Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], який в подальшому уточнила, про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.10.2005 року. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті вона стала власницею 1/6 частки квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину №1845 від 29.07.2011 р. та витягу про державну реєстрацію прав від 16.08.2011 р. №30980110. 5/6 частки квартири належать відповідачці, яка є матір'ю померлого [PERSON] та в минулому свекрухою позивачки, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 22.12.1997 р., свідоцтва про право на спадщину №1843 від 29.07.2011 р. та витягом про державну реєстрацію прав від 16.08.2011 р. №30979980. Квартира [ADDRESS] розташована на 1 поверсі 12 поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 43,9 кв.м., у тому числі перша кімната - 16,2 кв.м., друга кімната - 14, 7 кв. м., третя кімната - 13,0 кв.м., кухня площею 6,7 кв.м., вбиральня - 1,1 кв.м, ванна кімната - 2,0 кв.м., коридор - 8,9 кв.м., комора - 0,5 та 0,2 кв.м. Квартира обладнана лоджіями - 5,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 65,0 кв.м. Інвентаризаційна вартість квартири складає 74 099 грн., згідно із технічним паспортом. Оскільки після смерті чоловіка позивачки її стосунки з [PERSON] погіршилися, а вданий час зіпсувались та є неприязниними, відповідачка проживає у спірній квартирі сама вже довгий час і користується всією квартирою, вона запропонувала вирішити питання про долю її частки в цій квартирі. Однак, відповідачка не надала на це згоду. Враховуючи, що частка позивачки в квартирі є незначною, вона забезпечена іншим житлом у м. Сімферополі, де постійно проживає, задля уникнення спору та конфліктних ситуацій в майбутньому бажала виділити свою частку в натурі або отримати від відповідачки грошову компенсацію. Однак, після отримання висновків судової будівельно-технічної експертизи від 28.07.2014 року,з урахуванням того, що виділити в натурі її частку в спірній квартирі не є можливим, уточнила позовні вимоги та просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №5561 від 28.07.2014 р. та виділити їй в індивідуальне користування на 1/6 частку квартири [ADDRESS] житлову кімнату « 4» площею 13,0 кв.м., коридор площею 8,9 кв.м., кухню площею 6,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м. виділити у спільне користування. Усього виділити співвласнику в користування приміщень в квартирі загальною площею 18,7 кв.м., що на 7,9 кв.м. більше, ніж покладено на ідеальну частку. Просить стягнути з [PERSON] судові витрати пов'язані з розглядом справи: судовий збір в розмірі 862,79 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 3060 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, в якому зазначила, що вона є власницю 5/6 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 22.12.1997 р., зареєстроване в Харківському міському БТІ 12.12.1998 р., свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2011 р. та витягу про державну реєстрацію прав від 16.08.2011 р. Власницею 1/6 частки зазначеної квартири є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2011 р. та витягу про державну реєстрацію прав від 16.08.2011 р. При цьому, вважає, що частка [PERSON] у квартирі є незначною та згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.07.2014 р. поділ квартири не буде відповідати технічним вимогам. Також, зазначає, що частку [PERSON] у квартирі не можливо виділити в натурі, річ (квартира) є неподільною, що також встановлено зазначеною експертизою. Таким чином, технічної можливості для поділу спільної квартири в натурі не існує, оскільки частка позивачки є незначною і їй не відповідає жодне з приміщень квартири, у квартирі не має приміщень із самостійними виходами, які можуть використовуватись або бути переобладнані, як окремі квартири. Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України спірна квартира є неподільною. Також, вважає, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим. Крім цього, вважає, що припинення права власності позивачки за первісним позовом на 1/6 частки квартири не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї. Так, як зазначає сама [PERSON] у первісному позові вона має власне житло у м. Сімферополь, де постійно проживає, тобто позбавлення її 1/6 частки у квартирі, розташованій в м. Харкові жодним чином не завдасть істотної шкоди інтересам співвласниці та членам її родини. Як відомо позивачці за зустрічним позовом [PERSON] постійно проживає та працює на протязі багатьох років у м. Сімферополі та має там власну трикімнатну квартиру і взагалі ніколи не бажала проживати у м. Харкові. З посиланням на ст. 365 ЦК України, Постанову судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 15.05.2013 р. у справі №6-37 цс 13, висновки судової будівельної експертизи від 28.07.2014 р. просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири за адресою: [ADDRESS] та виплатити [PERSON] 104 671 грн. внесені нею на депозитний рахунок суду та стягнути на її користь судові витрати. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чино, надала заперечення проти зустрічного позову в якому, з посиланням на вимоги ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст.ст.60-61 ЦПК України, Постанову Верховного суду України від 16.01.2012 року зазначила, що обов'язковою умовою припинення права особи на частку в спільному майні є доведення факту, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Вважає, що оскільки відповідно до висновку експертизи їй можна виділити у користування одну житлову кімнату площею 13,0 кв.м., відсутні підстави стверджувати, що її частка у спільній квартирі є незначною в розумінні п.1 ч.1 ст. 365 ЦК України. Зазначила, що бажає проживати в належній їй 1/6 частці квартири, у зв'язку із чим були уточнені позовні вимоги і припинення права власності завдасть істотної шкоди її інтересам. Враховуючи викладене і те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо неможливості спільного володіння і користування квартирою просить відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. У судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримала надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, зазначила, що внесена на депозит суду сума вартості 1/6 частини квартири [PERSON] не відповідає ринковій вартості на час розгляду справи, просила задовольнити уточненні позовні вимоги. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечувала та просила відмовити у повному обсязі. [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові та просила задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення первісних позовних вимог заперечувала та просила відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, Кірюпіній - [PERSON] належить на праві власності 1/6 частина квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 29.07.2011 року, яке зареєстроване 16.08.2011 року КП «Харківське МБТІ». [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 22.12.1997 р., та свідоцтва про право на спадщину №1843 від 29.07.2011 р., яке зареєстроване КП «Харківське МБТІ» 16.08.2011 належить 5/6 частин квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.. Так, відповідно до ст. 150 ЖК України,, громадяни, які мають у приватній власності будинок, частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з 3-х кімнат житловою площею 43,9 кв.м., у тому числі 1 кімната - 16,2 кв.м., друга кімната - 14,7 кв.м., третя кімната - 13,0 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., вбиральні - 1,1 кв.м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., коридору - 8,9 кв.м., комори - 0,5; 0,2 кв.м. Квартира обладнана лоджіями - 5,6 кв.м. Загальна площа квартири 65,0 кв.м. Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 р. у п. 14 передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними входами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №5561/8477 виділити в натурі 1/6 частку квартири [ADDRESS] не надається можливим. В дослідженні запропоновано два варіанти порядку користування зазначеною квартирою з відступом від ідеальних часток співвласників. Надати варіанти порядку користування у відповідності до ідеальних часток співвласників не надається можливим. Позивачка за первісним позовом, відповідно до вищевказаних висновків судової будівельної експертизи уточнила позовні вимоги та просила встановити порядок користування спірною квартирою відповідно до першого варіанту користування квартирою наданого експертом. Проаналізувавши наявні варіанти порядку користування квартирою відповідно до висновку експерта суд встановив, що найбільш прийнятним є другий варіант порядку користування квартирою, оскільки при його застосуванні площа приміщень, що виділяється сторонам, найбільш повно відповідає їхнім часткам у праві спільної часткової власності й співвласнику Кірюпіній - [PERSON] в такому разі виділяється в користування приміщень у квартирі на 7,7 кв.м. більше ніж покладено на ідеальну частку у порівнянні з першим варіантом, де у її користування виділяється більше на 7,9 кв.м. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне первісні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково, встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] згідно другого варіанту порядку користування квартирою відповідно до висновку експерта. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України при розгляді справи №6-68цс14 від 02.07.2014 року полягає у тому, що, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана при цьому шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. В іншому випадку буде порушений принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у своїх запереченнях проти позовних вимог зазначила, що має намір проживати у спірній квартирі, у зв'язку з чим і був заявлений позов про встановлення порядку користування спірною квартирою, внаслідок чого задоволення зустрічного позову призведе до завдання істотної шкоди її інтересам, як співвласника майна. Також, посилається на відсутність доказів щодо неможливості спільного володіння і користування спірною квартирою. Позивачка за зустрічним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилалась в тому числі на наявність у відповідачки іншого житла, а саме: трикімнатної квартири у м. Сімферополь. Разом із тим, суд вважає, що наявність у відповідачки за зустрічним позовом іншої квартири, яка знаходиться у м. Сімферополь, не може бути підставою для позбавлення її частки у спільній частковій власності на квартиру, яка знаходиться у м. Харкові, а враховуючи намір [PERSON] проживати у спірній квартирі, позбавлення права власності завдасть істотної шкоди її інтересам. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо неможливості сторін спільно володіти та користуватись спірною квартирою. Окрім цього, відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 5561/8477 від 28.07.2014 року, ринкова вартість 1/6 частин спірної квартири складає 104 671 гривня. Представник позивачки за первісним позовом пояснювала, що вартість 1/6 частки на час розгляду справи збільшилась. Як вбачається з матеріалів справи, вартість 1/6 частин була встановлена на 28.07.2014 року. На 05.11.2014 року, у зв*ку із знеціненням національної валюти, вартість 104 671 грн. не може відповідати дійсній вартості. На питання суду, [PERSON] А також представник [PERSON], відмовились від заявлення клопотань про призначення товарознавчої експертизи. За таких обставин, прпинення права власності [PERSON] на 1/6 частку в спірній квартирі із виплаченого їй 104 671 грн. ( що не відповідає дійсній ринковій вартості), призведе до спричинення істотної майнової шкоди позивачці. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 862,79 грн., витрат на проведення судової експертизи у сумі 3060,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1400,00. Разом із тим, судові витрати понесені [PERSON] не підлягають стягненню на її користь з [PERSON] Крім цього, підлягають поверненню [PERSON] грошові кошти, внесені на депозитний рахунок суду, на виконання вимог ст. 365 ЦК України, в розмірі 104671,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial