Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачі, [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять постановити судове рішення, яким: визначити рівними, в розмірі 1/3 частини кожного, частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частку житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]; встановити порядок виконання рішення, а саме, після набрання рішенням законної сили, є підставою для державної реєстрації права власності за [PERSON] на 2/3 частини та за [PERSON] на 1/3 частину житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], у реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції Одеської області. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] року помер [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON]. За час спільного життя [PERSON], [PERSON], [PERSON] реалізували своє право на приватизацію житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Після відкриття спадщини, [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак листом № 146/02-14 від 23.10.2014 року їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 року на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] не було зареєстроване належним чином в БТІ Одеської міської ради. Крім того, не були визначені частки співвласників квартири. Вказана обставина і стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання позивачі не з'явились, до канцелярії суду надали заяви в яких просять суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача, Одеської міської ради, в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи відповідач сповіщався належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник відповідача просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до наданого до суду письмово заперечення представник відповідача зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відсутність правових підстав для їх задоволення. Третя особа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надавала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засідання встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.07.2013 року. (а.с. 8) За час спільного життя [PERSON], [PERSON], [PERSON] реалізували своє право на приватизацію житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 року. (а.с. 10) Як слідує з свідоцтва про право власності, вказана квартира знаходилась у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На момент смерті [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], мешкали також [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20, частка учасника загальної спільної власності визначається при відкритті після нього спадщини при відсутності доказів того, що участь когось з учасників загальної спільної власності в придбанні майна було більшим або меншим, частки визнаються рівними. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці першої черги: жінка - [PERSON], син - [PERSON], син - [PERSON]. Спадкоємців інших черг немає. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Заповіт спадкодавцем не складався. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON], які мешкали в житловій квартирі за адресою: [ADDRESS], прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно. Після відкриття спадщини, [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак листом № 147/02-14 від 23.10.2014 року їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 р. на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] не було зареєстроване належним чином в БТІ Одеської міської ради. Крім того, не були визначені частки власників квартири. Після смерті [PERSON], право на спадкування належної йому 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS], отримали в рівних частках спадкоємці першої черги: жінка - [PERSON] на 1/9 частки, син - [PERSON] на 1/9 частки, син - [PERSON] на 1/9 частки. Отже, частки у праві власності на квартиру після спадкування розподілилися між спадкоємцями наступним чином: [PERSON] (1/3 частки + 1/9 частки = 4/9 частки), [PERSON] (1/3 частки + 1/9 частки = 4/9 частки), [PERSON] - 1/9 частки. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.07.2013 року (а.с. 9) З цих обставин [PERSON] не оформила право власності на належну їй в порядку спадкування 1/9 частку квартири після смерті [PERSON]. На момент смерті [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] мешкав [PERSON], який відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Після відкриття спадщини, [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак листом № 146/02-14 від 23.10.2014 року їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 р. на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], не було зареєстроване належним чином в БТІ Одеської міської ради. Крім того, не були визначені частки власників квартири. Таким чином, суд вважає, що після смерті [PERSON], право на спадкування належної їй 4/9 частки квартири за адресою: [ADDRESS], отримали в рівних частках спадкоємці першої черги: син - [PERSON] на 2/9 частки, син - [PERSON] на 2/9 частки. Отже, частки у праві власності на квартиру після спадкування розподілилися між спадкоємцями наступним чином: [PERSON] (4/9 частки + 2/9 частки = 6/9 частки = 2/3 частки), [PERSON] (1/9 частки + 2/9 частки = 3/9 частки = 1/3 частки) В даний час позивачі не мають змоги отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку з вищеозначених причин. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду Укоаїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України , власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 330 ЦК України, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України воно не може бути витребуване у нього. Суду не надано доказів, що свідчили б про існування іншої домовленості між співвласниками щодо розміру часток у спільному майні або рішення суду з цього приводу, ніж та, про яку заявлено в позовній заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Outcome: approved