Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та просили усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачі повідомили, що їм на праві приватної власності (спільної часткової власності, по 1/3 частці) належить квартира [ADDRESS]. На даний час у даному житлі зареєстровано 4 особи: [PERSON], [INFO] (співвласник), [PERSON], [INFO] (співвласник), [PERSON], [INFO] (співвласник), [PERSON], [INFO] (батько співвласників [PERSON] та [PERSON] та колишній чоловіко співвласника [PERSON]). З серпня 2003 року по даний час відповідач [PERSON] у спірному житлі не проживає, однак факт його реєстрації у ньому перешкоджає власникам користуватися та розпоряджатися своїм майном (житлом) на власний розсуд. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням у пресі (газета «Вінниччина», 31 січня 2014 року, № 8), а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивачів не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 41 Конституції України, ст. ст. 391, 405 ЦК України. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності (спільної часткової власності, по 1/3 частці) належить квартира [ADDRESS], відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 25.01.2001 року, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 59 від 25.01.2001 року, та зареєстрованого КП «ВООБТІ» 01.06.2001 року у реєстровій книзі № 492 за реєстровим № 1611/44749. На даний час у спірній квартирі зареєстровано 4 особи: [PERSON], [INFO] (співвласник), [PERSON], [INFO] (співвласник), [PERSON], [INFO] (співвласник), [PERSON], [INFO] (батько співвласників [PERSON] та [PERSON] та колишній чоловіко співвласника [PERSON]), що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 5» від 26.12.2013 року № 6783. З серпня 2003 року по даний час відповідач [PERSON] у спірному житлі не проживає, що підтверджується Актом МКП «ЖЕК № 5» № 177 від 27.12.2013 року, однак факт його реєстрації у ньому перешкоджає власникам користуватися та розпоряджатися своїм майном (житлом) на власний розсуд. Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved