Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про повернення безпідставно набутого майна. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва 01.02.2019 відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 04.10.2017 [PERSON] отримав від позивачів [PERSON] . 775 доларів США та від [PERSON] 125 доларів США, що підтверджується розпискою, зробленою [PERSON] 06.10.2017 позивач [PERSON] переказав на банківську картку [PERSON] 14098,35грн та 6454,21грн. 10.10.2017 позивач [PERSON] переказав на банківську картку [PERSON] 12420,00грн. Ніяких правочинів щодо підстав сплати коштів між позивачами і відповідачем не було укладено. 04.07.2018 позивачі направили відповідачу вимогу повернути кошти, але той відповіді не надав, кошти не повернув. Враховуючи, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, а також відсутні будь-які правові підстави для набуття та зберігання відповідачем даних грошових коштів, набуті відповідачем грошові кошти за рахунок позивачів є безпідставно набутим майном, а тому підлягають поверненню позивачам. У зв`язку з викладеним вище позивачі просять суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12420,00грн, як безпідставно набуте майно (грошові кошти) та 1529,73грн, як інфляційні нарахування від простроченої суми; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20552,55грн, як безпідставно набуте майно (грошові кошти) та 2531,33грн як інфляційні нарахування від простроченої суми; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 775 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України становить 21452грн як безпідставно набуте майно (грошові кошти); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 125 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України становить 3460грн, як безпідставно набуте майно (грошові кошти). 21.03.2019 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначив, що позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , який є батьком відповідача, з проханням сприяти у пошуку потенційних виконавців робіт в рамках нового для України проекту, пов`язаного з комплексним інформаційним моделюванням будівель. [PERSON] , як президент Всеукраїнської спілки виробників будматеріалів, в колаборації з іншими позивачами, мав намір створити електронну бібліотеку ВІМ-об`єктів та пропонувати оплачувану участь членам спілки провідним виробникам будівельних матеріалів України. У серпні місяці 2017 року була проведена зустріч за участі позивачів, відповідача та [PERSON] , який є співвласником ТОВ «100МОЗГОВ» та робочими партнерами відповідача. 17.09.2017 відбулася вже офіційна зустріч, за протоколом офіційної зустрічі для позивачів загальним рішенням визначено створення плану реалізації проекту та погодження формату, обсягу передачі даних розробникам програмного продукту, а на відповідача та [PERSON] . покладається обов`язок з написання технічного завдання та формування бюджету під визначені задачі. 04.10.2017 на електроні адреси позивачів було направлено листи з погодженням участі, обсяги та порядок внесення оплати в межах проекту. Розподіл перерахування коштів на користь відповідача, в якості оплати його роботи та на придбання серверу, здійснювався шляхом передачі 70% за послуги з комп`ютерного програмування та діяльність із керуванням комп`ютерним устаткуванням + 100 % за сервер на користь відповідача: [PERSON] - загальна сума 1012дол.США, до сплати 148дол.США (сервер) + 605дол.США(послуги) = 753дол.США; [PERSON] . - загальна сума 1012дол.США, до сплати 148дол.США (сервер) + 605 дол.США(послуги) = 753дол.США; [PERSON] - загальна сума 618дол.США, до сплати 90дол.США (сервер) + 370дол.США (послуги) = 460дол.США; [PERSON] . - загальна сума 169дол. США, до сплати 25дол.США (сервер) + 605дол.США(послуги) =101дол.США. В зв`язку з вищезазначеним, [PERSON] було передано відповідачу 775дол.США, [PERSON] . 125дол.США, [PERSON] 12420грн, що за курсом на день сплати становило 460дол.США, [PERSON] - 20552,56грн, що за курсом на день сплати становило 761дол.США. Після цього, відповідачем було придбано сервер, конфігурація якого була погоджена сторонами та розпочато роботи з аналізу орієнтовного навантаження та безпосередньої розробки програмної платформи продукту. Позивачем [PERSON] 15.01.2018 було повідомлено інших позивачів про фактичну зупинку проекту в зв`язку з невиконанням сторонами завдань, поставлених на зустрічах та погоджених листами. Відповідачем було виконано всі свої зобов`язання по договору, а саме: проведено аналіз орієнтовного навантаження, придбано, зібрано та налаштовано сервер, розроблено програмну платформу проекту. Проте вимоги, які ставилися перед позивачами, а саме: підготовка презентації проекту, створення організаційної структури, плану, бюджету та цілей на 2018 рік, аналіз аналогічних проектів на ринку - виконані не були. У зв`язку з викладеним вище відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивачів - адвокат Стеценко Ю.В. в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, посилаючись на докази які містяться відзиві. В судому засіданні 04 червня 2019 року були заслухані свідки: [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] є співвласником ТОВ «100МОЗГОВ» та партнером відповідача, зазначив, що вони з відповідачем на договірній основі з позивачами мали намір створити електронну бібліотеку ВІМ-об`єктів. У зв`язку з чим була організована зустріч, яка підтверджується протоколом та усною домовленістю про співпрацю між позивачами та відповідачем. Зазначив, що згодом проект було зупинено за ініціативи позивачів. Свідок [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] зазначив, що до нього звернувся позивач [PERSON] з проханням сприяти у пошуку потенційних виконавців робіт в рамках нового для України проекту, пов`язаного з комплексним інформаційним моделюванням будівель. [PERSON] порекомендував свого сина, відповідача по справі. Також, підтвердив, що дійсно була не одна зустріч позивачів та відповідача, яка зафіксована протоколом. Зазначив, що відповідач виконав свої зобов`язання, але проект був зупинений саме за ініціативи позивачів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, взявши до уваги свідчення свідків, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, про що не заперечувалось учасниками справи, 17.09.2017 відбулася офіційна зустріч за участю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за протоколом офіційної зустрічі визначено створення проекту. Згідно з протоколу від 17.09.2017 на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] покладено обов`язок плану реалізації проекту та погодження формату, обсягу передачі даних розробникам програмного продукту, а на відповідача [PERSON] та [PERSON]. покладається обов`язок з написання технічного завдання та формування бюджету під визначені задачі. 04.10.2017 на електрону адресу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] направлено лист, відповідно до якого погоджено обсяг та порядок внесення оплати в межах проекту, що підтверджується витягами з електронної почти які знаходяться в матеріалах справи. 04.10.2017 відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] . 775доларів США та від позивача [PERSON] . 125доларів США, що підтверджується розпискою з особистим підписом відповідача. 06.10.2017 позивач [PERSON] переказав на банківську картку відповідача [PERSON] 14098,35грн та 6454,21грн. 10.10.2017 позивач [PERSON] переказав на банківську картку відповідача [PERSON] 12420,00грн. 15.01.2018 позивачем [PERSON] було повідомлено інших учасників проекту про фактичну зупинку проекту в зв`язку з невиконанням сторонами завдань, поставлених на зустрічах та погоджених листами, що підтверджується поясненнями сторін по справі та свідченнями свідків. Представник позивачів - адвокат Стеценко Ю.В. в позовній заяві та своїх поясненнях посилається на те, що між позивачами та відповідачем [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини, а також відсутні будь-які правові підстави для набуття та зберігання відповідачем даних грошових коштів, набуті відповідачем грошові кошти за рахунок позивачів є безпідставно набутим майном. Однак, судом встановлено та підтверджено поясненнями представника позивачів, що кошти позивачами були у добровільному порядку та по особистому бажанню частинами перераховані на картку відповідача, а частинами переданні особисто з рук в руки. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття позиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповідно до прийняття цієї пропозиції Відповідно до ч.2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Разом з тим, частинами першою та другою статті 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Як встановлено судом, що протоколом робочої зустрічі від 17.09.2017 та листом від 04.10.2017 було визначено предмет та умови договору, було здійснено оплату за послуги, що дає підстави вважати, що між позивачами та відповідачем виникли договірні відносини. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, зокрема ст. 1212 ЦК України Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок iншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. ч. 1, 2 ст. 205, ч.1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що наявність договору чи іншого правочину є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604- 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, тобто, є зобов`язальними, і тому вони регулюються нормами зобов`язального права. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року у справі N 6-122цс14. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачами та їх представником не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивачів, як це передбачено статтями 76-79 та 81 ЦПК України. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачами судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи викладене і

Outcome: dismissed