Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Плешканівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Причиною цього стало те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно до складу якого, серед іншого, входять дві земельні ділянки площами 2.9675 га та 0.4722 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Плешканівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Спадщину після смерті свого батька позивачі прийняли в установленому законом порядку шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини та одержали у Золотоніській райдержнотконторі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані вище земельні ділянки позивачам було відмовлено, оскільки у державному акті на право приватної власності на землю містяться виправлення. У нотаріальному порядку позивачі не можуть вирішити дане питання, а тому змушені звертатися до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі, де підтримали позов повністю та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування Плешканівська сільська рада не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що у справі\~мається достатньо\~доказів для\~розгляду справи\~за відсутності\~сторінта приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Плешканівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 6. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Підставківської сільської ради Золотоніського р-ну, Черкаської області, а також свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.1978 року виданого виконкомом Гельмязівської сільської ради Золотоніського р-ну, Черкаської області вбачається, що батьком [PERSON] та [PERSON] зазначений [PERSON] . Як вбачається із копії спадкової справи, яка надана Золотоніською державною нотаріальною конторою, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа №308/2018 та спадщину після смерті останнього прийняв [PERSON] та [PERSON] , шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини та на їх ім`я видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2019 року, які зареєстровані в реєстрах за №2377, №2379, №2381 та №2383. Із вказаної спадкової справи вбачається, що позивачі є єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після матері [PERSON] .. Із даних постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеної Золотоніською районною державною нотаріальною конторою від 13.12.2019 року, вбачається, що під час вивчення документів, представлених [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що у правовстановлюючому документі, який посвідчує право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки , а саме державного акту на право приватної власності на землю ЧР №5-26, міститься виправлення у графі «прізвище, ім`я, по батькові». За таких підстав позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки. Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю Серія ЧР № 5-26, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 136, виданого 15.03.1999 року, вбачається, що на підставі рішення Плешканівської сільської ради народних депутатів від 18.12.1998 року за № 4 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.44 га, що розташована на території Плешканівської сільської ради та складається із двох земельних ділянок площею 0.47 га та 2.97 га.. Із висновків Товарної біржі «Універсальна» про вартість земельних ділянок від 11.12.2019р. вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки площею 0.4722га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва особистого становить 4722 грн., а ринкова вартість земельної ділянки площею 2.9675га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва особистого становить 29675 грн. Разом із тим вбачається, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю містить виправлення у графі «прізвище, ім`я, по батькові». Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Отже вказаний правовстановлюючий документ оформлений не належним чином. Разом із тим суд приходить до переконання, що вказана обставина не може бути підставою для позбавлення спадкоємця його спадкових прав чи підставою вважати, що спадкодавець не набув відповідних прав на вказане майно. Так із вказаного вище державного акту вбачається, що останній видавався на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Згідно довідки, виданої виконкомом Плешканівської сільської ради від 10.12.2019 року за №586, [PERSON] були виділені дві земельні ділянки, з них 2.97 га та 0.47 га в адмінмежах Плешканівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а під час заповнення державного акту серії ЧР 5-26 було допущено помилку у прізвищі, імені та по батькові власника землі. Вказані земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі, що стверджується витягами з ДЗК про земельну ділянку №№ НВ-7110196572019, НВ-7110196592019, виданими Міськрайонним управлінням у Золотоніському районі та м. Золотоноші Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 14.05.2019 року та земельна ділянка площею 2,9675 га має кадастровий номер 7121588400:06:001:0542, а земельна ділянка площею 0,4722 га, має кадастровий номер 7121588400:03:001:1374. Відповідно до ст. 125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 cт. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 346 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення права власності являється смерть власника, отже первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, тому визначення належності цього майна попередньому власнику чи спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що спадкодавець на момент смерті фактично був власником земельних ділянок. Суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, враховуючи, що позивачі довели, що спадкодавець фактично був власником та набув права власності на майно відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час. Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 року № 28 (яка діяла на момент видачі вищевказаного державного акта на право приватної власності на землю), при заповненні бланків державних актів на право власності на землю, постійного користування землею і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) всі записи мають бути зроблені чітко і акуратно, помарки і виправлення не допускаються. Землевпорядна організація, що виготовила державний акт (заповнювала його), мусила списати зіпсований бланк і виготовити новий за власний кошт, адже державний акт повинен оформлюватися без виправлень, тим більше в графі «прізвище, ім`я, по батькові» власника земельної ділянки. Разом із тим наявність помилок в правовстановлюючому документі не може бути підставою для позбавлення особи права власності на майно. Оскільки позивачі іншим чином, ніж в судовому порядку не мають можливості вирішити дане питання, то в такому випадку у суду маються підстави для задоволення позову, а саме визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями.

Outcome: approved