Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], через представника за довіреністю [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON], який позивачам [PERSON] і [PERSON] був батьком, а [PERSON] - дідом, який постійно проживав та був зареєстрований і [ADDRESS] На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: -житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] -право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива» на території Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області розміром 2,81 умовних кадастрових гектара, що належало [PERSON]; -право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива» на території Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області розміром 2,81 умовних кадастрових гектара, що належало [PERSON], дружині спадкодавця, яка померла [INFO], спадкоємцем якої був чоловік [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли, подавши в Іванківську районну державну нотаріальну контору Київської області заяви про прийняття спадщини (спадкова справа №91 за 2011 рік). 15 вересня 2018 року вони звернулися до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області з проханням видати їм свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. В цей же день нотаріусом були видані окремо кожній з них свідоцтва про право на спадщину за законом, якими посвідчене право кожної з нас на 1/3 частку спадщини, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива» розміром 2,81 умовних кадастрових гектара, що належало [PERSON], та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива» розміром 2,81 умовних кадастрових гектара, що належало [PERSON], дружині спадкодавця, яка померла [INFO], спадкоємцем якої був чоловік [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно позивачам було відмовлено, в зв»язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на нього. Спадковий житловий будинок по [ADDRESS] було побудовано у 1960 році, а пізніше - решту наявних біля нього господарських будівель і споруд, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Чинними на момент закінчення будівництва зазначеного житлового будинку законодавчими і нормативними актами не було передбачено документального оформлення і реєстрації права власності громадян на житлові будинки та господарські будівлі в сільських населених пунктах, тобто в селах. Відповідно до існуючих тоді і в наступні періоди норм і правил державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилась, а дані про такі жилі будинки записувались в погосподарські книги сільських рад. В Україні єдиний порядок державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, було встановлено Правилами державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року №56 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, тобто після створення спадкового майна. Відповідно до п.4.1 зазначених Правил оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності. В подальшому оформлення права власності на нерухоме майно визначалось Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Держбуду України від 09 червня 1998 року №121 і зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445. Але за життя [PERSON] ніяких правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не оформив, тому єдиним документом, що підтверджує його приналежність спадкодавцю, є виписка з погосподарської книги у формі довідки , виданої виконавчим комітетом Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області 05 жовтня 2017 року за № 1139 про те, що згідно погосподарської книги №4 за 2016-2023 рр., особовий рахунок [NUMBER] рахується житловий будинок в [ADDRESS] на ім.»я [PERSON]. Згідно цієї ж довідки земельна ділянка, на якій розташований спадковий житловий будинок, не приватизована. Єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] і оформили право на спадщину на частину спадкового майна, є вони, його діти - [PERSON] і [PERSON] та його внука - [PERSON], батько якої, а син спадкодавця, [PERSON] помер [INFO]. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO], інших спадкоємців, які б мали право на спадщину, немає. Позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO], право спільної часткової власності по 1/3 частці кожній на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача, [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу без його участі ; позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтримує в повному обсязі . Відповідач, Шпилівська сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що не заперечують проти позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON], просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Позивачі надали суду належні докази спадкоємців за законом: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]; копію свідоцтва про смерть спадкодавиці [PERSON], яка померла [INFO] ; копії свідоцтв про своє народження. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови Іванківської районної державної нотаріальної контори від 15 вересня 2018р., після [PERSON] спадщину прийняли: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз»ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 15 вересня 2018 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON], який помер [INFO], в зв»язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір сплачений позивачами при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved