overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка 29.10.2013 р. звернулася в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики в розмірі 14000 грн. Свій позов обґрунтовувала тим, що вона 07.06.2008 р. позичила відповідачці 14000 грн., які остання зобов'язалася повернути до 01.01.2012 р., що підтверджується письмовою розпискою відповідачки. У зазначений термін і по даний час відповідачка не повернула борг. Просила стягнути з відповідачки на її користь 14000 грн. боргу та судові витрати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу в її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явилася в судове засідання, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 07.06.2008 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідачка позичила у позивачки 14000 грн., які зобов'язалася повернути до 01.01.2012 р., що підтверджується письмовою розпискою відповідачки (а.с.4). У зазначений термін і по даний час відповідачка не повернула позивачці борг. У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин з відповідачки слід стягнути на користь позивачки 14000 грн. боргу та 229,40 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка 29.10.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала позов. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу, оскільки він є інвалідом 3 групи та на його утриманні знаходиться син [PERSON], 2008 року4 народження, який потребує санаторно-курортного лікування. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 05.05.2012 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, сторони перебувають з 05.05.2012 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 19. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 10.07.2012 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 61, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно довідки № 5631 виданої Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради 28.10.2014 року, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Селидівської міської ради, та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити частково, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які належить стягнути з відповідача, суд враховує те, що [PERSON] перебуває на обліку в: Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області як отримувач пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидове Донецької області та отримує страхові виплати внаслідок трудового каліцтва; має на утриманні сина [PERSON], [INFO], тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], відмовивши позивачеві у задоволенні решти позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 29.10.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 29.10.2014 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка 29.11.2014 року звернулась у суд із позовом до Комунального закладу «Червоноградська центральна міська лікарня» про визнання незаконним звільнення з роботи, поновлення її на роботі\~\~у посаді завідуючої поліклініки та\~\~стягнення з відповідача\~\~на її користь середнього заробітку за час вимушеного\~\~прогулу,\~\~ починаючи з 30.10.2014 року до дня\~\~ поновлення\~\~ на роботі. Свої позовні вимоги, мотивувала тим, що на цій посаді працювала до моменту звільнення у звязку з набранням законної сили вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 09.12.2013 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 23.09.2014 року,якими її засуджено за ч.2 ст.368 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з позбавленням права обіймати посади, повязані з адміністративно-розпорядчими функціями строком на 3 роки. Про те, що вона звільнена та розрахована з роботи дізналась випадково, прийшовши у відділ кадрів, щоб взяти копію трудової книжки для переоформлення пенсії. Вважає дане звільнення незаконним, оскільки, наказ про її звільнення винесений всупереч тому, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.09.2014 року, її звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком тривалістю 3 роки, що надає право їй працювати на попередній посаді, а також оформлюючи припинення трудового договору [PERSON] повинен був зробити запит до суду, щоб отримати документально підтверджену інформацію, і лише тоді видавати відповідний наказ. У позовних вимогах позивачка також просить стягнути із відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., мотивуючи тим, що незаконними діями та поведінкою відповідача їй спричинено морально-психологічні страждання, погіршився стан здоровя, а також вона втратила роботу, яка була єдиним джерелом матеріального забезпечення її сімї, чим залишила її без засобів для існування та нормального життєзабезпечення. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги, та додатково пояснили, що посада лікар-невропатолог не повязана з організаційно-розпорядчими функціями, тому позивачка декілька раз зверталась із заявами про переведення її на роботу на 0,5 ставки лікаря-невропатолога, проте їй було відмовлено. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечила у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. [PERSON] тогозазначила, що відповідач правомірно,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка, 29.11.2016 року, звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначила, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 25 лютого 1998 року в Стасівській сільській раді Диканського району Полтавської області, актовий запис № 3, від шлюбу спільних дітей не мають. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати їх шлюб з відповідачем обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через відсутність взаєморозуміння та розбіжності в характерах, відповідач знайшов іншу жінку та час від часу проживає з нею, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена, спору про поділ спільного майна між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд задовольнити їх, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги позивачки визнав і просив суд розглянути справу без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивачка 29.11.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач, який проживає окремо, не надає матеріального утримання дитині. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити, при цьому не наполягала на визначенні розміру аліментів у заявленій сумі, погоджуючись на законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково і пояснили, що відповідач бере участь у матеріальному утриманні дочки; у звязку з перенесеною у 2001 р. операцією по видаленню пухлини він не працює, на його утриманні знаходиться матір-пенсіонерка; згідний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 500 грн. щомісячно. Проти часткового задоволення позову не заперечували. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює у ТОВ «Консіст-груп» по трудовому договору, отримуючи заробітну плату, розмір якої є меншим за законодавчо встановлену мінімальну заробітну плату; стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який офіційно не працює, інших дітей не має, має матір пенсіонерку. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивачка 29.11.2017 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 06.06.2015 року розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого шлюбно-сімейні стосунки фактично розірвано та їх відновлення не можливе через її не згоду на примирення. Так як відповідач припинив піклуватися про побудову сімейних відносин та виявляє неповагу до неї. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представник позивачки ( а. с. 10 ), надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позивачка позов підтримує, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 19 ). Відповідач в засідання не з»явився без повідомлення суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, за адресою своєї реєстрації ( а. с. 14 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштового повідомлення ( а. с. 20 ). Від нього не надійшло відзиву на позов та позивачка погодилась на заочний розгляд справи. В звязку з чим судом було дано оголошення на сайті суду щодо належного виклику відповідача ( а. с. 24 ). Тому, суд за згоди представника позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 06.06.2015 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ уклали шлюб ( актовий запис № 563 ) ( а. с. 8 ). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно - сімейних стосунків. Позивачка категорично заперечує примирення. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивачка 29.11.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 24.11.2001 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого з червня 2018 року вони припинили щлюбно-сімейні стосунки і проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Майнового спору, спору про утримання і місце проживання дитини не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище -[PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав. ( а. с. 18, 19 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.11.2001 року в Кротенківській сільській раді Полтавського району Полтавської області ( а. с. 3 ), який розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого з червня 2018 року вони припинили шлюбно-сімейні стосунки і проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спорів про поділ майна, про утримання і місце проживання дитини не мають. Сім»я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачка 29.12.2015 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільних дітей - неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; діти проживають постійно з нею, коштів не достатньо для їх утримання, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок в загальному розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, просила стягнути з відповідача аліменти. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дітей, повністю утримує, а відповідач має постійне місце роботи, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню доньок, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачка 29.12.2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 14.11.2001 року розпався через не складення сімейного життя по причині того, що вона не бачила свого чоловіка понад 4 роки і не відоме було місце його проживання з початку 2012 року, так як він забрав свої речі та переїхав проживати за невідомою їй адресою. Крім того, вони мають різні погляди на життя, роль та обов»язки подружжя в сім»ї, ведення домашнього господарства, що призводило до постійних сварок та припинення сімейних стосунків, втрати почуттів поваги та кохання. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - Бахчерікова. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Адвокат позивачки ( а. с. 15 16 ), надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримала, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 14 ). Відповідач повторно в засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем свого проживання ( а. с. 2, 9 ), про що є докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень з відмітками пошти, що не проживає за вказаною адресою ( а. с. 23 27 ). Внаслідок чого судом було дано оголошення в пресу щодо належного виклику відповідача ( а. с. 22, 28 ). Від нього не надійшло заяви про відкладення справи слуханням або про причини не явки. Тому, суд за згоди позивачки та її адвоката, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомленого відповідача в заочному порядку згідно ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14.11.2001 року в Полтавському міському Відділі РАГС Полтавського ОУЮ ( актовий запис № 1488 ), який розпався через не складення сімейного життя по причині того, що позивачка не бачила свого чоловіка понад 4 роки і їй не відоме було місце його проживання з початку 2012 року, так як він забрав свої речі та переїхав проживати за невідомою їй адресою. Крім того, вони мають різні погляди на життя, роль та обов»язки подружжя в сім»ї, ведення домашнього господарства, що призводило до постійних сварок та припинення сімейних стосунків, втрати почуттів поваги та кохання. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивачка 29 березня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2014 року. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивачки надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2014 року. Шлюб зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 499 (а.с.2). Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved