Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять визнати [PERSON] втратившою право користування квартирою № 2 у будинку № 24 по вул. Соборній в с. Южне Ічнянського району Чернігівської області. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони є співвласниками вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 грудня 1999 року, в якому зареєстрована [PERSON], яка по місцю реєстрації фактично не проживає, житлом не користується, не несе ніяких витрат по його утриманню, а тому втратила право користування ним відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав, пояснивши, що з відповідачем у квартирі [ADDRESS] вони фактично проживали як члени сім»ї з 2009 року по червень 2013 року, після чого остання пішла з дітьми проживати до своєї матері. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, а також просив задовольнити його із зазначених у ньому підстав, пояснивши, що відповідач уже не є членом сім»ї власників квартири, а тому втратила право користування нею на підставі ст.ст. 71 та 72 ЖК України. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що з позивачем не проживає разом з червня 2013 року, а не виписується добровільно у зв»язку з тим, що їй ніде приписатися, так як у матері будинок не зареєстрований належним чином, на який відсутній правовстановлюючий документ. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, при цьому останні у позовній заяві просили розглянути справу без їх участі. Заслухавши осіб, які з»явилися у судове засідання, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З копії свідоцтва про право власності на житло від 30 грудня 1999 року вбачається, що позивачі являються співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 11). Із копії витягу з рішення Южненської сільської ради № 6 від 01 лютого 2002 року вбачається, що вулиця «Будьонного» була перейменована на вулицю «Соборну». Згідно акту від 05 грудня 2013 року видно, що [PERSON] зареєстрована у [INFO], але фактично не проживає за даною адресою з 03 червня 2013 року (а.с. 12). Згідно довідки Ічнянського РС УДМС України в Чернігівській області від 20 лютого 2014 року [PERSON] зареєстрована у [INFO] зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON]Є.(а.с. 16), при цьому остання у судовому засіданні не заперечувала, що фактично вона зареєстрована [INFO], а не по вул. Соборній 24-Б, що також підтверджується копією паспорта позивача [PERSON] (а.с. 21) та довідками Южненської сільської ради від 21.02.2014 року та від 06.03.2014 року (а.с. 22). Як видно з копії рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2013 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] розірвали, укладений між ними 23 липня 2009 року, шлюб (а.с. 13). Із аналізу заявлених позивачами вимог, підтверджених позивачем [PERSON] та представником позивача [PERSON] у судовому засіданні вбачається, що позивачі просять захистити своє право власності на квартиру, яке порушується відповідачем, шляхом визнання її втратившою право на житлову площу з підстав передбачених ст.ст. 71-72 ЖК України, з чим суд не може погодитись, виходячи з наступного. Захист цивільних прав та інтересів судом передбачений ст. 16 ЦК України. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. У судовому засіданні встановлено, що відповідач, незважаючи на те, що розірвала шлюб з позивачем [PERSON], який є співвласником квартири [ADDRESS], залишилась членом сім»ї власника квартири в розумінні ст. 156 ЖК України і на неї поширюється положення ст. 157 ЖК України та положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка передбачає, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає разом з позивачами починаючи з червня 2013 року. Таким чином, на думку суду, позивач не вірно визначився відповідно до ст. 16 ЦК України щодо способу захисту порушеного права, що є підставою для відмови у позові, однак, це не є перешкодою для звернення його до суду з позовом підстав, передбачених вищезазначеними нормами закону, які регулюють права членів сім»ї власника житла.

Outcome: dismissed