Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну способу та\~розміру стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що сторони перебували з 12.03.2005 року в зареєстрованому шлюбі, який 12.05.2014 року розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці. Вказує, що від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що оскільки відповідач не надавав в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.04.2014 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Зазначає, що на даний час сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення потреб дитини, оскільки син відвідує курси англійської мови, займається у спортивному клубі карате та є учасником команди футбольного клубу «Форвард». Вказує, що її матеріальне становище значно погіршилось, а із збільшенням віку сина [PERSON] збільшились витрати на навчання, одяг, шкільні приладдя, харчування, лікування, оздоровлення, оплату спортивних занять, гуртків. Крім того, з дня ухвалення рішення суду про стягнення аліментів збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, в неї на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , і на даний час вона знаходиться в декретній відпустці, тому не може заробляти достатньо коштів. На основі викладеного, позивачка просить суд змінити спосіб та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.04.2014 року з відповідача на її користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 600 грн. на 1/4 частку всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 09 жовтня 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відкрито. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак спрямувала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить його задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому, суд вважає, за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували з 12.03.2005 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.05.2014 року (а.с.4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.04.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 14.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Частиною 2 ст.51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач [PERSON] , як батько неповнолітнього [PERSON] ,\~ зобов`язаний утримувати неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).\~ Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Також суд, при розгляді вимог позивачки враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, при цьому, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. Крім того, враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в нашій державі протягом останніх років, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, а також те, що в даний час в позивачки на утриманні перебуває ще один малолітній син [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] змінився, тобто зменшився. \~ \~ \~ \~Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Як вказано в позовній заяві та підтверджено доказами доданими до позовної заяви, витрати на утримання дитини зросли. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття та ліки. Розмір аліментів, який сплачує відповідач недостатній для належного утримання дитини. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду ні відзиву на позовну заяву, ні жодного доказу, які б спростовували заявлені позовні вимоги. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. На підставі викладеного, враховуючи відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), а тому суд приходить до висновку, що необхідно змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.04.2014 року з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 600 грн. на 1/4 частку всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позовні вимоги. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved