Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визначення часток у спільній сумісній власності. Посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] [INFO] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер - [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності, спільно з [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено в оформленні свідоцтва про права на спадщину у зв`язку тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності. Іншим спадкоємцем першої черги є син померлої [PERSON] - [PERSON] [INFO] . Вказували те, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Виходячи з того, що позивач не може прийняти спадщину у зв`язку з невстановленими частками у спільній сумісній власності, просить суд визначити, за її померлою матір`ю [PERSON] Ѕ частину спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер - [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також за [PERSON] Ѕ частини спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер - [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 10.05.2019 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання позивачі, подали до суду письмову заяву, в якій просять суд справу розглядати за їх відсутності, прийняти рішення по справі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. До початку розгляду справи по суті відповідач подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть актовий запис №982 від 10 травня 2017 року мати позивачів [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 08.05.1996 року спадкоємцем Ѕ частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та відповідно до свідоцтва про право власності [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер - [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності. Постановою Першої чернівецької нотаріальної контори від 11.09.2018 року позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки у зв`язку з тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності,і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законом. Згідно із ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Беручи до уваги зазначені вище обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, відмову нотаріуса у видачі спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, слід визнати, що позивачі правомірно звернулись до суду з позовом про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності, оскільки при цьому сторони укласти договір щодо визначення часток у добровільному порядку не можуть у зв`язку із смертю співвласника [PERSON] що відповідає правовим позиціям п.17 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. За змістом статей 355, 368-372 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оскільки нерухоме майно належить відповідачу та померлій [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, частки співвласників не виділені, але є рівними, а тому існує можливість визначення ідеальних часток із спільної сумісної власності по 1/2 частини кожному. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved