Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, в якому просили визнати за ними право спільної сумісної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області. Позов обґрунтовують тим, що 01.06.1990 року помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області та належить спадкодавцю згідно Свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 15.01.1989 року Кетрисанівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області. Будучи спадкоємцями за законом першої черги позивачі звернулися за оформленням спадкових до Бобринецької державної нотаріальної контори, однак постановою державного нотаріуса [PERSON] від 03.05.2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, з тих підстав, що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Оскільки поняття «Колгоспний двір» було скасовано введенням Закону України «Про власність», розділити майно між його членами на сьогодні не є можливим, що в свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини. Рішенням державного реєстратора право на нерухоме майно Бобринецької районної державної адміністрації також відмовлено у державній реєстрації права власності. В судовому засіданні 29.11.2017 року позивач [PERSON] та представник позивача позов підтримали та пояснили, що [PERSON], який помер 01.06.1990 року був головою колгоспного двору, якому на праві власності належав будинок по вул. Шевченка,15 в с. Кетрисанівка. Згідно законодавства, що діяло на час смерті [PERSON], спадщина на майно не відкривалася, тому до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися. Позивачі як члени сімї голови колгоспного двору також є членами колгоспного двору, однак на даний час не можуть реалізувати своє право на реєстрацію права власності через зміни в законодавстві та відмови державного реєстратора. Представник відповідача голова Кетрисанівської сільської ради в судовому засіданні 29.11.2017 року позов визнав та вказав, що не заперечує проти визнання за позивачами права власності на майно, яке фактично їм належить. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON]П в судове засідання 04.01.2018 року не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про проведення судового засідання без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали (а.с.36-37). Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 1990 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ОЛ №339034, виданого 03.06.1990 року (а.с.17). [PERSON] доводився чоловіком позивача [PERSON] та батьком позивачів [PERSON], [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про одруження серії І-АБ №230656, виданого 26.12.1970 року (а.с.18); копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №269441, виданого 27.03.1971 року (а.с.19); копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №306405, виданого 06.09.1973 року (а.с.20); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ОЛ №316486, виданого 25.09.1993 року (а.с.21); копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОЛ №043921, виданого 22.09.2010 року (а.с.22); копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №050332, виданого 06.11.2010 року (а.с.23). Після смерті [PERSON] у власності та користуванні позивачів залишився житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, який належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 15.01.1989 року на підставі рішення Бобринецького райвиконкому №3 від 11.01.1989 року (а.с.16). Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, а тому спірні правовідносини регулюються ЦК України 1963 року. Як вбачається з довідки Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №715 від 10.05.2017 року, померлий 01.06.1990 року [PERSON] з 1974 року і до дня смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [INFO]. На день смерті разом з ним були зареєстровані та постійно проживали: дружина [PERSON] (зареєстрована з 21.02.1979 року по 05.12.2007 рік); син [PERSON] (зареєстрований з 07.04.1974 року по даний час) та донька [PERSON] (зареєстрована з 10.08.1973 року по 29.09.1994 року). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.25). Позивачі звернулись до Бобринецької державної нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області після смерті чоловіка та батька [PERSON], померлого 01.06.1990 року, але постановою державного нотаріуса [PERSON] від 03.05.2017 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з тих підстав, що він належить колгоспному двору головою якого є [PERSON]. Оскільки поняття «Колгоспний двір» було скасовано введенням Закону України «Про власність», розділити майно колгоспного двору між його членами на сьогодні не є можливим, що у свою чергу унеможливлює встановити склад спадщини (а.с.24, 73). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 05.12.2017 року №50153417, №50153395 спадкова справа після смерті 01.06.1990 року [PERSON] не заводилась, заповіти від його імені не посвідчувались (а.с.74-75). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 06.11.2017 року [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок по вул. Шевченка,15 в с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.61). Відповідно до\~ст.112 ЦК УРСР (чинного на момент набуття спадкодавцем права власності на спірне майно), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). В силу вимог ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. У відповідності до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 з прийняттям ЗУ «Про власність». Відповідно до розяснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як розяснив пленум Верховного Суду України в п.13 своєї постанови №4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно довідки Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 21.08.2017 року №01-15/106, за даними книг погосподарського обліку №4 за 1986-1990 роки, №8 за 1991-1995 роки житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 15.01.1989 року в зазначеному домогосподарстві проживали: [PERSON] голова господарства, його дружина [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON]. Станом на 15.04.1991 року в домогосподарстві проживали: [PERSON] голова господарства, її син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.26-28). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №15 по вул. Шевченка в с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, з господарськими будівлями та спорудами, його загальна площа становить 4268 кв.м. (а.с.13-14). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, дослідженими обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок за адресою: вул. Шевченка, 15, с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, належав суспільній групі господарств колгоспний двір, членами якого були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які мали право на рівні частки в майні колгоспного двору. Оскільки право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членами якого на момент припинення існування колгоспних дворів були позивачі, які набули право власності на спірне майно в рівних частках, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Про стягнення з відповідача судових витрат позивачі не наполягали у звязку з чим судові витрати залишити по фактично понесених позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved