Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачка пояснила, що від шлюбу з відповідачем у неї в 2007 році народилась дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу в 2011 році, дочка проживає з нею, а відповідач проживає в Львівській області, з дочкою не спілкується, участі у її вихованні не бере, аліменти сплачує із затримками, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, тому вважає, що він ухиляється від батьківських обов'язків про що надано висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. Крім того вона в даний час має іншу сім'ю, дочка [PERSON] вважає батьком її чоловіка [PERSON], котрий має намір удочерити її, що відповідає інтересам дитини. Відповідач також влаштував своє життя, фактично немає змоги постійно спілкуватись з дитиною, а періодичні зустрічі негативно впливають на психологічний стан дочки, в результаті чого вони змушені звертатись до лікарів. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився і пояснив, що дійсно їх спільна з позивачем дочка проживає з нею після розлучення. Однак він не мав можливості брати участь у вихованні дитини, оскільки позивачка забороняла йому це робити, також не надавала такої можливості його матері через яку він передавав подарунки. Після невдалих спроб зустрітись чи поспілкуватись з дочкою вирішив, що буде мати таку можливість коли дитина піде у школу. Протягом 2013 року ще намагався зустрітись з дочкою, але позивачка заперечувала, тому вважає, що висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав є необґрунтований і просить відмовити у задоволенні позову. Розглянувши наявні по справі докази, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO]. 22 січня 2011 року шлюб між батьками дитини, сторонами по справі розірвано. З 22 жовтня 2009 року, відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, однак мала місце наявність заборгованості у 2012 році, що видно із постанови ДІМ Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області. Згідно висновку опікунської ради органу опіки та піклування Дунаєвецької міськради з березня 2010 року дитина відвідує КУ ДНЗ №4 «Теремок», однак відповідач не цікавився життям дитини, під час неодноразових засідань органом встановлено ухилення батька від виховання дочки, тому визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача, що підтверджено поясненнями у судовому засіданні представником. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. В силу ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення від виконання юридичного обов'язку це є акт свідомої поведінки. При цьому враховується реальна можливість виконання батьківського обов'язку , зусилля, дії, які б свідчили про бажання брати участь у вихованні дитини. Відповідачем не надано достовірних доказів, які б могли переконливо довести його щире бажання постійно цікавитись життям та розвитком дитини до часу коли виникло питання у позивачки про позбавлення батьківських прав. Як видно з пояснень методиста КУ ДРР «РМК», зустрічі з батьком, в процесі розгляду цих питань органом опіки та піклування за ініціативою позивачки, негативно впливають на психологічний та фізичний стан здоров'я дитини, що підсилює процес її захворювання. Аргументуючи свої заперечення перешкодами з боку позивачки, відповідач вважає, що не мав можливості спілкуватись з дитиною, однак за допомогою до відповідних органів не звертався, тому таке бажання не підкріплювалось будь-якими діями. З пояснень свідка [PERSON] з'ясовано, що вона є бабусею дитини і намагалась налагодити контакт з внучкою, але розраховувала на те, що зможе це робити в майбутньому, коли дитина буде відвідувати школу, а також вживала інші заходи для спілкування. З офіційним зверненням звернулась до Служби у справах дітей під час розгляду даної справи і син також ставить питання перед цим органом у даний час. Однак це не спростовує позовних вимог. Свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком позивачки, турбується про дитину, любить її, бажає удочерити, оскільки цього хоче і сама [PERSON], кличе його батьком. Відповідач не цікавився життям дитини, не турбувався про неї, тому позивачка і він просили його дати добровільну згоду на удочеріння, однак він відмовився. Таким чином, аналізуючи наведені по справі докази, зважаючи на пріоритет інтересів дитини, яка проживає у сім'ї де про неї проявляється турбота про що підтвердили члени опікунської ради, при цьому даючи змогу відповідачу знайти контакт з донькою, що підтверджено протоколами засідань, суд прийшов до висновку про обгрунтованність позовних вимог.

Outcome: approved