Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Мар'ївської сільської ради Синельниківського району, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 2.00 гектара в межах згідно з планом, розташованої на території Мар'ївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарева, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Спадкоємцем 1 черги за законом на спадкове майно є він та його мати [PERSON]. [PERSON] не прийняла спадщину після смерті чоловіка. Постановою № 02-31/204 від 20.02.2016 року нотаріус Другої синельниківської державної нотаріальної контори відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]), що розташована на території Мар'ївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, у зв'язку з тим, що він не надав документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку за померлим. Він не має державного акту про право власності на земельну ділянку, у зв'язку з тим, що його не отримав на руки спадкодавець. З листів управління Держгеокадастру у Синельниківському районі № 99-410-99.3-255/2-16 від 03.02.2016 на адресу Другої синельниківської державної нотаріальної контори та 572/2-16 від 29.03.2016 на запит адвоката відомо: в управлінні Держгеокастру у Синельниківському районі на підставі розпорядження голови Синельниківської райдержадміністрації від 24.21.2010 №781-р-10 виготовлено державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], серія [NUMBER] на площу 2.0 га для ведення особистого селянського господарства на території Мар'ївської сільської ради, але не зареєстрований та не отриманий власником земельної ділянки у зв'язку зі своєю смертю. «На підставі розпорядження голови Синельниківської райдержадміністрації від 24.12.2010 р. № 781-р-10 [PERSON], який проживає [ADDRESS] є власником земельної ділянки площею 2.0000 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Мар'вської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, для ведення особистого сільського господарства, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]» - про що свідчить Державний акт про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виготовлений у двох еземплярах, які знаходяться у відділі Держземкомзему у Синельниківському районні Дніпропетровської області, з якого управлінням Держгеокадастру у Синельниківському район. Просить постановити рішення, яким визнати за ним, [PERSON], право приватної власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку площею 2.00 га, кадастровий номер [NUMBER], яка в межах згідно з планом розташована на території Мар'їської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просять суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд справу розглянути без його участі, позов визнає у повному обсязі та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2012 року [PERSON] помер [INFO]. Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.12.1975 року. Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2016 року № 02-31/204 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянку після смерті [INFO] [PERSON] у зв'язку з тим, що не надано документів, підтверджуючих право власності за померлим. Згідно листа Держгеокадастру у Синельниківському районі № 99-410-99.3-255/2-16 від 03.02.2016 на адресу Другої синельниківської державної нотаріальної контори та 572/2-16 від 29.03.2016 на запит адвоката надано наступну інформацію: в управлінні Держгеокастру у Синельниківському районі на підставі розпорядження голови Синельниківської райдержадміністрації від 24.21.2010 №781-р-10 виготовлено державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], серія [NUMBER] на площу 2.0 га для ведення особистого селянського господарства на території Мар'ївської сільської ради, але не зареєстрований та не отриманий власником земельної ділянки у зв'язку зі своєю смертю та надано належним чином завірену копію даного акта, згідно якого [PERSON] належить земельна ділянка площею 2.0000 га у межах згідно з планом з кадастровим номером номер [NUMBER], яка в межах згідно з планом розташована на території Мар'їської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Згідно заяви від 14.08.2012 року № 529, зареєстрованої реєстрі за № 1032 [PERSON] відмовилася від спадщини, після смерті [PERSON] Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно ч.1 та п. б ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також, право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, встановленими та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved