Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Сумської міської ради про визнання права власності, в обґрунтування позовних вимог зазначили про те, що 04.09.1993 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. На момент смерті [PERSON] на праві власності належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру було набуте наступним чином, а саме: згідно свідоцтва від 02.06.1993 року про право власності на житло дана квартира належала [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (дочка). Після смерті [INFO] батька [PERSON] належна йому частка була успадкована в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Після отримання 18.09.1997р. свідоцтва про право спадщину за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали власниками квартири в рівних частинах та уклали 20.12.2004 року договір про поділ нерухомого майна. 30.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, за яким [PERSON] набула право власності на 1/2 частини квартири, яка до цього часу належала [PERSON] 17.04.2015 року позивачі звернулись с заявою до Другої Сумської державної нотаріальної контори для отримання спадщини. За заявою позивачів державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М. була відкрита спадкова справа. 29.04.2015 року померла [PERSON] 09.12.2015 року державний нотаріус Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М. прийняв постанову, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . В мотивувальній частині постанови від 09.12.2015 року нотаріус зазначив, що свідоцтво не може бути видане, оскільки [PERSON] не зареєструвала договір довічного утримання від 30.12.2004 року у встановленому законом порядку. Таким чином, порушено право позивачів на отримання у власність в порядку спадкування квартири, яка до смерті належала [PERSON] . Тому позивачі змушені звернутись до суду і просять визнати за [PERSON] право власності на 5/8 частин квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; \~визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання від представника позивачів адвоката Казака М.В. надійшла заява, в якій він просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачів. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, згідно якого просить суд прийняти законне і обґрунтоване рішення. Справу просить розглянути у його відсутність. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що повністю узгоджується та не суперечить ч. 3\~ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.09.1993 року у відділі ЗАГС міськвиконкому м. Суми за актовим записом № 1590, вбачається, що 04.09.1993 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 08.04.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 421 (а.с. 8). [INFO] . [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 08.10.2015 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1357 (а.с. 9). [PERSON] на момент смерті на праві власності належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру було набуте наступним чином, а саме: згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.06.1993 року, виданого згідно з рішенням міськвиконкому від 19.05.1993 року № 288, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (дочка, в шлюбі з 04.09.1993 року - [PERSON] ) (а.с.11). Після смерті батька [PERSON] (помер [INFO] ) належна йому частка була успадкована в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.09.1997 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-1383, посвідченим завідуючою Другої Сумської державної нотаріальної контори Кравцовою Л.А. (а.с. 12). Після отримання 18.09.1997р. свідоцтва про право спадщину за законом після смерті [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] стали власниками квартири в рівних частинах та уклали 20.12.2004р. договір про поділ нерухомого майна (а.с. 13). Між [PERSON] та [PERSON] 30.12.2004. був укладений договір довічного утримання, за яким [PERSON] набула право власності на 1/2 частини квартири, яка до цього часу належала [PERSON] (а.с.14). 17.04.2015 року позивачі звернулись с заявою до Другої Сумської державної нотаріальної контори для отримання спадщини. За заявою позивачів державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М. була відкрита спадкова справа. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 23.09.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 582 (а.с. 10). 09.12.2015 року державний нотаріус Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М. прийняв постанову, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . В мотивувальній частині постанови від 09.12.2015 року нотаріус зазначив про те, що свідоцтво не може бути видане, оскільки [PERSON] не зареєструвала договір довічного утримання від 30.12.2004 року у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст.\~1217\~ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1221 ЦПК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Згідно ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ст.\~321\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачі є єдиними спадкоємцями, але не мають можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна, оскільки не можуть отримати правовстановлюючі документи на майно, і таким чином порушується право власності позивачів. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи вимоги позивачів про визнання за ними права власності на спадкове майно не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial