overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує 29.08.2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалось, так як вони різні за харктерами та звичками люди, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно ст. 200 ч.ч. 3, 4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує 29.10.2005 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, актовий запис № 24. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина. В кінці вересня 2015 року вони фактично припинили шлюбні відносини, ведення між ними спільного господарства також припинено. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд спарви без його участі, причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у спарві доказів, якщо позивач не запаеречує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, між ними склалися відносини, що призвели до розпаду сімї, збереження сімї суперечитиме їхнім інтересам. Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує 29.11.2011 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, актовий запис № 32. Від цього шлюбу дітей немає. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, так як вони різні за характерами люди, кожен з них має свої погляди на життя. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі поспіль 21.07.2016 року та 23.08.2016 року не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, причин неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, між ними склалися відносини, що призвели до розпаду сім'ї, збереження сім'ї суперечитиме їхнім інтересам. Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує 31.10.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя у них з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу з тих підстав, що як стверджує з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 27.06.2015 року. У них є одна малолітня дитина. Подружнє життя у них з відповідачем не склалось, так як вони різні за звичками та хактерами. Їх сім'я розпалась через те, що відповідач мало слухав її, а більше свою матір. Ніхто з них не бажає зберегти сім'ю. Просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог зазначила, що 11 вересня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 152. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. В період спільного проживання жили не погано, однак протягом останнього року відповідач зловживав спиртними напоями, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків взаємоповагу один до одного, не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї. В червні 2013 року їз зазначених причин припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, разом не проживають, вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Справу просить розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач в поданій заяві позов визнав повністю, також просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 11 вересня 2008 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 152, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копія додається). Сторони з червня 2013 року спільно не проживають і не підтримують подружні відносини, їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу наполягають, миритися не бажають, наданий судом строк до примирення не призвів, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог зазначила, що 12 грудня 1989 року зареєстрували шлюб у Нестеровецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №23. В період спільного проживання жили погано, часто виникали суперечки, в сім'ї не було поступок і взаєморозуміння, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, пив, скандалив, а тому припинили шлюбні стосунки, сім'я розпалась остаточно. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Розірвати шлюб в добровільному порядку через органи РАЦС відповідач не бажає, тому звертається до суду. Справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач в поданій заяві позов визнав повністю, також просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 12 грудня 1989 року зареєстрували шлюб у Нестеровецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Сторони не підтримують подружні відносини, їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу наполягають, миритися не бажають, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог зазначила, що 12 липня 1983 року зареєстрували шлюб у Смотрицькій селищній раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 9. В період спільного проживання жили погано, часто виникали суперечки, в сім'ї не було поступок і взаєморозуміння, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, не дбав про збереження і матеріальне забезпечення сім'ї, в 1998 році припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, з того часу разом не проживають, сім'я розпалась остаточно. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Розірвати шлюб в добровільному порядку через органи РАЦС відповідач не бажає, тому звертається до суду. Справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач в поданій заяві позов визнав повністю, також просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 12 липня 1983 року зареєстрували шлюб у Смотрицькій селищній раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Сторони з 1998 року спільно не проживають і не підтримують подружні відносини, їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу наполягають, миритися не бажають, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог зазначила, що 18 червня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 99. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. В період спільного проживання жили погано, часто в сім»ї виникали сварки, не було поступок та взаєморозуміння, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків взаємоповагу один до одного, пив, бився, не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї. В травні 2013 року їз зазначених причин припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, разом не проживають, вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Справу просить розглянути у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач в поданій заяві позов визнав повністю, також просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 18 червня 2006 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 99, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копія додається). Сторони з травня 2013 року спільно не проживають і не підтримують подружні відносини, їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу наполягають, миритися не бажають, наданий судом строк до примирення не призвів, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог зазначила, що 19 лютого 2011 року зареєстрували шлюб у Нестеровецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 2. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. В період спільного проживання жили погано, часто в сім»ї виникали сварки, не було поступок та взаєморозуміння, відповідач зловживав спиртними напоями, зраджував у подружній вірності, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків взаємоповагу один до одного, про матеріальне забезпечення сім»ї. В червні 2013 року їз зазначених причин припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, разом не проживають, вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Справу просить розглянути у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач в поданій заяві позов визнав повністю, також просить справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 19 лютого 2011 року зареєстрували шлюб у Нестеровецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копія додається). Сторони з червня 2013 року спільно не проживають і не підтримують подружні відносини, їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу наполягають, миритися не бажають, наданий судом строк до примирення не призвів, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог зазначила, що 25 травня 1974 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 29. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не має. В період спільного проживання жили не погано, однак з 2009 року шлюбні відносини припинились. На даний час подружні відносини не підтримують, шлюб існує лише формально, тому вважає, що сім'я розпалась остаточно. В поданій заяві справу просить розглянути у її відсутності, термін на примирення не надавати. Відповідач в поданій телеграмі також просить справу розглянути у його відсутності, на розлучення згідний, термін на примирення не потрібен. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України, а розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 25 травня 1974 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не має. Сторони з 2009 року спільно не проживають і не підтримують подружні відносини, їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу наполягають, миритися не бажають, що підтвердили в подані заяві та телеграмі. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved