припиненою. Посилаючись на положення ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про заставу», згідно яких застава припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою, позивачі також вважають, що, оскільки основне зобов'язання на підставі ст. 1281 ЦК України є припиненим, то і застава транспортного засобу, передбачена умовами Договору, також є припиненою. При цьому, оскільки застава в даному випадку є припиненою, то виникає необхідність у внесені відповідного запису до Державного реєстру рухомого майна щодо припинення обтяжень на автомобіль, який згідно Договору перебував у заставі відповідача. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, відповідач зобов'язаний подати реєстратору відповідну заяву про припинення обтяження на автомобіль і виключення його з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. На підставі зазначеного позивачі просять суд позов задовольнити, визнати припиненими у повному обсязі зобов'язання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за Договором по поверненню відповідачу фактично одержаної суми кредиту, сплаті відсотків та інших обов'язкових платежів передбачених Договором; визнати припиненою заставу відповідача на автомобіль, що виникла на підставі Договору; визнати припиненою у повному обсязі поруку, що виникла на підставі Договору, а також зобов'язати відповідача звернутись до ДП «Інформаційний центр» із заявою про припинення обтяження (реєстраційний номер 13778677) рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в порядку передбаченому чинним законодавством України. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Якимець Л.Р. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість, а також на відсутність правових підстав для визнання припиненими зобов'язань за Договором та заставою. Заслухавши пояснення позивача, представників позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір «Автопакет» № 279/П/23/2008-840 (а.с. 32-34). Згідно п.п. 1.1-1.4 Кредитного договору відповідачем надано [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти, на придбання автотранспортного засобу, у сумі 52 932 долари 87 центів США, а [PERSON] зобов'язався повернути отримані кошти до 03 липня 2015 року і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14,2 % річних. Також, відповідно до умов п.п. 3.1, 3.2 Договору для забезпечення виконання [PERSON] умов Договору щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, останній передав відповідачу в заставу автомобіль марки «Toyota», модель «Prado», 2008 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - автомобіль), який зареєстрований в УДАІ ГУМВС України в м. Києві 01 липня 2008 року та належить [PERSON] на праві власності. При цьому, [PERSON], як поручитель за належне виконання [PERSON]. взятих на себе зобов'язань, що витікають з Договору, безвідзивно та безспірно зобов'язалась відповідати перед відповідачем у тому ж об'ємі, що і [PERSON] На даний час Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» перейменовано в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра». Разом з тим, [INFO] року [PERSON] та [PERSON] померли, про що свідчать копії свідоцтв про смерть Серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 36, 37). Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на усі права та обов'язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 57). Також, відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2013 року, спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53-56). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте, звертаючись з позовом до суду, позивачі зазначають, що оскільки відповідач у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, жодних дій щодо пред'явлення вимог або претензій до спадкоємців не здійснив, то відповідно до вимог чинного законодавства зобов'язання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за Договором по поверненню відповідачу фактично одержаної суми кредиту, сплаті відсотків та інших обов'язкових платежів передбачених Договором, а також заставу транспортного засобу, що виникла на підставі Договору, слід визнати припиненими. Так, положеннями ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В судовому засіданні встановлено, що повідомленнями від 22 та від 23 серпня 2012 року (а.с. 38, 43), які відповідач отримав 29 серпня та 03 вересня 2012 року (а.с. 51, 52), [PERSON], яка також є опікуном малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с. 44, 45), було повідомлено відповідача про смерть [INFO] року позичальника та поручителя по Договору - [PERSON] та [PERSON] При цьому, в судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, не пред'явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. Разом з тим, суд вважає, що посилання позивачів на положення ст. 1281 ЦК України у даному випадку як на підставу для визнання зобов'язань за Договором, у тому числі і застави, припиненими є помилковими, виходячи з наступного. Як вже зазначалось вище, положеннями п.п. 3.1 Договору передбачено, що в якості забезпечення виконання [PERSON]. зобов'язань щодо погашення кредиту/кредитної лінії, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, [PERSON] передав в заставу відповідачу автомобіль марки «Toyota», модель «Prado», 2008 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований в УДАІ ГУМВС України в м. Києві 01 липня 2008 року та належить [PERSON] на праві власності. При цьому, положеннями ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Також, ч. 1 ст. 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Крім того, ст. 19 вказаного Закону передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Також варто зазначити, що згідно вимог ч. 2 ст. 523 ЦК України застава, встановлена первісним боржником, зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи вказані положення законодавства, суд вважає, що правила ст. 1281 ЦК України не можуть бути застосовані до зобов'язань, забезпечених заставою, оскільки встановлені цією нормою строки для пред'явлення претензій кредиторами стосуються задоволення вимог кредитора у межах всього спадкового майна на загальних підставах, а у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами спору, врегульовані положеннями спеціального закону та стосуються спадщини, яка перебуває у заставі та відносно якої зареєстроване обтяження, а відтак має бути застосований загальний строк позовної давності - три роки, що передбачено ст. 257 ЦК України. На підставі зазначеного суд прийшов до висновку, що позов в частині вимог про визнання припиненими зобов'язань [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за Договором по поверненню відповідачу фактично одержаної суми кредиту, сплаті відсотків та інших обов'язкових платежів, передбачених Договором, та щодо визнання припиненою застави на автомобіль, що виникла на підставі Договору, є безпідставним, а тому у вказаній частині у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи ті обставини, що вимоги про припинення застави не підлягають задоволенню, та з огляду на вказані в позовній заяві обставини для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача звернутись до ДП «Інформаційний центр» із заявою про припинення обтяження (реєстраційний номер 13778677) рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в порядку передбаченому чинним законодавством України, суд прийшов до висновку, що у вказаній частині позов також є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Разом з тим, щодо позовних вимог про визнання припиненою поруки за Договором слід зазначити наступне. Так, згідно вимог ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог ст. 607 та ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 , у разі смерті поручителя (крім випадків майнової поруки), враховуючи положення ст. 607, ч. 1 ст. 608 ЦК України, а також сутності поруки як особистого зобов'язання відповідати за належне виконання основного зобов'язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитним договором. З огляду на вказане суд прийшов до висновку, що у зв'язку зі смертю поручителя по Договору позовні вимоги в частині визнання поруки за Договором припиненою є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання припиненими зобов'язань за договором, припинення поруки і застави та зобов'язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] судові витрати у сумі 137 грн. 70 коп., які сплачено даним позивачем за подання позову до суду, та судовий збір на користь держави в сумі 45 грн. 88 коп., виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 19, 27, 28 Закону України «Про заставу», ст.ст. 257, 523, 572, 593, 598, 607, 608, 1216, 1218, 1281 ЦК України та

Outcome: partial