Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, в обґрунтування якого вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] З її дозволу у вказаній квартирі були зареєстровані та мешкали її син [PERSON], його дружина [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON] За власним бажанням та на запрошення близьких родичів 21 лютого 2015 року її син з сім'єю виїхали на постійне місце проживання до Республіки Білорусь у Вітебську область, де і мешкають в теперішній час. У зв'язку з тим, що вони виїжджали терміново,тому не здійснили зняття з реєстрації місця проживання. Питання про їх реєстрацію та облік за місцем перебування вирішується відповідно до законодавства Республіки Білорусь.На цей час вони вже отримали офіційний дозвіл на роботу, працюють, діти ходять до школи та у дитячий садок. У зв'язку з необхідністю розпорядження належною їй квартирою, у тому числі вирішенням питання про отримання державної соціальної допомоги, оскільки вона є пенсіонером, вона звернулась до Рубіжанського відділу державної міграційної служби України в Луганській області про зняття з реєстраційного обліку її сина та членів його сім'ї. Проте їй в цьому було відмовлено з посиланням на те, що це питання повинно бути вирішено судом. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою шляхом визнання відповідачів: [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, на позові наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви, посвідчені належним чином, в яких зазначили, що позовні вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS], разом з їх неповнолітніми дітьми [PERSON], 2006 р. народження, та [PERSON], 2012 р. народження, визнають в повному обсязі, оскільки вони виїхали на постійне місце проживання в Республіку Білорусь і не встигли знятися з реєстраційного обліку. Просять суд розглянути справу в їх відсутність.Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Кравцова О.В. у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд вирішити позовні вимоги на розсуд суду. Представник третьої особи - Рубіжанського відділу державної міграційної служби України в Луганській області до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити рішення. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно довідки КП «Житловий сервіс» від 24.03.2015 року №1091 у зазначеній квартирі значаться зареєстрованими відповідачі: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], та їх малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] (а.с.16). Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх малолітні діти [PERSON], [PERSON] виїхали на постійне місце проживання до іншої країни, не є власниками квартири за адресою: [ADDRESS], але значаться зареєстрованими у ній, що позбавляє власника даної квартири -позивача [PERSON] на свій розсуд користуватися та розпоряджатися належною їй власністю. Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Судом взято до уваги, що відповідачі разом зі своїми малолітніми дітьми не проживають в квартирі, належній позивачці, тільки з лютого 2015 р., однак, в даному конкретному випадку визнання відповідачами пред'явлененого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки як зазначили самі відповідачі в заявах, адресованих суду, вони виїхали разом зі своїми малолітніми дітьми на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, не встигши знятися з реєстраційного обліку. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до висновку, що усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю повинне бути вчинено шляхом визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] разом з їх малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved