Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Знамянської міської ради, в якому просять визнати за ними, в рівних частках, права забудовника в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02 вересня 2009 року, на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №29 по вулиці Лесі Українки в місті Знамянка Кіровоградської області, що складається з: житлового будинку «А», прибудови а, підвал під будинком - Пд, погріб під будинком а1; господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай Б, літня кухня Д, вбиральня Г, літній душ В, сарай Е, огорожа N, з правом здачі цього житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в експлуатацію, та правом отримання правовстановлюючих документів на нього. Свої вимоги обгрунтували тим, що 02 вересня 2009 року помер [PERSON], який доводився [PERSON] - чоловіком, а [PERSON] батьком. До дня смерті останній проживав та був зареєстрований у [INFO]. Вказаний будинок [PERSON] побудував у 1993 році на земельній ділянці, яка йому була надана під індивідуальне житлове будівництво у 1992 року виконавчим комітетом Знамянської міської ради та була винесена в натурі для нього як індивідуального забудовника. Прийнявши спадщину [PERSON] вони звернулися до нотаріуса для оформлення документів на спадщину, зокрема на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №29 по вулиці Лесі Українки в місті Знамянка Кіровоградської області. Однак, при виготовленні документів за зверненнями нотаріуса було встановлено, що [PERSON] вказаний будинок за життя побудував, але не ввів його в експлуатацію. Таким чином нотаріусом відмовлено їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у звязку з не проведенням первинної реєстрації та відсутністю правовстановлюючих документів на нього. За таких обставин вона змушені звернутися з даним позовом до суду. Інші спадкоємці у [PERSON] крім них, відсутні. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Від позивача [PERSON], яка одночасно є і представником позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просив розглядати справу за відсутності представника міської ради, залишивши вирішення даного спору на розсуд суду. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 вересня 2009 року в місті Знам'янка Кіровоградської області помер [PERSON]. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований [INFO], разом з ним проживали та були зареєстровані позивачі. З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття його спадщини до нотаріусів ніхто не звертався, заповіти ним не складалися. Приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу [PERSON], позивачам за їх усним зверненням відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №29 по вулиці Лесі Українки в місті Знамянка Кіровоградської області, у зв'язку з ненаданням ними документів, які підтверджують право власності спадкодавця на будинок. Встановлено, що [PERSON] рішенням виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 21 травня 1992 року №344, було надано земельну ділянку площею 1000,0 кв.м по вулиці Лесі Українки №29 під будівництво індивідуального житлового будинку. 25 травня 1992 року встановлені в натурі межі вказаної земельної ділянки. 28 травня 1992 року [PERSON] на підставі вказаного рішення виконавчого вимітету Знам'янської міської ради надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво. Згідно з довідкою Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації від 11 жовтня 2017 року, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: місто Знамянка, вулиця Лесі Українки, 29, належить в цілому [PERSON], на підставі дозволу на індивідуальне житлове будівництво, виданого інженером інспектором державного архітектурно-будівельного контролю Знамянського міськвиконкому [PERSON] 28 травня 1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Знамянської міської ради народних депутатів від 21 травня 1992 року №344. Будинок побудовано в 1993 році, але не прийнято в експлуатацію і не отримано документу, який посвідчує право власності на нього. Відомості про нерухоме майно - житловий будинок №29 по вулиці Лесі Українки в місті Знамянка Кіровоградської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухома майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутні. 02 жовтня 2017 року на житловий будинок №29 по вулиці Лесі Українки в місті Знамянка Кіровоградської області Знамянським міжміським комунальним підприємством Бюро технічної інвентарцізації виготовлено технічний паспорт. Вказано, що житловий будинок за вказаною адресою складається з житлового будинку «А», прибудови а, підвал під будинком - Пд, погріб під будинком а1. Має господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай Б, літня кухня Д, вбиральня Г, літній душ В, сарай Е, огорожа N, з правом здачі цього житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в експлуатацію та правом отримання правовстановлюючих документів на нього. Те, що [PERSON] доводилася [PERSON] дружиною, а [PERSON], сном, підтверджується свідоцтвами про їх одруження та народження. Інформація щодо обмежень, обтяжень, відчужень на спірний будинок відсутня. Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Згідно з п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 10-1387/0/4-12 від 27 вересня 2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1986 року за № 399/2839, яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв'язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Крім цього, з розяснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних викладених у листі №24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні зясовано, що будинок, який є предметом спору побудовано спадкодавцем у 1993 році, але не прийнято до експлуатації та не здійснено його державної реєстрації, будинок не належить до самочинного будівництва, оскільки його будівництво здійснювалося згідно із законом, тому до завершення будівництва до спадкоємців переходять права і обов'язки забудовника, які входять до складу спадщини, підставою для відмови позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] Таким чином, приймаючи надані [PERSON] та [PERSON] докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачами прав та обов'язків забудовника житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування після смерті [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Наявність рішення суду, що набрало законної сили про визнання прав і обов'язків забудовника, не позбавляє обовязку введення побудови в експлуатацію на загальних підставах та подальшої необхідності звернення до реєстраційних органів для проведення відповідної державної реєстрації права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved