Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову посилається на те, що з 01.07.2005 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2013 р. шлюб між ними розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2012 р. було визначено проживання дитини із матір'ю. Враховуючи вік малолітньої дитини, членами комісії з питань з питань захисту прав дитини було встановлено наступний порядок спілкування відповідача [PERSON] з сином: щотижня з 16.00 в середу до 8.30 в четвер, а також з щотижня з 18.00 в суботу до 18.00 в неділю з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання. На теперішній час сн згідно рішення суду проживає з позивачкою, яка самостійно утримує та виховує дитину. Відповідач не виконує належним чином батьківські обов'язки відносно дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, з сином не спілкується, не цікавиться його долею, не переймається питаннями його життя, здоров'я, навчання, тренувань, відпочинку, не сприяє розвитку здібностей сина. Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина та не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Відповідач протягом тривалого часу знаходиться за кордоном разом зі своєю дружиною та іншими малолітніми дітьми, при цьому не надає можливості малолітньому [PERSON] навіть виїхати до батька для зустрічі. Будь-яке листування засобами телефонного та електронного зв'язку відповідачем ігнорується. Востаннє батько бачився із сином в травні 2014 року. Оскільки відповідач витрат на утримання дитини не ніс, в 2010 році позивачка звернулася з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 р. позов задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір'ю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача з 17.05.2010 р. до повноліття дитини. В 2013 році відповідач звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, яким було накладено арешт на рахунки [PERSON], в зв'язку з наявністю в нього заборгованості по аліментам. Проте, в задоволенні скарги було відмовлено. У грудні 2013 року відповідач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в зв'язку із зміною його матеріального та сімейного стану. Проте, в задоволенні позову було відмовлено. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач будь-якими способами ухиляється від виховання сина та уникає від будь-яких батьківських обов'язків. 12.07.2016 р. рішенням Київського районного суду м. Харкова задоволено позов позивачки про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері. В позові [PERSON]зазначала, що після розірвання шлюбу з відповідачем, син проживає з нею. В зв'язку з відвідуванням дитиною спортивних тренувань, у нього є можливість виїжджати за кордон на змагання, однак відповідач не надає дозволу на виїзд дитини, чим перешкоджає її розвитку та фізичному вихованню. Крім того, ненадання відповідачем такого дозволу, перешкоджає виїзду дитини закордон на відпочинок. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] займається великим тенісом і плаванням та може приймати участь у турнірах міжнародного рівня. Відповідач вихованням хлопчика не займається, батьківські збори не відвідує, з учителями не спілкується. Позивачка направляла відповідачу заяви про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини закордон, із зазначенням переліку країни та терміну тимчасових виїздів, однак жодної відповіді від відповідача не надійшло. Вказані дії відповідача свідчать про свідоме ненадання батьком дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, та його байдуже відношення до засвоєння нею загальновизнаних норм моралі. На думку позивачки вказане свідчить про відмову батька від надання дитині можливості розвиватися як особистість та як професійний спортсмен та відсутності будь-якої ініціативи щодо створення умов для отримання дитиною освіти. Такі дії відповідача носять системний та постійний характер. Батько добровільно не спілкується ані з матір'ю, ані з дитиною вже більше чотирьох років. Будь-яку позицію щодо виховання дитини батько виражає виключно в ході судових засідань через процесуальні документи та своїх представників. В останнє батько бачився та спілкувався з сином на початку 2014 року, незважаючи на постійні вмовляння з боку позивачки приділити хоча б мінімальну увагу своєму сину. Позивач постійно надсилає всіма можливими комунікаційними засобами на всі відомі адреси та телефони фотографії сина, свідчення всіх його досягнутих успіхів, його дорослішання та намагається зацікавити його як батька через почуття гордості за дитину. Позивачка вважає, що наведені обставини об'єктивно свідчать про абсолютну відсутність батька в житті дитини та відсутність будь-яких дій з боку батька, спрямованих на виконання своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON]. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, позовні вимоги вважав необґрунтованими, тому в задоволенні позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, подав до суду заперечення, в яких зазначив, що заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим, таким, що суперечить інтересам сина [PERSON], тому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з 2010 року він сплачує аліменти на утримання дитини. Додатково [PERSON] отримала від відповідача 20507,50 грн. та 1348,53 грн. 03 вересня 2013 року, які було перераховано з обігових рахунків відповідача на користь позивача. Примусове зняття коштів відбулось унаслідок нарахованої заборгованості державним виконавцем. Суми сплати аліментів на утримання свого малолітнього [PERSON] максимально наближені до встановленого у Законі України «Про державний бюджет України» на 2016 рік прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач сплачує у середньому 1500 грн. на місяць. Таким чином, обов'язки щодо утримання дитини відповідач виконує систематично та сумлінно. 15.02.2010 р. [PERSON] в інтересах свого сина [PERSON], який залишився проживати з матір'ю, подарував 1/2 частку трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], де зараз позивачка мешкає разом з неповнолітнім сином. Таким чином, відповідач вважає, що він завжди сумлінно ставився до батьківських обов'язків з забезпечення сина належними умовами проживання. Позивачка є власником легкового автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний № [NUMBER], який було придбано за умовами цільового кредитного договору на ім'я відповідача, а вигодонабувачем стала позивачка, яка безперешкодно володіє та користується автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER XL. Крім того, відповідач несе Додаткові витрати на малолітнього сина [PERSON], оскільки кожен місяць сплачує комунальні послуги за сина, який зареєстрований в його квартирі, не дивлячись на те, що дитина за рішенням суду проживає разом із матір'ю. Неодноразово відповідач надавав синові дозвіл на виїзд на межі України. Однак, позивачка у 2016 році звернулась до суду з позовом про надання дозволу дитині на виїзд у 84 країн світу.12.07.2016 р. рішенням Київського районного суду м. Харкова [PERSON], [INFO], отримав дозвіл на виїзд у 84 країни світу без дозволу батька. Відповідач рішення не оскаржував. Відповідач жодного разу не звужував права дитини на всебічний розвиток та вдячний матері, що вона має можливість подорожувати з разом дитиною. Відповідач має ще двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знають, що у них є брат і з задоволенням з ним спілкуються, коли позивачка дозволяє. В продовж шести років позивачка здійснює постійні погрози у адресу відповідача, його батьків похилого віку, матері його двох дітей, звертається до правоохоронних органів, Державної виконавчої служби з заявами про притягнення до кримінальної відповідальності, влаштовує скандали на місцях роботи відповідача, що змушує його звільнятися. Відповідач вдячний позивачці за кожну фотографію здорового, радісного та розвиненого сина, завдяки яким батько впевнюється, що з сином все добре. Відповідач розуміє, що завдяки матері, яка сама займається спортом, дитина росте у спортивному середовищі і досягає високих результатів та навіть більше ніж. Вимога про позбавлення батька, який не є п'яницею, наркоманом або бешкетником, любить свого сина, сплачує аліменти на його утримання, спілкується з ним при першій можливості, спрямоване проти інтересів дитини. Представник управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку, подав заяву, про розгляд справи в їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 01.07.2005 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2012 р. визначено місце проживання сина [PERSON] разом із матір'ю. Комісією з питань з питань захисту прав дітей встановлено порядок спілкування батька [PERSON] з сином: щотижня з 16.00 в середу до 8.30 в четвер, а також з щотижня з 18.00 в суботу до 18.00 в неділю з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживає з матір'ю, займається великим тенісом і плаванням, бажає приймати участь у міжнародних турнірах. Про батька [PERSON] не згадує та не хоче його бачити. Вважають, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, на протязі тривалого часу з сином не спілкується, його вихованням не займається та долею сина не цікавиться, про сина не турбується. Статтею 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради згідно висновку від 18.04.2017 р. №275 вважає за доцільне в інтересах дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 18.04.2017р. №275 малолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], де для дитини створені належні умови для розвитку. За інформацією міської дитячої поліклініки № 14 м. Харкова від 25.08.2010 батько малолітнього [PERSON] [PERSON] цікавився здоров'ям сина і звертався до поліклініки, коли проживав у сім'ї, станом на серпень 2010 року лікуванням хлопчика займається мати. Згідно з інформацією адміністрації УВК «Авторської школи Бойка» від 12.08.2010, де малолітній [PERSON], [INFO], навчався з травня 2010 року, плату за навчання здійснювала тільки мати, [PERSON] Батько дитини участі у вихованні і житті дитини не приймав, дитину до закладу не приводив, з вихователями не спілкувався, свята та інші заходи дитячого садка не відвідував. Як вбачається з інформації адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 154 від 25.06.2014 та 06.06.2016 вихованням [PERSON] [PERSON] займається лише мати, [PERSON] Протягом трьох років навчання хлопчика його батько, [PERSON], не брав участі у вихованні дитини: не забирав дитину додому, не відвідував школу, не спілкувався з учителями, не з'являвся на батьківські збори та класні виховні заходи. Згідно інформації ТОВ «Едельвейс СК» [PERSON] тренується в клубі з 2010 року. Займається великим тенісом та плаванням. Мати дитини, [PERSON], одноособово, без участі батька дитини, займається розвитком його спортивної кар'єри. [PERSON] сплачує за тренування, супроводжує сина на тренуваннях та змаганнях. У відповідність ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На час розгляду справи [PERSON] проживає разом з позивачкою, яка самостійно виховує дитину. Відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки відносно сина, не приймає участі в його вихованні, з сином близько трьох років не спілкується, не цікавиться його долею, не переймається питаннями його життя, здоров'я, навчання, тренувань, відпочинку, не сприяє розвитку здібностей сина, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. [PERSON] займається великим тенісом і плаванням, має бажання приймати участь у турнірах всеукраїнського та міжнародного рівня. Відповідач вихованням хлопчика не займається, батьківські збори не відвідує, з учителями не спілкується. На прохання позивачки про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини закордон для участі в спортивних змаганнях та відпочинку відповідач не реагував, чим перешкоджав розвитку сина, його фізичному вихованню, оздоровленню та відпочинку, що вимусило позивачку звернутися до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2016 р. задоволено позов позивачки про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері. Приймаючи до уваги викладене та виходячи з інтересів дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON].

Outcome: approved