Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову пояснила, що на праві приватної власності їй належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я. Даний договір купівлі-продажу був заключний між позивачкою та власниками квартири [PERSON] та [PERSON] На момент підписання даного договору позивачка знала про реєстрацію у квартирі відповідача [PERSON], який не мав жодних майнових прав на дану нерухомість, не заперечував, щоб власники квартири продали її, а також пояснював, що після продажу квартири залишить її, але після оформлення договору купівлі-продажу продовжує мешкати у ній та не бажає у добровільному порядку звільняти приміщення, наполягаючи, що дана квартира є його власністю, при цьому жодним чином не підтверджуючи цього твердження документально. Фактом своєї реєстрації, а також мешкання у квартирі відповідач створює позивачці перешкоди як власнику квартири, оскільки вона регулярно змушена сплачувати усі комунальні платежі у тому числі і за відповідача, який цими послугами користується, але не оплачує. Позивачка же не може користуватися квартирою, хоча і є її власницею, оскільки відповідач перешкоджає їй у цьому. Просить суд винести рішення, яким усунути усі перешкоди у користуванні належною їй власністю, визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, шляхом зняття його з реєстраційного обліку зі спірного житла та виселити його з даного житла без надання іншого житлового приміщення. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, підтримав позицію відповідача [PERSON], який вважає дане житло своєю власністю, вважає, що він зареєстрований в ньому на законних підставах. Жодних доказів представник відповідача суду не представив. Третя особа - Центрально-Міський РВ в м. Кривому Розі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області також до суду не з*явилися, про дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень що до позову не мають. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С. Я., зареєстрованого в реєстрі права власності № 30202321 від 28.11.2014 року. (а.с.8, 9-10) Даний договір купівлі-продажу був укладений між позивачкою та власниками квартири [PERSON] та [PERSON] На момент підписання даного договору позивачка знала про реєстрацію у квартирі відповідача [PERSON], який не мав жодних майнових прав на дану нерухомість, але продовжував і продовжує мешкати у ній, та не бажає у добровільному порядку звільняти приміщення, наполягаючи, що дана квартира є його власністю, при цьому жодним чином не підтверджуючи цього твердження документально. (а.с.5, 6, 7, 18). Фактом своєї реєстрації та проживання у квартирі відповідач створює позивачці перешкоди як власнику квартири, оскільки вона регулярно змушена сплачувати усі комунальні платежі у тому числі і за відповідача, який комунальними послугами користується, але не оплачує їх (представник відповідача не надав суду жодного доказу оплати комунальних послуг відповідачем, а також не вказав на наявність таких доказів). Позивачка має усі повноваження власника щодо цієї нерухомості, тобто право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, але відповідач перешкоджає їй у повноцінній реалізації цих її прав, позивачка не має можливості проживати у належній їй квартирі. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Крім того ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов'язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Відмовляючись виселитися із належної позивачці квартири, знятися з реєстрації в неї, відповідач перешкоджає позивачці здійснювати належні їй права власника квартири, вселитися в неї самої та вселити в неї членів своєї родини.

Outcome: approved