Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи, тим, що вона та відповідач мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дочки, позивачка, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій формі по 2 000,00 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. За ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Малолітня [PERSON] фактично проживає разом з позивачкою [PERSON] , що підтверджується Актом [NUMBER] про фактично проживаючих осіб. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання врегульовано у Главі 15 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.. Враховуючи встановлені обставини, наведені вимоги закону та визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь Держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved