Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, після уточнення позовних вимог просили визнати господарську (присадибну) будівлю, побудовану [PERSON] шляхом проведення будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання на земельній ділянці у м. Чернігові по [ADDRESS] на місці літньої дерев'яної кухні, позначеної на генеральному плані садибної ділянки літерою «В» об'єктом самочинного будівництва та зобов'язати [PERSON] знести цей об'єкт за власний рахунок. Позов мотивовано тим, що здійсненим самочинним будівництвом відповідачі створюють перешкоди позивачам у нормальному користуванні їхнім майном. В судовому засіданні позивач [PERSON], що діє від свого імені та як представник позивача [PERSON], а також інші представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що не є власником домоволодіння в м. Чернігові по [ADDRESS] і не має жодного відношення до об'єкту самочинного будівництва. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також не визнав позовних вимог, при цьому пояснив, що спірний об'єкт нерухомості дійсно збудований його довірителем, проте, вважає, що недотримання при будівництві будівельних, протипожежних, санітарних та інших норм не є істотними і жодним чином не впливають на права та інтереси позивачів, тому вважав позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0915 га за зазначеною адресою. Власником будинку по [ADDRESS] у місці Чернігові та земельної ділянки за цією адресою є [PERSON] Обидві зазначені вище земельні ділянки є суміжними. Позивачі в своїй позовній заяві зазначили, що на земельні ділянці, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в м. Чернігові відповідачами здійснено самочинне будівництво гаражу на місці літньої кухні. З листа Деснянської районної у м. Чернігові ради від 14.08.2013 року № 2-50/К-362 вбачається що дозволу на будівництво гаражу за адресою [ADDRESS] в м. Чернігові Деснянська районна у м. Чернігові рада не надавала, будівництво ведеться із порушенням будівельних вимог - на відстані 0,15 м. від межі із земельною ділянкою позивачів та на відстані 0,8 м. від будинку позивачів. Відповідно до відповіді інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області від 19.08.2013 року № Г-150/01-09 ІДБК було проведено перевірку виконання будівельних робіт, та встановлено, що будівельні роботи розпочато без повідомлення про початок їх виконання, власнику помешкання за адресою [ADDRESS] в м. Чернігові було видано припис про зупинення будівельних робіт та накладено штраф за порушення вимог чинного законодавства. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2013 року по справі за позовом [PERSON] до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області Щерби М.С., заступника начальника Інспекційного відділу у місті Чернігові Товстонога Ю.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення позовні вимоги було задоволено та визнано протиправними дії начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області Щерби М.С. і заступника начальника Інспекційного відділу у місті Чернігові Товстонога Ю.В. щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 96 КУпАП, скасовано постанову начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області Щерби М.С. від 16.08.2013 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 96 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн. Згідно із постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.11.2013 року, що винесена у справі за позовом [PERSON] до інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області, заступника начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області Коваленко Л.В. про визнання протиправною та скасування постанови, визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області Коваленко Л. В. від 25.09.2013 року № 605 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 188-42 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Проте, вищевказані процесуальні документи ІАБК у Чернігівській області судом було скасовано через процесуальні порушення при їх складанні, а не через відсутність вказаних у них порушень. Відповідно до відповіді Управління ДСНС України в Чернігівській області [PERSON] від 21.08.2013 року № 01-1737/139 при перевірці заяви позивача [PERSON] був здійснений вихід на місце, в ході візуального огляду встановлено, що на земельній ділянці [ADDRESS] на відстані 1 м. (орієнтовно) від житлового будинку по [ADDRESS] будується гараж, дана відстань є порушенням вимог додатку 3.1 до ДБН 360-92 ** «Планування і забудова міських і сільських поселень». Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Висновком Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 24.02.2015 року № С-02 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи встановлено, що при виконанні будівельних робіт зі створення господарської будівлі на місці літньої кухні, що була позначена на Генеральному плані присадибної ділянки [ADDRESS] у м. Чернігові літерою «В», було допущено порушення вимог чинного містобудівного законодавства, державних будівельних норм, протипожежних та санітарних норм, зокрема: - не повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю; - не дотримання відстані між житловим будинком по [ADDRESS] та господарською будівлею на місці літньої кухні, що була позначена на Генеральному плані присадибної ділянки [ADDRESS] м. Чернігові літерою «В» відстань становить 0,8 м при нормі 9 м; - не дотримання відстані між межею сусідньої ділянки (огорожа) по [ADDRESS] у м. Чернігові господарською будівлею на місці літньої кухні, що була позначена на Генеральному плані присадибної ділянки [ADDRESS] м. Чернігові літерою «В» відстань становить 0,15 м при нормі 1 м; - не дотримання санітарних норм, відстань між житловим будинком по [ADDRESS] та господарською будівлею на місці літньої кухні, що була позначена на Генеральному плані присадибної ділянки [ADDRESS] місті Чернігові літерою «В» відстань становить 0,8м при нормі 15м; - не забезпечене належне влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Система водовідведення складається з жолоба, який з жодної із сторін не закритий. Отже потрапляння води з покрівлі відбувається на присадибну ділянку [ADDRESS] Суд дійшов висновку, що порушення, допущені при створенні господарської будівлі на місці літньої кухні, що була позначена на Генеральному плані присадибної ділянки [ADDRESS] у м. Чернігові літерою «В», є істотними і порушують права та законні інтереси позивачів. Статтею 13 Конституції України задекларовано, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Норми ст. 391 ЦК України передбачають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають особи, право яких порушено, за умови, що вони доведуть наявність порушеного права. Право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Відповідно до п. 22 вказаної Постанови знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Судові експерти Бовтун О.С. і Задвинський С.Ю. в судовому засіданні пояснили, що проведення будівельних робіт по переміщенню спірної будівлі фактично призведе до її знесення. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що посилання позивачів на порушення їх права обґрунтованим, тому є всі правові підстави для задоволення позову, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині зобов'язання відповідача [PERSON] за власний рахунок знести самочинно збудовану господарську будівлю, яка розташована на земельній ділянці по [ADDRESS] у м. Чернігові на місці літньої кухні, позначеної на генеральному плані садибної ділянки літерою «В». У задоволенні вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити, оскільки судом не встановлено з її боку жодних порушень законних прав та інтересів позивачів. Розподіляючи судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] 114,70 грн. витрат по оплаті судового збору (квитанція № 1/1 від 27.09.2013 року) та 3456 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судової експертизи (квитанція № 934758 від 15.01.2015 року). Суд вважає, що вимога позивача [PERSON] про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає відхиленню, оскільки нею не було подано суду оригінал розрахункового документа, що підтверджує сплату цих витрат.

Outcome: partial