Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.07.1999 їм на праві власності належить 2/3 частини квартири № 74 по вул. О.Маломужа (Невського), 27 в м. Черкаси. Зазначили, що відповідач у 2014 році виїхав в Російську Федерацію а на сьогоднішній день є громадянином РФ, з 2014 року у квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей у квартирі немає. Тому вони змушені нести додаткові витрати, повязані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 74 по вул. Олександра Маломужа (Невського), 27 в м. Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачі не зявилися, скерували заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна довіреність на імя [PERSON] щодо зняття його з реєстраційного обліку, якою він фактично визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності належить квартира № 74 по вул. О.Маломужа (Невського), 27 в місті Черкаси, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 01.07.1999. Згідно з довідкою з місця проживання № 16326-01-10 від 10.09.2018 за адресою [ADDRESS] станом на 10.09.2018 зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до 391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів від 27.08.2018, згідно з яким [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 11 вересня 2014 року. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з\~ст. 72 Житлового Кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є співвласником даної квартири, але тривалий час не проживає у спірній квартирі, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивачів, які самостійно несуть тягар утримання майна, а також той факт, що визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, не призведе його до позбавлення права власності. Визнання відповідача таким, що\~втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації.

Outcome: approved