Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачемперебувала у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.10.2014 року в цивільній справі № 653/2849/14-ц, шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку , але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.09.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2017 року по праві №335/2536/17 визначено місце проживання малолітнього [PERSON]. разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та надано дозвіл Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської радина проведення реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON], за адресою: [ADDRESS] за відсутності згоди батька [PERSON]. На теперішній час дитина прожинає з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. За весь час з моменту припинення спільного життя відповідач жодного разу дитину не бачив і такого бажання не висловлював. Відповідач в утриманні сина участі не бере, ним не цікавиться не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, своїх батьківських обов'язків не виконує. Позивачка самостійно займається вихованням дитини, піклується про його фізичний і духовний розвиток, лікування, навчання. Позивачка, вважає, що така поведінка відповідача є підставою для позбавлення його батьківських прав, тому просить суд позбавити [PERSON] прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили позбавити [PERSON]батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Представник третьої особи служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Дніпровському району в судовому засіданні просив рішення прийняти в інтересах дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районупро доцільність позбавлення [PERSON]батьківських прав.. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували у шлюбі, який було зареєстровано 01.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом прошлюб серія [NUMBER] від 01.10.2012. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], який народився 20 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.10.2013. (а.с. 9). Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.10 2014 року в цивільній справі №653/2849/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.09.2014 року до досягнення дитиною повноліття.(а.с.10) Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2017 року по праві №335/2536/17 визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та надано дозвіл Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради па проведення реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON]. [INFO], за адресою: [ADDRESS] за відсутності згоди батька [PERSON]. (а.с.11-13). Відповідач [PERSON] 2014 р. проживає окремо, ухиляється від своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON], не цікавиться життям сина, його здоров'ям, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, так відповідно до довідки виданої відділом Дніпровської державної виконавчої служби м. Запоріжжя заборгованість [PERSON] по невиплаті аліментів на 30.04.2017 р. складає 38 291,90 гривень.(а.с.16-17) Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №05/01-25/1099 від 01.11.2017 про позбавлення батьківських прав [PERSON], який був наданий на запит суду, зазначено, що орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району прийшов до висновку, беручи до уваги, що гр. [PERSON] чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітнього сина, права і інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважати за можливе позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.33-34) Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. За таких обставин суд вважає встановленим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої сина [PERSON], [INFO], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved