Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що їм на підставі договору купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2-277 від 16.02.2007 р. на праві приватної власності належить квартира № 25 у домі № 5-а по вул. Карпенка-Карого в м. Запоріжжі. [PERSON] належить 1/3 частина квартири, [PERSON] належить 2/3 частини вищевказаної квартири. Договір зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. З 2011 року у спірній квартирі зареєстрований син позивачки, від першого шлюбу, [PERSON]. Відповідач по справі у квартирі не проживає з червня 2013 року, його майна у квартирі також нема, він проживає та працює у Якутії і приїхати додому та знятися з реєстраційного обліку не має можливості. Позивачі, як законні власники вказаної квартири, не можуть розпорядитися своє власністю на власний розсуд, у звязку з тим, що в ньому зареєстрований відповідач. На підставі вищевикладеного позивачі просять суд усунути їм перешкоди у праві власності шляхом визнання відповідача таки таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, вул.. К.-Карого[ADDRESS]. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений за останнім відомим місцем своєї реєстрації про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Свідки, [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні, повністю підтвердили обставини викладені в позовній заяві, та пояснили, що відповідач дійсно поїхав на Північ Росії на роботу, вже тривалий час (з 2013 року) не живе за зазначеною адресою. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень або пояснень не надав. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачів, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], ([PERSON] 1/3 частини, [PERSON] 2/3 частини), що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.02.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-277 (а.с.9-10), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а..с11), копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12-13), копією технічного паспорту (а.с.14-15). З довідки № 1811 виданої Центром обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби 26.10.2015 року вбачається, що у даній квартирі окрім позивачки [PERSON] зареєстрований її син [PERSON] відповідач по справі (а.с.8). Зазначене також підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла (у т.ч. колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачів правомірні, оскільки відповідач у зазначеній квартирі не мешкає з червня 2013 р., тобто понад 1 рік, проживає в іншому місті, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житловим будинком не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved