Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розділити їх спільне майно, яке вони придбали разом з відповідачем [PERSON] в період їх спільного сімейного життя, перебуваючи у шлюбі: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в м. Генічеськ, вул. Мічуріна, буд.№2-а, Херсонської області, житловий будинок розташований в м. Генічеськ, вул. Маяковського, 30, диван-куток вартістю 6000 гривень, меблеву стінку поліровану вартістю - 3000 гривень, спільний гарнітур вартістю - 8000 гривень, духовку вартістю - 500 гривень, мікрохвильову піч вартістю - 500 гривень, комп'ютерний стіл вартістю - 1000 гривень, комп'ютер вартістю - 7000 гривень, тумбу вартістю - 1000 гривень, електроінструменти на загальну суму - 6000 гривень, декоративний стіл вартістю - 1000 гривень, крісло вартістю - 500 гривень, холодильник вартістю - 5000 гривень, прихожа вартістю - 6000 гривень, компресор вартістю - 1000 гривень, шафа для білизни вартістю - 2000 гривень, покриття для підлоги 2 шт.вартістю - 3500 гривень, мийка вартістю - 1500 гривень, телевізор вартістю - 2500 гривень, дві дитячі кроваті вартістю - 5000 гривень, дитячу стінку вартістю - 3000 гривень, пральну машину напівавтомат - 1000 гривень, кухонний гарнітур-вартістю - 15000 гривень, швейну машинку вартістю - 3000 гривень, робочу шафу вартістю - 4500 гривень, телевізор вартістю - 1000 гривень, газову плиту вартістю - 3500 гривень. Позивач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], в якому також просить розділити їх спільне майно, яке не включено [PERSON] до поділу: крамницю за адресою м. Генічеськ, вул. Махарадзе, 64, транспортний засіб автомобіль FORD TRANSIT 2008 року випуску, об'єм двигуна 2198, зареєстрований 31.10.2013 року. В поданому позову позивачка [PERSON] свої вимоги обгрунтовує наступним, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі зареєстрованому 21 липня 1984 року Генічеським РАГС Херсонської області. 29 жовтня 2013 року шлюбні стосунки між ними припинені, кожен живе своїм життям, спільного господарства більше вони не ведуть. Однак майно придбане в період шлюбу, яке їх спільною сумісною власністю не поділене, добровільно поділити не можуть. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення спільного господарства, за спільні кошти нею та відповідачем [PERSON] було придбано: житловий будинок №2а по вул. Мічуріна в м. Генічеську, Херсонської області вартістю 128967 гривень, а також інше майно: комп'ютер, шафа, диван-куток, мийка, стіл комп'ютерний, декоративний стіл, електроінструменти, спальний гарнітур, стінка полірована, дві дитячі кроваті, спальний гарнітур, мікрохвильова піч, кухоний гарнитур, холодильник, прихожа, компресор, швейна машинка, шафа для білизни, покриття для підлоги, робоча шафа, телевізори, газова плита. Крім того, перебуваючи у шлюбі вирішили за їх спільні кошти придбати ще один житловий будинок по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську. У зв'язку з цим, ще до розірвання шлюбу частина їх спільних грошових коштів була передана продавцю по договору купівлі-продажу житлового будинку, як аванс. Оскільки їх сімейні стосунки зберігались майже до розірвання шлюбу, передача відповідачем решти їх спільних грошових коштів продавцю і нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вказаного житла відбулось 04.11.2013 року, тобто через п'ять днів після розірвання шлюбу. З вказаних обставин очевидно вбачається, що сплачені за житло гроші є спільними грошовими коштами членів їх сім'ї, так як за увесь час спільного проживання вона і чоловік мали спільний бюджет не зважаючи на те, що більшу його частину становили доходи, які зароблялись саме нею, як фізичної особи підприємця. Спільною сумісною власністю, відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України, також є майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У зв'язку з тим, що по характеру їх спільних стосунків, які мали сімейний характер та усних домовленностей щодо статусу цього майна, як спільного майна подружжя, їх частки в ньому є рівними. В період їх спільного проживання та перебування у шлюбі, за спільні кошти, як подружжя та членів однієї сім'ї було придбано два житлових будинки, які знаходяться в одному населеному пункті, які за якістю та ціною майже рівнозначні, тому просить здійснити поділ спільного майна подружжя: виділивши їй у власність житловий будинок, який розташований в м. Генічеську по вул. Мічуріна, 2-а, а у власність відповідача [PERSON] житловий будинок по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську. Виділити їх у власність із іншого придбаного майна: дві дитячі кроваті загальною вартістю - 5000 гривень, дитячу стінку -3000 гривень, пральну машинку напівавтомат - 1000 гривень, кухонний гарнітур - 15000 гривень, швейну машинку - 3000 гривень, робочу шафу - 4500 гривень, телевізор - 1000 гривень, газову плиту - 3500 гривень, всього майна на суму 36000 гривень. Інше майно зазначене в позові на суму 55000 гривень виділити у власність відповідачу [PERSON] Позивач по зустрічному позові [PERSON] свої позовні вимоги обгрунтовує наступним, що в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства (з 21.07.1984 року по 29.10.2013 року) за спільні кошти, крім іншого майна на яке вказує [PERSON], ним та [PERSON] було придбане спільне майно: крамниця за адресою: м. Генічеськ, вул. Махарадзе, 64 (реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 1172627) на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]; транспортний засіб - автомобіль FORD TRANSIT 2008 року випуску, об'єм двигуна 2198, зареєстрований 31.10.2013 року. На момент припинення шлюбних відносин, він та [PERSON] дійшли згоди щодо добровільного поділу спільного майна, зокрема стосовно автомобілю, який він зобов'язався передати їй у власність, для цього вони 31.10.2013 року здійснили перереєстрацію згаданого автомобілю в Генічеському МРЕВ за [PERSON] Оскільки [PERSON] порушила домовленості щодо добровільного поділу спільного майна, вважає, що транспортний засіб автомобіль FORD TRANSIT та крамниця підлягає поділу, яке також є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги не наполягала на поділі іншого майна, яке перераховане в позові, так як поділ даного майна здійснений добровільно, а просила тільки здійснити поділ двох житлових будинків, за адресою вул. Мічуріна, 2-а та вул. Маяковського, 30 у м.Генічеську, Херсонської області. Підстави поділу та обгрунтування заявлених позовних вимог стосовно поділу двох житлових будинків викладених в позові повністю підтримала та просила їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги стосовно поділу крамниці та транспортного засобу не визнала, заперечувала в їх задоволенні, та вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають поділу. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] також зустрічні позовні вимоги вважає такими, які не підлягають задоволенню, та просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, а позов позивачки [PERSON] задовольнити, виходячи с наступного. З моменту придбання нерухомого майна крамниці, розташованої в м. Генічеську по вул. Махарадзе ,64, здійснено переобладнання даного приміщення. Маються розбіжності стосовно фактичної площі нежилих приміщень та площею вказаної в правовстановлюючих документах, згідно договору купівлі-продажу крамниці від 27.03.2006 року. Загальна площа складу «Н» зменшена на 0,4 кв.м, що не є самочинним згідно Наказу №404 від 09.08.2012 року Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України. Склад «н-1», «н-2» знесені, торгівельний павільйон «н-3» площею 27,5 кв.м не є самочинним згідно рішення Генічеської міської ради від 16.04.2009 року №157, але до експлуатації не введений. Таким чином загальна площа нежитлового приміщення (крамниця) за адресою вул. Дружби Народів (Махарадзе), 64, значно зменшилась, а тому є всі підстави вважати частку відповідача у спільній сумісній власності подружжя незначною та такою, що не може бути виділена в натурі. Право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим. Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї. У разі поділу спірного майна може статися втрата цільового призначення цього майна та об'єкт не зможе функціонувати, як магазин з повноцінним здійсненням підприємницької діяльності. Розподіл магазину обмежить право позивачки на підприємницьку діяльність, оскільки наслідком поділу є перебудова примішення, зменшення торгівельної площі, складських приміщень, та доходів позивачки [PERSON] Крім того, позивачка з 2001 року є суб'єктом підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом та витягом з ЄДР, спірне майно придбане позивачкою за власні кошти від підприємницької діяльності, що підтверджується деклараціями про дохід, а отже є особистою приватною власністю позивачки. Така правова позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного суду України у справі №6-79 цс 13 від 02.10.2013 року. Разом с тим, 16 травня 2009 року на підставі рішення Генічеської міської ради №70 під магазин та павільйон позивачці була виділена земельна ділянка розміром 0,0100 га, яка належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №782918 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дану земельну ділянку позивачка придбала за договором купівлі-продажу від 16.05.2011 року за ціною 10650 гривень, за власні кошти, що підтверджується деклараціями про дохід за 2011 рік, для здійснення підприємницької діяльності. Купуючи під час шлюбу нерухоме майно, як фізична-особа підприємець для здійснення підприємницької діяльності не за спільні кошти подружжя та вирішуючи питання як його використання, фізична особа-підприємець діє виключно, як власник цього майна і суб'єкт господарювання в процесі здійснення ним господарської діяльності. Майно фізичної особи-підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, і відповідно до ст.57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під врегулювання ст.ст.60, 61 СК України, а тому крамниця, а також земельна ділянка на якій вона розташована не може бути поділена. Стосовно поділу транспортного засобу також вважає, що він не підлягає поділу. Так, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 05.04.2018 року (відповідачем знято транспортний засіб FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, з реєстраційного обліку 01.10.2013 року). В цей період позивач та відповідач перебували у шлюбі, а отже рішення щодо відчуження даного транспортного засобу було прийнято подружжям спільно. Право власності на даний автомобіль зареєстровано за позивачкою 31.10.2013 року вже після розірвання шлюбу за власні кошти та належить позивачу на праві особистої приватної власності, спірний транспортний засіб не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, придбаний на праві приватної власності вже після розірвання шлюбу, за власні кошти, а тому не може бути поділений. До спільного майна подружжя також відноситься і житловий будинок розташований в м. Генічеськ по вул. Маяковського, 30. Відповідач [PERSON] вказує, що даний будинок було придбано ним за його особисті кошти, але жодного доказу того, що спірне майно було придбане за його особисті кошти суду не надано. Позивачем не доведено, що на придбання даного будинку нею було надано [PERSON] грошові кошти в сумі 5 тис. доларів США, а останній зобов'язався їх повернути до 23.01.2014 року, однак їх не повернув. Рішенням Генічеського районного суду від 08.06.2017 року дані грошові кошти були примусово стягнуті з відповідача на користь позивачки. Також даним рішенням було встановлено, що дані грошові кошти [PERSON] вклав для придбання житлового будинку по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську. Дані обставини спростовують твердження відповідача стосовно того, що спірне майно було придбане ним за власні кошти та є його особистою власністю. Просила задовольнити позов [PERSON] та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача по зустрічному позову [PERSON] повністю підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги та обставини викладені в зустрічній позовній заяві. Просив задовольнити зустрічний позов та здійснити поділ крамниці, згідно любого варіанту судової технічно-будівельної експертизи, та автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за відповідачем право власності на ? частину даного автомобіля та житлового будинку з господарськими будівлями на спорудами, розташованого в м. Генічеську по вул. Мічуріна, 2-а, Херсонської області. Житловий будинок розташований в м.Генічеську по вул.Маяковського,30 не підлягає поділу, оскільки даний будинок являється його особистою власністю, про що вже постановлено рішення Генічеським районним судом Херсонської області. Суд вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши надані ними докази, вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони проживали однією сім'єю та перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 1984 року по 29 жовтня 2013 року, вели спільне господарство, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ №434742. 29 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КГ №056441. Подружжя [PERSON] за час спільного проживання і після розлучення займаються підприємницькою діяльністю, являються фізичними особами підприємцями, що не заперечувалось сторонами. За час спільного проживання сторони здійснили будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Мічуріна, 2-а в м. Генічеську, на яке 23.06.1997 року Генічеським БТІ видано реєстраційне посвідчення, який являється спільною сумісною власністю подружжя, що не заперечувалося сторонами. Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.03.2005 року було придбано на ім'я [PERSON] нежиле приміщення крамниця за адресою м. Генічеськ, вул. Махарадзе, 64, яка належала раніше Генічеській районній спілці споживачів. Відповідно до витягу Генічеського БТІ 04.04.2006 року було зареєстровано право власності на крамницю за [PERSON], реєстраційний номер 11725627, а не за фізичною особою-підприємцем. Згідно рішення виконавчого комітету №274 від 19.06.2008 року було надано дозвіл на реконструкцію складських приміщень по вул. Махарадзе, 64 під магазин промтоварів, згідно з проектом. Рішенням Генічеської міської ради від 18.02.2009 року було надано [PERSON] дозвіл на будівництво торгівельного павільйону за адресою м. Генічеськ, вул. Махарадзе, 64. Згідно договору купівлі-продажу від 16.05.2011 року було придбано земельну ділянку [PERSON] Також судом встановлено, що в 2008 році був придбаний автомобіль FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON], дата державної реєстрації 09.12.2009 року. Знято з реєстрації даний автомобіль 01.10.2013 року та зареєстровано 31.10.2013 року за [PERSON], що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ, які надані представником позивачки [PERSON] Також судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04.11.2013 року був придбаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Генічеськ, вул. Маяковського, 30. Позивачка [PERSON] по основному позову вважає, що майно, два житлових будинки підлягають поділу, так як являється їх спільною сумісною власністю з відповідачем. Позивач [PERSON] заперечував, проти поділу житлового будинку розташованого в м. Генічеську по вул. Маяковського, 30 та наполягав на поділі крамниці, що розташована в м. Генічеську, вул. Махарадзе, 64 та автомобілю FORD TRANSIT. Згідно ст.ст.69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідно до вимог ст.57 ч.1 п.2 СК України - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. У відповідності до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленністю між ними. Судом встановлено, що не оспорювалося позивачкою по основному позову, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в м. Генічеськ по вул. Мічуріна, 2-а придбаний під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, а тому даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами є спільною сумісною власністю подружжя. Вартість спільного майна вказаного позивачкою не оспорюється відповідачем. Розмір частки сторін на рівні ? до ?. Також безспірно встановлено, що було придбане у період шлюбу крамниця, розташована за адресою м. Генічеськ, вул. Махарадзе, 64, та на законних підставах була здійснена реконструкція складів та здійснено прибудову торгівельного павільйону, який використовується сторонами для здійснення підприємницької діяльності. Згідно висновку №30/17 від 23.08.2017 року судової будівельно-технічної експертизи поділ в натурі нежилого приміщення крамниці можливе, експертом запропоновано два варіанти поділу. Суд вважає, що необхідно здійснити поділ крамниці відповідно до першого варіанту, як такий, що найбільш відповідає інтересам сторін, крім того сторони не наполягали на конкретному варіанті. Заперечення відповідачки [PERSON] по зустрічному позову, що це її особисте майно, не найшло свого підтвердження, оскільки дане майно і реконструкція нежилого приміщення крамниці була здійснена в період шлюбу і спільного проживання сторін. За час спільного проживання сторони займалися підприємницькою діяльності і мали доходи від неї, що підтверджується довідкою Генічеської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 17.05.2017 року видана [PERSON] та податковими деклараціями ФОП [PERSON] Заперечення відповідачки, що не підлягає поділу і транспортний засіб, так як він являється її особистою власністю, також не доведено відповідачкою, оскільки у судовому засіданні було з'ясовано і це підтверджується документально, що автомобіль спірний був придбаний у період шлюбі у 2008 році та був зареєстрований за [PERSON] В подальшому автомобіль [PERSON] не продавався [PERSON], а була здійснена перереєстрація, як стверджував позивач у зустрічному позові, у зв'язку з добровільним вирішенням питання стосовно поділу майна. Дані обставини [PERSON] не спростовані. Реєстрація спірного автомобіля 31.10.2013 року за [PERSON] не свідчить про те, що це її особисте майно і придбано нею за особисті кошти. Також судом було встановлено, що стосовно належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого в м. Генічеську по вул. Маяковського, 30 на момент розгляду справи вирішено в окремому позовному провадженні та постановлено рішення Генічеським районним судом по даному питанню, що не заперечувалось сторонами, а тому даний житловий будинок не може бути включений до поділу майна подружжя, а в цій частині провадження підлягає закриттю на підставі ст.ст. 255 ч.1 п.3, 256 ч.2 ЦПК України. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позов позивачки [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial