Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 08 жовтня 1988 року у Стрийському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції, актовий запис №446, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Кірик. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 08 жовтня 1988 року вона разом з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за актовим записом №446. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Відповідач зловживав спиртними напоями. Вона втратила до відповідача почуття поваги та кохання, їхня сімя розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена була звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам вважає, що позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 08 жовтня 1988 року, який зареєстровано в Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про що складено відповідний актовий запис №446 та видано повторно свідоцтво про одруження І-СГ №276626. З серпня 1998 року сторони проживають окремо один від одного. Згідно із\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що в подальшому недоцільно надавати сторонам строк на примирення, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними, цей строк не змінить відношення позивачки до шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved