Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за ними як спадкоємцями за законом першої черги право власності по 1/2 частині за кожним з них на незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що належав померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутня проектно - кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва, і правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, та державний акт на право власності на земельну ділянку, відсутні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на підставі договору забудови від 29.01.1969 року, зареєстрованого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори за № 374, [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], проте належним чином не зданий в експлуатацію. Згодом було проведено перенумерацію вищезазначеного житлового будинку, з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]», так згідно довідки від 16.03.2015 року за № 25, наданої начальником комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», згідно Адресного реєстру м. Ізмаїла об'єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними спорудами, власником якого є [PERSON] (1/1 частка) на підставі договору від 29.01.1969 року, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі № 1-375, має самостійний адресний номер на підставі розпорядження Ізмаїльського міського голови № 1р від 09.01.2014 року : [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]; колишня адреса: [ADDRESS]). На підставі розпорядження міського голови Ізмаїльської міської ради Одеської області від 09.01.2014 року за № 1 р, житловому будинку літ. «А», розташованого за адресою [ADDRESS] присвоєно самостійну юридичну адресу - [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2010 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38609901 від 13.10.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.1976 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.07.1968 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.04.1987 року, виданого Ізмаїльським виконкомом відділу РАЦСу згідно якого, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги у передбачений строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], тобто вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 09.02.2011 року та від 24.02.2011 року. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Всі права та обов'язки щодо здавання домоволодіння в експлуатацію переходять до спадкоємців. На підставі викладеного,

Outcome: approved