Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем з 18 травня 1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, проживають разом, проте шлюбно-сімейні відносни не підтримують, спільного бюджету не мають. В даний час син навчається в Дніпропетровському професійно залізничному ліцеї м. Дніпропетровськ та є студентом 2-курсу з терміном навчання до 25.02.2015 року і потребує матеріальної допомоги. Батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку батька щомісячно на час навчання на її користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що дійсно з позивачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час проживають в одному будинку, проте шлюбно-сімейні відносини не підтримують. З вересня 2014 року кошти на навчання сина припинив надавати, оскільки з сином перебуває у неприязних стосунках. Крім того, разом з дружниною та сином проживають в одному будинку, він сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, які вживає і його син, а тому вважає, що розмір аліментів, які просить позивачка стягнути на утримання сина є завищеним. Працює, отримує стабільну заробітну плату, інші стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Якщо син змінить своє відношення до нього та буде ставитися з повагою, знову почне йому надавати матеріальну допомогу. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги пітримав в повному обсязі та пояснив, що відповідач є його батьком, він в даний час навчається на 2-му курсі Дніпропетровського професійно залізничного ліцею м. Дніпропетровськ на бюджетній основі, отримує стипендію в розмірі 275 грн., але цих коштів йому недостатньо. Знімає квартиру, за яку щомісячно сплачує 500 грн., купує учбову літературу, продукти харчування, оплачує проїзд до місця навчання. Коштів, які надає йому мати не вистачає, тому потребує допомоги батька, але батько з вересня 2014 року надавати йому матеріальну допомогу відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки працює. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 18 травня 1991 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.3/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.4/. [PERSON] навчається на бюджетній основі на денному відділенні в Дніпропетровському професійно залізничному ліцеї м. Дніпропетровськ з терміном навчання до 25 лютого 2015 року, що підтверджується довідкою вищевказаного навчального закладу № 611 від 01.10.2014 року /а.с.6/ та отримує стипендію в розмірі 275 грн. /а.с.8/. Позивачка [PERSON] працює в спеціалізованій медико-санітарній частині № 9 медсестрою та її заробітна плата за період з вересня 2013 року по серпень 2014 року складає 50 969,73 грн. /а.с.7/. Відповідач [PERSON] працює в «Колійній машинній станції № 237» ДП «Придніпровська залізниця» на посаді водія автотранспортних засобів і його заробітна плата за період з липня 2014 року по вересень 2014 року складає 11 957,68 грн., про що свідчить довідка про доходи № 96 /а.с.9/. Відповідно до положень ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 200 СК Українивстановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], не досяг 23 річного віку і навчається на бюджетній основі в на денному відділені в Дніпропетровському професійно залізничному ліцеї, коштів, які надає йому мати недостатньо, тому потребує матеріальної допомоги батька, а відповідач свій обов'язок по утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не виконує, що і дає підстави для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що повнолітній [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, отримує стипендію та допомогу матері, тому розмір аліментів слід визначити у вигляді 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, що буде достатнім для утримання дитини. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. Напідставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України та

Outcome: partial