Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивачі, звернулись до суду із даним позовом, посилаються на те, що [INFO] померла їхня мама, [PERSON] . Для оформлення спадщини за законом вони звернулись до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори, однак отримали відмову у зв`язку з тим, що 36/100 житлового будинку, на який претендують позивачі, згідно виписки Коломийського МБТІ не зареєстровані за [PERSON] . Позивачі просить суд визнати за ними право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] по 1/2 частки. В судове засідання позивачі не з`явилися, їх представник, адвокат Дикун І. В., подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачів, позовні вимоги просив позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав в суд заяву в якій просив розгляд справи у відсутності представника. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] померла мама позивачів - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Факт родинного зв`язку між позивачами та померлою підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 9). Згідно рішення Коломийського районного суду Івано-Франківської області по справі № 2-3 від 28.06.1995 р. в справі за позовом [PERSON] та [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, позови сторін задоволено частково, [PERSON] виділено 36/100 частин, а [PERSON] виділено 64/100 частин жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 11-13). Постановою старшого державного виконавця ДВС Коломийського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-650 від 28.11.2000 р., в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в діючій на той час редакції від 07.07.2002 р.), дві жилі кімнати загальною площею 43,7 м. кв. в цегляному будинку по [ADDRESS] передано у власність [PERSON] (а.с. 17). З метою оформлення спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що право власності на 36/100 будинку зареєстровані не за [PERSON] (а.с. 19). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стосовно реєстрації права власності на 36/100 частки жилого будинку за іншою особою, то судом досліджено, що ця частка була викуплена нею на публічних торгах в порядку діючої на час виникнення правовідносин редакції ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Вказані у постанові приміщення відповідають резолютивній частині рішення Коломийського районного суду від 28 червня 1995, а отже [PERSON] стала єдиним власником жилого будинку [ADDRESS] . Відсутність факт відсутності реєстрації права власності на це майно не спростовує те, що [PERSON] була його власником, оскільки реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права. Отже, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є належно обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved