Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, та після уточнення позовних вимог змінили третю особу: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради в особі відділу ЦНАП Малиновського районну із вимогою про усунення перешкод, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та зобовязання третьої особи знати з реєстраційного обліку зі спірного житлового приміщення, посилаючись на таке. 07 грудня 2012 року для того, щоб допомогти відповідачу з працевлаштуванням позивачі, на правах власників зазначеної вище квартири, погодились на взяття [PERSON] на реєстраційний облік в квартиру №13, за адресою: м. Одеса, вул. Запорізька, 12, на правах піднаймача, без укладання письмового договору та на безоплатній основі. Відповідач за адресою реєстрації з 07 грудня 2012 року не проживає, його речей в спірній квартирі немає, його місце мешкання позивачам не відомо, ніяких перешкод у мешканні його ніхто не чинив. Оскільки позивачі сплачують всі видатки по квартирі та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в його квартирі створює позивачам перешкоди в користуванні власністю, тому позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачі надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа у судове засідання не зявилися неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача та третьої особи, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи, які не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №378, [PERSON], продала, а [PERSON], [PERSON], купили квартиру [ADDRESS]. Право власності на вищезазначену квартиру за [PERSON], [PERSON], було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за № 294 в книзі: 758пр-28 від 05 жовтня 2011 року, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 31543685 від 05 жовтня 2011 року. На підставі довідки (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) №2015 від 14 липня 2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (основний), позивач по справі; [PERSON] (дочка), позивач по справі; [PERSON] (онук); [PERSON] (піднаймач), відповідач по справі. Відповідач [PERSON] не мешкає за адресою реєстрації з 07 грудня 2012 року, що підтверджено актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації складеного мешканцями будинку № 12 по вулиці Запорізька в м. Одесі від 02 березня 2005 року. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивачів в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивачів. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачам перешкоди в здійсненні розпорядження цією житловою квартирою. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим, та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою №13 у будинку № 12 по вулиці Запорізька в м. Одесі, та встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради в особі відділу ЦНАП Малиновського районну для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: partial