Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання за кожним з них права власності в порядку спадкування на 1/8 частину легкового автомобіля [NUMBER], 1/2 частину квартири [ADDRESS], 1/8 частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, 1/4 частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/8 частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивують тим, що 22.07.2012р. помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, зокрема легковий автомобіль [NUMBER], квартира [ADDRESS], нежитлове приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, частина квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями померлого були [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько), які у встановленому законом порядку та строк звернулись із заявами про прийняття спадщини. 05.06.2009 р. [PERSON] було складено заповіт, яким належну йому квартиру [ADDRESS] він заповів своїм батькам - [PERSON] та [PERSON], Разом з тим, 18.02.2014 р. [PERSON] помер, не оформивши спадкові права за своїм померлим сином. За життя [PERSON] склав заповіт (стосовно всього свого майна) на користь свого сина - [PERSON], який відповідно є його єдиним спадкоємцем. Постановами державного нотаріуса 4-ї Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 25.05.2015 р. та 28.05.2015 р. було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно померлого [PERSON], у зв'язку з тим, що спадкоємцями не надані оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також те, що відповідачем не подано жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували її право власності на частку в спільному майні подружжя. Оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно знаходились у померлого [PERSON] в його квартирі [ADDRESS], де на даний час проживає відповідач та має доступ до вказаних документів, однак надати їх нотаріусу відмовляється, чим перешкоджає позивачам оформити свої спадкові права. В попередніх судових засіданнях позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали. Дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Додатково пояснили, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] 15.08.1995р. було видано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак на час смерті перебувала у власності останнього на підставі договору дарування від 05.06.2009р. В останнє судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в попередніх судових засіданнях проти позову заперечив, оскільки вважає, що за вказаних обставин слід оскаржувати постанову державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а не звертатися із вимогами про визнання права власності на майно у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на них. В останнє судове засідання не з'явився, подав заяву, у якій проти розгляду справи за його відсутності не заперечив. Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідуюча скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомила. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивачів, представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали спадкової справи №375/2012 до майна померлого 22.07.2012р. [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до положень\~статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. При цьому, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування може бути двох видів: за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини та не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки у спадщині, крім права на прийняття обовязкової частки, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [PERSON] помер 22.07.2012 року у м. Львові (а.с.8). Як вбачається з матеріалів спадкової справи спадкоємцями першої серги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], дочка [PERSON], матір [PERSON], а також батько [PERSON] Крім цього, батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є також спадкоємцями за заповітом на квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, право на спадкування [PERSON], внаслідок його смерті 18.02.2014 року, в порядку спадкової трансмісії перейшло до позивача [PERSON] як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.9, 11). Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку та строки подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Разом з тим, як вбачається із копії постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 25.05.2015 року (а.с.5) позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №5 в будинку №15 на вул.Л.Толстого у м.Львові та за законом на все інше спадкове майно [PERSON], а саме: на автомобіль «Toyota Avensis», на гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, на квартиру [ADDRESS], на нежитлове приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, оскільки нотаріусу не надані оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також те, що відповідачем не подано заяви про те, що вказане майно є спільним майном подружжя або воно не являється таким. Від дружини спадкодавця була отримана заява про те, що вона претендує на частку в спільному майні подружжя на автомобіль, нежитлове приміщення та на квартиру [ADDRESS], але жодних свідоцтв про право власності вона не отримувала і жодних правовстановлюючих документів на вищевказане майно не надавала. З аналогічних підстав нотаріусом відмовлено і [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS], на частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, на частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, на частину квартири [ADDRESS], на частину автомобіля «Toyota Avensis», та на інше спадкове майно, яке належало [PERSON], який помер 22.07.2012р., одним із спадкоємців якого був його батько [PERSON], який помер 18.02.2014р., який спадщину після смерті свого сина прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Як вбачається з позовної заяви вказані документи позивачі позбавлені можливості представити нотаріусу, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно знаходились у померлого [PERSON] в його квартирі [ADDRESS], де на даний час проживає відповідач та має доступ до вказаних документів, однак надати їх нотаріусу відмовляється. Крім цього, як вбачається із відповідних запитів державного нотаріуса (а.с.с.27, 58, 59, 60, 95), нею до винесення постанов про відмову у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину вживалися заходи щодо отримання вказаних документів, однак такі залишені без виконання. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON], за останнім було зареєстровано право власності на гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.15), квартиру [ADDRESS], загальною площею 85,8 кв.м та належну до неї комору в підвалі, площею 14,4 кв.м, що підтверджується копією договору дарування (а.с.13), нежитлове приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, загальною площею 58,7 кв.м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.14), легковий автомобіль [NUMBER], що підтверджується листом Регіонального сервісного центру у Львівській області (а.с.100-102), а також квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, як вбачається з копії постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 25.05.2015 року (а.с.5) від дружини спадкодавця відповідача у справі була отримана заява про те, що вона претендує на частку в спільному майні подружжя на автомобіль, нежитлове приміщення та на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №375/2012 до майна померлого 22.07.2012р. [PERSON], рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 20.06.2013р. (а.с.с.114-117), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.11.2013р. (а.с.с.118-119) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014р. (а.с.с.120-121) за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] як обєкт спільної сумісної власності подружжя. Крім цього, відповідачу видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: нежитлове приміщення по вул.Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, загальною площею 59,2 кв.м та зазначено, що 1/2 частка зазначеного майна залишається у власності [PERSON] (а.с.с.170). Крім цього, як вбачається з позовних вимог, позивачами визнано, що автомобіль [NUMBER] також є спільною сумісною власністю подружжя відповідача та [PERSON] За вищевказаних обставин, судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті 22.07.2012р. [PERSON] увійшли, зокрема 1/2 частина легкового автомобіля [NUMBER], квартира [ADDRESS], 1/2 частина нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/2 частина квартири [ADDRESS]. [PERSON] 05.06.2009р. склав заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповів своїм батькам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному (а.с.с.96). Решта вищевказаного спадкового майна підлягає спадкуванню за законом спадкоємцями першої черги [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], право на спадкування якого, внаслідок його смерті 18.02.2014 року, в порядку спадкової трансмісії перейшло до позивача [PERSON] як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.9, 11). Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачі як спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] мають право на спадкування у рівних частках квартири [ADDRESS], а також як спадкоємці за законом мають право на спадкування у рівних частках разом із відповідачем [PERSON] та третьої особою [PERSON] на 1/2 частини легкового автомобіля [NUMBER], 1/2 частини нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/2 частини квартири [ADDRESS], однак не взмозі належно оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за кожним з позивачів права власності в порядку спадкування на 1/8 частину легкового автомобіля [NUMBER], 1/2 частину квартири [ADDRESS], 1/8 частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, 1/4 частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/8 частину квартири [ADDRESS] є підставними та підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.1, 21) судові витрати, що становлять 3654 грн. судового збору.

Outcome: approved