Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на наступне. Вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 02 вересня 2013 року відповідач був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та засуджений до штрафу в прибуток держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700,00 гривень. Внаслідок скоєння вказаного злочину, відповідач спричинив позивачці матеріальну шкоду у розмірі 6 000,00 гривень. В подальшому відповідач відшкодував позивачці 3 000,00 гривень, про що нею було заявлено під час розгляду кримінального провадження №12013050810003442. Під час розгляду кримінальної справи, цивільний позов позивачкою заявлено не було, оскільки вони вважала, що відповідач в добровільному порядку відшкодує їй матеріальну шкоду. Однак, до теперішнього часу матеріальна шкода відповідачем відшкодована не була. Позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3 000,00 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою у журналі телефонограм за №1510 (а.с. 16). Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання та не надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали кримінального провадження №12013050810003442 відносно [PERSON], прийшов до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 02 вересня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700,00 гривень (а.с. 4). Згідно вказаного вироку, 05 червня 2013 року, приблизно о 19-00 годині [PERSON], знаходячись біля будинку №3 по вул. Щорса в Ворошиловському районі м. Донецька, діючи умисно, з корисливих спонукань, повторно, з метою заволодіння чужим майном та в подальшому використанні його на свою користь, шляхом зловживання довірою раніше знайомої йому [PERSON], під приводом тимчасового користування її ноутбука фірми «Аsus», заволодів їм. Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно [PERSON], складеного слідчим СВ Ворошиловського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, матеріальна шкода від заподіяного злочину становить 6 000,00 гривень, цивільний позов не заявлений (а.с. 2). Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивачка зазначає, що відповідач частково, у розмірі 3 000,00 гривень, було відшкодовано завдану їй матеріальну шкоду. Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. Відповідно до ч. 2 ст. 1177 ЦК України умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Так, відповідачем було вчинено злочин, внаслідок якого позивачці спричинено майнову шкоду у сумі 6 000,00 гривень, з яких 3 000,00 гривень на цей час не відшкодовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення відшкодування матеріальної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved