Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до вироку Баришівського районного суду Київської області по справі № 355/663/16-к від 27 вересня 2016 року, який набрав законної сили 22 листопада 2016 року, [PERSON], будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем «М-2140», д.н.з. 83-75 КХЄ, під час руху в напрямку м. Суми по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, на прямій ділянці дороги в темну пору доби грубо порушив вимоги ПДР України. При цьому водій [PERSON], заздалегідь усвідомлюючи невідповідність своїх дій вимогам ПДР України, небезпечність обраної швидкості руху та створення своїми діями загрози іншим учасникам дорожнього руху, не був уважним під час керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце розташування в межах своєї смуги для руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не вжив всіх необхідних заходів для зменшення швидкості руху автомобіля, яким він керував, а тому не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з вантажопасажирським мікроавтобусом Renault Master , д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка рухалась по своїй смузі руху в зустрічному з ним напрямку у напрямку м. Київ. Під час зіткнення автомобіля «М-2140», д.н.з. 83-75 КХЄ, та мікроавтобуса «Renault Master, д.н.з. [NUMBER], належного на праві приватної власності [PERSON], водій [PERSON] та пасажир [PERSON], що знаходились у мікроавтобусі, отримали легкі тілесні ушкодження, в звязку з чим проходили курс лікування. [PERSON] витратив на лікування 923 гривні 92 копійки, [PERSON] 77 гривень 53 копійки. Моральну шкоду, завдану йому кримінальним правопорушенням, [PERSON] оцінює в 15\~000 гривень, [PERSON] в 5\~000 гривень. Автомобіль Renault Master, д.н.з. [NUMBER], отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку згідно висновку експертного дослідження від 05 січня 2016 року складає 173\~021 гривень 98 копійок. Діючі на той час ліміти страхових сум (ліміти відповідальності) на одного потерпілого складали: за шкоду, заподіяну життю та здоровю, - 100\~000 гривень, за шкоду, заподіяну майну, - 50\~000 гривень. Відповідно до полісу № АІ/0908415 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного власником автомобіля [NUMBER], з ПрАТ СК «Український страховий стандарт», [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність. Автомобіль «М-2140», д.н.з. 83-75 КХЄ, застрахований не був. 02 грудня 2015 року [PERSON] цінним листом направив до МТСБ України письмову заяву - повідомлення про страховий випадок. 28 лютого 2017 року, після набрання законної сили вироком щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON] через свого представника звернулись до МТСБ України з пропозицією перерахувати на їх адресу страхові виплати, чого станом на день звернення до суду не здійснено. Відповідно до ст. ст. 16, 22, 23, ч. 1 ст.1166, ч. 2 1187 ЦК України, ст. 22 , 23 Закону України №1961-ІV від 01 липня 2004 року\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просять стягнути з МТСБ України: на користь [PERSON] - 5\~000 гривень моральної шкоди, 923 гривень 92 копійки матеріальної шкоди, повязаної з лікуванням, та 50\~000 матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням автомобіля; на користь [PERSON] - 5\~000 гривень моральної шкоди та 77 гривень 53 копійки матеріальної шкоди, повязаної з лікуванням; з [PERSON]: на користь [PERSON] - 10\~000 гривень моральної шкоди та 123\~021 гривню 98 копійок матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням автомобіля. Крім того, просять стягнути з відповідачів понесені судові витрати за надання правової допомоги згідно укладених між позивачами та адвокатом [PERSON] угод та наданих письмових доказів. Від представника відповідача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України - [PERSON], 13 жовтня 2017 року засобами електронного звязку надійшло повідомлення, що 12 жовтня 2017 року МТСБУ прийнято рішення про виплату [PERSON] 50\~000 грн. за шкоду, заподіяну майну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, копія наказу МТСБУ № 9399 від 12 жовтня 2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]», копія довідки про розмір відшкодування та копія платіжного доручення № 1260617 від 12 жовтня 2017 року на суму 50\~000,00 грн., де отримувачем вказано [PERSON] (а.с. 157, 158, 159, 160). 13 жовтня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з письмовою заявою про відмову від позову до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України (а.с. 161). 16 листопада 2017 року представник позивачів [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про подальший розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів, в якій просив задовольнити позовні вимоги до [PERSON] в повному обсязі (а.с. 175). Крім того, представник позивачів надав оригінал висновку № 096/17 експертного товарознавчого дослідження автомобіля Renault Master, реєстраційний номерний знак [NUMBER] (а.с. 176-189). Відповідач [PERSON] через адміністрацію Кагарлицької виправної колонії (№115), де відбуває покарання у виді позбавлення волі, надіслав заперечення проти позову, в яких зазначив, що не підтримує позов [PERSON] та [PERSON] без наведення будь-якого обгрунтування (а.с. 140). Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, визначившись з юридичною природою спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до вироку Баришівського районного суду Київської області по справі № 355/663/16-к (кримінальне провадження № 1-кп/355/46/16) від 27 вересня 2016 року (а.с. 5-7), який набрав законної сили 22 листопада 2016 року, 27 листопада 2015 року, близько 22 години 30 хвилин, на 54 км + ІОО м автодороги «Київ-Суми», [PERSON], будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем «М-2140», д.н.з. 83-75 КХЄ, під час руху в напрямку м. Суми по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини, що має по одній смузі руху в кожному напрямку, на прямій ділянці дороги в темну пору доби грубо порушив вимоги ПДР України. [PERSON], заздалегідь усвідомлюючи невідповідність своїх дій вимогам ПДР України, небезпечність обраної швидкості руху та створення своїми діями загрози іншим учасникам дорожнього руху, не був уважним під час керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце розташування в межах своєї смуги для руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не вжив всіх необхідних заходів для зменшення швидкості руху автомобіля, яким він керував, а тому не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з вантажопасажирським мікроавтобусом «RENAULT MASTER», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка рухалась по своїй смузі руху в напрямку м. Київ, зустрічному з ним напрямку. За змістом ст. ст. 1166-1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1.3 ст. 1 Закону № 1961-ІV від 01 липня 2004 року\~«Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоровю та або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Статтею 3 Закону № 1961-ІV встановлено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1. ст. 22 Закону № 1961-ІV встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-ІV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-ІV\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до полісу № АІ/0908415 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного власником автомобіля [NUMBER], з ПрАТ СК «Український страховий стандарт», [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність (а.с. 122). Автомобіль «М-2140», д.н.з. 83-75 КХЄ, застрахований не був. Згідно п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону № 1961-ІV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязани й невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. 02 грудня 2015 року, тобто протягом трьох робочих днів після ДТП, [PERSON] цінним листом направив до МТСБУ письмову заяву - повідомлення про страховий випадок (а.с. 33, 34). 28 лютого 2017 року, після набрання законної сили вироком щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON] через свого представника звернулись до МТСБ України з пропозицією перерахувати на їх адресу страхові виплати (а.с. 35, 36). Повідомлень про те, що МТСБУ відмовляється перераховувати страхову виплату, позивачу [PERSON] не надходило. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 29 червня 2016 року по справі № 6-192 цс 16, право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права виникає (та відповідно перебіг позовної давності починається) з моменту, коли право цієї особи порушене (особа довідалась про порушення свого права), тобто з моменту відмови страховика у виплаті страхового відшкодування. 12 жовтня 2017 року МТСБУ прийнято рішення про виплату [PERSON] 50\~000 грн. за шкоду, заподіяну майну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією наказу МТСБУ № 9399 від 12 жовтня 2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]», копією довідки про розмір відшкодування та копією платіжного доручення № 1260617 від 12 жовтня 2017 року на суму 50\~000,00 грн., де отримувачем вказано [PERSON] (а.с. 158, 159, 160). Водночас згідно заяви представника відповідача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України - [PERSON], яка надійшла до суду 13 жовтня 2017 року засобами електронного звязку, витрати на лікування будуть компенсовані після надання додаткових медичних документів, про що в письмовій формі надіслано листа потерпілому. З наведеного можна зробити висновок, що позивачі передчасно звернулися з позовною заявою до МТСБУ. За таких обставин заява позивачів про відмову від позову до МТСБУ приймається судом, а провадження за позовними вимогами до МТСБУ підлягає закриттю. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 30 Закону № 1961-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З висновку № 116/15 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER], складеного 05 січня 2016 року (а.с. 8-16), вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП від 27 листопада 2015 року автомобіля Renault Master, реєстраційний номерний знак [NUMBER], відповідно до технологічних вимог заводу-виробника, станом на 05 січня 2016 року становить 279 212,58 грн. (двісті сімдесят девять тисяч двісті дванадцять гривень 58 коп.). Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Master, реєстраційний номерний знак [NUMBER], станом на 05 січня 2016 року в результаті його пошкодження в ДТП від 27 листопада 2015 року становить 173 021,98 грн. (сто сімдесят три тисячі двадцять одну гривню 98 коп.). Згідно висновку № 096/17 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER], складеного 06 вересня 2017 року (а.с. 176-189), ринкова вартість автомобіля на момент ДТП становить 173\~021,98 грн., а вартість автомобіля Renault Master, реєстраційний номерний знак [NUMBER], станом на 05 січня 2016 року у невідновленому стані після пошкодження в ДТП від 27 листопада 2015 року становить 51\~763,70 грн. (пятдесят одна тисяча сімсот шістдесят три гривні 70 коп.). Оскільки відповідно до висновків експертного автотоварознавчого дослідження № 116/15 від 05 січня 2016 року та № 096/17 від 06 вересня 2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, то автомобіль [NUMBER], є фізично знищеним. Докази на підтвердження витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, враховуючи здійснення МТСБУ страхової виплати [PERSON] в сумі 50\~000 грн., відповідач [PERSON] зобовязаний відшкодувати позивачу [PERSON] 71\~258,28 грн. матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням автомобіля (173\~021,98 51\~763,70 50\~000,00). Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року). Враховуючи тяжкість наслідків дорожньо-транспортної пригоди для позивача [PERSON], характер та обсяг страждань, яких він зазнав у звязку з пошкодженням свого майна, а також з ушкодженням здоровя (фізичний біль від отриманих тілесних ушкоджень, лікування, сильний емоційний струс), а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] слід задовольнити частково в розмірі 1 000,00 грн. Докази, які б підтверджували понесені позивачами судові витрати за надання правової допомоги згідно укладених між ними та адвокатом [PERSON] угод, а також розрахунки таких витрат в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial