Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що 18.11.2010 р. померла її мати [PERSON], після смерті матері відкрилася спадщина - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що належала останній на праві власності на підставі Після відкриття спадщини, 24.11.2010 р. позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до Шостої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя. 07.10. 2009 р. матірю [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона належну їй на праві власності квартиру заповідала [PERSON] Проте, не зважаючи на існування заповіту, позивачка зазначає, що вона має право на обовязкову частку спадщини згідно до положень ст. 1241 ЦК України в звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] вона досягла встановленого законом пенсійного віку. 05.02. 2004 року їй і виповнилось 55 років. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 р. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування відмовлено. Рішення суду набуло законної сили. Таким чином, зазначає позивачка, у судовому порядку було визнано її право на обовязкову частку у спадщині. 19.09.2015 р. Постановою Державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючий документ на спадкове майно - квартиру. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться у відповідачки, тому позивачка не може надати ці документи нотаріусу та отримати Свідоцтво про право на спадщину. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про зменшення розміру обовязкової частки у спадщин, посилаючись на те, що згідно заповіту від 07.10.2009р. її мати квартиру, що є спадковим майном, заповідала їй [PERSON] Починаючи з 2001 р. відносини між спадкодавцем та відповідачкою [PERSON] суттєво погіршилися. 22.03.2001р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічною утримання, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У свою чергу, Відповідачка взяла на себе зобов'язання надати [PERSON] довічне матеріальне забезпечення у вигляді постійного догляду та утримання. У звязку з тим, що [PERSON] не виконувала свої зобовязання, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2002 р. договір довічного утримання від 22.03.2001 р. між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до змісту зазначеного рішення судом встановлено, що [PERSON] вирішила укласти договір довічного утримання, оскільки була непрацездатною за станом здоровя та за віком, а також у зв'язку з потребою в придбанні медикаментів та допомоги при веденні домашнього господарства. Судом також було встановлено, що [PERSON] (Відповідач) після укладення договору жодної матеріальної допомоги своїй матері не надавала, більшість часу була відсутня, оскільки проживала в Харківській області, а коли приїздила на декілька днів, то сама перебувала на утриманні своєї матері, оскільки протягом часу свого перебування і харчувалася, і жила зі своїми синами за рахунок матері. Про характер стосунків між спадкодавцем та Відповідачем, зазначає позивачка, свідчить те, що після оформлення договору довічного утримання [PERSON] без відома та без згоди матері [PERSON] одразу стала на облік за місцем реєстрації (прописалася) та поставила на облік за місцем реєстрації свого сина [PERSON] в належній матері квартирі, в звязку з чим, відчувши посягання на її права як власника квартири, мати вимушена була звернутися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Рішенням Комунарського місцевого суду м. Запоріжжя від 24.12.2002 року відповідачів було зобовязано знятися з обліку за місцем реєстрації за адресою м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 108-а. кв. 72. Після вищезазначених подій у 2002 р. (розірвання договору довічного утримання, а також зняття з реєстраційного обліку) і до 2006 р. через зіпсовані відносини з матір'ю відповідачка [PERSON] майже не спілкувалася з матірю. Відповідач мала постійне місце реєстрації та проживання за адресою: [INFO], с.м.т. Ківшарівка, буд. 4. кв. 90. де у її власності знаходились дві квартири, саме тому вона приїздила до м. Запоріжжя дуже рідко. За інформацією, що міститься в довідці Дитячо-юнацької спортивної школи № 8 від 14.05.2015 р. № 31 [PERSON] з 01.09.2007 р. працює штатним тренером-викладачем. Разом з тим, з 2007 року відносини, що склалися у матері з відповідачкою, були напруженими. Мати скаржилася на поведінку своєї доньки, зазначала, що відповідачка часто свариться. Мати бувала недоглянута, через що зверталася за допомогою до сусідки. У звязку з цим мати зазнавала душевних страждань через таку поведінку дочки, постійно покладала надію, що Відповідачка змінить своє ставлення до неї. Про те, що мати мала важкі та неприязні стосунки з відповідачем, свідчить безпосередньо волевиявлення самої [PERSON], яке вона виклала у заповіті, складеному та посвідченому 07.10.2009 р., в той період, коли відповідач вже мешкала з матірю, відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру, вона заповіла [PERSON] Щодо майнового стану Відповідача, відповідно до довідки від 14.05.2015 року № 31, наданої Дитячо-юнацькою спортивною школою № 8, [PERSON] з 01.09.2007 року і по теперішній час (станом на 14.05.2015р.) працює штатним тренером-викладачем. Таким чином, після досягнення пенсійного віку, відповідач продовжує працювати та, окрім пенсії, отримує ще і заробітну плату. Крім того, у власності відповідача [PERSON] знаходиться нерухоме майно - дві квартири у Харківській області, Куп'янському районі, с.м.т. Ківшарівка. В одній із таких квартир зареєстровано місце проживання відповідача - с.м.т. Ківшарівка[ADDRESS]. Також у відповідачки є рахунки в банках, про що свідчить заява відповідачки, адресовану відділенню ПАТ «Креді Агріколь банк» від 05.07.2013 р., згідно якої, Відповідач просить перерахувати відсотки за договором на відкриття і обслуговування депозитного вкладу на картковий рахунок Разом з тим, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є пенсіонеркою, а також маю статус дитини війни. Разом з позивачкою за адресою [ADDRESS], мешкає її чоловік [PERSON], [INFO], пенсіонер, її донька [PERSON], а також її онуки, [INFO] та 2010р.н. Матеріальне становище сімї позивачки вкрай важке з урахуванням того, що її донька [PERSON] отримує низьку заробітну плату, її онука [PERSON] є студенткою університету, онука [PERSON], [INFO], є малолітньою дитиною, а тому позивачка вимушена допомагати їм. Коли мати [PERSON] складала заповіт, то з урахуванням важких відносин, що склалися у неї з відповідачкою [PERSON], а також з урахуванням майнового стану своїх доньок, вона зробила саме таке розпорядження на випадок своєї смерті. Виходячи із характеру відносин [PERSON] зі спадкодавцем протягом життя, з урахуванням майнового стану відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та майнового стану позивача, а також з урахуванням інших обставин по справі, позивачка вважає, що є підстави для зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині [PERSON] до 1/8 частини. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просить суд зменшити розмір обовязкової частки у спадщині [PERSON], відкритої внаслідок смерті 18.11.2010 р. [PERSON] до 1/8 частини спадкового майна. У судовому засідання позивачка за первісним позовом [PERSON] (відповідачка за зустрічним) первісний позов підтримала повністю, зустрічний не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити первісний позов, відмовити у задоволенні зустрічного. Відповідачка за первісним (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON] первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві, просила суд відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити зустрічний/ Вислухавши пояснення сторін, їх представників, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених ст. 1273 ЦК України. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, суд може зменшити розмір обовязкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Судом встановлено: 18.11.2010 р. померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть останньої, виданим Запорізьким відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 19.11.2010 року, актовий запис № 3283. [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала останній на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 4910, виданого виконавчим комітетом Комунарської районної Ради народних депутатів від 25.11.1994 року. 07.10. 2009 р. [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заповідала [PERSON] Зазначений заповіт було посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 07.10. 2009 р. та зареєстровано в реєстрі за № 3964. Позивачка за первісним позовом [PERSON], [INFO], є донькою померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження останньої (а.с. 143 зворот). Після відкриття спадщини 24.11.2010 р., у передбачений ст. 1270 ЦК України строк позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулась до Шостої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Як вбачається з пояснень позивачки [PERSON], не зважаючи на існування заповіту, остання вважає, що вона має право на обовязкову частку спадщини після смерті матері згідно положень ст. 1241 ЦК України, оскільки на момент смерті матері спадкодаця [PERSON] була непрацездатною, в звязку з тим, що вона досягла встановленого законом пенсійного віку: 05.02.2004 року їй виповнилось 55 років. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] первісний позов підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити позов, зустрічний позов не визнала повністю, просила суд відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що вона з 2007 року переїхала жити до матері. З цього часу і до смерті матері в листопаді 2010 року фактично проживала з нею однією сімєю та вела спільне господарство. При цьому посилається на Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 р. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2015 р., за якими встановлено, що вона з 2007 року переїхала жити до матері. З цього часу і до смерті матері в листопаді 2010 р. вона фактично проживала з нею однією сімєю, вела спільне господарство та доглянула матір до самої смерті, під час якої знаходилась поруч з нею. В 90-х роках підприємство, на якому вона працювала збанкрутіло та її було звільнено. Мати приїздила до неї в Харківську область в гості наприкінці грудня 2000 року, гостювала 2 тижні та особисто запропонувала їй укласти договір довічного утримання, на що вона погодилась і в березні 2001 р. цей договір було укладено. Проте, відповідачка була проти цього договору, вона неодноразово з'ясовувана з матірю відносини і вимагала, щоб договір було розірвано. Мати поступилась тиску, звернулась до суду і рішенням суду від 16.09.2002 р. договір довічного утримання від 22.03.2001 року було розірвано. Також на вимогу сестри мати подала до суду позов про зняття її та її сина з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. Проте, після зняття з реєстрації, вона продовжувала проживати разом із матірю однією сімєю у вказаній квартирі. В подальшому, в серпні 2007 року вона повідомила матір, що вона влаштовується на роботу в м. Запоріжжі з 01.09.2007 р. штатним тренером-викладачем до дитячо-юнацької спортивної школи № 8. Мати одразу ж запропонувала їй жити з нею в належній їй квартирі, яка була отримана ще в 1964р. для проживання сімї, яка складалась з 4 осіб: матері, батька та двох доньок сторін по справі. З цього часу, проживаючи у вказаній квартирі разом з матірю, вони підтримували доброзичливі родинні стосунки, вели спільне господарство, піклувались одна одною. У квартиру в цей час позивачка купила нові холодильник, телевізор та телефонний апарат. Під час, коли вона мешкала з матір'ю, відповідачка приходила до матері тільки у гості. Заповіт було складено 07.10 2009 р., коли матері на той момент вже виповнився 91 рік, а 10.01.2010 року у доньки відповідачки народилась друга дитина, саме на вагітність онуки відповідачка посилалась у спілкуванні з матірю, коли просила останню скласти заповіт на її користь. Також пояснила, що її матеріальне становище не дозволяє їй відмовитись від обовязкової частки у спадщині. З 1982 року вона розлучена, двох синів виховувала самотужки В селищі смт Ківшарівка Купянського району Харківської області їй належить лише ? частина двокімнатної квартири. В смт Ківшарівка роботи не має, вона отримує невелику за розміром пенсію, а тому змушена працювати щоб підтримувати гідний рівень життя. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне. Свідок [PERSON], пояснила суду, що вона неодноразово бувала в спірній квартирі, навідувала [PERSON], стосунки між матірю та її донькою позивачкою [PERSON] були добрими. З вересня 2007 року [PERSON] проживала в спірній квартирі з матірю та вели сумісне господарство. Мати [PERSON] та [PERSON] приятелювали, ходили одна до одної у гості і навіть в серпні 2006 року одружили своїх онуків. Зі слів і [PERSON] сказала, що квартиру отримувала на сімю. [PERSON]І також пояснила суду, що на момент смерті [PERSON] поряд з нею знаходилась донька [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що після розірвання договору пожиттєвого утримання між [PERSON] та [PERSON] у 2002 році в спірній квартирі з бабусею проживав син [PERSON] [PERSON]. У спірній квартирі він мешкав до серпня 2006 року до моменту свого одруження. Після одруження він перейшов жити в квартиру дружини. Вони часто навідували бабусю, часто з нею бачились. Бабуся [PERSON] мала бажання проживати з кимось постійно і тому запросила доньку [PERSON], проживати з нею разом. З серпня 2007 року вони стали жити разом, відносини між ними були теплими, родинними. На момент смерті [PERSON]ГІ. з нею поряд в її квартирі знаходилась донька [PERSON] та онук [PERSON]. Свідок з боку відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON], [PERSON], яка є сусідкої померлої [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] завжди була більш матеріально забезпеченою, ніж її сестра [PERSON], що їй пощастило з чоловіком, з яким вони живуть разом і зараз, [PERSON] давно розлучена.Також свідок [PERSON] пояснила, що саме вона порадила матері сторін [PERSON] написати заповіт на старшу доньку [PERSON], оскільки чоловік останньої дуже порядна людина і ніколи не покине [PERSON]. При цьому пояснила, що мати сторін, як літня людина, часто виглядала неохайно, оскільки обидві доньки не дуже слідкували за її зовнішнім виглядом, проте, сварок будь-яких між матірю та її донькою [PERSON], з якою вони разом проживали, ніколи не чула, але іноді [PERSON] скаржилась її матері на [PERSON], що остання її ображала, проте їй завжди було більше жалко [PERSON], оскільки [PERSON] одна, без чоловіка, матеріально не забезпечена, а [PERSON] більш забезпечена, заможня ніж [PERSON], в неї дуже порядний та надійний чоловік. Свідок [PERSON], донька відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) [PERSON], пояснила суду, що бабуся [PERSON] в жовтні 2009 року взяла її з мамою та повела до нотаріуса написати заповіт на квартиру. Бабуся сказала, що робить це для онуки. Бабуся допомагала тьоті [PERSON], допомагала її синам, тобто своїм онукам. Людмила була завжди біднішою за [PERSON], а тому бабуся її завжди жаліла, допомогала їй, також бабуся скаржилась на погане відношення до неї з боку [PERSON]. На момент смерті бабусі поряд з нею в квартирі знаходилась її донька [PERSON], яка Свідок [PERSON], чоловік відповідачки [PERSON], пояснив, що у [PERSON] дуже непростий характер, що вона, як молодша дитина в родині, егоїстка і через це у неї в житті завжди якісь непорозуміння, його дружина як старша сестра завжди опікувала молодшу сестру, допомогала вирішувати проблеми, які у [PERSON] постійно виникали в життя через її недбалість. За матірю [PERSON] не доглядала, між ними часто виникали сварки, мати скаржилась на [PERSON]. Як вбачається з пояснень позиваки [PERSON] в судовому засіданні, її матеріальне становище вкрай скрутне, з чоловіком розірвала шлюб ще у 1982 році, самостійно виховувала двох синів. В селищі смт Ківшарівка Харківської області їй належить лише ? частина двокімнатної квартири. В смт Ківшарівка працевлаштуватись не може, робочих місць не має, отримує малу пенсію, змушена працювати, щоб підтримувати гідний рівень життя, проживає в Запоріжжі, де має роботу викладача з шахів, проти свого житла не має, спірну квартиру, свого часу, батьки отримували на всю родину, в тому числі і на неї. Вищезазначені пояснення позивачки відповідачкою спростовані не були. Згідно довідки, наданої суду відповідачкою, позивачка має на банківському рахунку 3000 грн. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 р. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2015р. вищезазначене рішення суду залишено без змін. Тобто, позивачка за первісним позовом [PERSON] є непрацездатною за віком на час смерті матері [PERSON] та має право на обовязкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України. Розмір обовязкової частки у спадщині після смерті [PERSON], що припадає позивачці [PERSON] має вираховуватися виходячи із кола спадкоємців за законом, які залишилися живими на день смерті [PERSON], а саме - доньки спадкодавця позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] Розрахунок обовязкової частки яка припадає позивачці [PERSON], яка э непрацездатною за віком після смерті матері, в порядку спадкування за законом на підставі ст. 1241 ЦК України обраховано наступним чином. В разі спадкування за законом при відсутності заповіту, частка яка би припадала [PERSON] складала б 1/2 частку спадкового майна (оскільки 2 спадкоємця за законом залишилися після смерті [PERSON], а саме, доньки спадкодавця - позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвами про народження останніх. Обовязкова частка яка припадає позивачці [PERSON] ? частину від 1/2 частини спадкового майна - ? частина спадкового майна. Приймаючи до уваги вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що між матірю та позивачкою [PERSON], які проживали однією сімєю на час смерті матері, були доброзичливі стосунки, інколи між позивачкою [PERSON] та матірю [PERSON] виникали сварки, непорозуміння, проте їх відносини, які склалися між матірю та донькою за період з вересня 2007 року по час смерті матері, не можна вважати негативними, а саме такими, через які суд, виходячи з положень ч.2 ст. 1241 ЦК України, може зменшити розмір обовязкової частки в спадщині. Також суд, приймаючи до уваги встановлені судом обставини щодо матеріального стану спадкоємця [PERSON], вважає рівень матеріального забезпечення останньої таким, який не надає підстав для зменшення розміру обовязкової частки спадкоємця [PERSON] в спадщині після смерті матері. Розірвання у 2002 році укладеного між матір*ю та дочкою договору довічного у тримання не є безумовним свідченням того, що в подальшому [PERSON] умисно ухилялась від надання допомоги спадкодавцю. За [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Зустрічний позов не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Outcome: approved