Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що з 15.12.2000 р. з відповідачем перебуває у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАЦС Мінського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 1493 , мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на подружнє життя, виховання сина, права і обов»язки подружжя, постійно виникали сварки і суперечки з різних причин, між ними склалась неповага, недовіра, зникли взаєморозуміння та почуття любові, що призвело до припинення шлюбу. З серпня 2013 р. шлюбні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, шлюб існує лише формально. Вважає спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, суперечитиме її інтересам і інтересам їхньої дитини. Спору про поділ спільного сумісного майна немає. Відповідач після припинення шлюбних відносин матеріально сина не утримує, його вихованням не займається, ухиляється від виконання батьківського обов»язку, не має постійного місця роботи. Іншої родини, неповнолітніх дітей, чи інших осіб на утриманні не має, може платити аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн.. Позивачка просила шлюб розірвати і стягнути з відповідача аліменти на утриманні дитини у сумі 2000 грн.. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн., відповідач визнав, просять розглянути справу та ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе у порядку ст. 174 ЦПК України продовжити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ураховуючи наступне. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, … та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з з 15.12.2000 р. сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом РАЦС Мінського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту № 1493 , мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та утримується нею (а. с. 5-7). Сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних характерів, поглядів на життя, виховання дитини, права і обов»язки подружжя, у зв»язку з чим часто виникали сварки і непорозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, дружби, взаєморозуміння та фактичного припинення шлюбу. З серпня 2013 р. сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, шлюб існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох подружжя, суперечитиме інтересам позивачки і неповнолітнього сина, що має істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд установив, що на даний час спільний син сторін проживає разом з позивачкою, яка тимчасово не працює, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на його утримання не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач інших дітей і утриманців не має, офіційно не працює, хоча за віком, станом здоров'я може працювати і утримувати сина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та утримується нею, а також відповідача, який тимчасово не працює, в силу закону зобов»язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, за віком і станом здоров»я працездатний, інших утриманців не має. Ураховуючи вимоги закону, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки з дня пред»явлення позову аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У порядку ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112, 180 - 184, 191 СК України,

Outcome: approved