Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивачі [PERSON]., [PERSON] звернулись до суду з позовом, де третьою особою виступає Чернівецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що вони - [PERSON] та [PERSON], являються власниками квартири [ADDRESS] що підтверджується договором дарування 1/2 частки квартири від 17 березня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19131845 виданим приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Войцеховським А.В. 17.03.2014 року. У вказаній квартирі, крім позивачів, зареєстровані їх матір, [PERSON], та колишній співвласник вказаної квартири - відповідач, [PERSON], що підтверджується довідкою КЖРЕП №14 від 27.08.2016 року №2490 про склад сім'ї та реєстрацію. Вказують, що відповідач з 2013 року не проживає у вказаній квартирі, оскільки переїхав на постійне місце проживання до своєї матері, але як позивачам стало відомо, там не проживав і теперішнє місце його проживання чи перебування їм невідоме . Також, відповідач, [PERSON], вже тривалий час не проживає у квартирі, належній позивачам, не бере участі у її утриманні та не оплачує комунальні послуги, з реєстрації самостійно не знявся. Позивачі стверджують, що реєстрація відповідача в їхній квартирі перешкоджає їм вільно користуватись та розпоряджатись нею на власний розсуд, що значно обмежує їх законні права як власників майна. Зокрема, це позбавляє позивачів можливості в отриманні субсидій з оплати комунальних послуг, компенсацій та будь-якої допомоги, їм доводиться сплачувати по рахункам за відповідача, а також це створює певні труднощі: в одержанні необхідних довідок та у випадках, коли при вчиненні певних правочинів, стосовно забезпечення потреб кватири та будинку в цілому, де необхідна згода всіх зареєстрованих осіб. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі унеможливлює оформлення ними субсидій з оплати рахунків за використання енергоносіїв та комунальних послуг, що змушує позивачів самостійно сплачувати і за відповідача, хоч він і не проживає в квартирі та не користується послугами, позбавляючи їх можливості зберегти та заощадити власні грошові кошти. Актом № 236 від 05.08.2016 року, складеним КЖРЕП № 14 підтверджується той факт, що відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає в квартирі [ADDRESS]. Також позивачів вказують, що зверталися до міграційної служби з питанням зняти відповідача з реєстраційного обліку у квартирі, де працівником служби їм було роз'яснено, що для вирішення даного питання позивачам, як власникам квартири необхідно звернутись до суду з відповідним позовом. На основі викладеного, позивачі просять суд усунути їм вказані вище перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні належною позивачам на праві власності нерухомістю, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS], зобов'язавши Чернівецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області зняти його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Позивачі в судове засідання не з'явились, однак до початку розгляду судом справи від них надійшло клопотання, згідно якого просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що позивачі - [PERSON] та [PERSON], являються власниками квартири [ADDRESS] що підтверджується договором дарування 1/2 частки квартири від 17 березня 2014 року (а.с.17) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 19131845 виданим приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Войцеховським А.В. 17.03.2014 року (а.с.18). Як вбачається з довідки КЖРЕП №14 від 27.08.2016 року за №2480 за адресою: квартира [ADDRESS] зареєстровані позивачі - [PERSON], [PERSON], мати позивачів - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.19). Однак як вбачається з акту КЖРЕП №14 від 05.08.2016 року №236, відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає (а.с.20). Згідно зі ст. 71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім'ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України - член сім»ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі позивачки, то зазначені позовні вимоги є передчасними, оскільки відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення частково, а саме в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, в решті позовних вимог слід відмовити за передчасністю заявлення таких вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial