Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої вимоги під час судового розгляду справи, просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень на місяць, до повноліття дитини, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь 5771 гривню пені за прострочення сплати аліментів та 382 гривні 32 коп. судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання у них 01 січня 2004 року народився син [PERSON]. 11 серпня 2008 року рішенням Богуславського районного суду Київської області з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Проте, вже понад два роки відповідач у справі [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, станом на 01 липня 2015 року має заборгованість по сплаті аліментів понад 14 000 гривень, іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а коштів на повноцінне проживання та утримання дітей їй ледь вистачає, оскільки вона є багатодітною матір'ю та має на вихованні і утриманні трьох неповнолітніх дітей. Відповідач у справі є працездатним, не є інвалідом, працює та отримує прибутки, а тому має повну можливість без погіршення свого матеріального стану утримувати свою неповнолітню дитину, сплачуючи аліменти на її (позивачки) утримання в твердій грошовій сумі 1500 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої уточнені вимоги підтримала в повному обсязі, а також зазначила, що відповідач під час судового розгляду повністю погасив заборгованість по аліментах, що явилось підставою для зменшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені вимоги позивачки визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього 5771 гривні пені за прострочення сплати аліментів та 382 гривні 32 коп. судових витрат по сплаті судового збору. Щодо зміни розміру аліментів на тверду грошову суму він висловив заперечення, посилаючись на те, що він від другого шлюбу із [PERSON] мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім того його дружина на даний час після тяжкої травми спини потребує тривалого лікування. Тому вказані обставини свідчать про його вкрай тяжке матеріальне становище, що не дасть змогу щомісяця сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Суд заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 11 серпня 2008 року зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2008 року і до повноліття дитини. Після постановлення судового рішення відповідач сплачував аліменти не в повному обсязі і його заборгованість станом на 11.12.2015 року становила 19979,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, складеним державним виконавцем відділу ДВС Богуславського районного управління юстиції. Станом на 29 грудня 2015 року заборгованість по аліментах відповідач погасив повністю, що підтвердила в судовому засіданні позивачка [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст. 196 СК України). Сторони в судовому засіданні дійшли згоди, що відповідач має відшкодувати позивачці 5771 гривню пені за прострочення сплати аліментів та 382 гривні 32 коп. судових витрат по сплаті судового збору, всього 6153,32 гривні. Решту вимог про стягнення заборгованості по аліментах, сум інфляції за час виникнення заборгованості та сум за користування коштами позивачка не підтримала та просила обмежитись стягненням вищевказаної суми. Щодо вимог позивачки про зміну розміру аліментів на тверду грошову суму в розмірі 1500 гривень, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Позивачка [PERSON] надала суду докази про зміну свого матеріального та сімейного стану після постановленого судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], а саме вона на даний час утримує трьох малолітніх дітей. Відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей і його дружина на даний час після отриманої травми перебуває на лікуванні. Тобто, матеріальне становище і позивачки і відповідача є тяжким. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Позивачка не надала суду доказів, які б свідчили, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Таким чином, відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 192 СК України для зменшення розміру стягуваних аліментів із [PERSON] на користь [PERSON], оскільки сімейний та матеріальний стан відповідача після постановленого рішення про стягнення аліментів не покращився, а навпаки став більш тяжким, та відсутні докази про наявність підстав застосування ст. 184 ч. 1 СК України. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial