Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності за кожним на 1/6 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями № 42 по вул. Центральній в с. Глибока Балка Знамянського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом після смерті 29.09.2013 [PERSON]. Свої вимоги мотивували тим, що 29.09.2013 року помер їх батько [PERSON], який до смерті проживав в [INFO], що побудував у 1970 році, разом з його дружиною [PERSON]. Батько заповіту не залишив, після його смерті спадкоємцями першої черги за законом були позивачі. Відповідач відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на ? частину будинку, позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак отримали відмову, оскільки документ, який посвідчує право власності на будинок, відсутній, будинок збудований в 1970 році, але не введений в експлуатацію, тож змушені звернутись до суду з даним позовом. Позивачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але надали до суду письмові заяви, згідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд розглядати справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі та не заперечує пороти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 29.09.2013 (а.с.21), за життя разом із дружиною [PERSON] Євсеєвною побудував будинок № 42 по вул. Центральній в с. Глибока Балка Знамянського району Кіровоградської області, однак не ввів його в експлуатацію (а.с.20, 22-25,28). Згідно довідки Казарнянської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 24.05.2016 (а.с.27) на день смерті [PERSON], який помер 29.09.2013, був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], разом з ним була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] Із заявами про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулися позивачі, відповідач відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка (53-56). Спадкоємці отримали в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки (а.с.64-66). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового будинку, оскільки право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано (а.с.72). Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разу визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із норми ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснення нотаріуса, позивач не зможе прийняти спадщину у вигляді нерухомого майна у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно; позивачі являються єдиними спадкоємцями, а також в звязку з неможливістю іншим способом вирішити спірне питання, суд вважає необхідним за позивачами визнати право власності за кожним на 1/6 частину житлового будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в судовому порядку. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову віднести на рахунок позивачів. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1216, 1218, 1220 ЦК України, та

Outcome: approved