Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що утримання Відповідачем правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], співвласниками якої вони є, унеможливлює в повній мірі реалізацію ними права власності, зокрема відчужити належні їм частки квартири. Просять зобов'язати Відповідача передати Свідоцтво про право власності на вказану квартиру Позивачу-1. В судовому засіданні представник позивачів доводи та вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник Відповідача та третьої особи проти доводів та вимог позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Заперечив факт звернення Позивачів до Відповідача щодо спірного питання та зазначив, що доводи позову щодо утримання на сьогодні вказаного свідоцтва Відповідачем ґрунтуються на припущеннях Позивачів, оскільки, запитуваний документ може бути у володінні будь-кого з 7 співвласників квартири. Належних доказів вчинення Відповідачем Позивачам перешкод в реалізації їх права на власність в належний спосіб не доведено. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (3/9), [PERSON] (1/9), [PERSON] (1/9), [PERSON] (1/9), [PERSON] (1/9), [PERSON], (1/9), [PERSON] (1/9). Згідно ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, особа, яка є співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, наділена правом на захист права користування, володіння або розпорядження таким майном незалежно від розміру належної йому частки. За правилами частини 3 ст.10, частин 3, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги Позивачами зазначалося, що Свідоцтво про право власності на вказану квартиру серії [NUMBER] наразі утримується Відповідачем, чим Позивачам вчиняються перешкоди у реалізації їх права розпорядження належними їм частками квартири. Разом з тим, належними та допустимими доказами вищевказані обставини Позивачами перед судом не доведено. Так, з матеріалів справи вбачається, що Сторони у справі не є єдиними співвласниками квартири, а лише та обставина, що згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно Відповідачем останнім укладався в 2014 р. правочин щодо квартири не може беззаперечно свідчити, що ним досьогодні утримується правовстановлюючий документ. З повідомлень Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 03.03.2014 р., 16.07.2015 р., що долучені Позивачами на підтвердження своїх доводів до матеріалів справи, не вбачається тем звернення [PERSON] до правоохоронних органів щодо спірної ситуації з [PERSON] Повідомленням Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 11.03.2016 р. [PERSON] доведено до відомо, що встановити місце перебування свідоцтва про право власності на квартиру не виявилося можливим. Робота в даному напрямку триває. Відтак, дане повідомлення лише свідчить про факт неможливості встановлення правовстановлюючого документу, та не підтверджує факт утримання його Відповідачем. В ході розгляду справи Позивачами на ім'я Відповідача та третьої особи надсилалася електронні повідомлення з вимогою передати оригінал Свідоцтва про право власності на квартиру до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. за адресою: [ADDRESS] 11.04.2017 р. з 11-00 год до 12-00 год. Належних доказів отримання даного електронного повідомлення Відповідачем суду не надано. Свідоцтвами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д. від 11.04.2017 р. підтверджується лише факт знаходження [PERSON], [PERSON] в приміщенні приватного нотаріуса 11.04.017 р. з 11-00 год. по 14-45 год. Мета їх перебування в приміщенні нотаріуса з вказаних Свідоцтв нотаріуса не вбачається. Згідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.4 цього Кодексу суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вказане вище кореспондується з положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, згідно яких захисту підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси осіб . Отже, звернення до суду обумовлено наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається позивач. Так, при ухваленні рішень суд зобов'язаний оцінювати позовні вимоги на предмет можливості їх задоволення з огляду на критерії законності і обґрунтованості. Оцінка позовних вимог за критерієм обґрунтованості пов'язана із доведеністю позовних вимог. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача. Таким чином, за принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, на позивача, поряд із обов'язком довести факт порушення свого суб'єктивного права відповідачем, також покладено обов'язок довести підставу позову, а саме: обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги і з якими закон пов'язує настання певних правових наслідків, тобто можливість задоволення позову. З огляду на недоведеність Позивачами заявлених ними вимог щодо утримання Відповідачем правовстановлюючого документу на квартиру співвласниками якої вони є, та будь-яких перешкод з боку Відповідача в реалізації Позивачами свого права власності, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed