Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту до відповідачів [PERSON] , Кредитної спілки «Хімзавод», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про звільнення майна з-під арешту. Вказують, що згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.06.2005 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належало 22/100 ідеальних часток будинковолодіння [ADDRESS] , а [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 11/100 даного будинковолодіння. Крім того, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕА №259340 від 06.07.2006 року належить 4/100 вказаного будинковолодіння. Таким чином, всього [PERSON] належить 15/100 вказаного будинковолодіння. Співвласником 24/100 часток зазначеного будинковолодіння на підставі договору купівлі-продажу серії ВТВ №600731 від 21.12.2012 року є [PERSON] . Крім того, остання є власницею виділеної в натурі частки вказаного будинковолодіння на підставі договору про виділ у натурі нерухомого майна, що є спільною частковою власністю серії [NUMBER] від 07.07.2006 року, що підтверджується копією відповідної інформаційної довідки від 01.02.2018 року № 112456024. Тобто, як вбачається з Довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 15.09.2016 року, частки будинковолодіння розподілені наступним чином: - 22/100 часток належало [PERSON] , - 15/100 часток належить [PERSON] , - 24/100 часток - [PERSON] , - 39/100 часток - [PERSON] (виділено в окрему частку як 1/1 згідно з договором про виділ в натурі нерухомого майна від 07.07.2006 року). Позивачі зазначають, що [INFO] [PERSON] помер в м.Чернівці, у зв`язку з чим відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить його частка (22/100 часток) у праві спільної часткової власності на будинковолодіння. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, що підтверджується копіями заповіту та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі. Однак, 21 березня 2017 року постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори Мисюк О.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на 22/100 частки будинковолодіння [ADDRESS] , оскільки при перевірці відсутності заборони або арешту на дане спадкове майно було виявлено, що по даній адресі накладений арешт, що підтверджується відповідною довідкою з реєстру речових прав на нерухоме майно. Нотаріус вказала, що згідно з п.4.16 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, відповідно, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене вище спадкове майно можлива лише після зняття арешту. Позивачі вказують на те, що як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2018 року №112456024, на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , 11.02.2009 року реєстратором: Реєстраційною службою Чернівецькою міського управління юстиції зареєстровано обтяження нерухомого майна - арешт, номер запису про обтяження 5293678, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12306372, реєстраційний номер обтяження 8450804. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА №044838 , видана 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції. Арешт накладено на все належне на праві власності майно [PERSON] , що зареєстрована в [ADDRESS] . Крім того, 11.02.2009 року реєстратором: Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано обтяження нерухомого майна - арешт, номер запису про обтяження 5293091, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12298650, реєстраційний номер обтяження 8450804. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА №044838 , видана 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції. Арешт накладено на все належне на праві власності майно [PERSON] , що зареєстрована в [ADDRESS] . Тобто, як стверджують позивачі, згідно з зазначеною постановою арешт був накладений некоректно: не на 24/100 часток будинку та виділену в натурі частку, що належать [PERSON] , а на все належне їй на праві власності майно, відтак арешт в реєстрі речових прав розповсюджується на все будинковолодіння, що включає в себе частки позивачів як власника нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємця власника за заповітом. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює у встановленому порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст.74 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим законом. З огляду на викладене, 15.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до начальника відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції із заявою, у якій просили скасувати постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА№ 044838, видану 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, та зобов`язати державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження щодо боржника [PERSON] , провести накладення арешту на визначене майно, що належить безпосередньо [PERSON] , згідно порядку, встановленому законом. При цьому, 03.03.2017 року Чернівецьким міським ВДВС було повідомлено заявників про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки, як передбачено п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», для звернення до суду необхідна копія документу, яким накладено арешт, з метою залучення до справи стягувача у даному виконавчому провадженні, [PERSON] звернулася до начальника Чернівецького міського відділу ДВС із заявою від 27.07.2017 року, у якій просила надати копію згаданої вище постанови про накладення арешту. Однак, відповіді на дане звернення позивач [PERSON] на даний час не отримала, відтак копія постанови про накладення арешту на нерухоме майно у позивачів відсутня. Відповідно, позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права власника майна у спосіб, обраний на власний розсуд, що суперечить ст.41 Конституції України, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, оскільки накладення арешту на майно позивачів, виконане у забезпечення виконання зобов`язань у виконавчому провадженні іншої особи - [PERSON] , унеможливлює реалізацію позивачами своїх прав щодо належного їм майна. З огляду на викладене, позивачі стверджують, що нотаріально оформити свої права на спадщину після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] не має можливості, оскільки згідно з вищевказаною постановою ДВС арешт накладений на все будинковолодіння; тобто в тому числі і на 22/100 часток спадкодавця та 15/100, належних [PERSON] . З цих же причин [PERSON] не має можливості розпорядитися своєю часткою у праві спільної власності. Вказані обставини перешкоджають реалізації позивачами свого права власності, тому, з метою усунення перешкод у реалізації прав позивачів, вважають, що необхідно зняти арешт з наведеного вище майна, на яке безпідставно та помилково накладено арешт як на майно [PERSON] , так як іншого способу захисту права власності у позивачів немає. Також, звертають увагу суду на те, що їм не відома особа, в користь якої накладено арешт, через обставини, викладені вище, зокрема, ненадання органом виконавчої служби постанови, якою накладено арешт. Як було усно повідомлено працівниками Першого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, арешт було накладено під час виконавчого провадження, яке в даний момент завершене, відтак, органи державної виконавчої служби не можуть надати копію постанови про накладення арешту у неактуальній справі та повідомити, яка саме особа була стягувачем у даному виконавчому провадженні. Крім того, вказують, що відповідно до відомостей електронного ресурсу «Автоматизована система виконавчого провадження», актуальні виконавчі провадження стосовно боржника [PERSON] - відсутні, а з`ясувати наявність виконавчих проваджень станом на 2009 рік у Позивачів немає технічної можливості. Також, відповідно до відомостей електронного ресурсу «Судова влада», з`ясувати наявність судових проваджень, які були актуальні станом до 2009 року, немає технічної можливості. Разом з тим, як вбачається з електронного ресурсу «Судова влада», у 2015 році до Шевченківського районного суду м.Чернівці звертався гр. [PERSON] з позовною заявою до Відповідача [PERSON] , заінтересована особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (справа № 727/3472/15-2, справу розглядав суддя Смотрицький В.Г.), про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль. У даній справі Шевченківським районним судом м. Чернівці було постановлено ухвалу від 11.06.2015 року, якою залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та Кредитну спілку «Хімзавод» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача, так як рішення суду може вплинути на їх права. Позивачі вважають, що вказані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та Кредитна спілка «Хімзавод» є або були кредиторами у виконавчому провадженні, відкритому у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (правонаступником якого є Перший відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області), тому залучає даних осіб до участі у справі в якості відповідачів, як кредиторів Маковій О.І., в інтересах яких накладено арешт у виконавчому провадженні, у відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису». На основі викладеного, позивачі просять суд звільнити з-під арешту, номер запису про обтяження 5293091 - рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12298650, реєстраційний номер обтяження 8450804, номер запису про обтяження 5293678 - рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12306372 накладеного на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , що зареєстрована в [ADDRESS] ., 11.02.2009 року Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції, за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА№ 044838, виданою 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, майно, що належить [PERSON] , а саме: 11/100 ідеальних часток будинковолодіння [ADDRESS] , що належить їй згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.06.2005 року, та 4/100 вказаного будинковолодіння, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕА №259340 від 06.07.2006 року; звільнити з-під арешту, номер запису про обтяження 5293678 - рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12306372, номер запису про обтяження 5293091 - рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12298650, реєстраційний номер обтяження 8450804, накладеного на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , що зареєстрована в [ADDRESS], 11.02.2009 року Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції, за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА№044838 , виданою 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, майно, що належало [PERSON] та успадковується згідно за заповітом [PERSON] , а саме: 22/100 ідеальних часток будинковолодіння [ADDRESS] , що належало [PERSON] , згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.06.2005 року. Позивачі в судове засідання не з`явились, однак від представника позивачів [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої просить суд розглянути справу у відсутність позивачів, вимоги позову підтримує, просить не фіксувати судове засідання технічними засобами та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про поважність причини неявки суд не повідомила, будучи належними чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи судом, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву на позов від неї до суду не надходило. Представник відповідача - Кредитної спілки «Хімзавод» в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, будучи належними чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву на позов від них до суду не надходило. Представник відповідача - Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, будучи належними чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву на позов від них до суду не надходило. Представник відповідача - Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в судове засідання також не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомили, будучи належними чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи судом, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву на позов від них до суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Судом встановлено, що згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.06.2005 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належало 22/100 ідеальних часток будинковолодіння [ADDRESS] , а [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 11/100 даного будинковолодіння (а.с.10). Крім того, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕА №259340 від 06.07.2006 року належить 4/100 вказаного будинковолодіння (а.с.64). Також, співвласником 24/100 часток зазначеного будинковолодіння на підставі договору купівлі-продажу серії ВТВ №600731 від 21.12.2012 року є [PERSON] (а.с.60). Крім того, [PERSON] є власницею виділеної в натурі частки вказаного будинковолодіння на підставі договору про виділ у натурі нерухомого майна, що є спільною частковою власністю серії [NUMBER] від 07.07.2006 року, що підтверджується копією відповідної інформаційної довідки від 01.02.2018 року № 112456024 (а.с.18-20). Як вбачається з Довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 15.09.2016 року №1898 (а.с.21), частки будинковолодіння розподілені наступним чином: - 22/100 часток належало [PERSON] , - 15/100 часток належить [PERSON] , - 24/100 часток - [PERSON] , - 39/100 часток - [PERSON] (виділено в окрему частку як 1/1 згідно з договором про виділ в натурі нерухомого майна від 07.07.2006 року). [INFO] [PERSON] помер в м.Чернівці, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.23), у зв`язку з чим відкрилася спадщина. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину, що підтверджується копіями заповіту померлого [PERSON] (а.с.24) та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №44334573 від 04.07.2016 року (а.с.25). Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Мисюк О.М. від 21 березня 2017 року №596/02-14-414/2016 (а.с.29), [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на 22/100 частки будинковолодіння [ADDRESS] , оскільки при перевірці відсутності заборони або арешту на дане спадкове майно було виявлено, що по даній адресі накладений арешт, що підтверджується відповідною довідкою з реєстру речових прав на нерухоме майно. Нотаріус вказала, що згідно з п.4.16 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, відповідно, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене вище спадкове майно можлива лише після зняття арешту. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2018 року №112456024 (а.с.18-20), на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , 11.02.2009 року реєстратором: Реєстраційною службою Чернівецькою міського управління юстиції зареєстровано обтяження нерухомого майна - арешт, номер запису про обтяження 5293678, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12306372, реєстраційний номер обтяження 8450804. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА №044838 , видана 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції. Арешт накладено на все належне на праві власності майно [PERSON] , що зареєстрована в [ADDRESS] . Крім того, 11.02.2009 року реєстратором: Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано обтяження нерухомого майна - арешт, номер запису про обтяження 5293091, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 12298650, реєстраційний номер обтяження 8450804. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА №044838 , видана 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції. Арешт накладено на все належне на праві власності майно [PERSON] , що зареєстрована в [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює у встановленому порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст.74 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим законом. На виконання вказаних вимог Закону, 15.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до начальника відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції із заявою (а.с.26), у якій просили скасувати постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА№ 044838, видану 11.02.2009 року заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, та зобов`язати державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження щодо боржника [PERSON] , провести накладення арешту на визначене майно, що належить безпосередньо [PERSON] , в порядку, встановленому законом. При цьому, 03.03.2017 року Чернівецьким міським ВДВС було повідомлено заявників про те, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду (а.с.27). Також, [PERSON] звернулася до начальника Чернівецького міського відділу ДВС із заявою від 27.07.2017 року, у якій просила надати копію згаданої вище постанови про накладення арешту, однак, відповіді на дане звернення позивач [PERSON] не отримала та копія постанови про накладення арешту на нерухоме майно у позивачів відсутня. Окрім того, як вбачається з електронного ресурсу «Судова влада», у 2015 році до Шевченківського районного суду м.Чернівці звертався громадянин [PERSON] з позовною заявою до Відповідача [PERSON] , заінтересована особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (справа №727/3472/15), про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль. У даній справі Шевченківським районним судом м. Чернівці було постановлено ухвалу від 11.06.2015 року, якою залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та Кредитну спілку «Хімзавод» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, так як рішення суду може вплинути на їх права. Разом з тим, ухвалою суду від 26 червня 2015 року провадження в даній справі було закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. При цьому, згідно витребуваної судом копії ухвали Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2007 року, яка набрала законної сили 04.08.2007 року, Садгірським районним судом м.Чернівці розглядалась цивільна справа за позовом [PERSON] до кредитної спілки «Хімзавод» про визнання недійсним виконавчого напису нотаріуса. Згідно матеріалів справи, 19.04.2007 року було вчинено виконавчий напис нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. про звернення стягнення на виділену в натурі частку житлового будинку в [ADDRESS] , яка була 07.07.2006 року передана в іпотеку КС «Хімзавод». Вказаною ухвалою суду від 23.07.2007 року було затверджено мирову угоду між сторонами, згідно якої [PERSON] визнала факт існування у неї заборгованості перед КС «Хімзавод» у сумі 417097,27 грн. та гарантувала його погашення до 2008 року. В свою чергу, КС «Хімзавод» гарантує, що вживатиме заходів, які були застосовані з метою забезпечення можливості примусового виконання, в тому числі, скасування арешту на належний [PERSON] будинок (а.с.92). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.06.2019 року (а.с.144) було задоволено клопотання представника позивачів - [PERSON] про витребування доказів та витребувано у Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації інвентарну справу стосовно будинковолодіння [ADDRESS] . 09.07.2019 року на адресу Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшов оригінал інвентаризаційної справи стосовно будинковолодіння [ADDRESS] . Як вбачається з дослідженої судом інвентаризаційної справи стосовно будинковолодіння [ADDRESS] , станом на 2003 рік власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявним в інвентаризаційній справі Витягом з реєстрау прав власності від 24.03.2003 року; власником квартири [NUMBER] вказаного будинку були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.2000 року; власником квартири [NUMBER] вказаного будинку був [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.08.1994 року. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 06.06.2001 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №52/2 від 08.02.2005 року було доручено Чернівецькому міському БТІ замінити правовстановлюючі документи на свідоцтва про право власності на: 24/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] ; 33/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] - 11/100 частин, [PERSON] - 22/100 частин; 43/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (в порядку Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до норм ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або його частини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що позивачі дійсно позбавлені можливості реалізувати свої права власника майна у спосіб, обраний на власний розсуд, оскільки накладення арешту на майно позивача [PERSON] та померлого [PERSON] , виконане у забезпечення виконання зобов`язань у виконавчому провадженні іншої особи - [PERSON] , без урахування їх часток в будинковолодінні, фактично унеможливлює реалізацію позивачами своїх прав щодо належного їм майна. Крім цього, судом встановлено, що станом на час накладення заборони на відчуження будинковолодіння (07.07.2007 року), померлий [PERSON] вже був власником 22/100 часток будинковолодіння [ADDRESS] (станом на 13.06.2005 року - свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.06.2005 року), а [PERSON] - 11/100 часток будинковолодіння (станом на 13.06.2005 року - свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.06.2005 року) та 4/100 часток будинковолодіння (станом на 06.07.2007 року - договір купівлі продажу від 06.07.2007 року), що також підтверджується дослідженою судом інвентаризаційною справою стосовно будинковолодіння [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані обставини перешкоджають реалізації позивачами свого права власності, тому, з метою усунення перешкод у реалізації прав позивачів, вважає, що необхідно зняти арешт з наведеного вище майна, на яке безпідставно та помилково накладено арешт як на майно [PERSON] , так як в інший спосіб позивачі зняти арешт не змогли, а тому іншгого способу захисту права власності у позивачів немає. З огляду на наведене, враховуючи що, арешт майна було накладено помилково на все будинковолодіння без врахування часток власників, в тому числі позивачів, то суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для звільнення майна з-під арешту. При цьому, суд враховує також і ту обставину, що жодних письмових заперечень від належним чином неодноразово повідомлених про дату, час та місце розгляду справи відповідачів до суду не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved