overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка 18 серпня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з відповідачем 27 липня 1991року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №909. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з червня 2010 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявивя, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 липня 1991 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №909/а.с.4/ Від спільного подружнього життя мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Встановлено також, що сторони з червня 2010 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачка 18 січня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 14 березня 2013 року вона перебуває з відповідачем, який є громадянином Канади, у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ДМУЮ, актовий запис №84. Після реєстрації шлюбу позивачка разом з чоловіком переїхала до Канади де проживала з ним з грудня 2013 року по червень 2015 рік. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різницю у поглядах на подружнє життя та відсутність будь-яких спільних інтересів. З червня 2015 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства та проживають окремо в різних країнах. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, почуття кохання втрачено, подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 березня 2013 року, який був зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ДМУЮ, актовий запис №84 (а.с.3). Від спільного подружнього життя дітей не мають. Встановлено, що сторони після реєстрації шлюбу переїхали до Канади, де проживали разом з грудня 2013 року по червень 2015 рік. З червня 2015 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства та проживають окремо в різних країнах через відсутність взаємопорозуміння, різницю у поглядах на подружнє життя та відсутність будь-яких спільних інтересів. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, почуття кохання втрачено, подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Майновий спір відсутній Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивачка 18 травня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вступила в шлюб з [PERSON], 17 липня 1999 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №400. Від шлюбу вони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого виникали сварки, конфлікти, суперечки та з березня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу на підставі ст.197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17 липня 1999 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №400 /а.с.5/ Від спільного подружнього життя мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 6.7/, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні /а.с.8/. Встановлено також, що з березня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, конфлікти, суперечки. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Спір про розподіл майна відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка 18 травня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 15 березня 2002 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №161. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Внаслідок розбіжності характерів виникали сварки, конфлікти, суперечки. З серпня 2012 року позивачка з відповідачем проживають окремо, припинено спільне господарство. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін В судове засідання позивачка [PERSON] з'явилася, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15 березня 2002 року. Шлюб був зареєстрований відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №161. /а.с.4/ Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.5). Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з серпня 2012 року, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призвело до погіршення стосунків. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка 18 травня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 24 лютого 2001 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №117. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з листопада 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 лютого 2001 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №117./а.с.4/ Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. /а.с.5/ Встановлено також, що сторони з листопада 2015 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка 18 травня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 04 серпня 2007 року, який був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №361. Від шлюбу у них 12 червня 2010 року народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачкою. Причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, втрати поваги один до одного. З січня 2016 року сторони проживають окремо та за цей час відновити стосунки не намагались. Майновий спір відсутній. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 серпня 2007 року, який був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №361 /а.с.3/. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 12 червня 2010 року народилася (а.с.4). Встановлено також, що причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, втрати поваги один до одного. З січня 2016 року сторони проживають окремо та за цей час відновити стосунки не намагались. Майновий спір відсутній. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка 18 травня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1998 року до 22 жовтня 2015 року. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO], який є студентом другого курсу, денного відділення, на бюджетній основі в ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж». Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. Просила стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на період навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Ніяких заяв від нього не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1998 року до 22 жовтня 2015 року (а.с.2). Мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який є студентом другого курсу денного відділення на бюджетній основі ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» (а.с.3) і потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно, на утримання повнолітньої доньки до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи з 18 травня 2017 року, оскільки повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивачка 18 травня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2014 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2014 року (а.с.7), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.3/, який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення При цьому ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків, тобто дитину повинна утримувати не лише її мати, а й батько. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дитини до її повноліття, починаючи з 18 травня 2017 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивачка 18 травня 2017 року звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 18 листопада 2000 року. Сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини, постійні сварки, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання двічі не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи . Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 18 листопада 2000 року (а.с.7), на даний час мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке наміру зберігати подружні відносини не має, разом не проживає з 2002 року та не веде спільного господарства, а вжиті судом заходи до примирення сторін виявилися безрезультатними, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved