Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання: повнолітнього сина [PERSON], що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до закінчення навчання; неповнолітньої дочки [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до закінчення сином навчання, а після закінчення навчання сина просить стягувати з відповідача на утримання дочки 1/3 частину всіх видів його заробітку. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає про те, що діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач є їх батьком, однак добровільно матеріальної допомоги на отримання останніх не надає. Позивачка в судове засідання не зявилась, подавши заяву у якій клопоче про розгляд справи за її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач вдруге у судове засідання не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень проти позову не подав, про причини неявки суд не повідомив, а відтак, за згоди позивачки,суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення відповідного рішення, в порядку ст.ст. 169 ч. 4, 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив: У 1996 році між сторонами у справі було укладено шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2016 року. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. \~\~\~Як встановлено в судовому засіданні, діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виконання батьківського обовязку щодо їх матеріального забезпечення. Згідно довідки № 1073 від 08 вересня 2016 року, виданої директором ДНЗ «Тернопільський центр ПТО» [PERSON] навчається у даному навчальному закладі на денній державній формі. Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року. Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів: одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог позивачки щодо стягнення з відповідача коштів на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 листопада 2016 року до припинення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Щодо вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки, суд вважає на необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (ч. 3 ст. 181 СК України). Враховуючи, що [PERSON] є неповнолітньою, відповідач зобовязаний брати участь у її утриманні до досягнення нею 18 років, а тому з нього слід стягувати 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 листопада 2016 року. Крім цього, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки в майбутньому, після закінчення сином навчання (з 01 липня 2017 року) до задоволення не підлягають, оскільки аліменти на повнолітню дитину стягуються до припинення її навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Факт припинення навчання повнолітньою дитиною й буде підставою припинення виплат аліментів на її утримання. Окрім цього, відповідно до п. 2 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» при зверненні [PERSON] 28 листопада 2016 року до суду з двома позовними вимогами немайнового характеру до справляння підлягав судовий збір в розмірі 1102,4 грн. (по 551,2 грн. за кожну). Позивачка його не сплачувала, позаяк звільнена від таких виплат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 вказаного закону. Враховуючи, що суд прийшов до переконання, про підставність обох цих вимог, зазначену суму судового збору слід стягнути з відповідача в користь держави, як того вимагає ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial