Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачі звернулись до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про виділ в натурі належних їм часток із земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, яку уточнивши 15 січня 2014 року (а.с. 19-20), посилаються на те, що 18 травня 2012 року державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори позивачам видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] кожному по 12 частці земельної ділянки площею 5,040 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222382500-02-002-0167, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 128732, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9050 від 30 липня 2002 року, виданого на ім'я [PERSON]. Після чого, вони як співвласники земельної ділянки вирішили офіційно розділити на дві частини відповідно до часток кожного відповідно до свідоцтв про право власності на спадщину за законом та належним чином оформити на них право власності, тобто правовстановлюючі документи, однак їм у виділенні в натурі часток із вказаної земельної ділянки було відмовлено та порекомендували звернутись до суду, тому позивачі звернулись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, не з'явились, до суду від представника позивачів [PERSON] (а.с. 37, 41) надійшли заяви (а.с. 34, 38), згідно яких він просить справу розглянути в їх відсутність, підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідач Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву (а.с. 42), згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 18 травня 2012 року державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори позивачам видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с 13, 14), а саме [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4) кожному по 12 частці земельної ділянки площею 5,040 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222382500-02-002-0167, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 128732, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9050 від 30 липня 2002 року, виданого на ім'я [PERSON] (а.с. 16). Після чого, позивачі як співвласники земельної ділянки вирішили офіційно розділити на дві частини відповідно до часток кожного відповідно до свідоцтв про право власності на спадщину за законом та належним чином оформити на них право власності, тобто правовстановлюючі документи, однак їм у виділенні в натурі часток із вказаної земельної ділянки було відмовлено, так як вони не можуть зібратись разом для вирішення даного питання та порекомендували звернутись до суду, тому позивачі звернулись до суду з даним позовом (а.с. 1, 2-3, 19-20). Відповідно до зробленої та наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Земляни» схеми розподілу земельної ділянки (пай) №22 (а.с. 12) площею 5,040 га, які належать на праві спільної часткової власності позивачам [PERSON] та [PERSON] з урахуванням частки кожного (по 1/2 частці), розташованих на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, визначено наступний розподіл: [PERSON] - пай № 22/1, [PERSON] - пай № 22/2. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 статті 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню, оскільки встановлено, що сторони є співвласниками вказаної земельної ділянки, позивачі погоджується з розподілом визначеним судовою експертизою, тому необхідно виділити їм відповідно в натурі належні кожному з них частки земельної ділянки, яка є спільною частковою власністю. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved