Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому 27.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №164. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання вони з відповідачем втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, зрозуміли, що вони чужі люди, в зв`язку з чим у 2019 року припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Питання про розподіл майна, місце проживання дитини та аліменти на її утримання будуть вирішувати в позасудовому порядку або в інших позовних провадженнях. Рішення про розлучення остаточне, тому просить строк для примирення не надавати. У зв`язку із зазначеним, просить суд розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданого 27.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №164. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Крім того, враховуючи бажання позивача залишити прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved