Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивачка 16.11.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Позивачка зазначає у позові, що відповідач застосовує до гнеї моральне та фізичне насилля. Суперечок про поділ майна та місце проживання спільної дитини позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, спільне домогосподарство подружжя не веде, а тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі. Судом ухвалою суду від 20.11.2017р було відкрито провадження по справі з призначенням судового засідання на 15.12.2017 року. 15.12.2017 року розгляд справи був відкладений зважаючи на заяву відповідача від 27.11.2017 року про надання подружжю строку на примирення, а також заяву відповідача від 12.12.17 року про відкладення розгляду справи, оскільки [PERSON] за станом свого здоров'я не міг бути присутнім у судовому засіданні. 28.02.2018 року розгляд справи знову був перенесений, у зв'язку з відпусткою судді, однак в матеріалах справи є також клопотання відповідача від 27.02.2018 року про відкладення розгляду справи, у зв'язку із станом його здоров'я з додатком у вигляді листа непрацездатності. 19.03.2018 року суд знову відклав розгляд справи на 10.04.2018 року, у зв'язку з відсутністю відповідача та з урахуванням його третьої заяви про відкладення розгляду справи,. В судове засідання 10.04.2018 року з'явилась позивачка, яка зазначила, що наполягає на розірванні шлюбу, додатково зазначила, що вони з відповідачем мешкають окремо з жовтня 2017 року, вона неодноразово зверталась до органів поліції з приводу насилля чоловіка над нею, їй достеменно відомо, що відповідач має відносини з іншою жінкою та навмисно затягує розгляд данної справи, погрожує їй та він цілком здоровий, щоб примати участь у судових засіданнях. Також він зловживає спиртними напоями та застосовував фізичне насилля до неї та до їх спільного сина, тому вона пішла від нього та наразі проживає з дитиною у своїх батьків.. Відповідач [PERSON]. надав до суду клопотання від 06.04.2018 року, в якому просить суд відкласти розгляд справи призначений на 19.03.2018 року, хоча й зазначає, що судове засідання призначене на 10.04.2018 року, знову ж у зв'язку з хворобою. . Судом враховано, що це четверте судове засідання по справі та червета заява відповідача про відкладення, [PERSON] сповіщений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, він двічі приходив до суду з метою ознайомлення з матеріалами справи, а тому враховуючи розумні строки розгляду справи, за згодою позивачки, судом ухвалено проводити судове засідання у відсутності відповідача, згідно ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради (актовий запис № 1180). Свідоцтво про шлюб [NUMBER]. З вказаного свідоцтва вбачається, що дошлюне прізвище позивачки «[PERSON]». Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], який проживає із матірю. Однією сім'єю сторони не проживають з жовтня 2017 року, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо,позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved