Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - відкритого акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на її користь 16457,87 грн. страхового відшкодування, 2540,14 грн. пені, а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1000 грн. франшизи. Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй автомобіль марки «NISSAN PRIMERA» р/н [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25.09.2013 року по справі про адміністративне правопорушення № 496/4852/13-п, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] - власника автомобіля марки «ГАЗ-24» р/н [NUMBER]. Відповідальність [PERSON] згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.09.2013 р. № АС 5676802 застрахована в НАСК «Оранта». 15.11.2013 року позивачка звернулась із заявою про страхове відшкодування в страхову компанію НАСК «Оранта» згідно страхового акту № ОЦВ-13-12151/1, яка найближчим часом зобов'язалася відшкодувати матеріальний збиток у розмірі 16457,87 гривень. Однак на теперішній час заявлену суму позивачка так і не отримала. В зв'язку з чим, вона змушена була звернутись до суду за захистом порушених прав та стягнення з відповідачів прямого матеріального збитку та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, але направив до суду письмове заперечення та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] Заслухавши пояснення позивачки, думку третьої особи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення [PERSON] 17.09.2013 року о 08.15 годині в м. Одеса по пр-ту Шевченко, 27, керуючи автомобілем «ГАЗ», не врахувавши дорожні обставини, не вибравши безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію в разі чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан» [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25.09.2013 року, розглянуто матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, відповідно до якої, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.10). Відповідно до умов договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, [PERSON] звернулась із заявою про страхове відшкодування в страхову компанію НАСК «Оранта», згідно страхового акту № ОЦВ-13-12151/1, яка зобов'язалася відшкодувати матеріальний збиток у розмірі 16457,87 гривень (а.с.13). Зазначене зобов'язання підтверджується листом страхової компанії НАСК «Оранта» від 07 листопада 2014 року (а.с.15). Відмови у виплаті страхового відшкодування від НАСК «Оранта» на ім'я позивачки не надходило. В свою чергу, Директором Департаменту врегулювання збитків НАСК «Оранта» надсилався лист позивачці з зазначенням, що страховиком найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 16457,87 грн. на рахунок ПАТ «Правекс-Банк» (а.с.15). На теперішній час заявлену суму у розмірі 16457,87 гривень позивачка так і не отримала. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. За правилом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, статтею 37 Закону прямо передбачено, що незадовільне фінансове становище страховика не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 992 ЦК України та ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Як встановлено п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 5 Закону передбачено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки представник НАСК «Оранта» не надав суду доказів на підтвердження сплати страховою компанією страхового відшкодування, то стягненню з останньої на користь позивачки підлягає страхове відшкодування в сумі - 16457,87 гривень та пеня в сумі - 2540,14 гривень. При цьому, страхова компанія не сплачує суму франшизи в розмірі 1000 грн., яка є збитком для позивачки та підлягає стягненню в примусовому порядку з відповідача. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно договору страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір франшизи, що визначений у зазначеному Законі, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.c.1).

Outcome: approved