Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , після смерті [PERSON] - дочка [PERSON] , а після смерті [PERSON] - брат [PERSON] . Нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини зазначеного житлового будинку, які належали відповідно [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зверталася до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, частину зазначеного житлового будинку, але отримала відмову. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору. У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-16). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 45-49). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом (дружина та син відповідно), після смерті [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживали та були зареєстровані разом із ним, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6; 12). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] визнаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , в рівних частинах успадкували належну йому 1/4 (по 1/8 частині кожен) частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 272/2004 до майна померлої [PERSON] (а.с. 55-60). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належні їй 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його рідний брат [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 398/2018 до майна померлого [PERSON] (а.с. 68). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні йому 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР та ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом частини вищезазначеного житлового будинку, які належали [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із відсутністю на будинок правовстановлюючого документа, що підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 43/02-31 та № 45/02-31 від 20 січня 2020 року (а.с. 20; 21). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зверталася до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/4 частину вищезазначеного житлового будинку, але їй було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується копією повідомлення № 14-37/3441 від 28 листопада 2019 року (а.с. 22). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 17-19). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

Outcome: approved