Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивачі в травні 2020 року звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатних батьків на користь [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є непрацездатними , а доходи , які вони отримують, не забезпечують їм необхідного мінімуму проживання. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання позивачі надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в наданій суду заяві позов визнав в повному обсязі , просив справу розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав -непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , та є не працездатними - пенсіонерами, а позивач [PERSON] є інвалідом І групи, має важке захворювання , потребує лікування. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] крім пенсії інших доходів не мають , отримають пенсійні виплати у розмірі 2347,13 гривень та 3695,09 гривень відповідно. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки встановлено , що позивачі є пенсіонерами, непрацездатними, [PERSON] є інвалідом 1 групи та має важке захворювання, через що останні потребують матеріальної допомоги , яку відповідач, який є їх сином, має можливість надавати. При визначенні розміру аліментів, суд згідно положень ст. 205 СК України вважає за можливе, з урахуванням визнання відповідачем позову , визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання кожного з батьків в розмірі 1/6 частини щомісячно з часу пред`явлення позову ( тобто у розмірі 1/3 частини загального доходу відповідача на утримання обох непрацездатних батьків). З урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та вимог ч. 6 ст. 141, 142ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави 50 відсотків судового збору, належного до сплати при поданні позову кожним з позивачів , у сумі 840,80 гривень ( 420,40 гривень + 420,40 гривень) .

Outcome: approved