Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], покликаючись на те, що їм, на праві спільної часткової власності належить [ADDRESS]. Крім цього, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року було визначено за [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/4 ідеальних часток квартири [ADDRESS]. Жодних дій по оформленню спадщини та переоформлені частки квартири на своє ім'я відповідачка не вчинила. На даний час у описаній квартирі проживає - [PERSON], дружина померлого співвласника квартири [PERSON], хоча її місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Львівського комунального підприємства «Граніт» від 08 серпня 2016 року. У квартирі № [ADDRESS] права власності на частку [PERSON] не має, не є там зареєстрованою, відтак не має законної підстави для реалізації правомочностей власника, а саме володіння, користування та розпорядження цією квартирою (часткою в ній). Однак, незважаючи на це продовжує в ній проживати. При цьому, [PERSON] чинить перешкоди у користуванні належним позивачам нерухомим майном. Факт неможливості доступу до квартири зафіксовано Львівським комунальним підприємством «Граніт» від 17 серпня 2016 року в присутності майстра Львівського комунального підприємства «Граніт» та дільничого офіцера Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області [PERSON], про що складено відповідний акт від 17 серпня 2016 року. Позивачі просять виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], вселити їх у квартиру [ADDRESS]. Відповідач звернулась із зустрічним позовом про стягнення витрат з обслуговування нерухомого майна покликаючись на те, що дане житлове приміщення належить їм, позивачам та відповідачу, на праві спільної часткової власності згідно із рішенням Апеляційного суду Львівської області про визначення часток в праві спільної сумісної власності від 25 квітня 2016 року, свідоцтва про право спільної сумісної власності на спірну квартиру від 09 липня 1997 року, витягів із державного реєстру прав власності та норми ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Вважає, що на підставі положень ст. 544 ЦК України має право на стягнення із відповідачів 3/4 часток сплачених коштів за утримання та обслуговування будинку, оскільки вже сплатила ЛКП « Граніт» за ці послуги, 3/4 частки від 2 913 грн. становить суму позову 2 184, 75 грн. Просить ухвалити рішення, яким стягнути на її користь з відповідачів, 2 184, 75 грн. солідарно за сплачені послуги з обслуговування квартири [ADDRESS] за період з березня 2014 року по лютий 2017 року та 640,00 грн. судових витрат. Позивачі та представник, в судовому засіданні, підтримали свої позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Представник відповідача, в судовому засіданні, проти первісного позову заперечила, зустрічний підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що спірне житло знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 55 кв.м. та згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2016 року, по ? частки, належить на праві власності позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що у даній квартирі також, без належної реєстрації та зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на частку у майні, проживає відповідач [PERSON], яка без поважних на те причин, із спірної квартири не виселилась та відповідно чинить позивачам, як співвласникам та законним володільцям часток у нерухомому майні, перешкоди у користуванні їх майном, а саме: [ADDRESS], що зокрема стверджується листом Залізничного відділу поліції від 19 жовтня 2016 року. Жодних доводів на спростування вказаних фактів, представник відповідача, в ході розгляду справи, не надала. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідач [PERSON], хоч і звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], співвласника спірного майна, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала та відповідно права власності у спірному майні, на даний час, не набула. Крім того, суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що вона є власником частки у квартирі [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 206 року та свідоцтва про право спільної сумісної власності на спірну квартиру від 09 липня 1997 року, оскільки у зазначених документах жодним чином не йдеться про закріплення права власності саме відповідача на певну частку у квартирі [ADDRESS]. На підставі наведеного, суд вважає, що позивачам слід усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення відповідача зі спірної квартири та відповідно вселення у неї позивачів. Окрім того, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 22 березня 2010 року, відповідач забезпечена житлом та є співвласником [ADDRESS]. Що стосується вимог зустрічної позовної заяви то відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач [PERSON] та її представник, під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони посилалися, як на підстави своїх вимог а саме - правомірне понесення нею витрат на утримання спірного нерухомого майна та законність володіння і розпорядження квартирою [ADDRESS], без якого відповідач не вправі пред'являти будь-яких вимог до позивачів, як законних власників спірного майна. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved