Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14 листопада 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. З початку червня 2017 року вони з відповідачем спільно не проживають. Вона разом з дитиною проживає у своїх батьків, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної участі у матеріальному утриманні дитини не приймає, допомогу на дитину не надає. Відповідач офіційно працює на підприємстві Кролевець-Агро трактористом та отримує заробітну плату, має добрий стан здоровя, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує. На даний час вона не працює, навчається за денною формою навчання, отримує стипендію на період навчання, якої не достатньо, щоб забезпечити себе та дочку. Вона самостійно несе витрати, повязані з утриманням та матеріальним забезпеченням дитини, тому вона бажає, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання зявилась, позов підтримала в повному обсязі, а суду пояснила, що з весни 2014 року до червня 2017 року проживали з відповідачем в м. Кролевець, відповідач з січня 2017 року повідомив, що не буде утримувати сімю, з червня 2017 року вони разом не проживають, вона з дитиною проживає в [INFO], дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, крім того, що сплатив за дитячий садок та надав 190 грн. на ремонт дитячого садка, домовленості про утримання дитини вони не досягли. Представник позивачки позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання 28 липня 2017 року зявився, пояснив, що згоден утримувати дитину, але позов не визнає, оскільки вважає, що позивачка може використовувати кошти на свої потреби, а не на утримання дитини, просив відмовити у задоволенні позову, надавши заперечення проти позову. В подальшому в судове засідання не зявився. Представник відповідача позов не визнала повністю, просить відмовити у задоволенні позову, однак запропонувала утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно як волевиявлення відповідача. Заслухавши пояснення сторін, показання [PERSON] як свідка, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2010 року (а.с. 6). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БП № 142704, виданим виконкомом Бистрицької сільської ради Кролевецького району Сумської області (а.с. 7). Сторони зареєстровані за однією адресою с.Бистрик Кролевецького району Сумської області, вул.Підреть, 27 (а.с. 8), однак проживають окремо, дитина знаходиться при матері, що крім пояснень позивачки, підтверджується довідкою виконавчого комітету Бистрицької сільської ради від 21 червня 2017 року № 472 (а.с.8). Судом встановлено, що дитина проживає разом з матірю за адресою с.Бистрик Кролевецького району Сумської області, вул.Центральна, 32, та перебуває на її утриманні, що підтверджується поясненнями позивачки в судовому засіданні та не спростовано стороною відповідача. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Відповідач [PERSON] допитаний в судовому засіданні як свідок (відповідно до ст.184 ЦПК України) дав показання про те, що 18.06.2017 року дружина його покинула, пішла проживати до її матері. Він згоден утримувати дитину. Для дитини він купив плаття за 250 грн. чи 300 грн., ляльку за 100 грн. чи 110 грн., купував солодощі. В останнє брав участь в утриманні дитини 25.07.2017 року. Кожного місяця він витрачає на дитину 2000 грн., однак доказів підтвердження таких витрат не має. Він не працює. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка за зміненими позовними вимогами просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка не згодна, щоб їй був визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На відповідача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень проти позову. Тобто, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України - відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини, викладені в запереченнях проти позову. Судом встановлено, що сторони не проживають з червня 2017 року, відповідач не надав доказів виконання обовязку утримання дитини протягом червня 2017 року, в липні 2017 року ним було сплачено 218 грн. 40 коп. за дитячий садок (а.с.43) та 190 грн. за ремонт у дитячому садку (а.с. 29). Суд вважає, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконує свій обовязок щодо утримання дитини. Показання відповідача як свідка про те, що він надає на утримання дитини кошти в розмірі 2000 грн. щомісячно, суд не приймає до уваги з тих підстав, що зазначене не підтверджується іншими доказами, а його показання суд оцінює в цій частині критично, оскільки він є заінтересованою особою, даючи показання відносно себе на свою користь. Крім того, показання відповідача як свідка в частині надання утримання дитині в розмірі 2000 грн. щомісячно, спростовано позивачкою в судовому засіданні. В суду не має підстав ставити під сумнів її пояснення, оскільки позивачка погоджується на мінімальний розмір аліментів, визначений законом, незважаючи на те, що представник відповідача запропонував суму утримання 1000 грн. щомісячно як добровільне врегулювання спору. Інші підстави мотивації заперечення проти позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, є необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову та його пояснень інших осіб на утриманні не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, розмір яких суд визначає 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини,

Outcome: approved