Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивують тим, що 09.02.2009 року вони отримали свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] в рівних долях. В 2016 році вони вирішили переоформити вказану квартиру, у зв'язку з чим звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] Однак переоформити квартиру позивачі не змогли та отримали витяг, з якого видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 22.11.2004 року №1488484 про накладення арешту на квартиру. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Першою Київською державною нотаріальною конторою, яка є структурним підрозділом Міністерства юстиції України. Згідно вказаного запису №1488484 арешт на квартиру накладено згідно ухвали №45 від 12.02.1993 року. Позивачі були єдиними власниками вказаної кварттири, жодних юридичних дій з нею не вчиняли, про арешт ніколи не знали, а тому вважають, що арешт було накладено помилково. Крім цього, з витягу про арешт вбачається, що він накладений на квартиру [ADDRESS]. Однак корпусу 2 за даною адресою не існує. 03.02.2016 року позивачі звернулись до Першої Київської державної нотаріальної контори з листом про зняття вказаного арешту, на що отримали відповідь, з якої вбачається, що номенклатури справ за 1992-1993 роки не збереглися, а їх термін зберігання складає три роки. Таким чином на даний час на належне їм майно безпідставно накладено арешт, чим порушені їх права щодо розпорядження власністю. Просять скасувати арешт на квартиру [ADDRESS], який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №1488484. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 22.11.2004 року за №1488484 про арешт квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились повторно, про день розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача Першої Київської державної нотаріальної контори направив суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняття рішення згідно діючого законодавства. Представник відповідача Міністерства юстиції України надіслав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що жодних дій з боку Міністерства юстиції України по відношенню до позивачів вчинено не було, в зв'язку з чим Міністерство юстиції України є неналежним відповідачем у справі. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивачів, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.02.2009 року відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації. З копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що вона розташована на 2 поверсі 12-поверхового будинку та складається з 2 кімнат жилою площею 29,5 кв.м. Загальна площа квартири становить 50,8 кв.м. В Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна станом на 02.03.2016 року міститься запис від 22.11.2004 року №1488484 про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Обтяження зареєстровано Першою київською державною нотаріальною конторою. Підстава обтяження: ухвала №45 від 12.02.1993 року. З відповіді в.о. завідувача Першої Київської державної нотаріальної контори №1643/02-32 від 03.03.2016 року на заяву [PERSON] вбачається, що відповідно до номенклатури справ за 1992-1993 роки термін зберігання процесуальних документів, на підставі яких були накладені (зняті) арешти на майно, складає три роки, і що до 01.01.2013 року Перша київська державна нотаріальна контора була реєстратором процесуальних документів щодо складення заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а не обтяжувачем. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна станом на 02.03.2016 року міститься запис від 22.11.2004 року №1488484 про накладення арешту на квартиру [ADDRESS], а позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. Враховуючи, що арешт накладено на інший об'єкт нерухомого майна, немає підстав вважати, що права позивачів у зв'язку з існуванням відповідної заборони порушені, в зв'язку з чим суд в задоволенні позовних вимог відмовляє. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed