Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись \~в грудні\~2019\~року до\~суду з\~вищеназваним позовом,\~вказала,\~що перебуває в шлюбі з [PERSON] з 13.07.1985 року по теперішній час. В період шлюбу вона з чоловіком придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . З 1995 року по листопад 2019 року сім`я постійно проживала у вказаному будинку, іншого житла ніхто з членів сім`ї не має. Їй нещодавно стало відомо, що відповідачем [PERSON] отримано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 14.06.1995 році, видане на підставі рішення виконкому Приазовської районної ради від 12.05.1988 року за № 107, за змістом якого тільки відповідач є власником вказаного будинку. Вважає, що спірне свідоцтво підлягає визнанню частково недійсним, оскільки порушує її права як дружини, право власності на вказаний будинок та вимоги сімейного Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на час складання та видачі свідоцтва вважаючи, що будинок є спільною сумісною власністю. Тому просить позов задовольнити, визнати частково недійсним свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 14.06.1995 року, яке видане виконавчим комітетом Приазовської районної ради за реєстровим номером № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та визначити за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день, час та місце розгляду справи ( а.с. 62). Представник позивачки адвокат Дуда С.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, пославшись на ті підстави, які викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце розгляду справи, про що є зворотна розписка( а.с. 66). Представник відповідача адвокат Цокало О.І. позов визнав, підтвердив фактичні обставини та погодився визнати [PERSON] співвласницею житлового будинку. Представник відповідача Приазовської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотною розпискою( а.с.74). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.07.1985 року по теперішній час відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.4). На підставі рішення виконкому Приазовської районної ради від 12.05.1988 року за номером [ADDRESS] [NUMBER] , [PERSON] видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок від 14.06.1995 року за реєстровим номером № [NUMBER] (а.с.6). 04.07.2011 року право приватної власності [PERSON] на житловий будинок зареєстровано КП «Нерухомість-П» Приазовської районної ради Запорізької області, номер витягу 30487156 (а.с.7). На підставі рішення № 37 виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 15.11.2007 року впорядкована нумерація жилого будинку по [ADDRESS] » громадянину [PERSON] , замінивши його з номера «75» ( а.с.72). Статтею 22 КпШС України, що діяла на момент виникнення права власності, все майно, нажите подружжям за час шлюбу, відносилось до спільної сумісної власності подружжя, при цьому частки кожного із подружжя в цьому майні визначались рівними. Із матеріалів справи встановлено, що виникло право власності на житловий будинок. В період\~з 1985\~року по\~теперішній час сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Оскільки свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 14.06.1995 року було видане саме у цей період, тобто в період їх шлюбу, то є всі підстави вважати спірний житловий будинок майном [PERSON] та [PERSON] , нажитим ними сумісно. Отже, оскільки зазначений спірний житловий будинок був набутий у власність в період шлюбу сторін з оформленням правовстановлюючих документів на одного з подружжя, то він, згідно зі статтями 22,24 КпШС України, що діяв під час виникнення спірних правовідносин, являється їх спільною сумісною власністю. Тому, з огляду на викладене, суд вважає доведеним, що спірний житловий будинок на підставі положень статті 22\~КпШС України є спільною сумісною власністю сторін до того ж частки кожного з них у цій власності слід визначити рівними. \~ \~ \~ \~ За таких обставин, видане 14.06.1995 року виконкомом Приазовської районної ради на ім`я [PERSON] свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок є недійсним, оскільки житловий будинок не є приватною власністю [PERSON] , а є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Хоча [PERSON] та [PERSON] перестали проживати постійно в спірному житловому будинку, однак правовий режим їхнього майна, набутого за час шлюбу, залишається попереднім - спільною сумісною власністю. Сторони як подружжя можуть бути співвласниками майна протягом невизначеного строку, аж до поділу майна, знищення його тощо. Вимоги щодо поділу житлового будинку в натурі не заявлено, таким чином, правовий режим спірного житлового будинку є спільна сумісна власність. Строк на захист порушеного права відносно спільного майна подружжя відповідно до\~ст.29\~КпШС України визначався у три роки. Перебіг строку підлягав вирахуванню з моменту порушення права, яке могло статися як під час шлюбу, так і під час їх не проживання в спірному житловому будинку. Із матеріалів справи встановлено, що незважаючи на те, що сім`я постійно проживала в спірному житловому будинку, порушення права [PERSON] відносно спільної власності на житловий будинок пов`язане не з моментом розірвання шлюбних відносин, а з моментом, коли вона дізналася про правовстановлюючий документ на ім`я чоловіка,а саме при її переїзді в листопаді 2019 року. Таким чином, строк звернення [PERSON] за захистом порушеного права не є порушеним. З огляду на викладене, рішення суду про визнання права спільної сумісної власності в рівних частках двох фізичних осіб на житловий будинок як об`єкт нерухомого майна є правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право особистої власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Приазовської районної ради за реєстровим номером №1273, є самостійним правовстановлюючим документом, який не підлягає видачі за наявності судового спору. Діючим законодавством, що регулює питання реєстрації прав власності на нерухоме майно, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом. Дублювання рішення суду видачею свідоцтва про право власності не передбачено. Судові витрати сплачено, на відшкодуванні таких позивач не наполягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial