Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 29 листопада 2016 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2345. Свої вимоги мотивує тим, що у 28 квітня 2019 року шлюбні відносини між сторонами були припинені. Сторони спільне господарство не ведуть, відносини не підтримують. Фактично шлюб розпався. Причиною цього є те, що відповідач не бере ніякої відповідальності на повноцінне утримання сім`ї, сина. Наданий час відповідач проживає у батьків. На примирення позивачка не згодна. Шлюб існує лише формально, на підставі викладеного позивачка просить задовольнити позов та розірвати шлюб. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29 листопада 2016 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2345. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №302. Подружнє життя сторін не склалося. Шлюбні відносини у подружжя припиненні з 28 квітня 2019 року. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved