Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою покликаючись на те, що їм та відповідачам [PERSON] і [PERSON], на праві спільної часткової власності, належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. У цьому житловому будинку по названій адресі, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить 38/100 ідеальної частки згаданого житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] від 09 березня 2011 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №49 від 11 лютого 2011 року, відповідачу [PERSON], належить 47/100 ідеальної частки цього житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №49, а відповідачу [PERSON], належить 15/100 ідеальної частки цього ж житлового будинку, відповідно до рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №49. Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради №568 від 30 жовтня 1997 року, було розподілено земельну ділянку у [ADDRESS], між двома землекористувачами: [PERSON] та [PERSON], згідно схеми розподілу земельної ділянки будинковолодіння [ADDRESS] затвердженої головою міськвиконкому В. Бачало у 1997 році. На земельній ділянці по вказаній адресі в місті Яворові, яка надана у користування [PERSON] та [PERSON], знаходяться також надвірні господарські споруди, а саме: гаражі, позначені в технічному паспорті літерами «Б» та «Е», сараї, позначені в технічному паспорті літерами «В», «Г», «Д». Надвірні господарські споруди - гараж площею 26,4 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою «Б», та приміщення сарая, площею 21,0 кв.м., позначене в технічному паспорті літерою «В», знаходяться у користуванні позивачів, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Яворівської міської ради №3221 від 13 вересня 2013 року Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №54 «Про передачу житлового будинку у [ADDRESS] у власність співвласникам квартир з присвоєнням поштової адреси» від 04 лютого 2009 року, надано дозвіл власникам квартир №1 - [PERSON], квартири №2 - [PERSON] будинку по [ADDRESS] на переведення двоквартирного будинку на два одноквартирних будинки з присвоєнням їм поштової адреси відповідно №40 та №40«А», з подальшим оформленням права власності, як на два окремі житлові будинки. Наявність того факту, що згаданий житловий будинок є спільною частковою власністю, перешкоджає позивачам в повній мірі здійснювати своє право власності, оскільки для цього необхідна згода відповідачів, а також те, що відповідачі своїми діями перешкоджають позивачам володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, у зв'язку з чим, позивачі неодноразово звертались за допомогою до органів місцевого самоврядування, органів внутрішніх справ та до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, що підтверджується заявами [PERSON] від 13 червня 2012 року, 09 серпня 2012 року, 12 вересня 2012 року та повідомленням Яворівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області №9090 від 03 вересня 2012 року Статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено зміст права власності, яке полягає у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Цей принцип означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст.364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу, співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває із складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі зберігається. На відміну від виділу, за якою право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст.367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Оскільки при виділення частки позивачів, право спільної часткової власності і надалі продовжує існувати між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], то до даних правовідносин слід застосовувати норми ст.364 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ частки (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений із зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. З технічного паспорта на житловий будинок в [ADDRESS] вбачається, що даний житловий будинок має самостійні виходи, а приміщення, які займають позивачі є повністю ізольованими від приміщень, зайнятих відповідачами. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України, в абзаці 1 пункту 6 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року за №7 де зазначається, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом при дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна №010 від 04 березня 2014 року, виготовленого Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та виданого на ім'я співвласників будинку [ADDRESS], за технічними показниками 38/100 частини об'єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. На підставі наведеного, позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять постановити рішення про виділення їм, в натурі 38/100 житлового будинку [ADDRESS], як окремий об»єкт нерухомого майна, визнати за ними право спільної сумісної власності на житловий будинок та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок по названій адресі в місті Яворові. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача [PERSON], дав пояснення аналогічні викладеним в заяві, просить позов задовольнити в повному об»ємі. Позивач [PERSON], яка також являється опікуном позивача [PERSON], в судовому засіданні теж підтримав свої позовні вимоги, а також підтримала вимоги позивача [PERSON], дала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю та суду пояснила, що вимоги позивачів, щодо припинення права спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] Львівської області є безпідставними, будівля згаданого будинку є неподільною і неможливою, а позивачами пропущено строк звернення до суду, а тому вона просить заявлений позов залишити без розгляду. Відповідач [PERSON], в заяві до суду, теж заперечив вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], просить в задоволенні позову відмовити і просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не з»явився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області в судове засідання не з»явився, направивши до суду письмове клопотання про розгляд справи без їхньої участі, з прийняттям законного рішення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що житловий будинок [ADDRESS], на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З копії рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області за №17 «Про зняття з балансу КП ЯМР Яворів» житлового будинку [ADDRESS]» від 20 січня 2009 року вбачається, що вирішено зняти з балансу КП ЯМР Яворів» двохквартирний житловий будинок [ADDRESS] та передати його власникам квартири №1 [PERSON] та квартири №2 [PERSON]. Відповідно до рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №54 «Про передачу житлового будинку у [ADDRESS] у власність співвласникам квартир з присвоєнням поштової адреси» від 04 лютого 2009 року, надано дозвіл власникам квартир №1 - [PERSON], квартири №2 - [PERSON] будинку по [ADDRESS] на переведення двоквартирного будинку на два одноквартирних будинки з присвоєнням їм поштової адреси відповідно №40 та №40«А», з подальшим оформленням права власності, як на два окремі житлові будинки. З копії висновку Львівського обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визначення ідеальних долей між співвласниками будинку, що по [ADDRESS] від 07 жовтня 2009 року вбачається, що ідеальна частина [PERSON], яка займає 3/4 частини квартири №1, загальною площею 113,7 кв.м, складає 47/100, ідеальна частина [PERSON], який займає 1/4 частини квартири №1, загальною площею 113,7 кв.м, складає 15/100, ідеальна частина [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які займають квартиру №2, загальною площею 69,9 кв.м, складає 38/100. Як вбачається з копії рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області за №49 «Про оформлення права власності на житловий будинок у [ADDRESS]» від 11 лютого 2011 року, вирішено оформити право власності на житловий будинок, загальною площею 181,9 кв.м. в [ADDRESS], а саме: -47/100 ідеальної частини за [PERSON], -15/100 ідеальної частини за [PERSON], -38/100 ідеальної частини за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва Яворівської міської ради Львівської області про право власності на нерухоме майно від 09 березня 2011 року підтверджує право приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], в розмірі 38/100 ідеальної частини. Копія свідоцтва Яворівської міської ради Львівської області про право власності на нерухоме майно від 09 березня 2011 року підтверджує право приватної спільної сумісної власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], в розмірі 47/100 ідеальної частини. Копія свідоцтва Яворівської міської ради Львівської області про право власності на нерухоме майно від 09 березня 2011 року підтверджує право приватної спільної сумісної власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], в розмірі 15/100 ідеальної частини. З копії висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки об'єкта нерухомого майна №010 від 04 березня 2014 року вбачається, що за технічними показниками, 38/100 частини житлового будинку по [ADDRESS], що належать [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що судом добуто достатніх і переконливих доказів про виділ у натурі 38/100 частин житлового будинку [ADDRESS], що належать позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, як окремий об»єкт нерухомого майна в складі: кімнати, площею 13,4 кв.м, кімнати, площею 8,5 кв.м., кімнати, площею 13,3 кв.м., кухні, площею 4,6 кв.м., коридора, площею 5,7 кв.м., комори, площею 2,8 кв.м., санвузла, площею 2,8 кв.м., коридора, площею 1, 3 кв.м., комори, площею 9,0 кв.м., коридора, площею 5,4 кв.м., а всього загальною площею 66, 8 кв.м. та житловою площею 35, 2 кв.м. та господарських будівель: гаража, площею 26,4 кв.м., позначеного в технічному паспорті літерою «Б», сарая, площею 21,0 кв.м., позначеного в технічному паспорті літерою «В», погріба, площею 11, 5 кв.м., позначеного в технічному паспорті літерою «Пд», також визнання за позивачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] в складі: кімнати, площею 13,4 кв.м, кімнати, площею 8,5 кв.м., кімнати, площею 13,3 кв.м., кухні, площею 4,6 кв.м., коридора, площею 5,7 кв.м., комори, площею 2,8 кв.м., санвузла, площею 2,8 кв.м., коридора, площею 1, 3 кв.м., комори, площею 9,0 кв.м., коридора, площею 5,4 кв.м., а всього загальною площею 66, 8 кв.м. та житловою площею 35,2 кв.м. та господарських будівель: гаража, площею 26,4 кв.м., позначеного в технічному паспорті літерою «Б», сарая, площею 21,0 кв.м., позначеного в технічному паспорті літерою «В», погріба, площею 11,5 кв.м., позначеного в технічному паспорті літерою «Пд» та припинення права спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] між позивачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], оскільки є можливим виділення відокремлених частин будинку з самостійним виходом та наявною технічною можливістю переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

Outcome: approved