Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказала, що в 2009 році вона познайомилася з відповідачем, [PERSON] , після чого в них розпочалися фактичні шлюбні відносини. В грудні 2009 року відносини між ними припинилися, а в січні 2010 позивачка дізналася про те, що вагітна. Відповідача про свою вагітність вона не повідомила. 02.08.2010 році в позивачки [PERSON] , від фактичних шлюбних відносин з відповідачем, народилася донька [PERSON] , яку вона записала відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, проте ім`я та по-батькові батька дитини вказала відповідача. Про народження доньки [PERSON] відповідача також не повідомила, але приблизно через рік після її народження, він приїздив до батьків позивачки додому, де на той час проживала вона з донькою і проживають досі, відповідач бачив дитину, дізнався про те, що це його донька. Після того, як відповідач дізнався про те, що в нього є донька, він пообіцяв допомагати матеріально, а також приїздити до доньки, приймати участь у її вихованні. Однак відповідач нічого з обіцяного не виконував, матеріальної допомоги не надавав, до доньки не приїздив. Перші роки життя доньки [PERSON] позивачка справлялася сама з її утриманням та вихованням, допомагали батьки позивачки, проте донька дорослішає, часто запитує за батька, але він не бажає ні допомагати, ні спілкуватися з дитиною. На підставі викладеного позивачка змушена звернутися до суду з позовом та просить суд: Визнати [PERSON] , 1966 року народження, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису № 1380 від 11.08.2010, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши її батьком [PERSON] , 1966 року народження, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , громадянина України. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі (а.с.24). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі та суду повідомив, що він є батьком [PERSON] (а.с.19). Представник третьої особи Білоцерківського ВДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву в якій вказала, що просить розглянути справу згідно чинного законодавства та без представника відділу (а.с.38). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у тимчасових відносинах, в результаті, яких у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що ніким зі сторін не оспорюється та не заперечується, що також підтверджується письмовими заявами позивачки та відповідача і копією Свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] , актовий запис № 1380 (а. с. 6). Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинений в порядку вимог ст. 135 СК України. Частиною 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України). Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Суд також враховує, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). В частні 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктами 2.13, 2.13.1 наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Суд враховує, що відповідач по справі не заперечує факт свого батьківства відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників дає підстави дійти висновку, що відповідач дійсно являється рідним батьком малолітньої дитини та приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків, як дитини так і батька, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved