Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання за ними, по ? частці за кожним права власності на: житловий будинок №16 розташований по вулиці Зої Космодемянської в селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,8023га, розташовану на території Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємтсва ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» в порядку спадкування за законом після смерті матері, батька та баби. В позовній заяві вони вказали, що після смерті їх матері [PERSON], яка померла 19.09.2010 року, їх батько [PERSON] шляхом постійного проживання з померлою, фактично прийняв в спадок належний їй житловий будинок №16, розташований по вулиці Зої Космодемянської в селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області. 16.01.2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений житловий будинок та на належну йому на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,8023га, розташовану на території Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області і майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємтсва ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс». Спадкоємцями першої черги на зазначене спадкове майно є позивачі, які в встановлений законом термін звернулися до Чугуївської держнотконтори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, остання відмовляє їм у видачі відповідного свідоцтва в звязку з тим, що спадкоємець за життя не отримав на своє імя правоустановлючого документу на успадкований ним після дружини житловий будинок №16, розташований по вулиці Зої Космодемянської в селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області. Крім того, на 1/3 частку вищезазначеного будинку, успадкованого померлою після смерті матері [PERSON], шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, [PERSON] за життя не оформила права власності на своє імя. Тому, вимушені звернутися до суду з даною заявою за для визнання за ними права власності на спадкове майно, що залишилося їм після смерті батьків. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши суду письмові заяви: позивачі про підтримку позовних вимог в повному обсязі та проханням розглянути справу без їх участі; відповідач та третя особа про визнання позовних вимог та проханням розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності їх представників. Вивчивши докази, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Згідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №467998 виданого Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, 09.11.1977 року померла [PERSON], якій на праві приватної власності згідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 18.12.1963 року Чугуївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №3268 належало 1/3 частки житлового будинку №16 по вулиці Зої Космодемянської в селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області. З наданих інформацій Чугуївської держнотконтори Харківської області від 22.07.2015 року та виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 08.07.2015 року, падкоємицею, яка фактично прийняла спадок після смерті [PERSON] була її дочка [PERSON] (мати позивачів). Відповідно до п.4 Прикінцевих положень діючого на теперішній час Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, до цивільних правовідносин, що виникла до набрання ним чинності, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Так, згідно до ст. 549 ЦК Української РСР (редакції 1963 року), особою, що фактично прийняла спадок, визнається спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Інші 2/3 частки вищезазначеного житлового будинку належали [PERSON] на праві приватної власності на підставі того ж свідоцтва про право на спадщину від 18.12.1963 року та договору дарування, посвідченого 27.12.1963 року нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-3218. 19.09.2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 281634 виданим Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №97. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. На момент смерті спадкодавиці згідно до довідки №02-39/745 виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 08.07.2015 року з нею постійно проживав та був зареєстрованим в якості мешканця її чоловік (батько позивачів) [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] був її чоловік, оскільки відповідачі, як спадкоємці першої черги, в встановлений законом термін зав до держнотконтори про прийняття спадщини після смерті матері не подавали. Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст.1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до актового запису №05 свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №480173 виданого виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, 16.01.2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на успадкований після смерті дружини житловий будинок №16, розташований по вулиці Зої Космодемянської в селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області; земельну ділянку (кадастровий №6325455900:03:000:0033), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,8023га, розташовану на території Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, належну померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №032691 виданого 29.10.2004 року Чугуївською райдержадміністрацією Харківської області та майновий пай в розмірі 2770 гривень, або 0,13 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприєства ВАТ «Чугуївський Агротехсервіс» згідно до майнового сертифікату серії ХА-ХХVІ №231912/498 виданого 07.08.2001 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області. Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі, в встановлений законом термін подали заяви до Чугуївської держнотконтори про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, остання відмовляє їм у видачі відповідного свідоцтва, оскільки, за життя спадкодавець не оформив на своє імя право власності на фактично успадкований ним після смерті житловий будинок №16, розташований по вулиці Зої Космодемянської в селищі Малинівка Чугуївського району Харківської області. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 2 ст.1228 ЦК України встановлено, що право на вклад у банку (фінансовій установі) входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Частиною 2 ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позов ґрунтується на фактичних обставинах, доказах та як такий, що знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, тому підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved