Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 12.04.2021 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно Довідки №1490 від 14.12.2020 року, виданою Шабівською сільською радою підтверджується, що згідно даних по господарської книги сільської ради за 2020 рік, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] проживають: - [PERSON] , 1963 року народження; -син [PERSON] , 1988 року народження; -син [PERSON] , 1993 року народження; -невістка [PERSON] , 1997 року народження; -онука [PERSON] , 2019 року народження. Відповідно до повідомлення Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з 19.01.1998 року відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.12.2020 року, відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивачки не мешкає в зазначеному вище будинку з 2000 року. Факт реєстрації відповідача [PERSON] в зазначеному будинку порушує право позивачки на вільне володіння, розпорядження і користування майном, яка належить позивачу на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, утримувати будинок за власний рахунок. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі ст.\~72\~Житлового Кодексу\~України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає у спірному будинку, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, проти задоволення позовних вимог не заперечує, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.

Outcome: approved