Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачка 22 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Наразі шлюбні відносини між сторонами припинено, однак всупереч вимогам закону відповідач ухиляється від виконання обовязку щодо утримання дитини. Усі обовязки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Крім того, позивачка вказує, що в теперішній час вона не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача. Просила стягувати з нього кошти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років та аліменти у розмірі 1600 грн. щомісячно на утримання дитини до її повноліття. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, письмових заяв не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4), який знаходиться на утриманні матері У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 цього ж кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в долі від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 91 ч.2 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої ст.ст.84,86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті по справі докази при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 22 червня 2015 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати. Враховуюче матеріальний стан сторін, вважає, що з відповідача у судовому порядку необхідно стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 22 червня 2015 року, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 487,20 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial