Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 01.08.2010 року помер їхній батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,6962 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в селі Бикова Гребля Білоцерківського району Київської області, та земельної ділянки площею 2,6960 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в селі Бикова Гребля Білоцерківського району Київської області, яка ним була фактично прийнята після смерті дружини [PERSON], спадкоємцями за заповітом є позивачі, які прийняли спадщину у визначеному законом порядку, однак нотаріусом відмовлено в оформленні спадкових прав в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно, оскільки оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки втрачено, позивачі мають тільки їх копії. А тому позивачі просять суд визнати за ними право власності на 1/3 частину за кожним вказаних земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після померлого 01.08.2010 року [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надіслали письмові заяви щодо розгляду справи без їхньої участі, в яких вказали на те, що позов підтримують. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника Биковогребельської сільської ради Білоцерківського району та про визнання позову. 3-ї особи: Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, Білоцерківська районна державна нотаріальна контора Київської області до суду представників не направили, про час розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 18.07.2007 року померла мати позивачів [PERSON], а 01.08.2010 року помер їхній батько [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про смерть, копіями свідоцтв про народження позивачів та копіями свідоцтв про одруження [PERSON] і [PERSON], які змінили прізвища на [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні також встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, заповіту вона не залишала, що вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ та зі Спадкового реєстру /заповіти/спадкові договори/ станом на 15.11.2016 року. Спадщину за законом після її смерті прийняв чоловік [PERSON], оскільки відповідно до довідки Биковогребельської сільської ради [PERSON] проживала до дня смерті в селі Бикова Гребля по вулиці Шевченка /[PERSON]/, 64, разом з нею був зареєстрований і проживав чоловік [PERSON] За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] залишив заповіт на все належне йому майно на імя позивачів в рівних частинах, що стверджується копією дублікату заповіту, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Биковогребельської сільської ради Білоцерківського району 13.12.1995 року, зареєстровано в реєстрі за № 15. Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняли його діти позивачі по справі, подавши заяви про прийняття спадщини до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори 18.12.2010 року. Наведене стверджується копією спадкової справи № 521/2010 після смерті [PERSON]. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,6960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах Биковогребельської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер 3220480500:05:012:0005, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 136916 від 08.11.2004 року, а [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,6962 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах Биковогребельської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер 3220480500:05:012:0004, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 136914 від 08.11.2004 року, що стверджується копіями цих державних актів. Згідно постанови державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 06.07.2016 року спадкоємцям відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дані земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та відповідно зареєстровані на вказане нерухоме майно. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України / в редакції на час спірних правовідносин/ право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що право власності на вказані вище земельні ділянки було посвідчено державними актами, оригінали яких втрачено. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказано вище, позивачам нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, дублікати державних актів вони не можуть одержати, оскільки з 01.01.2013 року в звязку із змінами в законодавстві державні акти на земельні ділянки не оформляються. За положеннями ст.1267 ЦК України частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними. Згідно з п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: в т.ч. рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на вказані вище земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON], оскільки позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.

Outcome: approved