Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб з яким розірвано в 2007 р. Він зареєстрований в цій квартирі, але забравши всі свої речі пішов звідти та не проживає там з 2007 р. Своїм перебуванням на реєстраційному обліку за адресою майна, що належить позивачам, відповідач створює їм перешкоди в реалізації ними у повному обсязі прав його власника. А тому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням -квартирою № 8 в будинку № 4 по вулиці Л.Толстого в м. Чернівці. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про вселення та зобовязання відповідачів не перешкоджати йому користуватися квартирою посилаючись на те, що після розірвання в 2007 році шлюбу з [PERSON] між ними склались неприязні стосунки, відповідачі чинили йому перешкоди у проживанні у спірній квартирі за місцем його реєстрації. Відповідачі замінили всі замки до квартири і він втратив можливість користуватися нею. Вважав цю причину не проживання в квартирі є поважною. В квартирі залишились його особисті речі. Він неодноразово виявляв бажання забрати ці речі, але відповідачі йому в цьому відмовляли. В цій квартирі проживає на той час неповнолітній син [PERSON] та [PERSON], а тому він не хотів створювати конфліктних ситуацій, вирішувати їх за допомогою викликів працівників міліції, які могли б зашкодити психіці та нормальному духовному розвитку неповнолітньої дитини. Тому він обмежувався тільки тим, що забирав свого сина зі школи, та відвозив до дому. Він не має іншого постійного місця проживання а тому просив суд вселити його в спірну квартиру та зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди в користуванні нею. Позивач [PERSON] та представник позивачів в судовому засіданні свій позов підтримали, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені у власній позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав, в задоволенні первісного позову просив відмовити і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у власній позовній заяві. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] ( а.с. 6 ). Відповідач по справі є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб з яким розірвано в 2007 р. ( а.с. 9 ). Він зареєстрований в цій квартирі ( а.с. 107 ). З 2007 року відповідач без поважних на те причин не проживає в [INFO]. Це в судовому засіданні пояснили суду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та син сторін [PERSON] З 2007 року відповідач ніколи не приходив до спірної квартири та не намагався в неї вселитись. Суд вважає, що представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні не доведено факт перешкоджання позивачами відповідачу користуватися спірною квартирою, що там знаходяться його речі, що він намагався вселитися в спірну квартиру або будь-яким іншим чином відновити свої житлові права. Посилання представника відповідача на те, що він через неповнолітнього сина не хотів створювати конфліктні ситуації , вирішувати їх за допомогою викликів працівників міліції, які могли б зашкодити психіці та нормальному духовному розвитку неповнолітньої дитини на думку суду також не відповідають дійсності оскільки його син свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він батька відповідача [PERSON] взагалі не бачив з 2008 року та не розмовляв з ним. Саме це на думку суду є моральною травмою для неповнолітньої дитини. Крім того представник відповідача не пояснив суду, що саме після досягнення сином повнолітня в червні 2014 року перешкоджало [PERSON] відстоювати свої, як він вважає, порушені житлові права, зокрема зверненням до суду з позовом про вселення. Згідно з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач з 2007 року, тобто понад один рік, без поважних причин не проживає в спірній квартирі, своїм перебуванням на реєстраційному обліку в спірній квартирі, що належить позивачам, створює перешкоди в реалізації ними у повному обсязі прав власників квартири, а тому на думку суду [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 8 в будинку № 4 по вул. Л.Толстого в м. Чернівці. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов ні. На підставі викладеного та

Outcome: approved