Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними в рівних частках, як спадкоємцями за законом, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що державним нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надала до суду заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області до суду не з'явився, про день, місце, час слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно записів у господарській книзі виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 11, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджено довідкою № 894 від 14.05.2014 року, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2001 року, виданого Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого головою виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 25.11.1983 року, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті та на що вона за законом матиме право, в тому числі домобудування -[PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 34366249 від 26.06.2013 року, наданого Ізмаїльською держаною нотаріальною конторою, вищезазначений заповіт не був скасований або змінений. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29.01.1993 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року, тобто до відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 62 від 16.01.2002 року, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Не встигнувши належним чином оформити своїх спадкових прав [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 11.02.2002 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 34366299 від 26.06.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено довідкою про народження № 1488 від 14.06.2011 року, виданою органом запису актів громадянського стану м. Прокоп'євська; - син [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 894 від 14.05.2014 року, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не мешкав, що підтверджено довідкою № 894 від 14.05.2014 року, наданою виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та з заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 34366311 від 26.06.2013 року, тобто вважається таким, який фактично не прийняв спадщину. Не встигнувши належним чином оформити своїх спадкових прав [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28.11.2007 року виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 34366361 від 26.06.2013 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18.01.1990 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 11.09.2009 року виконавчим комітетом Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25.05.2001 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER], виданим 25.05.2001 року Бросківвською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, де батьком дитини записаний [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважається такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини були неповнолітніми особами, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановської С.М. від 26.06.2013 року за № 1317/2-21 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved