Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неї. Свої вимоги мотивує тим, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно неї не виконує, у її вихованні участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги не надає, змінювати своє відношення до неї не збирається. Позивачка мекає разом з бабусею та перебуває на її утриманні. Враховуючи викладене, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона мешкає разом зі своєю бабусею та тіткою. Її батько не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні та розвитку. Батько тільки після того, як вона звернулась до суду, один раз приїхав до неї та купив їй дві футболки, капці, кавун та банани. Також, він придбав їй планшет для дистанційного навчання. Більше ніякої уваги батько їй не приділяв. Представник позивача адвокат Кисса В.І. зазначив, що підтримує вимоги позивача та просить їх задовольнити. Пояснив, що відповідача дійсно необхідно позбавити батьківських прав, оскільки останній участі у вихованні дитини не приймає. Зокрема, з двох років дитина мешкає з бабусею, після смерті дружини батько дитину бачить досить рідко, до будинку, де вона проживає, не приходить. Кошти на утримання дитини не надає. Судом було надано відповідачу достатньо часу для налагодження стосунків з дитиною, однак відповідач ніяких мір не прийняв, відносини з дитиною не налагодив, його вчинки кажуть про те, що він щиро, від чистого серця не бажає спілкуватись з дочкою та дбати про неї. Вважає, що відповідач фактично самоусунуся від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, посилаючись на ч. 3 ст. 166 СК України, просив суд стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання в твердій грошовій сумі, які дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його позивачка зазначив, що висновок зроблений без врахування думки позивача та у її, та його як адвоката, відсутність, що порушує їх права. Крім того, доводи, зазначені у висновку, ґрунтуються тільки на словах відповідача та не підтверджені доказами. Враховуючи, що вбачається винна бездіяльність батька по відношенню до своєї дитини, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що дійсно його донька з двох років мешкає разом зі своєю бабусею, оскільки так хотіла його покійна дружина. Після смерті дружини, він хотів забрати доньку, але вона була проти. Він не має змоги часто спілкуватись з дитиною та забирати її, оскільки він працює та має один вихідний. Коли він їй дзвонить та намагається поговорити, всі телефонні розмови закінчувалися сварками. Вважає, що донька так себе поводить та ставиться до нього через те, що бажає помститись за смерть своєї матері. Однак, зазначив, що любить свою доньку, бажає спілкуватись з нею та піклуватись про неї. Виходячи з вищевикладеного, просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, а саме Органу опіки та піклування Тарутинської селищної ради Одеської області до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив судове засідання провести за його відсутністю. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 грудня 2006 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області (а.с.4). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31 березня 2017 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8). З довідки Тарутинської селищної ради Одеської області №1378/02-10 від 25 лютого 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] мешкає без реєстрації місця проживання в будинку [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та тіткою [PERSON] (а.с.9). Згідно характеристики [PERSON] Красненського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Тарутинської селищної ради Одеської області від 10 лютого 2021 року, [PERSON] навчається у школі з першого класу, зарекомендувала себе з позитивної сторони, проживає разом з бабусею [PERSON] , яка тримає зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, займається вихованням дитини, створює належні умови для її розвитку; батько навчальними досягненнями дитини не цікавиться (а.с.10). Згідно характеристики Тарутинської селищної ради Одеської області від 25 лютого 2021 року, [PERSON] мешкає разом з онукою [PERSON] в будинку [ADDRESS] , веде здоровий спосіб життя, характеризується позитивно, активно займається вихованням онуки, піклується про її здоров`я, духовний і моральний розвиток (а.с.11). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №1377/02-10 від 25 лютого 2021 року встановлено, що [PERSON] мешкає разом з онукою [PERSON] в будинку [ADDRESS] , у будинку прибрано, наявні продукти харчування, дитина має окрему кімнату, яка обладнана необхідними меблями (а.с.14). 26 серпня 2021 року органом опіки та піклування Тарутинської селищної ради Одеської області, надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні [PERSON] , [INFO] , оскільки батько заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що підтримує з донькою теплі стосунки, допомагає фінансово (а.с.43). Частинами 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами. Водночас незгода з висновком органу опіки та піклування повинна бути вмотивована у відповідному процесуальному рішенні. Наданий висновок Органу опіки і піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області суд оцінює критично і не погоджується з ним, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і, на думку суду, суперечить інтересам дитини, оскільки він складений, виходячи із бажань відповідача [PERSON] , а не з реальних його дій по виконанню своїх батьківських обов`язків. Навіть після висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав до ухвалення рішення судом, він жодного разу не зробив намагання поспілкуватися з дитиною, провести з нею час, пояснити дитині свою поведінку, вибачитися перед дитиною. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте, як встановлено матеріалами справи, жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами доньки, її долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачка в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає найвищим інтересам останньої. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Крім того, згідно ч.2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 1310 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 березня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Крім того, Тарутинський районний суд Одеської області ухвалою від 19 квітня 2021 року звільнив позивачку [PERSON] від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 31 березня 2021 року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 31 березня 2021 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 908 гривень 00 копійок. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved