Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 12 липня 2011 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки площею 2,72 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] міської ради Київської області. Будучи спадкоємцями померлої за законом, вони спадщину прийняли. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 419029, який був виготовлений та виданий матері, коли вона мала прізвище [PERSON], втрачено, що перешкоджає оформити спадщину у встановленому порядку. Просили скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 419029, визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину належної матері до дня смерті земельної ділянки. В судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги уточнили та просять визнати за кожним з них право на одержання у власність частини належної матері земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи голова міської ради повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи відділу Держземагентства у [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, представник відповідача не з»явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до статті 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 220369, виданим 14 липня 2011 року виконавчим комітетом відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Київській області. Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі є спадкоємцями померлої [PERSON] за законом першої черги, оскільки являються її дітьми. Вказані обставини підтверджується свідоцтвами про народження: серії V1-БК № 487407, виданим 30 травня 1990 року відділом загсу [PERSON] райвиконкому Київської області, та серії 1-ОК № 193009, виданим повторно 15 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] РУЮ у Київській області. Матеріалами спадкової справи померлої № 377/2011 підтверджується факт прийняття позивачами спадщини після померлої [PERSON] Встановлено, що померлій на підставі розпорядження [PERSON] РДА № 434 від 25 листопада 2002 року передано у власність земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 419029, копія якого додана до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 14 січня 2003 року за № 29. Доказом видачі державного акта на право приватної власності на землю Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданий відділом Держземагенства у [PERSON] районі Київської області 05 березня 2014 року за № 63. Державний акт був виготовлений та виданий на ім»я [PERSON], так як на час видачі державного акту померла перебувала у шлюбі з [PERSON] Факт зміни прізвища померлої з «Козярівської» на «Опанасенко» підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БК № 247008, виданим 27 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] РУЮ у Київській області. У відповідності до пункту 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.20 вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються листом державного нотаріуса [PERSON] № 574/02-14 від 27 липня 2013 року та матеріалами спадкової справи померлої [PERSON] № 377/2011. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування можливо лише у разі, якщо є документ, який підтверджує зазначене право власності. Встановлено, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 419029, виданого [PERSON] РДА Київської області 14 січня 2003 року на ім»я [PERSON], втрачено. Вказані обставини підтверджуються оголошенням в газеті «[PERSON] край», опублікованим 20 червня 2015 року. Чинне законодавство України не передбачає можливості видачі спадкоємцю дубліката державного акта про право власності на земельну ділянку, який був оформлений на померлого. У статті 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємці не мають змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, питання визначення належності права на майно має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав. Вимога про скасування державного акту на право приватної власності на землю суд вважає необґрунтованою, оскільки втрата державного акта на право власності на землю не є підставою для визнання його недійсним чи скасування. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 373, 1216, 1218, 1223, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 158 ЗК України,

Outcome: partial