Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на її користь борг в розмірі 34790 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що в квітні місяці 2014 року між нею та відповідачем була досягнута домовленість про те, що відповідач продає, а позивачка купує за 5000 доларів США житловий будинок, розташований за адресою : будинок №18, вулиця Садова, с.м.т. Тарутине, Тарутинський район, Одеська область. Крім того, між ними була досягнута домовленість про те, що позивачка передає відповідачу аванс в розмірі 1400 доларів США, а після оформлення угоди, відповідач отримає решту суми. 24 квітня 2014 року позивачка передала відповідачу 950 доларів США, на що відповідач надав розписку. 12 січня 2015 року позивачка знову передала відповідачу 450 доларів США, про що останній також надав розписку. Проте, відповідач продати позивачці будинок відмовляється та повернути аванс також не хоче. Зазначені обставини й стали підставою для звернення позивачки до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що дійсно між ним та позивачкою в квітні 2014 року була досягнута домовленість про те, що він продає, а позивачка купує за 5000 доларів США житловий будинок, розташований за адресою : будинок №15, вулиця Садова, с.м.т. Тарутине, Тарутинський район, Одеська область. Крім того, між ними була досягнута домовленість про те, що позивачка передає йому грошові кошти в розмірі 1400 доларів США, а після оформлення угоди, він отримає решту суми протягом двох років. 24 квітня 2014 року позивачка передала йому 950 доларів США, на що ним було надано розписку. 12 січня 2015 року позивачка знову передала йому 450 доларів США, про що ним також було надано розписку. Однак, до цього часу позивачка в повному обсязі з ним не розрахувалась. З твердженнями позивачки про те, що вказані кошти були саме авансом він не згоден та вважає вказані кошти завдатком, який в свою чергу згідно вимог чинного законодавства поверненню не підлягає, так як угода щодо купівлі продажу будинку не була здійснена саме з вини позивачки. Просив у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 24 квітня 2014 року позивачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] 950 доларів США за купівлю будинку №18/1 по вулиці Садова с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області, загальна вартість якого становить 5000 доларів США, про що свідчить розписка (а.с.5). 12 січня 2015 року позивачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] 450 доларів США за купівлю будинку №18/1 по вулиці Садова с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області, про що свідчить розписка (а.с.5). Однак угода купівлі-продажу будинку №18/1 по вулиці Садова с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області до цього часу не відбулась. 14 липня 2016 року позивачем [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] було направлено претензію щодо повернення грошів в розмірі 1400 доларів США (а.с.7,8). Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачкою,згідно якого : 1400 доларів США дорівнює 34790 гривень, згідно курсу долара США USD до гривні НБУ станом на 13 липня 2016 року, де 1 долар США USD дорівнює 24,841663 гривень, що підтверджується довідкою керуючого Тарутинським відділенням ПАТ «МІБ» №19 від 13 липня 2016 року (а.с.6). Відповідно до частин 1, 2 ст. 635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного-законодавства. Пунктом 4 ст.635 ЦК України передбачено, що договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Оскільки попередній договір купівлі-продажу будинку №18/1 по вулиці Садова с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області укладений в усній формі, то суд вважає що він не відповідає вимогам встановленими ст.635 ЦК України для попереднього договору. На думку суду, зазначений вище усний попередній договір підтверджує тільки факт отримання відповідачем від позивачки грошових коштів (авансу), тобто попередньої оплати за продаж будинку. Згідно з ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із вже укладеного договору купівлі-продажу квартири. На відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс-це лише спосіб платежу і він не є зобов'язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то передана позивачкою відповідачу сума у розмірі 1400 доларів США є не завдатком, а авансом, а тому повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалася. На підставі викладеного ст.ст. 570, 635 ЦК України,

Outcome: approved