Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Гвардійської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, Бюро технічної інвентаризації Сімферопольського району Автономної Республіки Крим про визнання права на приватизацію житлового приміщення, зобов'язання вчинити певні дії, визнання незаконним та скасування рішення. Свої вимоги мотивують тим, що з 24.04.1996 року [PERSON] з донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АР Крим № 92 від 17.03.2010 року підтверджено право проживання [PERSON] з сім'єю у складі двох чоловік за адресою: [ADDRESS] та дозволено [PERSON] оформити обліковий рахунок і укласти договір найму житла за адресою: [ADDRESS]. В 2013 році позивач [PERSON] звернулася до голови Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК з заявою про надання дозволу на приватизацію будинку. 20.03.2013 року рішенням № 70 виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК позивачам відмовлено в приватизації будинку. В позові позивачі просять визнати за ними право на приватизацію будинку [ADDRESS] та зобов'язати Гвардійську селищну раду Сімферопольського району АР Крим передати у спільну власність позивачів житловий будинок, а органу приватизації у місячний термін з дня отримання рішення оформити необхідні документи та видати свідоцтво про право власності. В подальшому, 16.12.2013 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з уточненою позовною заявою про відмову від позову в частині вимог до БТІ Сімферопольського району та виключення його з складу відповідачів за позовом, залучення до участі у справі у якості співвідповідача Виконавчий комітет Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК та уточнення позовних вимог в межах заявлених вимог за первинним позовом. Остаточні позовні вимоги зводяться до визнання за позивачами права на приватизацію будинку [ADDRESS], зобов'язання Гвардійську селищну раду Сімферопольського району АР Крим провести приватизацію буд. [ADDRESS] шляхом відчуження будинку [ADDRESS] на користь [PERSON] та [PERSON] засобами, передбаченими ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з наступним оформленням свідоцтва про право власності на вказаний будинок, визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АР Крим № 70 від 20.03.2013 року. Ухвалою суду від 16.12.2013 року неналежний відповідач БТІ Сімферопольського району замінений належним співвідповідачем Виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК, заява про уточнення позовних вимог долучена до матеріалів справи. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК Виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК Сологуб Т.Г. позовні вимоги не визнала, зазначивши, що позивачами не надано доказів щодо порушення їх прав, свобод і інтересів, просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлене такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] з 1996 року зареєстровані у [ADDRESS] ( а.с.4-7). Рішенням Виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК № 408 від 19.09.2007 року будинок [ADDRESS] визнаний безхазяйним (а.с. 9). Розпорядженням Гвардійської селищної ради від 20.09.2007 року на час оформлення документів по прийому у комунальну власність безхазяйного майна - спірного будинку позивач [PERSON], яка проживає та зареєстрована у будинку, призначена особою, відповідальною за збереження цього майна (а.с.10). Рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 23.11.2009 року будинок [ADDRESS] переданий у власність Гвардійської селищної ради Сімферопольського району АРК та на час розгляду справи належить територіальній громаді в особі Гвардійської селищної ради(а.с. 11,43). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим № 92 від 17.03.2010 року підтверджено право проживання гр. [PERSON] з сім'єю у складі двох осіб за адресою: [ADDRESS] та дозволено [PERSON] оформити обліковий рахунок і укласти договір найму житла за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). На час розгляду справи договір найму житла позивачами не укладений, обліковий рахунок не оформлений. Цей факт визнаний позивачами у судовому засіданні та підтверджується інформацією ТОВ «УЖКХ» від 01.11.2013 р. за №939 ( а.с.45). 20.03.2013 року виконавчий комітет Гвардійської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим рішенням №70 відмовив [PERSON] в приватизації житла, посилаючись на ненадання позивачем документів, передбачених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». В судовому засіданні з пояснень позивачів встановлено, що інші документи, крім заяви про приватизацію, позивачі на адресу відповідачів не надавали. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЖК та ЦК України. Згідно з ст.345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Відповідно до ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до пунктів 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Тобто відповідно до зазначених норм закону право приватизації належить наймачам та членам їх сім'ї - особам, які на умовах договору найму займають житлове приміщення. Главою 3 Житлового кодексу України установлені правила користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, зокрема статтею 61 Кодексу передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житло-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачів в судовому засіданні, документів, які б підтверджували обставини, що позивачі використовують будинок на умовах найму, визначених в законі, немає. Письмовий договір найму між позивачами та наймодавцем - житло-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) не укладався. З питання реалізації рішення виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим від 17.03.2010 року та укладення договору найму позивачка [PERSON] звернулася лише 25.10.2013 року, тобто під час розгляду справи судом. З наданих позивачами рішень відповідача виконавчого комітету Гвардійської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки не вбачається, що позивачі займають житлове приміщення на умовах найму. Позивачем не доведений будь-якими доказами факт надання ордеру ані позивачам, ані іншим членам сім'ї. Суд не приймає як належний у справі доказ надану позивачем копію витягу з спільного рішення адміністрації та профкому ТОВ «Гвардійське» №6 від 29.03.2002 року, яка ніким не завірена та не містить даних про надання ордеру на спірне приміщення [PERSON] Суд погоджується з доводами представника відповідача, що на час приватизації дії відповідача були правомірними, оскільки приймаючи рішення про приватизацію орган приватизації користувався документами, які надавалися позивачем [PERSON]- заявою на ім'я голови селищної ради. За даних обставин суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог про визнання права на приватизацію. Наявність реєстрації позивачів у спірному будинку зазначеного висновку суду не спростовує, оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Організація проведення приватизації та оформлення права власності визначені у ст.8 наведеного Закону, у якій зазначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до пункту 13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або в оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до пп 1 пункту а) статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. За п.3 частини 1 статті 16 ЖК України Виконавчі комітети селищних, сільських Рад здійснюють управління житловим фондом Ради. Тому розгляд питання про відмову у приватизації виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим не суперечить вимогам закону. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги заявлені передчасно (до підписання договору найму), тому є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст.61 ЖК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року,

Outcome: dismissed