Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Київської міської ради, ЖБК «Академічний-6» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі з 18 травня 1978 року та є батьками позивачів. [PERSON] померла [INFO] року, а [PERSON] помер [INFO] року. Заповіту померлі не складали. Після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм майно. За життя [PERSON] була членом ЖБК «Академічний-6» та разом з сім'єю 23 квітня 1982 року отримала право займати квартиру [ADDRESS]. Пайовий внесок за квартиру сплатила в повному обсязі. Тобто, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на цю квартиру. Після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину квартири в рівних частках (по 1/6 частині квартири) успадкували її чоловік [PERSON] та їх діти - позивачі. Після смерті [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] успадкували належні йому 2/3 частини квартири в рівних частках - по 1/3 частині кожен. [PERSON] проживає у [ADDRESS] з 1985 року, [PERSON] - з 1996 року. Після смерті батьків позивачі не подавали заяв про прийняття спадщини та про відмову від спадщини, натомість продовжують проживати у вказаній квартирі, користуватися житлово-комунальними послугами та сплачувати за них. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON], які є єдиними спадкоємцями першої черги, фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], позивачі просять визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених вище підстав, та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача - Київської міської ради подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, посилалася на розсуд суду. Відповідач ЖБК «Академічний-6» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні матеріали справи, про причини неявки до суду свого представника не повідомив, із заявами та/або клопотаннями про розгляд справи у відсутності свого представника не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 18 травня 1978 року зареєстровано шлюб (а.с. 6). Зі свідоцтв про народження вбачається, що позивачі [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-9). Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] - «[PERSON]». [PERSON] є членом ЖБК «Академічний-6» та власником квартири [ADDRESS], заборгованості по внесках на експлуатацію та ремонт будинку немає, паєнакопичення за квартиру сплачено в повному обсязі, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 15-16). Відповідно до ордеру від 23 квітня 1982 року [PERSON] разом зі своєю сім'єю має право на проживання у [ADDRESS] (а.с. 17-18). Згідно з положеннями п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Таким чином, суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS], належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Частиною 3 ст. 384 ЦК України передбачено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до свідоцтв про смерть [PERSON], [INFO], померла [INFO] року, а [PERSON], [INFO], помер [INFO] року (а.с. 13-14). Відповідями Одинадцятої та Двадцять першої Київських державних нотаріальних контор підтверджується, що спадкова справа на ім'я [PERSON] не реєструвалася. Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті . У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки [PERSON] та [PERSON] за життя заповітів не було складено, спадкоємцями першої черги є їх діти - позивачі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкодавець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З довідок форми № 3, виданих ЖБК «Академічний-6», вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають позивачі [PERSON], [PERSON] з 1996 року та з 1985 року відповідно (а.с. 19-20). Враховуючи те, що довідками форми № 3 та квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг підтверджується факт постійного проживання спадкоємців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, заяви про відмову від спадщини ними не подані, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, а саме належну їй 1/2 частину квартири в рівних частках - по 1/6 частині кожен. Аналогічно суд дійшов висновку, що оскільки спадкоємці [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, заяви про відмову від спадщини ними не подані, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, а саме належні йому 2/3 частини квартири в рівних частках - по 1/3 частині кожен. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У ст. 392 ЦК України закріплено право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] та [PERSON] належала їм на праві спільної сумісної власності, тобто, відповідно до ст. 1218 ЦК України, ця квартира входить до складу спадщини. Виходячи з того, що позивачі прийняли спадщину у встановлені законом строки, але отриманню ними свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру перешкоджає лише відсутність у них правовстановлюючих документів, є всі підстави для задоволення їх позову та визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved