Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачка 04.02.2016р. звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить встановивити юридичний факт в тім, що [PERSON], який помер 04.08.2015 року та [PERSON], яка померла 15.03.2012р., були її батьком та матір»ю. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], який помер 04.08.2015р. на земельні ділянки: -площею 0,9253 га., що розташована на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЛВ №089161 виданий 09.09.2004 року Пустомитівською райдержадміністрацією Львівської області; - площею 0,2015 га., що розташована на території Миколаївської сільської Ради Пустомитівського району Львівської області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянкусерії ЛВ№079650 виданий Пустомитівською райдержадміністрацією Львівської області 05.10.2004р. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що її батьками були [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження виданого с.Городиславичі Бібрського району Львівської області 01.06.1959р. №19. Однак як вбачається із свідоцтва про народження прізвища батьків позивачки та моє прізвище записані у цьому документі як «Савіцька». Такий факт породжує сумніви щодо наших родинних відносин, оскільки в інших правовстановлюючих документах моїх батьків вони записані як «Савицький» і «Савицька». Таким чином, дошлюбне прізвище позивачки звучить і пишеться як «Савицька». Звіривши всі інші відомості відображені в документах які позивачка подала до суду та з правовстановлюючими документами не виникає сумніву в тому, що вказані вище особи були батьками позивачки. Батьки позивачки померли. Мати, [PERSON], померла 15.03.2012 року (свідоцтво про смерть видане Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис від 16.03.2012р. №09) . Батько, [PERSON], помер 04.08.2015р. (свідоцтво про смерть видане Виконкомом Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області актовий запис від 04.08.2015р. №21 . Своїм майном батьки не розпорядилися. На день смерті батька позивачки [PERSON] за ним на праві особистої власності рахувалась земельна ділянка площею 0.9253 га.та 0,2015га. , обидві призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Про цей факт окрім державних актів свідчить довідка Миколаївської сільської ради від 25.09.2015р. №585. Строк відведений законом у шість місяців для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка не пропустила. На даний час опікується спадковим майном, обробляє земельні. Після смерті батька іншими спадкоємцями першої черги окрім неї є її сестри та брат - відповідачі по справі, а відтак справа підлягає до розгляду в порядку судового провадження у відповідності до роз»яснення ВВСУ з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. Позивачка в судове засідання не явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідачі, в судове засідання також не зявилися, подали заяви в яких зазначили, що їм відоме майно яке підлягає спадкуванню після смерті батьків, та що вони не заперечують проти спадкування вказаного майна сестрою позивачкою по справі, оспорювати своє право в суді не будуть, справу просять слухати у їх відсутності. З»ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому на підставі ст.174 ЦПК України приймає таке визнання та ухвалює рішення про задоволення позову. Таке рішення суд приймає з врахуванням наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права па пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Встановлено, що у свідоцвті про народження позивачки невірно записано її прізвище «Савіцька» замість парвильно «Савицька», що породжує сумнів щодо встановлення родинних звязків позивачки з спадкодавцем [PERSON] та [PERSON]. Даний факт факт родинних відносин необхідний позивачці для оформлення права власності на спадкове майно. Всі відомості батьків та позивачки в поданих до позову документах співпадають, отже не виникає сумнів що [PERSON] є батьком позивачки , а [PERSON] матір»ю. Позивачка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки утримує будинок і все майно батька в належному стані. Згідно ст. 1258 ЦК України - Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved