Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] 28.08.2014 року звернулися в суд із позовною заявою, в якій просять визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони являються власниками вказаної вище квартири, право на яку набули у 2005 році внаслідок приватизації і мають там постійне місце реєстрації. У 2008 році Сколівською міською радою Львівської області їхній сім'ї, а також сім'ї [PERSON], що проживають по-сусідству з ними, надано дозвіл на реконструкцію (розширення) належних їм на праві приватної власності квартир із проведенням добудови. Сусіди провели відповідні роботи швидше і вже тривалий час експлуатують реконструйовану квартиру. Вони ж закінчили ремонтні роботи та роботи по реконструкції належної їм квартири із добудовою лише у 2013 році. Внаслідок проведених робіт по реконструкції загальна площа квартири [ADDRESS] збільшилась до 69, 8 кв. м., а вказана квартира стала складатись з чотирьох кімнат житловою площею 49, 4 кв. м. та інших, нежитлових приміщень. На даний час вони використовують вказану квартиру після ремонтних робіт та реконструкції, для власного проживання, не мають наміру використовувати її у промислових чи інших цілях. Крім того, ремонт і зміни у належній їм квартирі [ADDRESS] та не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За таких обставин вони звернулися до суду із даним позовом для можливості узаконення своїх прав на вказану квартиру після проведених у ній змін та реконструкції. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак 05.09.2014 року, до початку розгляду справи по суті подала суду заяву вх. № 4501 від 17.10.2014 року (а. с. 14), в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, за наявними у матеріалах справи доказами. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4). Позивач [PERSON], що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], у судове засідання не з'явилася, однак 17.10.2014 року, до початку розгляду справи по суті подала суду заяву вх. № 4500 від 17.10.2014 року (а. с. 15), в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, за наявними у матеріалах справи доказами. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4). Належним чином уповноважений представник відповідача Сколівської міської ради Львівської області - спеціаліст-юрисконсульт Адамовський Ю.В. у судове засідання не з'явився, однак 17.10.2014 року подав суду клопотання вх. № 4510 від 17.10.2014 року (а. с. 16), в якому проти задоволення позовних вимог не заперечував, оскільки позивачі дійсно являються власниками квартири [ADDRESS] і їм свого часу, а саме у 2008 році надано дозвіл на проведення робіт по реконструкції вказаної квартири (дозвіл на розширення квартири) із добудовою приміщень. Проведена позивачами і закінчена у 2013 році реконструкція належної їм квартири з добудовою приміщень не порушує прав та інтересів власників інших квартир у вказаному багатоквартирному житловому будинку, відповідних скарг від таких осіб з цього приводу на адресу виконавчого комітету міської ради не надходило. У зв'язку з вказаним, Сколівська міська рада Львівської області не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Таким чином, у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, подавши на адресу суду відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень вказаного Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу даної цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши позовну заяву, розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку письмовим доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] із її неповнолітнім сином [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 678847, виданого Сколівською міською радою Львівської області 02.02.2005 року (а. с. 11) внаслідок приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі рішення виконавчого комітету № 450 від 28.12.2004 року. З вказаного документа, а також копії технічного паспорта на згадану вище квартиру, виготовленого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 29.11.2004 року (а. с. 9) вбачається, що загальна площа квартири [ADDRESS] становила 49, 1 кв. м., житлова площа становила 26, 4 кв. м., а всього квартира складалася з двох кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні та коридору. Згідно рішення Сколівської міської ради Львівської області № 21 від 12.08.2008 року «Про надання дозволу на розробку проектних пропозицій на два поверхи для добудови (розширення) житлової площі до [ADDRESS], [ADDRESS] гр. [PERSON] та гр. [PERSON]» (а. с. 12) сім'ї [PERSON]-[PERSON] та сім'ї [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію належних їм квартир у будинку [ADDRESS] із розробкою проектних пропозицій на два поверхи, з проведенням добудови (розширення). Іншої дозвільної документації з вказаного приводу позивачами не отримано. Судом встановлено, що сім'я позивачів мала змогу виконати роботи по реконструкції належної їм квартири відповідно із добудовою до частини приміщення, що добудоване сім'єю [PERSON]. Ремонтні роботи, роботи по реконструкції із добудовою завершені позивачами у 2013 році. Згідно копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], виготовленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] 21.08.2014 року (а. с. 8), загальна площа вказаної квартири після ремонтних робіт та робіт по реконструкції становить 69, 8 кв. м., житлова площа становить 49, 4 кв. м., а всього квартира складається з чотирьох кімнат, кухні, вбиральні, ванної кімнати та коридору. Як роз'яснено пунктом 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» правила статті 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири у багатоквартирних будинках різних житлових фондів не можуть бути застосовані, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК України та відповідними нормами ЖК України щодо власників квартир. За змістом ч. 1 ст. 382 та ч. 1 ст. 383 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання у житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 383 вказаного Кодексу власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За змістом ч. 1 ст. 368 та ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як встановлено судом, позивачі [PERSON] та [PERSON], із своїм неповнолітнім сином [PERSON], як одна сім'я використовують квартиру [ADDRESS] для власного проживання і не використовують її для промислового виробництва чи інших цілей. Вони на власний розсуд здійснили ремонт і зміни у квартирі (реконструкцію квартири з добудовою) і такі зміни не призводять до порушення прав власників інших квартир у будинку [ADDRESS], не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації вказаного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. На підставі вказаного вище за позивачами [PERSON] та [PERSON] і її неповнолітнім сином [PERSON] після проведених ними ремонтних робіт та робіт по реконструкції із добудовою слід визнати право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved