Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON], посилається на те, що 05.03.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №275. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON], яка на даний час проживає з позивачкою. В позові позивачка зазначає, що спільне сімейне життя у неї з відповідачем не склалось. Вказує, що вони з відповідачем разом не проживають з 10 вересня 2014 року, після того як він переїхав жити до своїх батьків. Стверджує, що відповідач зовсім не цікавився її життям в період вагітності, а також не цікавився життям доньки після її народження, проте це не звільняє відповідача від обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Вказує, що оскільки відповідач не надає зароблені кошти на утримання дитини в добровільному порядку, тому у неї є всі підстави вважати, що в подальшому він також буде ухилятись від утримання дитини. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує, що усвідомлюючи свою відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне отримувати відповідне грошове забезпечення від відповідача. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток. Крім цього позивачка зазначає, що на даний час відповідач є працездатним, на його утриманні ніхто не знаходиться, тому він зобов'язаний надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання їх доньки. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з моменту подачі позову до настання повноліття дитини, а також просить стягувати з відповідача на її користь грошове утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В ході розгляду справи судом від представника позивачки до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача також аліменти за період з лютого 2015 року по травень 2015 року включно в розмірі 4000 грн. на підставі вимог ст. 191 СК України. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об'ємі, просили їх задовольнити. Позивачка вказала, що на даний час дитині шість місяців, дитина часто хворіє, зокрема за цей час у дитини був коклюш, правостороннє запалення легенів, всього на лікування вона витратила близько восьми тисяч гривень, однак документально підтверджуючих доказів про це у неї немає. При цьому відповідач в цей період відмовився надати кошти на лікування. А також позивачка вказала, що коли вони з відповідачем проживали разом, то він заробляв близько 3 500 грн. щомісяця, а тому вважала позовні вимоги обґрунтованими та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, відповідач вказав, що 2000 гривень щомісячно він не спроможний сплачувати на користь позивачки, визнав, що він дійсно не надавав допомоги на утримання дитини позивачці, не допомагав з придбанням ліків, при цьому давав кошти на купівлю підгузників. На даний час він офіційно працює, вказав, що позивачка неофіційно працює на роботі також, зазначив, що згідний сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі не більше 500 гривень щомісячно. Також вказав, що на даний час заочно здобуває вищу освіту, за яку сплачують його батьки, які є інвалідами по зору. Крім того представником відповідача надані суду письмові заперечення на позов, згідно яких він позовні вимоги визнає частково не заперечує проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову. Також з письмових заперечень вбачається, що мати та сестра відповідача провідували позивачку в лікарні та пропонували кошти на лікування дитини, однак мати позивачки відмовилась від їх отримання. Допитаний в судовому засіданні свідок - [PERSON] пояснила, що являється матір'ю позивачки. Вказала, що в період вагітності позивачки відповідач її покинув та більше не повертався. Пояснила, що в 2 місяці дитина захворіла на коклюш та відповідач її провідував у лікарні, однак коштів не надав. Окрім того щомісячні витрати на утримання дитини складають близько 1500 гривень. При цьому вказала, що відповідач раніше працював неофіційно та отримував близько 130 гривень на день. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 05.03.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №275 (а.с.5). У сторін [INFO] народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), яка на даний час проживає з позивачкою, чого не заперечував сам відповідач. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач - [PERSON], як батько неповнолітньої - [PERSON], зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Судом встановлено, що відповідач працює піцеолою, що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу про прийняття на роботу та копією трудової книжки (а.с.33-37), з яких також вбачається, що заробітна плата відповідача складає 1250 грн. щомісячно. Крім того, у відповідача не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, чого не заперечував сам відповідач. Батьки відповідача відповідно до довідок до акта огляду МСЕК [NUMBER] та [NUMBER] є інвалідами першої групи з дитинства по зору (а.с.23-24), однак, як пояснив сам відповідач, вони є працюючими особами, які оплачують його заочне навчання. За наведених обставин, враховуючи те, що відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За наведених обставин, а також враховуючи думку самого відповідача, який частково визнає позовні вимоги та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитини повноліття та стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання грошові кошти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьохрічного віку. Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час в розмірі 4000 грн. на підставі ст. 191 СК України, то зазначені позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв'язку із недоведеністю. А саме, позивачкою не доведено, що вона вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. Крім цього позивачкою не доведено, що відповідач ухилявся від їх сплати.

Outcome: partial