Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовною заявою, в якій просили визнати за ними у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що їм та їхній матері (бабусі) [PERSON] , [INFO] , на праві власності по 1/5 частині кожному належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вищевказаній адресі. [INFO] мати (бабуся) [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом, оскільки вступив в управління спадковим майном, проживали разом вели господарство, але юридично не оформив своїх спадкових прав. В нотаріальному порядку позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У зв`язку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , а саме: за [PERSON] на належну йому 1/5 частину домоволодіння та на 1/5 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; а за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/5 частині кожному даного домоволодіння. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 1 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської станом на 01.07.1990 рік за [PERSON] (мати, бабуся), [INFO] , яка була головою двору, [PERSON] (позивач), [INFO] , [PERSON] (позивач), [INFO] , [PERSON] (позивач), [INFO] , [PERSON] (позивач), [INFO] , значився житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який числився колгоспним двором (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 15.06.2020 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1975 року по 2005 рік (а.с. 4-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (мати, бабуся), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), в рівних частках (по 1/5 частині кожному) належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач) народився [INFO] і його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). 04.09.1969 року [PERSON] (позивач) одружився з [PERSON] (позивач) (а.с. 16) і [INFO] у них народився син [PERSON] (позивач), а [INFO] народилася дочка [PERSON] (позивач), що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 19, 18). [PERSON] (мати, бабуся) [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 187 від 04.06.2020 року (а.с. 12). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 376/2008 від 18.03.2008 року, заведеної заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати, бабуся) (а.с. 44-59), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , який прийняв та частково оформив спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS] , в т.ч.: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/5 частці кожному домоволодіння, а [PERSON] на належну йому 1/5 частку домоволодіння та на 1/5 частку цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В нотаріальному порядку представнику позивача [PERSON] - [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/5 частину житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , яка залишилась після смерті матері [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 399/02-31 від 22.07.2020 року (а.с. 15). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] - 349,90 грн., а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 174,95 грн. кожному. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved