Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, збільшивши та уточнивши позовні вимоги в травні 2019 року, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна з незаконного володіння до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає Комунальне підприємство «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок», посилаючись на те, що вона з [PERSON] з 1985 року проживали однією сім`єю, були певний час одружені та після розірвання шлюбу залишились проживати разом однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Вказує, що [INFO] помер [PERSON] , однак за життя 05.05.2015 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого на випадок його смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповів їй. Зазначає, що 28.12.2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балкового М.М. щодо прийняття спадщини, батько покійного [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини на її користь. Також до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся зведений по матері брат [PERSON] відповідач [PERSON] . Вказує, що згідно ст.1268 ЦК України вона своєчасно прийняла спадщину та 30.10.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що крім нерухомого майна, спадкодавцеві на праві власності належали контейнери на території КП МТК «Калинівський ринок», а саме: 3-тонний контейнер на торгівельному місці №177 площею 5,5 кв.м., що знаходиться в торгівельному секторі №3, вартістю 10000 грн.; 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-С площею 20,64 кв.м. в торгівельному секторі №4 та 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-КС (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №4 загальною вартістю 20000 грн.; 20-тонний контейнер на торгівельному місці №272-Д «З» площею 19,6 кв.м. в торгівельному секторі №1 та 20-тонний контейнер №272-Д «З» к/с (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №1 загальною вартістю 20000 грн. Вказує, що спірні контейнери не є нерухомим майном в розумінні ст.181 ЦК України, виникнення права власності на які підлягає обов`язковій державній реєстрації, а є тимчасовою конструкцією торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності, оскільки встановлені тимчасово без улаштування фундаменту. Зазначає, що спірні контейнери придбані спадкодавцем у власність у 2005 році на підставі усних договорів купівлі-продажу та самостійно встановлені на вказаних торговельних місцях згідно договорів про надання в користування торговельного місця на території КП МТК «Калинівський ринок» №2624 від 03.11.2015 року та №2113, №2114, №1964 та №1963 від 01.12.2015 року, в п.1.2. яких засвідчено факт належності вказаних контейнерів на праві власності [PERSON] . Позивачка стверджує, що оскільки спірні контейнери не є нерухомим майном, перехід права власності на них за договорами купівлі-продажу, вчиненими в усній формі, не підлягали нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому право власності на них у спадкодавця виникло з моменту передачі йому придбаних речей (ст.334 ЦК України). Вказує, що у зв`язку з прийняттям нею спадщини після смерті [PERSON] , до складу якої входять в тому числі і спірні контейнери, у неї виникли права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини. Зазначає, що оформити свої спадкові права та отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірні контейнери вона не має можливості, оскільки контейнери належали на праві власності спадкодавцеві на підставі усних договорів купівлі-продажу. Позивачка стверджує, що відповідно до повідомлення КП «МТК «Калинівський ринок» від 17.11.2016 року, їй стало відомо, що 01.08.2016 року в адміністрацію підприємства надійшли п`ять спільно оформлених заяв від імені фізичних осіб-підприємців [PERSON] та [PERSON] про переоформлення з ФОП [PERSON] на ФОП [PERSON] права користування торгівельними місцями №177, №799-С та №272-Д «З» та місцями для зберігання товарів №799-С та №272-Д «З» КС. До заяв додано оригінали укладених між КП «МТК «Калинівський ринок» та ФОП [PERSON] угод №2624, №2113, №2114, №1964 та №1965, а також три договори купівлі-продажу, укладені між [PERSON] та [PERSON] , за умовами яких [PERSON] продав, а [PERSON] купив 3-тонний контейнер на торгівельному місці №177, два 20-тонні контейнери на торгівельному місці №799-С та на місці для зберігання товарів №799-С КС (другий поверх), два 20-тонні контейнери на торгівельному місці №272-Д «З» та місці для зберігання товарів №272-Д «З» КС (другий поверх). На підставі поданих заяв і після їх опрацювання, 01.11.2016 року між КП «МТК «Калинівський ринок» та ФОП [PERSON] укладені угоди №3529, №2547, №2441 про надання в користування торгівельного місця №177, №799-С, №272-Д «З» та угоди №2548, №2442 про надання в користування місця для зберігання товарів №799-КС (2 поверх), №272-Д «З» (2 поверх). Вказує, що відповідно до висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №562-к від 25.05.2017 року, підписи в графі «Продавець» в договорах купівлі-продажу від 01.08.2016 року та підписи в графі «підпис [PERSON] » в заявах від 01.08.2016 року виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його підпису. Позивачка стверджує, що у [PERSON] було відсутнє волевиявлення на укладення договорів купівлі-продажу від 01.08.2016 року. На основі викладеного, позивачка просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені 01.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , контейнерів на території КП «МТК «Калинівський ринок»: 3-тонного контейнера на торгівельному місці №177 площею 5,5 кв.м., що знаходиться в торгівельному секторі №3, вартістю 10000 грн.; 20-тонного контейнера на торгівельному місці №799-С площею 20,64 кв.м. в торгівельному секторі №4 та 20-тонного контейнера на торгівельному місці №799-КС (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №4 загальною вартістю 20000 грн.; 20-тонного контейнера на торгівельному місці №272-Д «З» площею 19,6 кв.м. в торгівельному секторі №1 та 20-тонного контейнера №272-Д «З» к/с (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №1 загальною вартістю 20000 грн.; визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на спірні контейнери; витребувати з незаконного володіння [PERSON] на її користь спірні контейнери. Ухвалою судді від 15 листопада 2018 року\~ провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає Комунальне підприємство «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок», про визнання правочинів недійсними, визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна з незаконного володіння відкрито. Позивачка [PERSON] надала клопотання про залучення до участі в справі співвідповідача [PERSON] (т.1 а.с.199-200), оскільки титульним власником спірних контейнерів є [PERSON] , однак фактично продовжує ними користуватися [PERSON] , який сплачує внески за торговельні місця, на яких розташовані вказані контейнери, тому в правовідносинах про витребування майна з чужого незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] повинні бути співвідповідачами. Ухвалою суду від 11.06.2019 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Доповнила, що позивачка була дружиною [PERSON] . Вказала, що покійному належали п`ять контейнерів на КП «МТК «Калинівський ринок», які були придбані ним на підставі усних договорів купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладено в будь-якій формі. Зазначила, що в договорах користування торгівельних місць вказано, що [PERSON] власник контейнерів. Ствердила, що відповідно до висновку експертизи, підписи в оспорюваних договорах поставлені не [PERSON] . Вказала, що враховуючи той факт, що [PERSON] на даний час користується спірними контейнерами, тому їх необхідно витребувати на користь позивачки. Крім того, доповнила, що відповідач [PERSON] це зведений брат [PERSON] по матері. Зазначила, що коли позивачка зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то вона окремо не зазначала контейнери, а просто писала «на спадщину». Просила задовольнити позовні вимоги. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Пояснив, що він є фізичною особою-підприємцем, працює продавцем на КП «МТК «Калинівський ринок». Зазначив, що [PERSON] це його брат по матері, а позивачка цивільна дружина [PERSON] . Вказав, що він з братом з 2006 року почали працювати на КП «МТК «Калинівський ринок». Ствердив, що його функція була основна, оскільки він займався вантажними перевезеннями, а брата допоміжна. Зазначив, що вони брали в оренду контейнери та торгували. Вказав, що в 2008 році був потоп, після якого товар знищився, а контейнери прогнили. Після цього він замовив чотири контейнери, придбав їх та встановив, а тому спірні контейнери належать йому. Ствердив, що [PERSON] випивав, грошей не давав. Крім того, вказав, що оскільки в брата був патент для торгівлі, а в нього патент на перевезення, тому спірні контейнери оформлялися на [PERSON] . Зазначив, що він заплатив на той час за чотири контейнери приблизно 10000 грн., а 3-х тонний контейнер придбав для доньки у [PERSON] приблизно за 3000 доларів США. Вказав, що спірні договори були укладені в серпні 2016 року, оскільки брат сильно випивав. Ствердив, що коли брат протверезів, він з ним поговорив з приводу переоформлення документів на контейнери на нього. Зазначив, що брат дав йому документи, він підійшов в юридичний відділ ринку, розписався і пішов на роботу. Вказав, що він [PERSON] ніяких грошей не давав, оскільки саме він фактично придбав вказані контейнери. Зазначив, що до цього [PERSON] якось домовлявся з КП «МТК «Калинівський ринок» про ці місця, можливо брат платив гроші за місця. Ствердив, що [PERSON] кошти в сумі 3000 доларів США заплатив він, але вона контейнери переоформила на брата, оскільки в нього не було патенту на такий вид діяльності. Вказав, що в грудні 2016 року він продав по договору купівлі-продажу контейнери [PERSON] за 25000 доларів США. Зазначив, що мабуть позивачка не знала, що [PERSON] переоформив контейнери на нього. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов. Доповнив, що спірні контейнери придбані відповідачем [PERSON] за його кошти, зокрема 3-х тонний контейнер придбаний у [PERSON] , а інші чотири після потопу в 2008 році, оскільки старі контейнери затопило. Вказав, що висновок експерта, який проводився в кримінальному провадженні, не може бути допустимим доказом в даній справі. Крім того, зазначив, що вільні зразки підпису [PERSON] взяті в КП «МТК «Калинівський ринок», але не відомо, хто підписував вказані документи. Ствердив, що [PERSON] постачав товар, а [PERSON] торгував, тому і документи на контейнери були складені на [PERSON] . Вказав, що відсутні докази того, що контейнери належали [PERSON] , а на підставі товарних накладних, наданих ТОВ «Байонет», [PERSON] є власником спірних контейнерів. Крім того, зазначив, що на даний час власником контейнерів являється [PERSON] . Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи КП «МТК «Калинівський ринок» в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в 2015 році вона вирішила продати контейнер на торгівельному місці №177. Вказала, що до неї підійшли [PERSON] з дружиною. Вони пішли в адміністрацію КП «МТК «Калинівський ринок», однак в них не було якихось документів, здається свідоцтва приватного підприємця. Після чого, [PERSON] сказав, що подзвонить брату. Зазначила, що згодом підійшов чоловік на ім`я [PERSON] , який без слів підписав документи, мабуть знав про контейнер. Ствердила, що кошти за контейнер в сумі 3000 доларів США їй давав [PERSON] . Вказала, що контейнер належав їй, однак вона не пам`ятає, які давала документи на контейнер. Зазначила, що згодом донька [PERSON] там торгувала. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача [PERSON] , представників відповідачів, свідка, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.11). 15.05.2015 року [PERSON] склав заповіт (т.1 а.с.31), який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М., за яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, в тому числі і грошові вклади, заповів позивачці [PERSON] . 28.12.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (т.1 а.с.34). 15.02.2017 року батько померлого [PERSON] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою (т.1 а.с.35), в якій відмовився від спадщини на користь позивачки. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балкового М.М. від 07.07.2017 року (т.1 а.с.33), спадкоємцем, що прийняв спадщину за заповітом щодо усього майна є [PERSON] . Крім [PERSON] , особою, що подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , є брат [PERSON] , який подав заяву 14.09.2016 року. 30.10.2017 року позивачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (т.1 а.с.32). Як встановлено судом, [PERSON] на праві власності належали 3-тонний контейнер на торгівельному місці №177 площею 5,5 кв.м. на торгівельному секторі №3, 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-С площею 20,64 кв.м. в торгівельному секторі №4, 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-КС (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №4, 20-тонний контейнер на торгівельному місці №272-Д «З» площею 19,6 кв.м. в торгівельному секторі №1 та 20-тонний контейнер №272-Д «З» к/с (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №1, що підтверджується копіями договорів про надання в користування торговельного місця на території КП МТК «Калинівський ринок» №2624 від 03.11.2015 року та №2113, №2114, №1964 та №1963 від 01.12.2015 року (т.1 а.с.55-59), в п.1.2. яких зазначено, що торговельне місце облаштовано торговельним об`єктом контейнером, який є власністю користувача [PERSON] 01.08.2016 року між [PERSON] (продавець) та відповідачем [PERSON] (покупець) укладено три договори купівлі-продажу (т.1 а.с.17-19), відповідно до яких продавець передає у власність, а покупець належним чином приймає та оплачує торговельні об`єкти, які є власністю продавця, зокрема: 3-тонний контейнер на торгівельному місці №177 площею 5,5 кв.м., що знаходиться в торгівельному секторі №3, вартістю 10000 грн., 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-С площею 20,64 кв.м. в торгівельному секторі №4 та 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-КС (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №4 загальною вартістю 20000 грн., 20-тонний контейнер на торгівельному місці №272-Д «З» площею 19,6 кв.м. в торгівельному секторі №1 та 20-тонний контейнер №272-Д «З» к/с (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №1 загальною вартістю 20000 грн. Продавець також разом з торгівельними об`єктами передає торгівельне місце, де вони відповідно розташовані, з укладенням необхідних договорів з КП «МТК «Калинівський ринок». Також, 01.08.2016 року в адміністрацію КП «МТК «Калинівський ринок» надійшли п`ять спільно оформлених заяв від імені фізичних осіб-підприємців [PERSON] та [PERSON] про переоформлення з ФОП [PERSON] на ФОП [PERSON] права користування торгівельними місцями №177, №799-С та №272-Д «З» та місцями для зберігання товарів №799-КС та №272-Д «З» КС (т.1 а.с.12-16). На підставі поданих заяв, 01.11.2016 року між КП «МТК «Калинівський ринок» та ФОП [PERSON] укладені угоди №3529, №2547, №2441 про надання в користування торгівельного місця №177, №799-С, №272-Д «З» та угоди №2548, №2442 про надання в користування місця для зберігання товарів №799-КС (2 поверх), №272-Д «З» КС (2 поверх) (т.1 а.с.21-25). Ухвалою від 17.03.2020 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу (т.2 а.с.167-169). Відповідно до висновку експерта №681-К від 16.04.2020 року (т.1 а.с.173-182), підписи в рядку «Продавець» в трьох договорах купівлі-продажу від 01.08.2016 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] , виконані не тією особою, що виконала підписи від імені [PERSON] в документах, які, як встановлено судом, надані КП «МТК «Калинівський ринок», а виконані тією особою, що виконала підписи від імені [PERSON] в документах, які, як встановлено судом, надані представником відповідача [PERSON] [PERSON] . Суд вважає, що відповідач [PERSON] є зацікавленою особою у розгляді вказаної справи, на відміну від третьої особи КП «МТК «Калинівський ринок», а тому надані представником відповідача документи з вільними зразками підпису [PERSON] не є належними та допустимими доказами. Ухвалою від 29.10.2020 року по справі призначено додаткову судову почеркознавчу експертизу (т.3 а.с.29-32). Відповідно до висновку експерта №1886-К від 17.12.2020 року (т.3 а.с.40-45), підписи в рядку «Продавець» в трьох договорах купівлі-продажу від 01.08.2016 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] , та підпис в рядку «Підпис» в другому примірнику заповіту [PERSON] від 05.05.2015 року, зареєстрованому в реєстрі за №1985, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М., виконані різними особами. Таким чином, суд вважає, що спірні контейнери, які належали [PERSON] , вибули з його володіння поза його волею, оскільки ним спірні договори купівлі-продажу не підписувались. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] повідомив, що він придбав 3-х тонний контейнер у [PERSON] за кошти в сумі 3000 доларів США, однак оформив його на [PERSON] . Також, свідок [PERSON] повідомила, що кошти за контейнер в сумі 3000 доларів США їй давав [PERSON] . Суд не приймає вказані покази свідків, оскільки, як вбачається з копії угоди №2393-км3 про надання в користування торговельного місця від 01.05.2007 року (т.2 а.с.42), [PERSON] прийняла в платне користування торговельне місце № [NUMBER] на території КП «МКП «Калинівський ринок», торговий сектор №3 для здійснення продажу промислових товарів з 3-тонного контейнера, площею 3,2 кв.м., однак в договорі №2624/3тс про надання в користування торговельного місця на території КП «МТК «Калинівський ринок», укладеного з [PERSON] (т.1 а.с.55), площа зазначена не 3,2 кв.м., а 5,5 кв.м. Крім того, допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] повідомив, що після потопу в 2008 році, контейнери прогнили і він замовив чотири контейнери, оплатив їх та встановив, а тому спірні контейнери належать йому, посилаючись на документи ТОВ «Байонет». Однак, суд не приймає до уваги вказані покази з наступних підстав. Відповідно до копії повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Байонет» від 03.10.2019 року (т. 2 а.с.199) на запит адвоката Мандзюка В.Б., у вересні 2008 року ТОВ «Байонет» продало ФОП [PERSON] 4 морських 20 футових контейнерів за ціною 2500 грн. за одиницю на загальну суму 10000 грн. Також, представником відповідача [PERSON] [PERSON] надано копію видаткової накладної від 09.09.2008 року (т.2 а.с.200) та копію прибуткового касового ордеру від 09.09.2008 року (т.2 а.с.201). Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.3 а.с.110), датою реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Байонет» є 15.12.2010 року, тобто на момент продажу контейнерів (вересень 2008 року) ТОВ «Байонет» не існувало, а реєстрація вказаного товариства відбулась більше ніж через два роки після продажу контейнерів. Статтею 41\~Конституції України\~передбачено,\~щокожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.\~Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець\~за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна\~від добросовісного набувача. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №761/18093/15-ц. Суд вважає, що оскільки спірні контейнери були відчужені від імені [PERSON] поза його волею, то він мав право домагатися відновлення свого права на контейнери. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] з часу відкриття спадщини набула речові права на спірні контейнера право володіння та право користуватися спірними контейнерами і, відповідно, право на захист цих прав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.\~ Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.\~У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності\~чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №761/18093/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/1617/16-ц. За таких обставин, ефективним способом захисту права [PERSON] є\~віндикаційний позов, а не позов про визнання недійсними\~договорів купівлі-продажу та про визнання права власності в порядку спадкування, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до п.13 Правил торгівлі на ринках, торговельним місцем на ринку вважається площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (ваги, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (в тому числі і ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо. Предметом укладених в межах основної діяльності КП «МТК «Калинівський ринок» угод з іншими суб`єктами господарювання є користування торгівельними місцями, тобто площею, що відведена ринком для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (ваги, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках. Надані КП «МТК «Калинівський ринок» в користування торгівельні місця самостійно і за власний рахунок облаштовуються суб`єктами господарювання користувачами торгівельних місць торгівельним обладнанням, у тому числі контейнерами, кіосками, палатками. У зв`язку з цим, відповідно до письмових пояснень КП «МТК «Калинівський ринок» (т.2 а.с.68-69), КП «МТК «Калинівський ринок» не здійснює збір та обробку інформації про права власності або інші речові права на установлене на торгівельних місцях торгівельне обладнання, у тому числі на контейнери, кіоски, палатки, а також не веде облік та не здійснює реєстрацію прав власності або прав користування на розміщене в межах кожного торгівельного місця рухоме майно. Тобто, КП «МТК «Калинівський ринок» не володіє відомостями про те, хто на даний час фактично користується або є фактичним власником рухомого майна, а саме: контейнерів, які встановлені та торгівельних місцях №177, №799-С, №799-КС, №272-Д «З» та №272-Д «З» КС. Як вбачається з п`яти договорів купівлі-продажу від 10.12.2016 року, укладеними між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.75-79), відповідач [PERSON] продав відповідачу [PERSON] п`ять спірних контейнерів на загальну суму 90000 грн. Однак, допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він в грудні 2016 року продав по договорам купівлі-продажу контейнери [PERSON] за кошти в сумі 25000 доларів США. Відповідно до договорів №3529, №2547, №2441 про надання в користування торгівельного місця на території КП МТК «Калинівський ринок» та договорів №2548, №2442 про надання в користування місця для зберігання товарів на території КП МТК «Калинівський ринок» (т.1 а.с.21-25), користувачем торговельних місць, на яких розташовані спірні контейнери, є [PERSON] , хоча власником контейнерів є [PERSON] , в зв`язку з чим без дозволу [PERSON] [PERSON] не зможе користуватися контейнерами. Крім того, як зазначає позивачка [PERSON] в клопотанні (т.1 а.с.199-200), титульним власником спірних контейнерів є [PERSON] , однак фактично продовжує ними користуватися [PERSON] , який сплачує внески за торговельні місця, на яких розташовані вказані контейнери. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідно витребувати з незаконного володіння [PERSON] , який є власником контейнерів, які розташовані в торговельних місцях, користувачем яких є [PERSON] , та з незаконного володіння [PERSON] , який фактично користується спірними контейнерами і є користувачем торговельних місць, де розташовані спірні контейнери, на користь позивачки 3-тонний контейнер на торгівельному місці №177 площею 5,5 кв.м. в торгівельному секторі №3, вартістю 10000 грн., 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-С площею 20,64 кв.м. в торгівельному секторі №4 та 20-тонний контейнер на торгівельному місці №799-КС (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №4 загальною вартістю 20000 грн., 20-тонний контейнер на торгівельному місці №272-Д «З» площею 19,6 кв.м. в торгівельному секторі №1 та 20-тонний контейнер №272-Д «З» к/с (2 поверх) для зберігання товарів в торгівельному секторі №1 загальною вартістю 20000 грн., задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість\~ кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що необхідно витребувати з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки спірні контейнери, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі по 352,40 грн. з кожного. Також згідно вимог ч.7 та ч.8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на наведену норму Закону, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 червня 2019 року, у вигляді арешту на:\~-\~3-тонний\~контейнер на\~торгівельному місці\~№177\~площею 5,5\~кв.м.,\~що знаходиться\~в торгівельному\~секторі №3;\~-\~20-тонний\~контейнер на\~торгівельному місці\~№799-С,\~площею 20,64\~кв.м.,\~що знаходиться\~в торгівельному\~секторі №4;\~-\~20-тонний\~контейнер на\~торгівельному місці\~№799-КС\~(2\~поверх для\~зберігання \~товарів),\~площею 20,64\~кв.м.,\~що знаходиться\~в торгівельному\~секторі №4;\~-\~20-тонний\~контейнер на\~торгівельному місці\~№272-Д\~«З»,\~площею 19,6\~кв.м.,\~що знаходиться\~в торгівельному\~секторі №1;\~-\~20-тонний\~контейнер на\~торгівельному місці\~№272-Д\~«З» к/с,\~для зберігання\~товарів,продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial