Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27 грудня 2002 року. Мотивують свій позов тим, що [INFO] року помер їхній батько [PERSON]. Позивачі є спадкоємцями майна померлого за законом, прийняли спадщину, однак оформити спадщину не можуть, так як відсутні правовстановлюючі документи на майно. Просять позов задовольнити та визнати за ними право власності на вищевказану спадкову земельну ділянку. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак в поданих до суду заявах позов підтримали повністю, просили його задовольнити, а справу слухати у їхню відсутність. Представник відповідача - Лемешівської сільської ради Горохівського району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак в своїх заявах до суду позов визнали повністю, не заперечували щодо визнання за позивачами права власності на спадкове майно. Справу просили слухати у їхню відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно з рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 12 червня 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено юридичний факт, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є, відповідно, дочкою та сином померлого [PERSON] Довідкою Лемешівської сільської ради Горохівського району Волинської області №379 від 25 вересня 2017 року стверджується, що спадкоємцями майна після смерті [PERSON] за законом є позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] Заповіт покійного [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. З спадкової справи, заведеної 22 листопада 2017 року Горохівською державною нотаріальною конторою за №599/2017 стверджується, що після померлого [INFO] року [PERSON] спадщину прийняли позивачі. З Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27 грудня 2002 року вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка відповідних розмірів. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 листопада 2017 року вбачається, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивачів отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням їх права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивачі після смерті [PERSON] прийняли спадщину, а тому суд, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27 грудня 2002 року.

Outcome: approved