Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.08.2015 р., просять визнати за ними право власності по ? на будинковолодіння в с. Кадиївка Ярмолинецкього району, вул. Очеретна, 14, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 65 кв.м., погріба літ. Б, сараю літ. В, сараю літ. в-1, сараю з літньою кухнею літ. Г, сараю літ. г-1, воріт 1. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями за заповітом [PERSON], яка померла 02.05.2012 р. Пізніший заповіт, складений [PERSON] на імя [PERSON] був визнаний нікчемним. Однак, звернувшись у встановленому порядку до нотаріуса, позивачі отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно. В судових засіданнях представник позивачів позов підтримував з аналогічних мотивів. Відповідач листом, поданим через канцелярію суду 22.09.2015 р. позов визнав, просив розглядати справу у відсутності свого представника. Третя особа в судові засідання не зявлялась. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення суд встановив наступне. 02.05.2012 р. у віці 74 роки померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ№190301 від 12.06.2012 р. Заповітом від 26.09.2002 р., посвідченим секретарем виконкому Кадиївської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за №136, [PERSON] заповіла все своє майно в рівних долях [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи є її онуками, що підтверджується свідоцтвами про народження від 01.02.1963 р. та від 11.08.1989 р.. Окрім того, [PERSON] було складено пізніший заповіт від 27.03.2012 р., посвідчений секретарем виконкому Кадиївської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №51, яким [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON]. Однак, рішенням Ярмолинецького районного суду від 27.12.2013 р. у справі №2221/1995/12 цей заповіт було визнано нікчемним. Зазначене рішення з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 р. та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 12.09.2014 р. було залишено без змін. Приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON] в спадковому реєстрі 27.08.2012 р. було зареєстровано спадкову справу за заявою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавав. Однак, [PERSON] на дату смерті спадкодавця був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою виконкому Кадиївської сільської ради №1020 від 28.09.2015 р. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що на дату смерті [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Кадиївка, вул. Очеретна, 14, а саме: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 65 кв.м., погріб літ. Б загальною площею 9,1 кв.м., сарай літ. В загальною площею 14,5 кв.м., сарай літ. в, загальною площею 3,9 кв.м., сарай з літньою кухнею літ. Г загальною площею 31,5 кв.м., сарай літ. г, загальною площею 4,9 кв.м., ворота літ. 1. Зазначене підтверджується технічним паспортом станом на 11.08.2015 р., свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.03.2012 р., витягом про державну реєстрацію прав від 29.03.2012 р., інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав станом на 14.08.2015 р. Належних доказів наявності у спадкодавця на дату смерті іншого майна, суду не надано. Однак, на звернення [PERSON] до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу [PERSON], листом від 09.12.2014 р. №313/02-14 [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок відсутності у неї правовстановлюючих документів про належність спірного майна спадкодавцю. [PERSON] нотаріусу про свої спадкові права не заявляв, відмови в їх оформленні не отримував, доказів порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав на спірне майно суду не надав, а в судовому засіданні представник позивачів визнала факт здобуття нею потрібних для цього документів та можливість в оформленні спадкових прав [PERSON] у позасудовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, але тільки у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. При цьому враховується, що аналогічна позиція висловлена і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити, у звязку із чим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial