Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом зазначивши, що 09.05.2009 року помер батько позивачів [PERSON]. 05.02.2012 року померла мати позивачів [PERSON]. Після смерті батька позивачів, спадкоємцем першої черги також була їх мати, яка спадщину прийняла, але не оформила свої спадкові права. Після смерті батьків відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: пров. Перовської, 1 в м. Дніпрі та земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:01:301:0002, площею 0,0443 га, яка розташована за вищезазначеною адресою. Частина спірного домоволодіння складається з квартири №1: частини житлового будинку літ. А-1, в т.ч. прибудова літ. «А1-1» загальною площею 78,0 кв.м, житловою площею 50,3 кв.м, Ѕ погреба під житловим будинком літ. А-1, сарай літ. Б, вбиральня літ. Д, споруди І, 1, 2, 3, 5, 9, 11. 15.09.2018 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме земельну ділянку (кадастровий номер 1210100000:01:301:0002), цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,0443 га, яка розташована за адресою: пров. Перовської, 1 в м. Дніпрі. Однак 15.09.2018 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння після смерті батьків в звязку з відсутністю у спадкоємців правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме на частину домоволодіння. Позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на 47/200 частини домоволодіння, що складаються з квартири №1: частини житлового будинку літ. А-1, в т.ч. прибудова літ. «А1-1» загальною площею 78,0 кв.м, житловою площею 50,3 кв.м, Ѕ погреба під житловим будинком літ. А-1, сарай літ. Б, вбиральня літ. Д, споруди І, 1, 2, 3, 5, 9, 11. Визнати за [PERSON] право власності на 47/200 частини домоволодіння, що складаються з квартири №1: частини житлового будинку літ. А-1, в т.ч. прибудова літ. «А1-1» загальною площею 78,0 кв.м, житловою площею 50,3 кв.м, Ѕ погреба під житловим будинком літ. А-1, сарай літ. Б, вбиральня літ. Д, споруди І, 1, 2, 3, 5, 9, 11. Позивачі в судове засідання не зявились, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити про що надали суду письмові заяви та просили суд справу розглядати без їх присутності. Відповідачі у судове засідання не зявились. Позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позовних вимог, про що надали суду письмові заяви, просили суд позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника. Ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частини домоволодіння по пров. Перовської, 1 в м. Дніпропетровську, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.1978 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1/827, право на яке зареєстровано в Дніпроптеровському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.03.1978 року. Рішенням Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року встановлено факт належності [PERSON], померлому 14 травня, 2009 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 березня 1978 року державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 11 листопада 1988 року начальником міжміського бюро технічної інвентаризації м. Дніпропетровська між власниками домоволодіння по пров. Перовської, 1 в. м. Дніпропетровську складений акт про розподіл (перерозподіл) часток в даному домоволодінні, згідно якого частка [PERSON] становить 47/100 частини домоволодіння. Рішенням [PERSON] районного народного суду від 06.07.1989 року по цивільній справі про визнання права на спадщину на домоволодіння та розподіл домоволодіння, частки у домоволодінні по пров. Перовської, 1 в м. Дніпропетровську було змінено та розподілено: 19/100 [PERSON], 34/100 [PERSON] В той же час питання щодо права власності на частину спірного домоволодіння в розмірі 47/100 за [PERSON] не було вирішено. Відповідно відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 07.08.2018 року № 11442, згідно інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Перовської, 1 розподілено: 19/100 [PERSON], 34/100 [PERSON] Ѕ за [PERSON] (нову частку не затверджено та не перереєстровано). 09 травня 2009 року помер [PERSON], про що 14 травня 2009 року складено відповідний актовий запис № 798 органом державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть [PERSON] відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Після смерті спадкодавця, спадщину в установленому законом порядку прийняли позивачі по справі та їх мати, [PERSON]. Таким чином, останнім стало належати по 47/300 частині домоволодіння №1 по провулку Перовської в м. Дніпрі. 05 лютого 2012 року померла [PERSON], про що 10 лютого 2012 року складено відповідний актовий запис № 245 органом державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть [PERSON] відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі яка складається з 47/300 частини будинку №1 по провулку Перовської в м. Дніпрі, яку в установленому законом порядку прийняли позивачі по справі. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частину домоволодіння 1 по провулку Перовської в м. Дніпрі після смерті [PERSON], померлого 09 травня 2009 року та [PERSON], померлої 05 лютого 2012 року у звязку з неможливістю визначення частки, яка належить спадкодавцю. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 328\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникне у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). До складу спадщини входять всі прав та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За встановлених обставин, зважаючи на те, що позивач у передбаченому законом порядку прийняв спадщину, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved