Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом у якому просять визнати за ними право власності по ? частці у квартирі [ADDRESS], загальною площею 59,9 кв.м. Позов мотивований тим, що [PERSON], являючись членом ЖБК при заводі «Білкозин» отримав ордер на вказане житлове приміщення, куди вселився зі своєю сім?єю. Як член кооперативу [PERSON], будучи у шлюбі з [PERSON], під час спільного проживання, належно виконував свої зобов?язання щодо сплати пайових внесків, які сплачував зі спільних сумісних коштів подружжя. Після сплати пайових внесків у повному обсязі, позивачі звернулися до державного реєстратора із заявою щодо реєстрації права власності на квартиру, проте їм було відмовлено через невідповідність наданої довідки кооперативу (печатки та штампу) вимогам чинного законодавства. У свою чергу відповідач не вчиняє дій на приведення вказаних печаток у відповідність до вимог закону. У зв?язку з відмовою в державній реєстрації права власності на викуплену позивачами квартиру, це і послужило на звернення до суду з позовом. Сторони у судове засідання не з»явилися, проте представником позивачів було подано заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у їх відсутності, проти чого не заперечував у своїй заяві і представник відповідача. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши наявні по справі докази суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що наявність 3-х кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 59,9 кв.м., за яку повністю сплачено пайовий внесок в Житлово-будівельний кооператив при заводі «Білкозин», та на яку 15.10.1993 видано ордер № 9591 сім»ї Ленець, підтверджується даними реєстрації в паспортах позивачів (а.с. 7, 9-10), відповідними довідками ЖБК при заводі «Білкозин» (а.с. 14-16) та даними технічного паспорту на цей об»єкт нерухомого майна квартиру (а.с.17-18). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ ЕЛ № 258089 від 23.06.1981 вбачається, що 23 червня 1987 року між [PERSON] та Ленець (дошлюбне прізвище Тарасенко) В.І зареєстровано шлюб (а.с. 12). Тобто, нерухомість надавалася сторонам та пайові внески сплачувались під час спільного їх проживання у шлюбі, як подружжя. Відповіддю державного реєстратора відділу державної реєстрації Прилуцької РДА від 11.07.2017 відмовлено [PERSON] в державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] через невідповідність довідки, виданої кооперативом, вимогам чинного законодавства (а.с. 19). Згідно ч.ч. 1, 3 ст.384 ІДК України, будинок, споруджений або придбаний житлово- будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ч.2 ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно- будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно розяснень викладених в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18 вересня 1987 року пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Згідно ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сімю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За таких обставин, коли позивачі перебували у шлюбі між собою на момент сплати вступного пайового внеску та при повній сплаті пайових внесків (викупу квартири), тому квартира [ADDRESS], являється спільною сумісною власністю подружжя, та їх частки на квартиру є рівними по ?. Згідно ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Саттею 15 Закону України «Про власність», який діяв до кінця квітня 2007 року, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру набуває на неї права власності. Згідно роз?яснень, викладених у п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлено момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повної сплати внесків за квартиру, надану члену ЖБК. За наведених вище обставин, суд вважає, що в даному випадку є наявним право позивачів на визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS], а значить позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 15, 16, 321, 328, 384, 391, 392 ЦК України,

Outcome: approved