Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивачі звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Свої\~\~ позовні\~ вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв син [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита в приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. Нотаріус відмовила позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також у зв`язку з тим, що за життя померла офіційно не зареєструвала своє право власності на будинок, а сам будинок відносився до типу колгоспних дворів, і змінити статус двору неможливо. [INFO] помер [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита в приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. Нотаріус відмовила позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька з тих же підстав, що й позивачеві [PERSON] . Також позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. з метою реєстрації за ними права власності на належне йому вищезгадане нерухоме майно. Однак, йому було відмовлено в реєстрації за ним права власності, оскільки приватний нотаріус, який є державним реєстратором, не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно колгоспного двору.\~ Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та на 1/3 частини спірного житлового будинку у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою від 25 листопада 2020 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 січня 2021 року. У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання подали до суду заяви, у яких указали, що підтримують свої позовні вимоги, просили їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що міська рада визнає позовні вимоги позивачів та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У\~\~ судовому\~\~ засіданні\~\~ встановлено,\~\~ що\~\~ житловий\~\~ будинок\~ [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому зареєстрованими значаться: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області №\~ 7/1-18/1032\~\~ від\~ 28\~ жовтня\~ 2020\~ року (а. с. 8). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини спірного житлового будинку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 43-44). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 16). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 7/1-18 від 28 жовтня 2020 року разом з [PERSON] на день її смерті були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 31/2015, заведеної приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М., [PERSON] , яка є дочкою померлої, та [PERSON] , який є чоловіком померлої, у визначений законом шестимісячний строк подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживав разом з нею на час її смерті та не відмовився від прийняття спадщини. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 46-82). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/3 частини спірного житлового будинку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 85-88). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). А, отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Згідно з довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 1034/№1 від 28 жовтня 2020 року разом з [PERSON] на день його смерті був зареєстрований син [PERSON] (а. с. 10). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 48/2020, заведеної приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М., [PERSON] , який є сином померлого, у визначений законом шестимісячний строк подав до нотаріальної контори\~ заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . [PERSON] , яка є дочкою померлого, подала до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а. с. 89-137). Отже, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/3 частини спірного житлового будинку. У судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини спірного житлового будинку після смерті батьків, оскільки позивачами не надано дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно, спадкове домоволодіння відноситься до типу колгоспного двору, а колгоспні двори ліквідовано з уведенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», що підтверджується постановами приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 190/02-31 від 04 листопада 2020 року (а. с. 26) та № 168/02-31 від 06 жовтня 2020 року (а. с. 27). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також у судовому засіданні встановлено, що приватний нотаріус Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А., який згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, відмовила позивачеві [PERSON] у реєстрації за ним права власності на спірний житловий будинок, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності в майні колишнього колгоспного двору, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 436/01-16 від\~ 20 листопада 2020 року (а. с. 28).\~ Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 21-23). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 13 листопада 2020 року становить 81000 грн. (а. с. 24-25). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 5а). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved