Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області суду з даним позовом посилаючись на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2005 року, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2020 року розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. 22 жовтня 2013 року сторони придбали квартиру [ADDRESS] . На даний час домовленості про поділ житлового будинку з прибудовами з відповідачем не досягнуто. Тому звернулася з позовом до суду про поділ спільної квартири подружжя, яка є об`єктом спільної сумісної власності з урахуванням інтересів трьох дітей, які проживають із нею та виділити їй у власність 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS] . В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, яка засвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Селіверстовим В.О., позовні вимоги визнав в повному обсязі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 05 серпня 2020 року розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Від спільного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 31 липня 2006 року, серії [NUMBER] від 11 грудня 2006 року та серії [NUMBER] від 13 лютого 2019 року відповідно. Під час шлюбу відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Сасюк М.В., зареєстровано в реєстрі за №883, [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . На підставі вищевказаного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 жовтня 2013 року було зареєстровано право приватної власності за [PERSON] на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї №1157 від 27 липня 2020 року, виданої Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області, за адресою по [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2019 року народження. Згідно даних технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , квартира складається з кімнат житловою площею, 39,7 кв.м, у тому числі 1-ша кімната 14,7 кв.м, 2-га кімната 11,4 кв.м, 3-тя кімната 13,6 кв.м, кухні площею 10,6 кв.м, вбиральні 0,8 кв.м, ванної кімнати площею 2,7 кв.м, коридору 9,6 кв.м, балконом 0,9 кв.м та лоджією 1,7 кв.м. Відповідно до вимог ч. 3ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Так, ч.1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК Українив встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбана сторонами квартира [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач своєю заявою поданою до суду позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме: квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на: 2/3 частини квартири [ADDRESS] , а 1/3 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] . З врахуванням положень статті 141 ЦПК України судовий збір, сплачений при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved