Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої вимоги під час судового розгляду, просить ухвалити судове рішення, яким визнати недійсними договори оренди належних їй земельних ділянок, які в односторонньому порядку 30 квітня 2008 року були оформлені товариством з обмеженою відповідальністю «Вітал-Агро» без її на те згоди. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона отримала у власність в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], дві земельні ділянки площею 3,1087 га та площею 3,0977 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського товарного виробництва на території Вільховецької сільської ради, Богуславського району, Київської області. Її право власності на земельні ділянки підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №034725 та серії ЯЖ №034724 виданими 17 грудня 2007 року Богуславською районною державною адміністрацією. В послідуючому з метою передати свої земельні ділянки в оренду вона звернулася до управління Держкомзему у Богуславському районі із заявою про отримання витягу з державного земельного кадастру та отримавши такі витяги 31 липня 2013 року вона не виявила, що існують будь-які обмеження у використанні належних їй земельних ділянок. Після цього вона зареєструвала своє право власності на зазначені земельні ділянки в реєстраційній службі Богуславського районного управління юстиції та одержала витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 серпня 2013 року, в якому відсутні відомості про те, що на її земельні ділянки існують будь-які обмеження, в тому числі у формі укладених договорів оренди даних земельних ділянок. Бажаючи встановити межі своїх земельних ділянок на місцевості, вона в вересні 2013 року звернулася до Богуславської районної державної адміністрації з письмовою заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та в кінці вересня 2013 року отримала розпорядження, якими її прохання було задоволено та надано відповідні дозволи, після чого вона звернулася до землевпорядної організації «Мередіан» для проведення робіт, пов'язаних з розробкою технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належних їй земельних ділянок в натурі (на місцевості) та її було повідомлено, що на належні їй земельні ділянки є обмеження у формі договорів оренди земельних ділянок, укладених з ТОВ «Вітал-Агро». Звернувшись до відділу держземагенства у Богуславському районі Київської області з письмовою заявою про надання копій зазначених договорів оренди землі, її звернення було задоволено та надано копії двох договорів оренди землі від 30 квітня 2008 року та актів приймання - передачі земельних ділянок, з яких видно, що нібито вона [PERSON] уклала з TOB «Вітал - Aгpo» договір оренди земельної ділянки від 30 квітня 2008 року, який зареєстрований в Богуславському районному відділі Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру Київської області 18 липня 2008 року за № 040803000100 та договір оренди земельної ділянки від 30 квітня 2008 року, який зареєстрований в Богуславському районному відділі Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру Київської області 18 липня 2008 року за № 040803000102. Ознайомившись з цими договорами вона виявила, що вони підписані від її імені сторонньою особою, сам підпис та графічний почерк, яким заповнені договори оренди землі від 30.04.2008 року на 4-му аркуші в графі «орендодавець» та підпис в актах приймання-передачі земельних ділянок від 30.04.2008 року їй особисто не відомий та не відповідає вільному зразку її почерку та підпису. З огляду на викладене та посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 202, 203, 204, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 14, 15 Закону України «Про оренду землі» позивачка просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача Федай Я.І. в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивачка в судовому засіданні 30 квітня 2014 року, будучи допитаною в якості свідка по даній справі, особисто підтвердила, що отримувала від відповідача орендну плату за земельну ділянку, яку позивачка, як вона повідомила, усно надала в користування відповідачу і Договір від 30 квітня 2008 року вона не підписувала. Натомість свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] в 2008 році особисто попросила її, щоб остання уклала та підписала договори оренди землі про передачу TOB «Вітал-Агро» в строкове платне користування земельної ділянки, що вона власноруч і зробила на прохання та за згодою позивачки. Тобто, позивачка ще в 2008 року довідалася і могла довідатись, що існують договори оренди земельних ділянок від 30 квітня 2008 року. Підтвердженням цього факту є відомість про отримання орендної плати за 2008 рік, яку підписала позивачка. Крім того, і надалі в 2009-2013 роках позивачка отримувала оренду плату за договорами оренди земельних ділянок від 30 квітня 2008 року та підписувала відповідні відомості про отримання. Оскільки позивачка пропустила без поважних причин строк звернення до суду з позовом про визнання договорів оренди землі недійсними, то наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (стаття 267 ЦК України). Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, свідка та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є власником двох земельних ділянок: земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1087 га, з кадастровим номером 3220685300:06:001:0016, яка розташована на території Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №034725, зареєстрованого 17 грудня 2007 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010703000185; земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0977 га, з кадастровим номером 3220685300:06:001:0015, яка розташована на території Вільховецької сільської ради Богуславського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №034724, зареєстрованого 17 грудня 2007 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010703000186. 30 квітня 2008 року працівники ТОВ «Вітал-Агро» в односторонньому порядку заповнили реквізити бланків договорів оренди вказаних земельних ділянок терміном на 5 років, зазначивши орендодавцем [PERSON], яка договори оренди землі особисто не підписала, а також не підписувала акти приймання - передачі земельних ділянок. Договори оренди землі були зареєстровані в Богуславському районному відділі Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру Київської області 18 липня 2008 року за № 040803000100, №040803000102. В судовому засіданні допитана в якості свідка позивачка [PERSON] підтвердила, що з нею відповідач договорів оренди землі не укладав, з проханням укласти договори оренди землі вона не зверталася і не підписувала вищезазначені договори оренди землі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона в 2008 році працювала в ТОВ «Вітал-Агро» завгоспом та за дорученням керівництва займалась оформленням договорів оренди землі із власниками земельних паїв. Вона підтвердила, що договори оренди землі позивачка не підписувала. На прохання позивачки, яка надала дані про свою особу, вона сама підписала договори оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Представником відповідача визнано той факт, що позивачка не підписувала договори оренди землі, а тому суд вважає встановленими дані обставини. Обов'язок належним чином укласти договір оренди земельної ділянки (паю) передбачений Указом Президента України від 3.12.1999 р. № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в договорі повинні бути зазначені істотні умови, якими є: об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкту оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до Закону. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220 затверджено типовий договір оренди землі, а тому форма договору оренди землі із зазначенням істотних умов договору має дотримуватись сторонами. Згідно пункту 43 Типового договору оренди землі договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вказане положення також зазначене в пункті 28 договорів оренди землі, які були складені відповідачем та не підписані позивачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відповідно до частини четвертої цієї статті правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Зазначені вимоги закону не дотримані відповідачем. Сторона відповідача не довела в судовому засіданні, що волевиявлення позивачки на укладення договорів оренди землі було вільним та відповідало її волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки позивачка договорів оренди землі, що склав в односторонньому порядку відповідач, не підписувала і її волевиявлення на укладення цих договорів не було, то відповідно такі правочини є недійсними. Суд не вбачає підстав для застосування позовної давності щодо вимог позивачки про визнання недійсними договорів оренди землі, оскільки відсутні достатні докази факту, що позивачка ще в 2008 році могла довідатись, що існують договори оренди земельних ділянок від 30 квітня 2008 року. Письмові докази з цього приводу відсутні, копії договорів оренди землі вона не отримувала, а пояснення свідка [PERSON] про те, що вона на прохання позивачки від її імені підписала договори оренди землі і позивачка про це знала, не є достатнім та переконливим доказом вказаного факту. У відповідності до ст. 88 ЦПК України позивачка має право на відшкодування судових витрат понесених в зв'язку із розглядом справи, а саме витрат понесених на оплату судового збору та витрат на правову допомогу. Судовий збір сплачений позивачкою становить 488 гривень, що підтверджується квитанціями №0657 та №0657 від 13.03.2014 року. З квитанцій наданих представником позивачки, вбачається, що позивачка понесла витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 8000 гривень. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки представник позивачки приймав участь у судових засіданнях 298 хвилин, або 4,97 години, то позивачка має право на компенсацію 2421,38 грн. (487,20 х 4,97 год. = 2421,38 грн.). Крім того, на складання позовних заяв та заяв про уточнення позовних вимог, витрати робочого часу адвоката становлять не більше 4 годин, з урахуванням обсягу процесуальних документів та їх складності. Всього позивачка має право на відшкодування з відповідача судових витрат в сумі 2421,38 грн. + 1948,80 грн. + 488 грн. = 4858,18 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved