Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачі звернулись до Приморського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, в якому просили визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 76,0 кв. м. у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 76,0 кв. м. у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 76,0 кв. м. у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. Свої вимоги позивачі обґрунтувують наступним. Згідно Рішення виконавчого комітету № 102 від 20.02.1976 року було прийнято рішення про надання житлової площі та права на заселення [PERSON]. Згідно Ордеру № 423 від 10.03.1976 року [PERSON] та його дружина [PERSON] отримали квартиру за адресою: [ADDRESS]. 15 вересня 1997 року спірна квартира була приватизована [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно Розпорядження органу приватизації № 558. 15 вересня 1997 року позивачами було отримано свідоцтво про право власності на житло. Право власності було зареєстроване в бюро технічної інвентаризації. Оригінал правовстановлюючого документу на квартиру був втрачений позивачами, а архів Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» ім. Дзержинського не зберігся, в наслідок цього позивачі змушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на спірну квартиру. Згідно Довідки № 336 від 22.02.2017 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] прописано і проживає 4 чоловіка: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після втрати правовстановлюючих документів, позивачі зверталися до Державного архіву Одеської області з метою отримання копії свідоцтва про право власності на спірну квартиру. У відповідь, згідно листа від 06.03.2017 року № 3-285, було повідомлено, що в складі документів по основній діяльності АО «Стальметиз» ім. Дзержинського за 1945-2004 р.р., які були передані до зберігання в Держархів Одеської області, документи Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» відсутні. Згідно довідки Головного управління статистики в Одеській області від 22.03.2017 року ЗАТ «Стальметиз» було ліквідовано. Тому немає можливості отримати дублікати свідоцтва про право власності та інших правовстановлюючих документів. Копія Свідоцтва про право власності було надано КП «Бюро технічної інвентеризації» за зверненням позивачів, згідно Листа від 31.01.2017 року. Копія Рішення виконавчого комітету від 20.02.1976 року було надано за зверненням позивачів [PERSON] Архівної справи та діловодства [PERSON] міської ради, згідно Листа від 02.03.2017 року. Позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляє на підставі нотаріально завірених довіреностей [PERSON], яка надала до суду заяву ,в якій просила розглядати справу за її відсутністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, наданні докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Так, в судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів трудящихся № 102 від 20.02.1976 року було прийнято рішення про надання житлової площі та права на заселення [PERSON] - чоловіку [PERSON] Згідно ордеру № 423 від 10 березня 1976 року [PERSON] та [PERSON] отримали квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивачі є співвласниками квартири № 36, що знаходиться за адресою вул. Спиридонівська, буд. 18/24, у м. Одеса на підставі розпорядження органу приватизації від 15 вересня 1997 року та свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 1997 року, яке видано на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та яке зареєстроване Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» ім. Дзержинського на підставі рішення від 15.09.1997 року № 558 (кн. 247 пр, стр. 12 р. 276). Листом КП «БТІ ОМР» за № 481205.72.17 від 31.01.2017 року підтверджено, що станом на 31.12.2012 р. за [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстрована квартира в рівних частинах на підставі зазначеного вище свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» ім. Дзержинського, рішенням від 15.09.1997 року № 558. Згідно листа Головного управління статистики в Одеській області від 22.03.2017 року № 03.3-12/470 ЗАТ «Стальметиз» ім. Ф.Е. Дзержинського - ліквідовано. Крім того, згідно листа № 3-285 від 06.03.2017 р. Державний архів Одеської області не в змозі видати архівну копію свідоцтва про право власності, оскільки в складі документів по основній діяльності АО «Стальметиз» ім. Дзержинського за 1945-2004 р.р., які були передані на зберігання в Держархів Одеської області, документи Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» ім. Дзержинського відсутні. Відповідно до Довідки № 336 від 22.02.2017 року у спірній квартирі зареєстровано та проживає [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Судом також перевірено та встановлено, що право власності на спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за жодною особою не зареєстровано. Тому позивачі підтвердити своє право власності на вказану квартиру не мають можливості, оскільки документи на право власності на квартиру фактично втрачені. Згідно частини 1 статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються до суду за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У даному випадку судом достовірно встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є в рівних частинах власниками квартири № 36, що знаходиться за адресою: вул. Спиридонівська будинок 18/24 на яку набули право власності в установленому законом порядку, однак документ - свідоцтво про право власності № 558, видане Бюро приватизації житла АО «Стальметиз» ім. Дзержинського 15.09.1997 року, втрачене, видача дублікату свідоцтва неможлива, що є підставою для визнання в судовому порядку права власності за позивачами на квартиру № 36, що знаходиться за адресою: вул. Спиридонівська будинок 18/24 у м. Одеса. Звідси вимоги позивачів по захисту права власності на зазначену квартиру є правомірними. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до положень частини 5 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян … оформлюється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Свідоцтво про право власності на житло було видане згідно розпорядження органу приватизації від 15.09.1997 року № 558 на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] і 15.09.1997 р. зареєстровано і записано у реєстрову книгу 247, пр. стр.12, реєстр. № 276. Відповідно до ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення права спільної сумісної власності на квартиру № 36 загальною площею 76,0 кв.м. за адресою: місто Одеса, вулиця Спиридонівська, буд. № 18/24, сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п.37 постанови ВССУ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З урахування вищевикладеного, суд вбачає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо визнання права власності на спірну квартиру є обґрунтованими, такими, що знайшли підтвердження у матеріалах справи та підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, оцінюючи вищевказані обставини у всій їх сукупності, у суду є достатні правові підстави для задоволення позову. Згідно положень статті 55 Конституції України, статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. ст.4,6,8,10-11,15,,212-215,217-218, ЦПК України, ст. ст.16, 328, 329, 1216, 1218,1220, 1223 ЦК України суд, -

Outcome: approved