Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачі, через представника [PERSON], звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення. Позивачі посилаються на те,що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №23 від 30.03. 1993 року вони є співвласниками житлового будинку по вул..Молодіжна,30 в смт. Іванків Київської області. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок,також перебуває у спільній сумісній власності. 23 грудня 2015 року між позивачкою,[PERSON],та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу між колишнім подружжям з урахуванням інших співвласників було вирішено питання про поділ майна,яке перебуває у спільній власності. На виконання домовленості відповідач подарував [PERSON] свої частки у праві власності на житловий будинок в смт. Іванків по вул.. Молодіжєна,30 та на земельну ділянку,призначену для будівництва та обслуговування цього будинку. Для забезпечення можливості придбання відповідачем іншого житла,позивачкою [PERSON] відповідачу сплачено кошти в сумі 13000 доларів США. Після укладення угоди відчуження часток у праві власності на житловий будинок та на земельну ділянку,відповідач зобов»язувався виселитися,але цього не зробив,продовжує проживати в [INFO],на власний розсуд користується всіма приміщеннями в будинку,при цьому не сплачуючи кошти на утримання будинку та комунальних платежів. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями та у нетверезому стані веде себе агресивно,своєю неправомірною поведінкою робить неможливим проживання власників,псує їх майно. Проживання відповідача у їх будинку обмежує їх права власності. Зокрема, на даний час вони мають намір прождати будинок, але не можуть цього зробити через проживання у ньому відповідача. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.. Згідно ст.ст. 157,116 Житлового кодексу України,якщо члени сім»ї власника, або інші особи, які проживають разом з ними,систематично руйнують чи псують жиле приміщення,або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і впливу виявилися безрезультатними,виселення винних на вимогу власника провадиться без надання іншого приміщення. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивачка та представник позивачів подала позов про розгляд справи у їх відсутності. позов підтримують. Відповідач подав заяву, в якій позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 157 Житлового кодексу України члени сім»ї власника будинку()квартири) може бути виселено у випадках,передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.116 Житлового кодексу,якщо наймач,член його сім»ї або інша особа, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням,або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку,а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними,виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання,може бути зобов»язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення,вказане заінтересованою в обміні стороною. З копії Свідоцтва про право власності на житло №23 від 30 березня 1990 року слідує,що [PERSON],[PERSON],[PERSON] та [PERSON] є власниками житла по вул..Молодіжна,30 в смт. Іванків Київської області,в рівних частинах кожному. З Договору дарування частки у житловому будинку від 17 березня 2016 року слідує,що [PERSON] подарував. а [PERSON] прийняла у дар ? частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: Київська область, Іванківський район,селище Іванків,вулиця Молодіжна, 30. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу. Зареєстровано у реєстрі № 1190. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України підставами припинення права власності є-відчуження власником свого майна. Відповідач подарував свою ? частину житлового будинку по вул..Молодіжна,30 в смт. Іванків і з часу реєстрації цього договору його право власності в будинку припинилося. З позовної заяви слідує,що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] бувше подружжя. Ні свідоцтва про одруження,ні свідоцтва про розірвання шлюбу позивачка до матеріалів справи не долучила,проте, сторони (відповідач) даний факт не заперечує. Із змісту позовної заяви також витікає,що інші позивачі також мають з відповідачем родинні зв»язки, про що не вказано в позовній заяві, не надано також і документів. Проте,з позовної заяви вбачається,що для [PERSON] відповідач, як бувший чоловік, є бувшим членом сім»ї,для [PERSON] та [PERSON] - бувший співвласник житлового будинку. Позивачі просять виселити [PERSON], як колишнього співвласника будинку №30 по вул..Молодіжна в смт. Іванків, так як він псує майно та за неможливістю спільного проживання (п»яний, агресивний, неправомірно себе поводить). У підтвердження негативної поведінки відповідача позивачі долучили лист начальника Іванківського ВП Вишгородського відділу ГУ НП в Київській області про те,що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП,протокол про адміністративне правопорушення Серії А №385843 від 18.04.2016 року за ст.173-2 КУпАП,висновок про результати звернення громадянки [PERSON] від 29 лютого 2016 року до Іванківського ВП Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області з приводу поведінки її бувшого чоловіка,[PERSON], який виражався нецензурною лайкою. З висновку Т.В.О. начальника Іванківського ВП Вишгородського відділу ГУ НП від 30.12. 2015 року слідує,що [PERSON] 25.12. 2015 року звернулася в відділ поліції з приводу негативної поведінки [PERSON], який вчинив в сім»ї насильство( у нетверезому стані кидався до неї в бійку,виражався брутальною лайкою). Отже, між колишнім подружжям,[PERSON] та [PERSON], склалися неприязні відносини,що підтверджується численними зверненнями позивачки до правоохоронних органів з приводу насильства зі сторони відповідача, його насильства в сім»ї. Також з розписки, наданої позивачами,слідує,що свою ? частину житлового будинку та земельної ділянки по вул.. Молодіжна,30 в смт. Іванків відповідач [PERSON] в дійсності не подарував [PERSON], а продав(так вказано в розписці) за 13 тисяч доларів США. Гроші отримав у присутності свідка - [PERSON]. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання,що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під заходами попередження або громадського впливу,про які зазначено у ч.1 ст.116 ЖК України,маються на увазі,зокрема, заходи попередження,що застосовуються судами,прокурорами, органами внутрішніх справ,адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу,вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК,трудових колективів,товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні,проте,з позовної заяви та звернень позивачки [PERSON] до правоохоронних органів вбачається,що право власнотсті,щонайменше це [PERSON],- порушується відповідачем. Крім того,з огляду на ч.2 ст. 116 Житлового кодексу України, в якій сказано, що осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання,може бути зобов»язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною, відповідач своє право на придбання майна використав іншим чином,а саме,отримав він [PERSON] компенсацію в сумі 13\~000 доларів США,для придбання власного майна. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави, суд позов задовольняє. Відповідач [PERSON] позов визнав. З наданих позивачами доказів:Договір дарування,Розписки про продаж відповідачем своєї частки у майні по вул..Молодіжна,30 в смт. Іванків, адміністративними справами №366/3356/15-п та 366/1117/16-п ,з яких вбачається,що [PERSON], [INFO],житель [INFO] двічі притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім»ї - відносно колишньої дружини,[PERSON], зверненнями до начальника поліції Іванківського ВП, слідує, що маються підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 09.02. 2016 року слідує,що [PERSON] за подачу позову до суду сплатила 776,13 грн.( а.с.28),з квитанції №74 від 16.05.16 [PERSON] доплатила(згідно ухвали суду) 877,47 грн. Всього сплачено: 1653,60(Розрахунок: 776,13+877,47). Відповідач надав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС(категорія 2) Серія А№011246,проте, дана категорія осіб звільняється від сплати судового збору на користь держави,на користь іншої сторони - не звільняється,а тому судові витрати слід стягнути на користь [PERSON],оскільки вона самостійно сплачувала всю суму судового збору. На підставі викладеного, ст. 321 Цивільного кодексу України, ст. ст. 116, 157 Житлового кодексу України,

Outcome: approved