Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, яку 26.03.2019 уточнили, та в якій просять стягнути з відповідача солідарно на їхню користь зменшену суму втрати від інфляції за період з 30.04.2015 по 31.12.2017 в розмірі 1545 грн. 75 коп., 3% річних за період з 30.04.2015 по 26.01.2018 в розмірі 431 грн. 75 коп., а всього 1977 грн. 50 коп. При цьому, вони зазначають, що за рішенням суду у справі №320/3103/13-ц обов`язок відповідача сплатити судові витрати виник з дня набрання законної сили рішення суду першої інстанції від 24.06.2014, яке набрало законної сили 29.04.2015 після постановлення судом апеляційної інстанції ухвали. Остаточно відповідачка сплатила борг за рішенням суду лише 26.01.2018. Оскільки відповідачка тривалий час стягнені суми за рішеннями судів не повертала, позивачі просять стягнути з останньої втрати від інфляції, а також 3% річних від простроченої суми. Крім того, вони просять стягнути з відповідача в рівних частках сплачений судовий збір на загальну суму 1916,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу по 3000 грн. У судове засідання позивачі не з`явилися, однак їхній представник - адвокат Кальченко А.В. наполягав на задоволенні позову з врахуванням зменшення позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявне її письмове заперечення (а.с.113 т.2), в якому зі зменшеними позовними вимогами вона не згодна, просить в позові відмовити, оскільки її вини у тривалому невиконанні рішення суду немає, інфляційні витрати та 3% річних розраховані неправильно, доказів сплати судового збору немає. Її представник - адвокат Цокало О.І. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи наявні його письмові заперечення проти зменшених позовних вимог, він просить відмовити в позові, справу розглянути у їхню відсутність. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, судові конверти повернулися до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, просить прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивачів адвоката Кальченка А.В., вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 24.06.2014 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення у справі №320/3103/13-ц, провадження №2/320/1359/13, за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Мелітопольська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, згідно якого вимоги позивачів за первісним позовом були задоволені та стягнуто на їх користь витрати по справі у розмірі 4603,19 грн., з яких 1458,49 грн. - витрати на виконання копії кадастрового плану, 3030 грн. витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи, 114,70 грн. сплачений судовий збір. Вказане рішення набрало законної сили 29.04.2015. /а.с.3,4 т.1/ На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, за яким сума боргу відповідачкою [PERSON] сплачена 26.01.2018, що підтверджується копією постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2018 /а.с.96 т.2/. Відповідно до актового запису про смерть №315 від 18.07.2014 інший відповідач по справі 320/3103/13-ц [PERSON] помер /а.с. 6 т.2/. Після його смерті заведено спадкову справу №723/2014, спадщину прийняли син [PERSON] та мати [PERSON] /а.с.4-88 т.2/. Ухвалою суду даних спадкоємців було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, оскільки представник відповідача відмовився від залучення їх в якості співвідповідачів. Отже, позовні вимоги позивачі пред`являють лише до відповідачки [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У зв`язку з тим, що відповідачка тривалий час не виконувала рішення суду, позивачі просять стягнути з останньої на свою користь суму збитків від інфляції за період з 30.04.2015 по 31.12.2017 в розмірі 1545 грн. 75 коп. та 3 % річних в розмірі 431 грн 75 коп. за період з 30.04.2015 по 26.01.2018. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобо`вязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання стосовно погашення заборгованості. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. При цьому сума боргу відповідача складається з судових витрати по справі №320/3103/13-ц на загальну суму 4603,19 грн., з яких 1458,49 грн.- витрати на виконання копії кадастрового плану, 3030 грн. витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи, 114,70 грн. сплачений судовий збір. Оскільки сума боргу своєчасно повернута не була, у позивачів виникло право на вимогу сплати відповідачем трьох процентів річних від простроченої суми. Період прострочення виконання зобов`язання з 30.04.2015 по 26.01.2018 складає 1003 днів прострочення, а тому, 3% річних від прострочки буде складати: 4603,19 грн. х 3 % : 100 % : 365 х 1003 = 379 грн. 48 коп. Крім того, стягненню підлягає сума боргу, яка збільшилася внаслідок інфляційних процесів за період з 30.04.2015 по 31.10.2017. Оскільки сума основного боргу своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації. При цьому, суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком збитків, завданих інфляцією, виходячи з наступного. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%. Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 01.01.2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 до вищевказаного Закону були внесені зміни, згідно з якими індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка (зміни набрали чинності 01.01.2016). Розрахунок інфляційних втрат розраховується за наступною формулою: Збитки від інфляції = (сума боргу*індекс інфляції)/100 % - сума боргу Період, за який позивач просить розрахувати інфляційні втрати, становить з травня 2015 року по січень 2018 року. Отже, в травні 2015 року індекс інфляції становив 102,2%, а тому індексація буде складати (4603,19*102,2)/100-4603,19 = 101,27 грн. В червні, липні, серпні 2015 року поріг інфляції не перевищував 101 %, тому, інфляційних втрат не було. У вересні 2015 року індекс інфляції становив 102,3%, а тому індексація буде складати (4603,19*102,3)/100-4603,19 = 105,87 грн. В жовтні 2015 року поріг інфляції не перевищував 101 %, тому, інфляційних втрат не було. Листопад 2015 року індекс інфляції становив 102,0%, а тому індексація буде складати (4603,19*102,0)/100-4603,19 = 92,06 грн. У січні, лютому, березні 2016 року поріг інфляції не перевищував 103 %, а тому, інфляційних втрат не було. В квітні 2016 року індекс інфляції становив 103,5%, а тому індексація буде складати (4603,19*103,5)/100-4603,19 = 161,11 грн. У травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2016 року та з січня 2017 року по січень 2018 року поріг інфляції не перевищував 103 %, а тому, інфляційних втрат не було. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що загальна сума інфляційних втрат за період з травня 2015 року по січень 2018 року становить 460 грн. 30 коп. Вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивачів слід стягнути відшкодування втрат від інфляції за період з 30.04.2015 по 31.12.2017 в сумі 460 грн. 31 коп. та 3% річних за період з 30.04.2015 по 26.01.2018 в розмірі 379 грн. 48 коп., а всього 839 грн. 79 коп. Оскільки за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запоріької області від 24.06.2014 у відповідачки виникло зобов`язання в солідарному порядку і це рішення набрало законної сили, не змінено в цій частині апеляційною інстанцією, суд вважає, що і індексацію витрат на цю суму слід стягувати в солідарному порядку. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подачу позову в суд першої інстанції представником за довіреністю [PERSON] сплачено судовий збір на загальну суму 551 грн. (а.с.1,2 т.1), за подачу апеляційної скарги кожним з позивачів ( [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] ) сплачено судовий збір 202,03 грн. (а.с.85 т.1), а також за подачу касаційної скарги представником [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 661,20 грн. (а.с.191 т.1), а разом сума витрат на сплату судового збору складає 1818,31 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача в рівних частках на користь позивачів, оскільки належним чином підтверджена квитанціями про їх сплату. Також до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу позивачам надавали адвокати Зінченко Є.М. та Кальченко А.В. Зазначені обставини підтверджені копією договору про надання правової допомоги від 18.04.2019, додатком до договору (а.с.170, 171 т.2, 227,232, т.2), копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №657 (а.с.233 т.2), ордером на надання правової допомоги серії ЗП №79498 (а.с.234 т.2). Згідно із додатком №1 до договору від 18.04.2019 витрати, пов`язані із розглядом справи на професійну правничу допомогу розраховано адвокатом Зінченком Є.М. виходячи із: підготовки, складання документів цивільної справи №320/7215/16-ц, 600 грн. за 1 годину роботи; представництво клієнта в судовому засіданні 600 грн. за кожне судове засідання (відбулись 17.04.2019, 13.06.2019, 21.10.2019, 16.01.2020), складання заяви про зменшення суми позовних вимог - 600 грн. (а.с.171 зворот). Всього вартість наданої правової допомоги адвокатом Зінченком Є.М. складає 9000 грн., які були сплачені кожним позивачем по 3000 грн. та отримано адвокатом згідно із копіями товарних чеків від 14.02.2020 (а.с.176 т.2). Розподіляючи витрати, понесені позивачами на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом, судом встановлено, що до їх складу адвокатом віднесено представництво інтересів в судовому засіданні (відвідання судових засідань: 17.04.2019, 13.06.2019, 21.10.2019, 16.01.2020) всього на суму 2400 грн. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що 17.04.2019 судове засідання тривало 8 хвилин та відкладено за письмовим клопотанням представника відповідача (а.с.104 т.2), 13.06.2019 судове засідання тривало 13 хвилин та відкладено за письмовим клопотанням представника відповідача (а.с.125,126, т.2), 21.10.2019 судове засідання не відбулося та тривало 7 хвилин (а.с.136 т.2), 16.01.2020 судове засідання тривало 13 хвилин, проведено підготовче судове засідання. Отже, всього у судовому засіданні адвокат провів 41 хвилину. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи, що дана категорія справ не є складною, відноситься за ціною позову до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт та обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову та значенням справи для сторони, суд з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає необхідним зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню до 5400 грн., оскільки сума зазначена позивачами становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial