Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з цивільним позовом до Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в якому просять встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], яка померла [INFO], а також визнати за ними в порядку спадкування за [PERSON], яка померла [INFO], право власності по 1/2 ідеальній частці домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, 21.01.2017 року. До кола спадкоємців першої черги, увійшла дружина спадкодавця [PERSON] та діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло домоволодіння розташоване по [ADDRESS], до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1970 року побудови, загальною площею 109,5 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., що складається з а-1 - веранда, т(а1) - погріб, а' - сходи, Б - сарай, В - вбиральня, Г - гараж, К - колодязь, І - відмоткою, №1 - ворота, №2 - огорожа, що підтверджено технічним паспортом від 01.04.1999 року, виготовленим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Довідкою №88 від 06.02.2017 року виданою виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, підтверджено, що житловий будинок [ADDRESS], згідно погосподарського обліку, рахується за [PERSON]. Зважаючи на вказане вважають, що спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, через, що ми позбавлені змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. Стверджують, що у вказаному вище житловому будинку [ADDRESS], на момент смерті [PERSON], спільно проживала його дружина, мати позивачів [PERSON], яка доглядала його до дня смерті та продовжила управляти спадковим майном після його смерті і таким чином прийняла спадщину після смерті чоловіка. [INFO] померла матір позивачів [PERSON]. До кола спадкоємців першої черги, увійшли позивачі, діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Незважаючи на те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], а саме домоволодіння розташоване по [ADDRESS], однак за життя не встигла його зареєструвати, що, на думку позивачів, унеможливлює спадкування вказаного майна через нотаріальну кантору, у зв'язку із чим вони змушені звертатись до суду. Зважаючи на те, що позивачі на час відкриття спадщини проживали разом із матір'ю, позивачі вважають, що вони таким чином фактично набули право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON]. Разом з тим, стверджують, що перешкодою у реалізації права на спадкування є помилка (описка) допущена в написанні по-батькові у свідоцтві про народження [PERSON], згідно з яким він вказаний як [PERSON], а мати [PERSON]. Наголошують, що той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними матір'ю та сином підтверджується зокрема довідками №87 від 06.02.2017 року та №741 від 10.11.2016 року виданих Давидівською сільською радою. За таких обставин, вважають за необхідне просити суд встановити факт родинних відносин. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву у яких просить позов задовольнити з підстав, вказаних у позові, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, 21.01.2017 року. До кола спадкоємців першої черги, увійшла дружина спадкодавця [PERSON] та діти спадкодавця, позивачі у цій справі, [PERSON] та [PERSON]. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло домоволодіння розташоване по [ADDRESS], до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1970 року побудови, загальною площею 109,5 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., що складається з а-1 - веранда, т(а1) - погріб, а' - сходи, Б - сарай, В - вбиральня, Г - гараж, К - колодязь, І - відмоткою, №1 - ворота, №2 - огорожа, що підтверджено технічним паспортом від 01.04.1999 року, виготовленим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Виникнення права власності на житловий будинок, на час його побудови у 1970 році, не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердженням належності особі майна є відповідні записи в погосподарських книгах. Так, згідно з довідкою №88 від 06.02.2017 року виданою виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, житловий будинок [ADDRESS], згідно погосподарського обліку, рахується за [PERSON]. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку. Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 ЦК Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. У вказаному вище житловому будинку [ADDRESS], на момент смерті [PERSON], спільно проживала його дружина, мати позивачів [PERSON], яка доглядала його до дня смерті та продовжила управляти спадковим майном після його смерті, що зокрема підтверджено довідкою №87 від 06.02.2017 року, виданою Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Зіставивши наведені норми цивільного закону, можна зробити висновок, що закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 549 ЦК Української РСР) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він вважається таким що прийняв спадщину. Таким чином, з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що оскільки [PERSON] постійно проживала разом із своїм чоловіком на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, то фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловим будинком. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія _, виданим _ сільською радою Пустомитівського району Львівської області, _ року. До кола спадкоємців першої черги, увійшли позивачі, діти спадкодавця, [PERSON] та [PERSON]. Незважаючи на те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], а саме домоволодіння розташоване по [ADDRESS], однак за життя не встигла його зареєструвати, що унеможливлює спадкування вказаного майна через нотаріальну кантору. Так, на момент смерті [PERSON], позивачі постійно проживали разом із нею в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №87 від 06.02.2017 року виданою Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської област, і про свою відмову від права на спадкування не заявлялию Зважаючи на вказане вище, позивачі у цій справі фактично набули право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON], а саме право власності на житловий будинок [ADDRESS] Також, перешкодою у реалізації права позивача [PERSON] на спадкування є помилка (описка) допущена в написанні його імені у свідоцтві про народження, згідно з яким він вказаний як [PERSON], а його матір як [PERSON]. У відповідності до вимог ст. ст.256 п.1 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, якщо такі відносини іншим шляхом встановити неможливо. У відповідності до п.7 ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], [INFO] є матір'ю та сином підтверджується зокрема довідками №87 від 06.02.2017 року та №741 від 10.11.2016 року виданих Давидівською сільською радою. За таких обставин, вважаю за необхідне просити суд встановити факт родинних відносин. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивачі являються єдиними спадкоємцями за законом; те, що позивачі вчинили дії, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved