Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання за ними права користування житловим приміщенням. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалися на те, що з 31.08.1991 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від спільного життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. У 1992 році внаслідок обміну житлом їх сім'я заселилася в квартиру [ADDRESS], основним квартиронаймачем якої був [PERSON]. У даній квартирі вся сім'я проживала постійно з дня заселення, однак зареєстрованим в ній значився тільки основний квартиронаймач [PERSON], який трагічно помер [INFO] року. Оскільки на теперішній час відповідачем не визнається право користування даною квартирою за членами сім'ї основного квартиронаймача: дружиною [PERSON] та донькою [PERSON], які не можуть зареєструватися в даній квартирі та укласти договір найму житлового приміщення, тому позивачі просили в судовому порядку визнати за ними правло користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, додатково зазначивши, що незважаючи на свою реєстрацію за іншою адресою, вона постійно проживала в даній квартирі та виконувала усі обов'язки члена сім'ї наймача. В той же час позивачка зазначила, що протягом останніх років подружні стосунки між подружжям були фактично припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями на неможливістю у зв'язку з цим спільного проживання. Позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, оскільки спірна квартира є єдиним її житлом, так як вона з моменту народження проживала в ній разом з батьками, однак через оспорювання відповідачем її права користування вказаною квартирою, не може отримати паспорт та зареєструватися за даною адресою. На теперішній час вона несе усі права та обов'язки квартиронаймача, проживає в квартирі, сплачує разом з матір'ю комунальні послуги та усі необхідні платежі по утриманню житлового будинку та прибудинкової території. Представник позивачів [PERSON] просила позов задовольнити, оскільки позивачі, будучи членами сім'ї основного квартиронаймача, набули право користування даним житловим приміщенням. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, зі згоди позивачів суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 31.08.1991 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, та від спільного життя у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно з ордером на житлове приміщення №005280, виданим 01.02.1992 року Бюро по обміну житловою площею Дніпропетровської міської ради на підставі протоколу засідання комісії по обміну житловою площею №5 від 29.01.1992 року, [PERSON] на сім'ю з 1 чоловіка була надана на заняття в порядку обміну житлового приміщення квартира [ADDRESS], житловою площею 19,1 кв.м. (а.с.49). Позивачка [PERSON], перебуваючи зі [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, як член сім'ї в ордері не значиться, та в даній квартирі ніколи не була зареєстрована. Доказів її звернення із заявами до відповідних органів з приводу реєстрації (прописки) за даною адресою у вказаному житловому приміщенні, суду не надано. [PERSON], помер [INFO] року. В спірній квартирі після його смерті залишилися проживати позивачі: його дружина [PERSON] та неповнолітня на той час донька [PERSON]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що між подружжям останнім часом були припинені подружні стосунки через зловживання чоловіком спиртними напоями та ведення ним аморального способу життя, у зв'язку з чим проживати в одній квартирі з ним було неможливо. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином суд дійшов висновку, що позивачка [PERSON], як член сім'ї основного квартиронаймача, не використала своє право та не вжила заходів щодо реєстрації свого основного місця проживання в даній квартирі, яку вона вважала своїм єдиним житлом. В той же час, питання про зняття з реєстрації в квартирі своїх батьків за адресою: [ADDRESS], вона також ніколи не ставила, таким чином зберігаючи за собою право користування цією квартирою. Суд вважає, що в судовому засіданні підстави набуття нею права користування спірною квартирою не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права користування квартирою [ADDRESS], задоволенню не підлягають. В той же час, дослідивши усі зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права користування квартирою [ADDRESS] необхідно задовольнити виходячи с вимог ч.3 п.2 ст.3 СК України, відповідно до яких дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Таким чином, незважаючи на відсутність відомостей щодо реєстрації неповнолітньої на той час [PERSON], [INFO], у вказаній квартирі, вона належала до сім'ї свого батька [PERSON], у зв'язку з чим, як член сім'ї, набула право користування даним житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає визнати за [PERSON], [INFO], право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: partial