Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] у відповідних частках по 1/4 частині. [PERSON] 04.04.2011 року помер, у віці 64 роки. Після його смерті залишилося спадкове майно, що належало померлому на праві приватної спільної сумісної власності, а саме 1/4 частини квартири за вищевказаною адресою, однак після звернення [PERSON] до нотаріуса для оформлення спадщини їй стало відомо про арешт накладений Ухвалою Комсомольського районного суду від 16.11.2011 року по справі №2-3796/11. На підставі вказаної ухвали ВДВС Комсомольського РУЮ відкрито виконавче провадження 21.11.2011 року та накладено арешт на 1/4 частину квартири за адресою: м. Херсон, вул. Патона,5, що належить [PERSON], крім того, на підставі вищевказаної ухвали накладено арешт на майно боржника, а саме на всю квартиру [ADDRESS]. Державним виконавцем вказані виконавчі провадження закрито та направлено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві- Данильченко [PERSON] до ВДВС Корабельного РУЮ в м. Херсоні не звертався з виконавчим документом та заявою про примусове виконання рішення. Оскільки про існування вказаних арештів позивачі дізналися лише в той час коли звернулися до нотаріальної контори (серпень 2016 року), тому просять суд поновити пропущений строк з поважних причин та скасувати арешт на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна: відповідно до ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 16.11.2011 року по цивільній справ №2-3796/11 ВДВС Комсомольського РУЮ проведені виконавчі дії 21.11. 2011 року, за яким відкрито виконавче провадження №29956010 та накладено арешт на 1/4 частину [ADDRESS], що належить [PERSON] та відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП 29956010 від 21.11.2011 року на підставі рішення суду за №2-3796/11 та виданого судом виконавчого листа від 16.12.2011 року на всю квартиру [ADDRESS](реєстраційний номер обтяжень 2708782, зареєстрований 21.11.2011 року) . Представник позивачів адвокат [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися про причину неявки суд не сповістили, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. [PERSON] до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України . [PERSON] до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №32317961 виданого 05.12.2011 року встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності по 1/4 частині на кожного квартира [ADDRESS]. [PERSON] до свідоцтва про шлюб серії І-КГ №003448 [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [PERSON], 04.04.2011 року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КГ №123687, актовий запис №183 видане 04.04.2011 року відділом ДРАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні. Після його смерті залишилося спадкове майно, що належало померлому на праві приватної спільної часткової власності, а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності №4122 від 17.10.1996р. та зареєстроване бюро технічної інвентаризації на праві приватної, спільної сумісної власності і записана у реєстрову книгу за № 39619. Позивач - [PERSON]Ю, після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до нотаріуса Херсонського нотаріального округу для оформлення спадщини, де їй стало відомо про арешт накладений на спірне майно, а саме на квартиру [ADDRESS], відповідно до Ухвали Комсомольського районного суду від 16.11.2011року по справі №2-3796/11. На підставі вказаної ухвали ВДВС Комсомольського РУЮ відкрито виконавче провадження 21.11.2011 року та накладено арешт на 1/4 частину квартири за адресою: м. Херсон, вул. Патона,5, що належить [PERSON], крім того, на підставі вищевказаної ухвали накладено арешт на майно боржника, а саме на всю квартиру [ADDRESS], що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 08.09.2015 року №43476681. [PERSON] до витягу з Виконавчого провадження від 14.06.2017 року встановлено, що державним виконавцем 21.11.2011 року закінчено ВП за п.8 ч.1 ст.49 (а саме фактичне виконання рішення) про що винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Крім того, відповідно до Витягу з ВП від 14.06.2017 року встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого документа на підставі п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна) . При звернені до ВДВС Корабельного РУЮ у м. Херсоні відповідно до листа від 15.06.2017 року за №6386 стало відомо, що на примусовому виконанні Корабельного районного відділу ВДВС м. Херсона перебувало виконавче провадження №29956010 відкрите на підставі ухвали суду від 16.11.2011 за №3796/11 та виконавче провадження №30485274, де державним виконавцем 21.11.2011 року та 28.11.2013 року було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та про повернення виконавчого провадження. [PERSON] до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,45 ЦПК). Пунктом 13 Постанови № 5 розяснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. [PERSON] дост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. [PERSON] до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий також за рішенням суду. Ст.257 ЦК України встановлює трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. [PERSON] до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався в серпні 2016 р., що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність здійснити захист цивільних прав та інтересів позивача, шляхом зняття арешту з майна, а саме квартири [ADDRESS], який було накладено на підставі Ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона, від 16.11.2011 року по цивільній справі 2-3796/11. Враховуючи докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved