Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], і як законного представника неповнолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та встановлення порядку користування жилим приміщенням. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що квартира за адресою [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності: [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях згідно Свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1999, зареєстрованого в Київському міському БТІ 20.05.1999 року і зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП Київське міське БТІ 11.04.2012 року. Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.04.2012, виданого БТІ, розмір часток кожного із співвласників становить по 1/5. Тобто, фактично п'ятеро співвласників чотирьохкімнатної квартири за адресою [ADDRESS] володіли нею на праві спільної часткової. На підставі договору дарування частини квартири від 08.06.2012 дарувальниця [PERSON] передала безоплатно у власність обдарованому [PERSON] (Позивач 1) 1/5 частини квартири [ADDRESS]. На підставі договору дарування частини квартири від 08.06.2012 [PERSON] від імені дарувальника [PERSON] на підставі довіреності від 29.05.2012 передала безоплатно у власність обдарованому [PERSON] 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Після укладання та реєстрації вищевказаних договорів дарування від 08.06.2012 обдаровані [PERSON] та її чоловік [PERSON] 27.06.2012 вселилися в одну з кімнат спірної квартири. [PERSON] з 26.06.2012 зареєструвала місце проживання в спірній вартирі, а [PERSON] зареєстрував місце проживання в спірній квартирі з 22.01.2013. Згідно довідки Форма №3 в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON]. Фактично в чотирикімнатній квартири за адресою [ADDRESS] проживають п'ятеро співмешканців. [PERSON], що зареєстрована в квартирі, тривалий час в ній не проживає. Згідно технічного паспорту квартири від 05.04.2012 за адресою [ADDRESS] квартира розташована на дванадцятому поверсі шістнадцятиповерхового будинку а складається з чотирьох кімнат жилою площею 54,3 кв.м, у тому числі, кухні площею - 8,5 кв.м; ванної кімнати - 2,6 кв.м; вбиральні - 1,3 кв.м; коридору - 13,4 кв.м.; та лоджії - 5 кв.м., що знаходиться в користуванні лише відповідачів, загальна площа квартири - 85,1 кв.м., в тому числі: кімната №1 - 11,7 кв.м (під номером 5 на плані квартири), яку займають позивачі [PERSON] та [PERSON]; кімната №2 - 11,7 кв.м (під номером 6 на плані квартири), яку займають відповідач [PERSON] та її внук, [PERSON], [INFO]; кімната №3 - 18,0 кв.м (під номером 7 на плані квартири), яку займають [PERSON] та її онук, [PERSON], [INFO]; кімната №4 - 12,9 кв.м. (під номером 8 на плані квартири), яку займають відповідач [PERSON] та її цивільний чоловік [PERSON]. Позивачі, що є співвласниками по 1/5 частині квартири кожен, разом вони володіють - 2/5 частинами вартири (40%), а користуються лише однією кімнатою площею 11,7 кв.м (під номером 5 на плані квартири), в дверях якої встановлений замок. 1/5 частина квартири становить 10,86 кв. м. від жилої площі (54,3 кв.м), або 17,02 в.м від загальної площі квартири (85,1 кв.м). Тобто, кожен з позивачів мають право володіти та користуватися жилою частиною вартири розміром 10,86 кв. м від загальної жилої площі квартири. Фактично обоє позивачів користуються лише однією кімнатою площею 11,7 кв.м під номером 5 на плані квартири), що становить значно менше від площі, на яку вони мають право, оскільки відповідачі не дають користуватися іншими жилими кімнатами та чинять перешкоди в користуванні квартирою, що порушує права позивачів на власність та користування майном. Зокрема, 24.01.2015 позивачі придбали морозильну камеру, яка не вміщається в їхню кімнату, та яку вони були змушені поставити в коридорі поруч з дверима своєї кімнати, при цьому вона нікому не заважала користуватися коридором та не перешкоджала входу в інші кімнати квартири. Відповідачі необгрунтовано не погодились з місцем розташування морозильної камери, а почали вимагати від позивачів переставити її в інше місце. Водночас відповідачі не дозволили переставити камеру ні в кухню ні в інше приміщення, через що між співмешканцями виник спір. Відповідачі безпідставно перешкоджають та не дозволяють позивачам користуватися ще однією додатковою кімнатою, або ж однією великою кімнатою, що завдає істотної шкоди та порушує право власності позивачів. Крім того, позивачі фактично користуються лише однією кімнатою, жилою площею 11,7 кв.м, а сплачують комунальні послуги по 1/5 частині кожен (разом 2/5 або 40%) від загальної суми нарахованої вартості всіх комунальних послуг. Вищевказаний факт підтверджується довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER] ([NUMBER]) за період з 01.01.2012 по 31.05.2014 р.р., виданою [PERSON] КП «Галицьке Подільського району м. Києва». З довідки вбачається, що особовий рахунок [NUMBER] ([NUMBER]) оформлений на [PERSON], в квартирі користуються комунальними послугами 6 осіб. Зокрема, за січень 2014 року наховано до сплати 698,70 грн., з яких 279,48 грн. сплачено позивачами. Платіж в розмірі 279,48 грн. становить 2/5 частини (або 40%) від загальної суми комунальних послуг. Таким чином, позивачі самостійно сплачують щомісячно 2/5 частини (або 40%) від загальної суми комунальних послуг, а також окремо сплачують вартість постачання холодного гарячого водопостачання, водовідведення та електроенергії, про що підтверджують копії квитанцій. Проте позивачі, користуючись значно меншою жилою площею, споживають не менше комунальних благ, ніж вони сплачують. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів [PERSON] підтримали позов з підстав наведених в заяві, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] заперечила проти позову в повному обсязі, просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтвердженні та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Суд установив, що спірним жилим приміщення є чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 85,10 кв. м, що належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1999, зареєстрованого в Київському міському БТІ 20.05.1999 року і зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП Київське міське БТІ 11.04.2012 року ( а.с. 8). Відповідно до Технічного паспорта від 05.04.2012 р. загальна площа квартири становить 85,10 кв. м, складається з чотирьох ізольованих кімнат, загальною площею 54,3 кв. м ( перша кімната - 11,7 кв. м, друга - 11,7 кв. м, третя - 18,0 кв. м,четверта - 12,9 кв. м, кухні, площею 8,5 кв. м, ванної кімнати - 2,6 кв. м, вбиральні - 1,3 кв. м та коридору - 13,4 кв.м. (а.с.16). Відповідно до договору дарування договору дарування частини квартири від 08.06.2012 дарувальниця [PERSON] передала безоплатно у власність обдарованому [PERSON] (Позивач 1) 1/5 частини квартири [ADDRESS] (а.с.10). На підставі договору дарування частини квартири від 08.06.2012 [PERSON] від імені дарувальника [PERSON] на підставі довіреності від 29.05.2012 передала безоплатно у власність обдарованому [PERSON] 1/5 частини квартири [ADDRESS] (а.с 13). Таким чином, співвласниками по 1/5 частині квартири кожен, разом вони володіють - 2/5 частинами вартири (40%), а користуються лише однією кімнатою площею 11,7 кв.м (під номером 5 на плані квартири), в дверях якої встановлений замок. 1/5 частина квартири становить 10,86 кв. м. від жилої площі (54,3 кв.м), або 17,02 в.м від загальної площі квартири (85,1 кв.м). Тобто, кожен з позивачів мають право володіти та користуватися жилою частиною вартири розміром 10,86 кв. м від загальної жилої площі квартири. Відповідно до довідки Ф. - № 3 за №779 від 31.05.2013 р. у зазначеній квартирі зареєстровані шість осіб: відповідачка, [PERSON] - дружина співвласника, [PERSON] - дочка співвласника, яка не проживає в квартирі, відповідачка - [PERSON] - дочка співвласника, [PERSON] - онук, позивачі - [PERSON] та [PERSON] - співвласники квартири (а. с. 15). Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників. Відповідно до роз»яснень в п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд вважає необхідним зобов»язати відповідачів не чинити перешкод позивачам в користуванні квартирою [ADDRESS], що належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивачів понесені нею та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., по 121 грн. 80 коп. з кожного. На підставі наведеного, ст. 92 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 356, 358, 386 ЦК України,

Outcome: partial