Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частині за кожним на житловий будинок загальною площею 104,8 кв.м. та житловою площею 43,4 кв.м. з надвірними спорудами: літньою кухнею, погребом, сараєм, вбиральнею, огорожею та цистерною, що розташований за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області, вул. Горіхова, 15. Свої вимоги мотивують тим, що 26.03.2002 року помер [PERSON], який був їм чоловіком та батьком. Після його смерті залишилась спадщина житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 104,8 кв.м., що розташований за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області, вул. Горіхова, 15. З метою оформлення своїх спадкових прав, позивачі звернулися до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявами про прийняття спадщини, але їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на вказане майно та рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на вказані обставини позивачі, просять суд визнати за ними право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. Позивачі в судове засідання не з'явились, але направили заяви, в яких на позовних вимогах наполягали та просили розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив суд розглянути справу за його відсутності. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 26.03.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 296730 (а.с. 8). [PERSON] з 01.09.1977 року перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 386235 (а.с. 13). З свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД № 338921 вбачається, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]А (а.с. 14) та після одруження змінила прізвище з «Руденко» на «Кучанська» відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ № 188945. Виходячи з вищенаведеного, позивачі є спадкоємцями за законом 1-ї черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Позивачі 06 квітня 2015 року звернулися до Біляївської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 26.03.2002 року, але листом від 06.04.2015 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області, вул. Чапаєва, 15 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на вказане майно (а.с. 9). З технічного паспорту, виданого 22.03.2017 року вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами літньою кутньою, погрібом, двома сараями, вбиральнею, огорожею та цистерною розташований в с. Дачне Біляївського району Одеської області по вул. Горіхова, 15 збудований у 1976 році, має загальну площу 104,8 кв.м., житлову 43,4 кв.м., підсобну 61,4 кв.м. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для усіх судів України. Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Як вбачається з витягу з розпорядження про перейменування вулиць с. Дачне № 91/2015-СР від 25.12.2015 року, вул. Чапаєва (стара назва) було перейменовано у вул. Горіхова (нова назва). Відповідно до довідки № 891, виданої 25.03.2015 року виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області житловий будинок, що розташований за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області по вул. Чапаєва, 15 належить [PERSON], згідно запису № 20 в погосподарській книзі, особовий рахунок № 1903. Свідоцтво про право власності на житловий будинок йому не видавалося. Згідно довідок Дачненської сільської ради № 888 та № 889 від 25.03.2015 року, [PERSON] був зареєстрований на проживав за вищевказаною адресою, разом з ним проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved