Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Снятинської міської ради про втрату права користування житловими приміщеннями, свої позовні вимоги мотивували тим, що на праві приватної власності позивачам належить квартира, що розташована по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-купівлі продажу 1/4 частини квартири . Відповідачка являється тещею [PERSON] , який на даний час проживає там зі своєю сім`єю. Відповідачка зареєстрована у вищевказаній квартирі із своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] з 2015 р. Проте з 2016 р. не проживає в квартирі, а перебуває за межами України, в Італії, де має постійне місце проживання та дозвіл на постійне місце проживання, а тому позивачі вимушені були звернутися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, на заочний розгляд справи згідний. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Більше 4 років разом із сином не поверталась на Україну та не має можливості виписатися з квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що справу слід розгляднути за відсутності відповідача. Представник третьої особи: Служба у справах дітей Снятинської міської ради подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності та подали до суду висновок, в якому вважають за доцільне визнати малолітнього [PERSON] [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, суд прийшов до такого переконання з слідуючих міркувань: З договору купівлі -продажу 1/4 частини квартири слідує, що [PERSON] продала [PERSON] 1/4 частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі -продажу власником 1/4 частини квартири, що в [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у належному позивачам житлі понад 1 рік, тому їх слід визнати такими, що втратили право на проживання у цьому житлі. На підставі ст.ст.319, 405 ЦК України,

Outcome: approved