Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.05.2017 року звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, вказуючи, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.09.2013 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач і які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вона потребує матеріальної допомоги на утримання дітей з боку відповідача, оскільки самотужки важко нести витрати на їх утримання. Відповідач працює в Володарській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді водія та отримує заробітну плату в розмірі 3200 грн., але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім цього, відповідач від першого шлюбу має неповнолітню дитину сина: [PERSON], [INFO]. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 33 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] 24.07.2017 року збільшила розмір позовних вимог та остаточно просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов, з урахуванням уточнень, по вищезазначеним підставам підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Також пояснили, що позивачки відомо, що відповідач за рішенням суду, ще сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу в розмірі 25 % від заробітку щомісячно. Проте вважає, що їй необхідна максимальна підтримка з боку відповідача, а тому аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця їй буде достатньо для утримання дітей. В останнє судове засідання позивачка не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Представник позивачки адвокат [PERSON] також просила стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу (за надання нею юридичних послуг), понесені останньою в розмірі 2500 грн., що підтверджується квитанцією та додатком № 1 до договору про надання юридичних послуг. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що він згоден сплачувати аліменти не більш ніж 25 % від свого заробітку. Також пояснив, що він працює в Володарській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді водія та отримує заробітну плату, яка офіційно дорівнює 3200 грн., а фактично він отримує на руки 1800 грн. щомісяця. Інших доходів він не має, проживає один. Також, пояснив, що він за рішенням суду, ще сплачує аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % від заробітку щомісячно. За цими платежами заборгованості не має. Також пояснив, що він інвалідом не являється, працездатний, більш на утриманні осіб не має. Щодо сплати позивачки судових витрат на юридичну допомогу в розмірі 2500 грн. заперечував, оскільки позивачка має сама нести витрати на свого представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що її дівоче прізвище Куліковська, проте після одруження з позивачем вона прийняла його прізвище Галалу, яке і залишила після розірвання шлюбу з останнім. Також пояснила, що від шлюбу з позивачем вони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. За рішенням суду з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 25 % від його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які відраховуються із його заробітної плати. Заборгованість по сплаті аліментів на даний час немає. Вважає, що задоволення вимог позивачки вплине на матеріальний стан відповідача і тим самим на розмір сплачуваних їй аліментів, який зменшиться. Просила в задоволенні позову відмовити. В останнє судове засідання третя особа: [PERSON] не зявилася. Про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд завершив розгляд справи у відсутність позивачки [PERSON] та третьої особи: [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, представника позивачки, розглянувши письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено що на підставі свідоцтв про народження та свідоцтва про шлюб, згідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 16.09.2013 року та після реєстрації шлюбу отримала прізвище чоловіка «Галалу», позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Володарського районного суду Донецької області від 29.03.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 24.02.2012 року до його повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки про доходи від 16.05.2017 року за № 31 відповідач [PERSON] працює в Володарській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді водія та загальна сума доходу за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року без урахування аліментів становить 16369,19 грн. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно вимог ч.2 ст.182 СК України, в редакції, яка діяла на час подачі позову, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивачки за період до дати набрання чинності вищезазначеним законом, суд керується нормою ч.2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою було передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змін у законодавстві, а після набуття чинності змін до положень зазначеної норми закону суд застосовує положення ч.2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на вищезазначене, враховуючи, що сторони є батьками неповнолітніх дітей, діти мешкають разом з позивачкою, відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, оскільки докази матеріального забезпечення дітей останнім суду не надано, а також беручи до уваги стан здоровя неповнолітніх дітей, які інвалідами не являються, медичної допомоги не потребують, стан здоровя позивачки та відповідача, які також медичної допомоги не потребують, інвалідності не мають, є працездатними особами, враховуючи майновий стан відповідача, який працює в Володарській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді водія, має стабільний заробіток, який у середньому складає 3200 грн. щомісячно, а також враховуючи, що у відповідача на утриманні є ще одна неповнолітня дитина від першого шлюбу, якій він вже сплачує аліменти, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 17.05.2017 року, але в період з 17.05.2017 року по 07.07.2017 року не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є розумним та справедливим та відповідає інтересам дітей задовольнивши позовні вимоги саме в цій частині. Щодо розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України судових витрат, а саме витрат повязаних з розглядом справи у виді витрат на правову допомогу, які просила стягнути з відповідача на свою користь сторона позивача в розмірі 2500 грн., що складаються з надання юридичних послуг адвокатом [PERSON] слід зазначити наступне. Так, відповідно положень ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення, тощо встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом судової справи належить, зокрема витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, що повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Пунктом 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 розяснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Слід зазначити, що склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), інші відомості, щодо вчинення дій з надання правової допомоги, юридичних послуг (акти виконаних робіт, приймання передачі послуг з правової допомоги, тощо). Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження надання адвокатом правової допомоги, зокрема з надання юридичних послуг, а саме відповідні документи з переліком виконаних дій при наданні правової допомоги та кількість витрачених годин робочого часу, їх склад і розмір, відсутні акти виконаних робіт, приймання передачі послуг з правової допомоги, тощо, а також з Договору № 27/17 Про надання юридичних послуг укладеного 11.07.2017 року між позивачкою та адвокатом [PERSON] не вбачається, що сторони по угоді узгодили та визначили вартість наданих юридичних послуг на суму в розмірі 2500 грн., а наданий суду Додаток № 1 до договору про надання юридичних послуг № 27/17 від 24.07.2017 року суд не може взяти до уваги, оскільки жодних додатків договором Про надання юридичних послуг не передбачено, в звязку з чим судові витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. відшкодуванню відповідачем на користь позивачки не підлягають за недоведеністю. Між тим слід зазначити, що на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору і позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: partial