Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс «Самара» звернулись до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста», про визнання кредитора таким, що втратив право вимоги та припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами. Вказує, що між [PERSON] (позичальником) та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» 16.08.2006 року було укладено кредитний договір №203. 31.05.2007 року між позичальником [PERSON] та ТОВ « УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» було укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору, згідно умов якого сторони виклали кредитний договір в новій редакції. Відповідно до розділу 1 кредитного договору «Предмет договору», банк надає позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти, на наступних умовах: 1.1. Ліміт кредитування 35000,00 доларів США 00 центів; 1.2. Строк дії кредитної лінії 36 місяців; 1.3. Дата повернення кредиту 15 серпня 2009 року; 1.4. Мета кредитування споживчі потреби. Відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитування (повернення заборгованості за кредитом), який є Додатком №1 до кредитного договору, позичальник зобов`язувався щомісячно починаючи з 01 березня 2008 року повертати кредит рівними частинами в розмірі 1944,44 долари США 44 центи. Дата повернення кредиту 20 серпня 2009 року включно. В забезпечення виконання кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс «САМАРА» (іпотекодавець) та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» 16.08.2006 року укладено Іпотечний договір №203. Предметом іпотеки є Польовий стан, розміщений за адресою: Дніпропетровська обл., Царичанський район, с.Могилів, вул.Центральна, буд.120, який належить ТОВ АК «САМАРА» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 червня 2006 року, виданого Зорянською сільською радою серії [NUMBER] . Право власності зареєстровано обласним комунальним підприємством «Царичанське бюро технічної інвентаризації», № витягу 10909183 від 13.06.2006 року. Згідно Переліку банків, строк ліквідації яких завершено та ліквідаторами яких вживаються заходи щодо виключення банків з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статті 98 Закону України «Про банки і банківську діяльність», щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» 28.02.2014 року Національним банком України прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу. Непродані активи банку та перелік вимог кредиторів передано юридичній особі Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «ІФГ КАПІТАЛ». На день подання позовної заяви, право вимоги за кредитним та іпотечним\~ договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», від якого отримала витяги з Додатків №1 та №2 до Договору №2302/К/6 відступлення прав вимоги від 31.08.2020 року. Вважають, що фінансова компанія втратила право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, а зобов`язання по кредитному договору та іпотечному договору припинилися, обгрунтовуючи це наступним. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем є вона - його дружина, [PERSON] , яка отримала 28 січня 2010 року Свідоцтво про право на спадщину за законом. Листом від 03.01.2012 року вона повідомила банк про відкриття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Оскільки ні банк, ні фінансова компанія не пред`явили у встановлений законом строк жодних вимог до спадкоємця, вони позбавились права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. У правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18 зазначено, що сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, зареєстрованої\~ в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за №283/8882, Нотаріус\~ за\~ місцем\~\~ відкриття\~\~ спадщини\~\~ в\~\~ строк, установлений\~ статтею\~ 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені\~ у\~ письмовій\~ формі\~ і\~ прийняті\~ незалежно\~ від\~ строку настання права вимоги.\~\~ Про претензію,\~ що\~ надійшла,\~ нотаріус\~ доводить\~ до\~ відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. ВС роз`яснив, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватись як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Зважаючи на відсутність протягом строку, встановленого частинами другою і третьою статті 281 ЦК, вимог кредитора до позивача про захист свого цивільного права або інтересу, вважають, що зобов`язання по кредитному договору припинилося внаслідок смерті боржника. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01, від 6 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00, 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року, пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» серія А.303-А, 09 грудня 1994 року, пункт 29). На підставі викладеного, прохають визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» таким, що позбавлено права вимоги до спадкоємця померлого [PERSON] , а саме до [PERSON] за кредитним договором №203 від 16.08.2006 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК». Визнати припиненими зобов`язання по кредитному договору №203 від 16.08.2006 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК». Визнати припиненими зобов`язання по іпотечному договору №203 від 16.08.2006 року укладеного між ТОВ АК «Самара» та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК». Виключити з Реєстрів іпотек та заборон відчуження нерухомого майна запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке належить ТОВ АК «САМАРА». Стягнути з ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» на користь [PERSON] та ТОВ АК «САМАРА» сплачений судовий збір. 25.04.2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», в якому прохали в задоволенні позову [PERSON] та ТОВ «АК «САМАРА»\~ відмовити. Вказали, що іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов`язання. Правова природа інституту іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в\~ іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. До переліку підстав припинення іпотеки не входить така підстава, як пропуск кредитором та іпотекодержателем преклюзивних строків на пред`явлення вимог до спадкоємців позичальника, а відтак підстави для припинення іпотеки відсутні. На даний момент основне зобов`язання, з метою забезпечення якого був укладений іпотечний договір не виконано. Щодо листа від 03.01.2012р., яким було повідомлено банк про відкриття спадщини, то зі змісту опису вкладення у цінний лист, долученого до позовної заяви неможливо встановити ні дату направлення повідомлення, ні факт сплати послуг поштового зв`язку для направлення такого повідомлення одержувача. Представник позивачів [PERSON] та ТОВ АК «Самара» - адвокат Зінченко Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» - адвокат Воронков О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та прохав суд у їх задоволенні відмовити повністю. Представник ТОВ «Український Промисловий Банк» в судове засідання не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у відсутність їх представника та будь-яких інших клопотань до суду не надіслали. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] (позичальником) та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» 16.08.2006 року було укладено кредитний договір №203 (а.с.7-10). 31.05.2007 року між позичальником [PERSON] та ТОВ « УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» було укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору, згідно умов якого сторони виклали кредитний договір в новій редакції (а.с.11-14). Відповідно до розділу 1 кредитного договору «Предмет договору», банк надає позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти, на наступних умовах: 1.1. Ліміт кредитування 35000,00 доларів США 00 центів; 1.2. Строк дії кредитної лінії 36 місяців; 1.3. Дата повернення кредиту 15 серпня 2009 року; 1.4. Мета кредитування споживчі потреби. Відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитування (повернення заборгованості за кредитом), який є Додатком №1 до кредитного договору, позичальник зобов`язувався щомісячно починаючи з 01 березня 2008 року повертати кредит рівними частинами в розмірі 1944,44 долари США 44 центи. Дата повернення кредиту 20 серпня 2009 року включно. В забезпечення виконання кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс «САМАРА» (іпотекодавець) та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» 16.08.2006 року укладено Іпотечний договір №203. Предметом іпотеки є Польовий стан, розміщений за адресою: [ADDRESS] , який належить ТОВ АК «САМАРА» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 червня 2006 року, виданого Зорянською сільською радою серії [NUMBER] , право власності зареєстровано обласним комунальним підприємством «Царичанське бюро технічної інвентаризації», № витягу 10909183 від 13.06.2006 року (а.с.17, 18, 26). На підставі Договору №2302/К/6 відступлення прав вимоги від 31.08.2020 року, Додатки №1 та №2, право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» за кредитним та іпотечним\~ договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (а.с.21-24). [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 24.11.2008 року).\~ Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом. [PERSON] є дружиною [PERSON] , а тому вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 28 січня 2010 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.16). За приписами ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Отже, часом відкриття спадщини після померлого [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . 03.01.2012 року позивач листом повідомила ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» про відкриття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину (а.с.20, 27). Наведений доказ свідчить про поінформованість ТОВ «Український Промисловий Банк» про смерть позичальника [PERSON] , а отже і про відкриття спадщини та не спростовується відповідачами належними та допустимими доказами. ТОВ «Український Промисловий Банк» вимогу до спадкоємця позичальника [PERSON] шляхом надіслання вимоги спадкоємцю чи претензії нотаріусу не пред`явило. Таким чином, ураховуючи приписи ч. 2 ст. 1281 ЦК України, ТОВ «Український Промисловий Банк» повинно було пред`явити вимогу до спадкоємця [PERSON] у термін до серпня 2012 року. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зазначено, що «Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.\~ Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців`не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. З огляду на вказане, а також враховуючи невідповідність між висновком Верховного Суду України щодо застосування статті 1281 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15, і висновком Верховного Суду України щодо застосування вказаної статті, викладеним у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16, Велика Палата Верховного Суду відступає у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53 цс 18) від останнього. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою». При цьому, суд посилання представника відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №2-3080/12, у правовідносинах, які виникли між сторонами в даній справі, вважає безпідставним. Таким чином, оскільки банк пропустив строк, передбачений частиною четвертою статті 1281 ЦК України, а тому пропущення цього преклюзивного строку спричинило те, що кредитор (кредитодовець-іпотекодержатель) втратив право вимоги до спадкоємців боржника (позичальника-іпотекодавця) як за основним (кредитним), так і за забезпечувальним (іпотечним) зобов`язаннями. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлений позивачами позов є обґрунтованим та підставним, а тому підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідачів належить солідарно стягнути понесені позивачами та документально підтверджені судові витрати сплаченого ними судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: approved