Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до відповідачів про поділ житлового будинку мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі спільно проживають з 1962 року. Від спільного проживання вони мають сина - [PERSON], [INFO] і доньку - [PERSON], [INFO]. 13.09.1996 року їхній син зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] народився онук позивачів - [PERSON] Позивачі та відповідачі разом проживали в житловому будинку в [ADDRESS], який дістався як спадкове майно [PERSON] В зв'язку із збільшенням їхньої сім'ї вони продали житловий будинок, в якому проживали за 25000 грн., після чого придбали житловий будинок по [ADDRESS]. Покровське за 41566 грн. Таким чином, практично усі свої кошти вони витратили на купівлю житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] В даний час у відповідача [PERSON] та його бувшої дружини [PERSON] виникли непорозуміння в особистому житті і вони вирішили провести розподіл вказаного житлового будинку, а також свого майна. При проведенні розподілу спільного майна подружжя між відповідачами, рішенням Покровського районного суду спірний будинок було розподілено між [PERSON] та [PERSON] по ? частині. 04.10.2013 року [PERSON] подала до суду позовну заяву про поділ житлового будинку в натурі взагалі без врахування їхніх інтересів, як співвласників цього житлового будинку, тому-що усі кошти, які позивачі отримали від продажу свого житлового будинку, вони віддали своєму сину [PERSON] для придбання іншого кращого житлового будинку, який на даний час являється спірним. Угоди про спосіб виділення частки позивачам зі спільного майна - житлового будинку, між сторонами не досягнуто. В зв'язку з чим, [PERSON] та [PERSON] просять суд: визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], куди входить: А-1 - житловий будинок; Б-1- літня кухня; Г-1 - сарай; В-1 - гараж; П-1 - погріб; №1 - огорожа; Д-1 - вбиральня; визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], куди входить: житловий будинок; Б-1 - літня кухня; Г-1 - сарай; В-1 - гараж; 1 - погріб; П-1 - погріб; Д-1 - вбиральня; №1 - огорожа. В судовому засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її законний представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі та просять в позові відмовити, так як позивачами не доведено, що частина спірного будинку була придбана за їхні кошти. Крім того, позивачі не є подружжям, тому спільних коштів у них не могло бути. Спірний будинок був нажитий відповідачами в період шлюбу, що підтверджено рішенням Покровського районного суду від 21.08.2013 року. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі та суду пояснив, що він з дружиною, сином та батьками проживали [ADDRESS] Згодом вказаний будинок та належний йому автомобіль вони продали, і за отримані гроші в сумі 6000 доларів США придбали новий будинок по [ADDRESS] Відповідач з дружиною та сином перші приписалися в новому будинку, а позивачі пізніше. Кошти, які дружина пересилала із-за кордону на придбання будинку не йшли, вони за них робили ремонт. Проти задоволення позову не заперечує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачами та відповідачами, які переїхали у спірний будинок по [ADDRESS] років 10 тому всією родиною. За чиї кошти був придбаний даний будинок їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживала по сусідству з позивачами в [ADDRESS] Вказаний будинок належав [PERSON] та [PERSON], який вони продали та переїхали в новий будинок по [ADDRESS]. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали з нею по сусідству по [ADDRESS] Приблизно 12 років тому позивачі продали вказаний будинок та переїхали в новий. Зі слів позивачки їй відомо, що спірний будинок позивачі придбали за кошти, які отримали від продажу будинку по[ADDRESS]Свідок [PERSON] суду пояснив, що з ним по сусідству по [ADDRESS] Дніпропетровської області проживав відповідач [PERSON] та його батьки - позивачі по справі. Потім позивачі продали належний їм житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою, та належний їм автомобіль, і за отримані від продажу будинку та машини кошти, придбали новий житловий будинок по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він придбав у позивачів житловий будинок, розташований по [ADDRESS] за 4000 доларів США, в результаті чого між ними було укладено договір купівлі-продажу, який був посвідчений нотаріусом. На даний час вищевказаний будинок він переоформив на свою доньку. За отримані від нього кошти за продаж будинку позивачі мали намір купити інший будинок та машину. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно зі ст.10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїхвимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як вбачається з копії договору купівлі - продажу будинку від 03 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за №682,[PERSON] було придбано житловий будинок з господарчими будівлями, розташований в [ADDRESS] - вартістю 41566 грн. (а.с.14). Так, судом достовірно встановлено, що згідно копії технічного паспорту на жилий будинок, [PERSON] являється власником житлового будинку,який знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с.10-13). Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2013 року було виділено та визнано право власності на ? частину житлового будинку з господарчими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та на ? частину за [PERSON]. Як вбачається зі змісту даного рішення, судом було достовірно встановлено, що житловий будинок, з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] придбаний[PERSON] та [PERSON] саме у період шлюбу, і дане майно є спільною сумісною власністю сторін у справі, частки у котрій є рівними (а.с.105-107). Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участь у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, так як вони заявлені передчасно, оскільки рішенняПокровського районного суду від 21.08.2013 року набрало чинності, не оскаржувалося, тому підлягає обов'язковому виконанню. Тільки у випадку скасування вищевказаного рішення, позивачі можуть звернутися до суду з даним позовом.

Outcome: dismissed