overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Тому, позивачі просять визнати за ними відповідно по 1/3 частині за кожною право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Позивачі позов підтримали в повному обсязі та просила його задовольнити, а розгляд справи провести без їх участі, подавши через канцелярію суду письмові заяви. Відповідач просив справу розглянути за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечив, подавши через канцелярію суду відповідну заяву. Заінтересована особа через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення судом позову не заперечила, про що через канцелярію суду подано відповідну заяву. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], якому за життя належав житловий будинок [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками спадкодавця [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Після смерті спадкодавця спадщину за законом прийняли позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які подали заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Даними договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.07.1996 року підтверджується право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], державна реєстрація якого не проводилася. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказане спадкове майно. Таким чином можливість оформлення позивачами свого права на спадкове майно в позасудовому порядку відсутня. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому зазначили, що [INFO] помер [PERSON] якій проживав [ADDRESS]. Господарство розташоване по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були, померлий [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За життя спадкодавця було оформлено право власності на дане господарство та видане свідоцтво 13.02.1991 року в цілому на житловий будинок по [ADDRESS] на [PERSON] . Позивачі вважають, що відповідно до діючого законодавства станом на 1990 - 1991 рік оскільки дане господарство відносилось до типу колгоспного двору воно належало всім членам колгоспного двору в рівних частках по ? частині. За життя [PERSON] залишив заповіт яким все своє майно заповів онуку [PERSON] та якій прийняв спадщину в повному обсязі у визначений законом строк. Позивачі вважають, що видане свідоцтво про право власності на господарство 13.02.1991 року в цілому на житловий будинок по [ADDRESS] на [PERSON] порушує їхні права як співвласників, оскільки спадщина відкрилась лише на ? частину. Позивачі просять суд визнати частково не дійсним свідоцтво про право власності видане 13.02.1991 року [PERSON] та визнати за ними право власності по ? частині в майні колишнього колгоспного двору. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився та не повідомив суд про причину не явки. У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що [INFO] року помер [PERSON], якому на праві спільної сумісної власності разом з [PERSON] належала квартира [ADDRESS] та на праві особистої приватної власності гараж [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] Позивачі просять суд: Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO] року. Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO] року. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO] року. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO] року. В судове засідання представник позивачів не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив слухати справу у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, , у з'вязку з чим суд провадить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], якому на праві спільної сумісної власності разом з [PERSON] належала квартира [ADDRESS] та на праві особистої приватної власності гараж [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON], про шлюб [PERSON], довідками ОСББ «Олімп-2» від 22.09.2014 року №№64 та 65, свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], витягом з Державного реєстру про шлюб, відповідями КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.10.2014 року, 22.10.2008 року, довідкою АГК « 60 років Жовтня» від 20.11.2007 року, технічними паспортами на квартиру та гараж, відповіддю Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 04.12.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який на даний момент продовжує навчання у державному навчальному закладі «Луганський коледж будівництва, економіки та права» на другому курсі денного відділення. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачі просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини на період навчання у розмірі ? частки від заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з урахуванням індексації, підвищення прожиткового мінімуму в часі відповідно до закону. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, справу просять розглянути без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, справу просить розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8), останній згідно довідки № 7800 від 23 січня 2014 року навчається у державному навчальному закладі «Луганський коледж будівництва, економіки та права» на другому курсі денного відділення (а.с.9). Згідно довідки № 641 від 03 липня 2013 року Покровської сільської ради Троїцького району Луганської області позивачка має на утриманні сина [PERSON] (10). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем по справі, а також ту обставину, що дитина останнього продовжує навчання та з огляду на вищевикладені обставини потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, хоча має таку можливість, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини на період навчання у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного ст.ст. 182, 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що [PERSON] та [PERSON] є батьками, а [PERSON] дочкою [PERSON], який помер 11.10.2014 року. При житті [PERSON] під час шлюбу з відповідачем придбали за договором купівлі-продажу від 30.01.1996 року квартиру [ADDRESS]. Позивачі прийняли спадщину та просять суд: встановити той факт, що долі [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 11.10.2014 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 11.10.2014 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 11.10.2014 року. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та пояснив про обставини, зазначені у позові. Відповідач та третя особа до суду не з'явилися, у зв'язку з цим суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками, а [PERSON] дочкою [PERSON], який помер 11.10.2014 року. При житті [PERSON] під час шлюбу з відповідачем придбали за договором купівлі-продажу від 30.01.1996 року квартиру [ADDRESS]. Позивачі прийняли спадщину. Ці обставини підтверджуються свідоцтвами про народження та смерть [PERSON], свідоцтвами про народження та шлюб [PERSON], заявами позивачів про прийняття спадщини, договором купівлі-продажу спірної квартири від 30.01.1996 року, витягом з реєстру права власності від 20.05.2008 року, довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.05.2015 року, копією паспорту [PERSON] та свідоцтва про розірвання шлюбу між останнім та відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що вони є власниками будинку [ADDRESS], на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.08.2016 року. У вищезазначеному будинку залишився зареєстрований чоловік [PERSON] - відповідач [PERSON], однак фактично не мешкає за місцем реєстрації з березня 2014року. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не веде з позивачами спільного побуту, у будинку немає його особистих речей. Реєстрація відповідача порушує права позивачів як власників будинку. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає з причини відсутності по місту реєстрації, місце проживання відповідача невідомо, засобів зв'язку не мається. Просили суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном у вигляді будинку [ADDRESS], шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачі у судове засідання не з'явилися, але надали заяви в якій просили позов задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи, справу розглянути без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачі є власниками будинку [ADDRESS], на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.08.2016 року (а.с. 4-6). Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується довідкою-актом від 17.06.2017 року, складеного КСН «Селище Моряків» про те, що у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], проте фактично не мешкає з 2014 року ( а.с. 10). Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членів сім'ї без поважних причин понад рік, якщо не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З огляду на наведене, виходячи з того, що відповідач [PERSON] був зареєстрований у будинку [ADDRESS] як член сім'ї позивача [PERSON], та з 2014 року не проживає у спірному будинку без поважних причин, тобто понад рік, домовленості про це з позивачами не має, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач з 2004 р. не мешкає за вказаною адресою без поважних причин. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, позовні вимоги підтримали, справу просили розглядати за їх відсутності, про що надали відповідні письмові заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Лисичанської міської ради №245 від 18.08.1989 р. позивачці [PERSON] був виданий ордер [NUMBER] на зайняття однокімнатної квартири [ADDRESS]. Разом із позивачами у зазначеній квартирі зареєстрований, але з 2004 р. і по теперішній час без поважних причин не мешкає відповідач. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн. та витрати на правову допомогу з урахуванням складності справи у розмірі 200 грн. На підставі викладеного та 71, 72, 156 ЖК УРСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили виключити відомості про батька з актового запису №238 від 10.10.2014 р. про народження [PERSON], [INFO], в книзі реєстрації актів про народження у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Брянківського МУЮ. Позов мотивували тим, що з 2000 року [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини та сумісне проживання, другий позивач є біологічним батьком дитини. Позивачі у судове засідання не з'явилися, просили справу розглядати за їх відсутності, позов підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи, про що надали суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про укладення шлюбу; акт; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом; копія витягу про державну реєстрацію прав. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 2010 р. позивачі ведуть спільне господарство та проживають однією сім'єю. Позивачка народила [INFO] дитину - сина [PERSON], батьком якої у зв'язку із перебуванням позивачки у шлюбі з відповідачем 10 жовтня 2014 р. за №238 був зареєстрований відповідач. Згідно ст.136 ч. 2 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оскільки відповідач не є батьком дитини, позивач визнає себе батьком дитини, позов підлягає задоволенню. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2008 року та ухвалою Верховного Суду України від 23 грудня 2008 року, визнано недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] від 26 травня 2003 року на нежиле приміщення [ADDRESS], визнано право власності за [PERSON] право власності на 67,00 % частки квартири [ADDRESS], загальною площею 405,5 кв.м. та за [PERSON], правонаступником після смерті якої є [PERSON], право власності на 33,00 % частки вказаної квартири, включаючи жилі прміщення восьмого поверху, нежиле приміщення [ADDRESS] 12 березня 2010 року на виконання вказаного рішення суду між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було підписано акт прийому-передачі нежилого приміщення [ADDRESS]. 18 липня 2012 року та 24 вересня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на об'єднану квартиру [ADDRESS] тобто набули право спільної часткової власності на вищевказану квартиру. Відповідач самовільно проникла до квартири [ADDRESS] та здійснила будівельні роботи, приєднавши до своєї квартири [ADDRESS], обмеживши доступ позивачам до приміщення, що належить їм на праві власності. Позивач-1 та позивач-2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином (а.с. 161, 167). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просили суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 30 в будинку № 7а по вул. Верстатобудівників, м. Павлограда, Дніпропетровської області. У обґрунтування заявленого позову позивачі зазначили, що вони на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради 21 грудня 2000 року є співвласниками квартири № 30, що знаходиться за адресою: м.Павлоград, вул. Верстатобудівників, буд. 7а. В 2005 році в квартирі зареєструвався син позивачки [PERSON] До квітня 2015 року відповідач був зареєстрований та періодично проживав в квартирі. На початку 2015 року [PERSON] повідомив, що зустрів жінку з якою хоче побратися і буде проживати з нею однією сімєю. Будь - яких відомостей про місце проживання відповідача їм невідомо. На неодноразові прохання знятися з реєстрації [PERSON] не реагує. Через те, що в квартирі зареєстрований відповідач, позивачі не можуть отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Тому вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав, як власників житла. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації. Про причину неявки суд не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № 19408 від 21 грудня 2000 року. (а.с. 5) Відповідно до довідки, виданої КП «Павлограджитлосервіс» від 28.07.2016 р., за адресою: м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 7а/30 зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 6) Згідно акту від 22.08.2016 року складеного паспортистами КП «Павлограджитлосервіс» № 2 [PERSON] та [PERSON] [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає в [INFO], з квітня 2015 року. Частиною 1 ст. 383 ЦК України, та ст. 150 ЖК України передбачені права власника житла, які передбачають використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач не проживає в [INFO] більше одного року, інтересу до житла він не виявляє, комунальні платежі не сплачує, особистих речей його в квартирі немає. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved