Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що вони є співвласниками квартири, розташованої за адресою: вул.Європейська,22/86 м.Покровськ Донецької області. В даній квартирі значиться зареєстрованим їх брат- відповідач по справі [PERSON], який з 2012 року за цією адресою не мешкає, виїхав з квартири, забравши всі свої речі. В даний час реєстрація відповідача в квартирі порушує їх права, як власників, вони сплачують за нього комунальні платежі, не можуть оформити субсидію. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: вул.Європейська,22/86 м.Покровськ Донецької області, та зняти його з реєстрації у вказаній квартирі. Позивачі, згідно наданих письмових заяв, підтримують заявлені вимоги, просять розглядати справу без їх участі, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.13,14). Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив ( а.с.25-26,32-33,36-37). Представник третьої особи Покровська міська рада Донецької області надав письмову заяву, в якій просить вимоги [PERSON], [PERSON] вирішити на розсуд суду, та просить розглядати справу без участі їх представника (а.с.38). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки відповідач не з»явився в судове засідання по невідомій причині, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: вул.Європейська,22/86 м.Покровськ Донецької області на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.2006 року, зареєстрованому в БТІ 12.02.2007 року (а. с. 9-10). Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту, складеного Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення м.Покровськ від 25.06.2018 року, в квартирі [PERSON] за адресою: м.Покровськ, вул.Європейська,22/86, зареєстрований її брат [PERSON], [INFO], який фактично не проживає на вищезазначеній жилій площі з 2012 року по теперішній час, акт підписаний головою комітета та свідками ( а. с. 11). Судом, встановлено, що відповідач вселився на вказану житлову площу як член сім»ї власників, як брат, набув право користування та зареєстрував своє місце проживання в установленому законом порядку. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до Постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. Оскільки квартира перебуває у приватній власності, відповідач вселився в квартиру, як член сім»ї власника, між вказаними особами як суб»єктами сервітутного правовідношення виникли відносини щодо користування спірною квартирою, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: вул.Європейська,22/86 м.Покровськ Донецької області. Задоволення вимоги про зняття особи з реєстраційного обліку судом можливе виключно у разі відмови відповідного державного органу виконати рішення суду про втрату особою права користування жилим приміщенням і у разі пред'явлення позову з зазначеними вимогами до даного органу. Враховуючи, що вимоги про зняття з реєстрації особи заявлені до неналежного відповідача, а рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив права користування жилим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про те, що вимоги про зняття вказаної особи з реєстрації, задоволенню не підлягають, і вирішуються в позасудовому порядку на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке набуло законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial