Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та рішення сільської ради. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони, позивачі, та відповідачка [PERSON] проживали та продовжують проживати в господарстві по вул. Зелена, 5 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Дане господарство відносилось до типу колгоспного двору, головою якого була [PERSON], яка померла 15.06.2006 р. В порушення їх прав співвласників будинковолодіння, 02.07.1993 р. [PERSON] сільською радою покійній [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на все будинковолодіння в цілому, і на підставі виданого свідоцтва 18.09.2002 р. за договором дарування остання подарувала все будинковолодіння відповідачці [PERSON] Рішенням Тисменицького районного суду від 27.05.2010 р., яке набрало законної сили 08.07.2010 р. свідоцтво про право власності та договір дарування визнані частково недійсними та визнано за ними, позивачами право власності по 1/7 частці на дане будинковолодіння, і дане право власності зареєстроване в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В той час, коли існував спір про право власності на будинковолодіння, відповідачка приватизувала земельну ділянку площею 0,25 га, на якій розташоване спірне будинковолодіння, на своє ім»я. Про дану приватизацію їм стало відомо у 2015 році, після звернення в [PERSON] сільську раду з питання розподілу земельної ділянки, пропорційно часткам у праві власності на житловий будинок. Тоді ж їм стало відомо, що за [PERSON] зареєстрований державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №046550 за реєстраційним №010531201029 від 26.04.2005 р. площею 0,25 га. по вул. Зелена, 5 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, на підставі рішення 7 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради від 21.12.2003 р. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Фактично їм не чиняться перешкоди у користуванні частиною будинковолодіння та земельної ділянки, на якій воно розташоване та яка необхідна для його обслуговування, однак існування правовстановлюючого документа- державного акта, виданого на ім»я відповідачки [PERSON] заперечує їх право на землю. Просили визнати недійсними державний акт серії ІФ №046550 за реєстраційним номером 010531201029 від 26.04.2005 р. на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га за адресою вул. Зелена,5 в с. Угринів Тисменицького району виданий [PERSON] [PERSON] сільською радою та рішення 7 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради від 21.12.2003 р. в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Зелена, 5 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, та стягнути з відповідачів судові витрати. Позивачі [PERSON], [PERSON], яка згідно довіреностей також представляє інтереси позивачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовільнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що позивачі пропустили трьохрічний строк позовної давності, оскільки рішенням суду було прийнято 27.05.2010 р., і з того часу вони мали можливість звернутися до суду з даним позовом. Крім того, вважають даний позов безпідставним, оскільки спірною земельною ділянкою позивачі користуються, однак земельного податку не сплачують. А сплачує цей податок власник, тобто [PERSON] Також на даний час СВ Тисменицького відділу поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування за фактом внесення службовими особами [PERSON] сільської ради неправдивих відомостей в погосподарські книги щодо належності будинків №4 та №5 по вул. Зелена в с. Угринів Тисменицького району. Просили відмовити у задоволенні даного позову. Представник відповідача- Угринівської сільської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Вислухавши пояснення позивачів, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до рішення Тисменицького районного суду від 27.05.2010 р. за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/7 частці будинковолодіння №5 по вул. Зеленій в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області кожному, як частці в майні колишнього колгоспного двору.(а.с.6-7). Зазначене рішення набрало законної сили згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 19.11.2011 р. Дане право власності зареєстроване в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно тільки 09.02.2015 р.(а.с.8-11), оскільки відповідачка [PERSON] умисно ухилялася від виконання рішення суду, зокрема не надавала доступ до частини будинковолодіння, якою вона користується, працівникам ОБТІ для обстеження. У зв»язку з цим, позивачі змушені були звертатися до суду з позовом про усунення перешкод в реєстрації права власності, та рішенням Тисменицького районного суду від 14.03.2013 р. зобов»язано [PERSON] не чинити перешкоди у здійсненні позивачами прав співвласників будинковолодіння №5 по вул. Зеленій в с. Угринів Тисменицького району, шляхом надання доступу до частини вказаного будинковолодіння для проведення поточної технічної інвентаризації будинковолодіння спеціалістами ОБТІ. Рішення набрало законної сили 13.06.2013 р. Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. На підставі рішення [PERSON] сільської ради від 21.12.2003 р. (а.с.72) відповідачці [PERSON] видано 26.04.2005 р. державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га за адресою вул. Зелена, 5 в с. Угринів Тисменицького району для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.(а.с.73). Таким чином, зазначений правовстановлюючий документ- державний акт суперечить нормам закону та позбавляє позивачів права на частину земельної ділянки. Посилання представника відповідачки на те, що позивачі не сплачують земельний податок не заслуговує до уваги, оскільки останні не є власниками земельної ділянки. Що стосується строку позовної давності, то як ствердили позивачі про наявність державного акту у відповідачки вони дізналися лише у 2015 році після звернення до [PERSON] сільської ради щодо розподілу земельної ділянки. З огляду на викладене, суд вважає, що державний акт слід визнати недійсним, відповідно і рішення [PERSON] сільської ради від 21.12.2003 р. необхідно визнати недійсним в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га коло хати по вул. Зелена,5. Також з відповідачки [PERSON] слід стягнути у користь позивачів понесені ними судові витрати, зокрема: 243, 60 грн. сплаченого судового збору, 1500 грн. витрат на правову допомогу, 46 грн. за послуги архівного відділу, всього 1789, 60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 152, 158 ЗК України,

Outcome: approved