Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON], 02.10.1984 р.н, яка мешкає в м. Подільську Одеської області, звернулась 21.12.2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, почавши стягнення, з моменту звернення з позовом до суду та до досягнення донькою повноліття, тобто до 26.06.2024 року, оскільки питання аліментів між ними у добровільному порядку не врегульовано. В ході розгляду справи позивачка підтримала позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій у позові просив відмовити за його безпідставності. Також надав письмове заперечення до позову в якому вказував, що 24.11.2016 року його шлюб з позивачем рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області було розірвано. За усної згоди з позивачем він подав до Управління Національної поліції в Одеській області, де він на даний час працює, заяву щодо стягнення з його доходів на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Наприкінці грудня на особистий рахунок в банку позивача була перерахована сума аліментів за грудень місяць, яка складає ? частину всіх його доходів, оскільки він добровільно сплачує аліменти на утримання доньки просив відмовити в задоволенні позову повністю. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 24.11.2016 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області розірвано та є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю, що сторонами не заперечується. Згідно з ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доводи відповідача, що він сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обовязків по сплаті аліментів на утримання доньки, підтверджуються наданими ним письмовими доказами. Зокрема, його заявою до Управління Національної поліції в Одеській області від 05.12.2016 року щодо стягнення з його грошового забезпечення на користь позивача аліментів у розмірі ? частини. Тобто відповідач ще до подачі цього позову до суду уже добровільно зголосився на утримання з його забезпечення аліментів які вимагає позивачка. Згідно довідки про доходи №2047 від 27.12.2016 року з його доходу утримано аліменти на утримання доньки за грудень 2016 року у розмірі 2535,99 грн.. Ця сума значно перевищує мінімальний розмір аліментів встановлений законом на одну дитину у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно з боку позивача не надано будь-яких доказів у підтвердження її доводів про одноосібне повне утримання дочки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення цього позову не вбачається. У звязку із відмовою у позові судові витрати у справі з відповідача судом не стягуються, а відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed