Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом у якому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на дві земельні ділянки, які належали його батьку. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх батька, вони, як єдині його спадкоємеці за законом звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність правовстановлювальних документів на дане спадкове майно. Сторони в судове засідання не прибули, надали суду заяви у яких просили розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2008 року (а.с. 13). Спадкоємцями померлого за законом є його дружина і сини - позивачі по даній справі, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 1975 року і серії [NUMBER] від 23.08.1969 року (а.с. 9, 10). У встановленому законом порядку позивачі звернулися до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька, що підтверджується змістом досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи по суті копій матеріалів спадкової справи померлого № 2/2009. Дружина померлого, заявою від 13 січня 2009 року на ім`я нотаріуса відмовилася від спдащини після чоловіка на користь їх дітей. Постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Шевченко Ю.В. від 15.02.2020 року № 191/02-31, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, що розташовані у масиві «Сад» в селі Варовичі Васильківського району Київської області в порядку спадкування за законом після померлого батька, оскльки спадкоємцями подано правовстановлюючи документи на вказане нерухоме майно, що були видані після смерті спадкодавця (а.с. 19). Норма частини першої статті 125 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так, з наданих позивачами на підтвердження своїх вимог письмових доказів, досліджених судом під час розгляду справи в судовому засіданні вбачається, що на ім`я [PERSON] було виготовлено і видано: - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 214328-85213 на земельну ділянку, площею 0,1250 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221480401:01:006:0023, що розташована у масиві «Сад» в селі Варовичі Васильківського району Київської області (а.с. 20); - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 214329-85214 на земельну ділянку, площею 0,2785 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221480401:01:006:0024, що розташована у масиві «Сад» в селі Варовичі Васильківського району Київської області (а.с. 20). Крім того, із вказаних державних актів судом встановлено, що їх видано на підставі рішення Варовицької сільської ради від 17.02.2006 року № 106-28-IV, тобто за життя спадкодавця позивачів. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України (в редакції, що діяла станом на дату смерті спадкодавця), однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що з наведених вище об`єктивних причин спадкодавець позивачів не встиг отримати державні акти на отримані за рішенням органу місцевого самоврядування дві земельні ділянки. Отже, слід зробити висновок, що відповідно до вимог земельного законодавства спадкодавець позивачів набув право власності на дані земельні ділянки з підстав їх отримання за рішенням органу місцевого самоврядування, що не суперечить законодавству. У зв`язку з цим, суд вважає, що та обставина, що [PERSON] за життя не встиг оформити право власності на вказані дві земельні ділянки належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за його спадкоємцями права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті їх батька. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на дане нерухоме майно в рівних частках по 1/2 частині кожному. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved