Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22.06.2016 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11.05.2006 року в с. Братениця Великописарівського району Сумської області померла [PERSON], яка була постійною мешканкою с. Братениця Великописарівського району Сумської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,52 га, що розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Після її смерті вона являється спадкоємцем за законом четвертої черги, так як проживала з померлою однією сім?єю понад пять років. Спадщину не прийняла, хоча постійно проживала з померлою на день її смерті без реєстрації, за життя доглядала, провела поховання, розпорядилася речами померлої. За життя [PERSON] залишила на її користь заповіт, посвідчений Дмитрівською сільською радою 29.09.1997, реєстровий номер 14, оригінал якого не зберігся, отримати його дублікат в сільській раді теж неможливо через його знищення при ремонті. Тому прохає визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, в судовому порядку необхідно визнати її спадкоємцем четвертої черги, як таку, що проживала однією сімєю зі спадкодавцем понад пять років. В звязку з цим оформити спадщину в нотаріальному порядку неможливо, нотаріус надав письмову відмову у вчиненні нотаріальних дій. На даний час спадщина ні ким не оформлена, інші спадкоємці відсутні, спадщина відумерлою не визнавалася. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.17/. Суд з урахуванням думки позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 11 травня 2006 року в с. Братениця Великописарівського району Сумської області у віці 86 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.6/. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована у межах території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 № 667167, зареєстрованого за № 392, вартість земельної ділянки становить 51\~160,00 гривень /а.с.7,18-19/. Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради від 27.04.2016 за № 348 [PERSON] була постійною мешканкою с. Братениця Великописарівського району, вул. Братеничанська, № 37, де була зареєстрована одна. Заповіт від її імені, посвідчений сільською радою за № 14 від 29.09.1997 не змінювався та не відмінявся /а.с.10/. Відповідно довідки Дмитрівської сільської ради від 27.04.2016 за № 349 виконком сільської ради не має можливості видати дублікат заповіту від імені [PERSON], посвідчений за № 14 від 29.09.1997 в звязку з тим, що нотаріальні дії за 1997 рік у сільській раді не збереглися, під час ремонту вони були помилково знищені /а.с.9/. Державний нотаріус 27.04.2016 надав позивачці письмову відмову у вчиненні нотаріальних дій /а.с. 8/. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні кожен окремо підтвердили, що [PERSON] проживала на одній вулиці з сімєю позивачки самотньо, мала похилий вік, позивачка спочатку допомагала їй, носила їй їжу, прала, а з 1996 року забрала її до себе в будинок на постійне проживання, так як будинок [PERSON] був у поганому стані. Вона жила в сімї позивачки в якості члена сімї, вони разом обробляли городи, вели спільне господарство, а коли останнім часом та захворіла, доглядали її, лікувала, та після смерті провела її поховання, організовувала поминки, поставила памятник. Своєї сімї та родичів [PERSON] не мала. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом, так як проживала з померлою однією сімєю близько десяти років на час її смерті. Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві від часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який протягом 6-ти місяців не подавав заяву про прийняття спадщини вважається таким, що не прийняв її. Проте ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої 11.05.2006 року, позивачка є спадкоємцем за законом четвертої черги, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо через письмову відмову у вчиненні нотаріальних дій. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку. На даний час спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці відсутні, тому суд дійшов висновку, що вона мала поважну причину пропуску встановленого законом строку.

Outcome: approved