Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивачка 02.12.2020 звернулася до суду з позовом, в якому просить відповідача [PERSON] визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову послалась на те, що на підставі договіру купівлі-продажу житлового будинку від 02.11.2020, вона є власником будинку. Після продажу будинку відповідач, колишній власник, не знявся з реєстрації. Відповідач не проживає у будинкуз 2014 року, однак зареєстрований у ньому, що перешкоджає їй належним чином та в повному обсязі здійснювати право власності щодо нерухомого майна, . 21.12.2020, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 01.03.2021. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у наданій позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на підставі Договіру купівлі-продажу від 02.11.2020, (а.с.7). З довідки №3434 від 13.11.2020, виданою Попаснянською міською радою Луганської області, вбачається, що у [ADDRESS] , крім реєстрації позивачки та її неповнолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, у будинку також зареєстрований [PERSON] , [INFO] ,(а.с.9). З копії акту перевірки проживання від 30.11.2020 р. складеного депутатом Попаснянської міської ради, у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] з 2014 року не проживаєу вказаному вище будинку (а.с.14). Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування будинком, як одне з правомочностей власника, у відповідча було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 02.11.2020. Реєстрація відповідача порушує права нового власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного та ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved