Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 липня 2001 року у відділі РАГС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 701, та стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 50% заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову та до досягнення дітьми повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом та стали чужими людьми один одному, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно. Окрім того відповідач у справі є батьком дітей, однак на постійній основі матеріальної допомоги на утримання дітей позивачці не надає. Позивачка в судове засідання подала заяву про підтримку вимог та клопотання розгляду провадження за власної відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову з клопотанням про розгляд провадження за власної відсутності. Всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини . 14 липня 2001 року у відділі РАГС Тернопільського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами спору, актовий запис 701; від шлюбу у сторін спору є спільні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як зазначив в позові позивач, сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий час сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом та стали чужими людьми один одному. В свою чергу відповідач направив заяву про визнання позову і не заявляв клопотання про надання строку на примирення з метою збереження шлюбу та сімї. Відтак враховуючи побажання сторін розірвати шлюб, факт підтримки та визнання ними позовних вимог, суд вважає за недоцільне надавати строк на примирення, шлюб слід розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. З приводу стягнення аліментів суд наголошує на наступному. Позивачка з дітьми, котрі перебувають на її утриманні, проживає в [INFO], натомість відповідач має окреме місце проживання [INFO]. В тексті позову позивачка зазначила, що позивач допомоги на утримання дітей сторін спору на постійній основі не надає, хоча має таку можливість. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно з ст.ст.181,184 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Жодних доказів, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати обовязків по утриманню неповнолітніх дітей в ході судового розгляду справи не здобуто й стороною відповідача не подано. За таких обставин, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку та обовязку батьків в рівній мірі забезпечувати матеріальне становище дитини, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 50% заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду й до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved