Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивачі звернулись до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки, за участю третьої особи: Служба у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилались на те, що 21.01.2006 року між їх донькою, [PERSON] та [PERSON] міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 34. У шлюбі народилась дитина - [PERSON], [INFO]. 24.03.2011 року шлюб між відповідачами по справі було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області. У 2012 році відповідачка [PERSON] залишила свою доньку [PERSON] позивачам по справі та виїхала на постійне місце проживання до свого нового чоловіка [PERSON] З 2012 року та по теперішній час неповнолітня [PERSON] мешкає разом із позивачами. Відповідачі не цікавляться життям та розвитком дитини, а також не приймають участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, ухиляються від виконання батьківських обов'язків. З 2012 року батьки жодного разу не відвідували дитячий садочок, школу або лікарню де знаходилась дитина. На цей час у позивачів виникають труднощі з приводу реалізації прав дитини, у зв'язку з чим, вимушені були звернутись до суду із даним позовом. Позивачі опікуються неповнолітньою онукою, займаються її вихованням в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуються про здоров'я, фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечують здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Вважають, що викладені обставини свідчать про невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважають за доцільне позбавити їх батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], а також стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, а також просили призначити їх опікунами над неповнолітньою [PERSON] У ході розгляду справи позивачами були залишені без розгляду позовні вимоги щодо встановлення опіки над неповнолітньої [PERSON], [INFO] та призначення [PERSON], [PERSON] її опікунами. Позивачі до судового засідання не з'явились, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] та стягнення з відповідачів аліментів на її утримання підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судові засідання жодного разу не з'явились за невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікуванням судових викликів на веб-сайті «Судової влади», про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради - Гавриш Я.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, не з'явилася, надавши суду заяву з проханням справу розглянути за відсутності представника Органу опіки та піклуванні, при вирішення позову просила максимально врахувати інтереси неповнолітньої дитини. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 19.08.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, року, [PERSON] народилась [INFO], в графі «Батьки» зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 березня 2011 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 21 січня 2006 року зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно довідки виданої 21.07.2017 року директором ПП «Житлофонд 279» Половінкіним Г.І., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], дружина - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO] та онука - [PERSON], [INFO]. Згідно психолого - педагогічної характеристики складеної КЗ «Маріупольська загальноосвітня школи І-ІІІ ступенів № 41» на [PERSON], за підписом директору школи Удачина С.В. та класного керівника Лазаренко Л.А., дитина на момент навчання у школі проживала разом із бабусею та дідусем, які створили усі необхідні умови для розвитку дитини. Вони займалися її вихованням та приймали активну участь у житті класу. Дитина має свою кімнату, забезпечена необхідним учбовим приладдям. Батьки дитини у вихованні та навчанні доньки участь не приймали, школу не відвідували, з вчителями не спілкувались. Відповідно до характеристики складеної МБОУ «Кошки - Теняковська загальноосвітня школа Буінського муніципального району РТ» на [PERSON], за підписом директора школи Бондарева Е.А. та класного керівника Платонової Н.В., [PERSON] навчалась у школі у 2016-2017 році. Зарекомендувала себе з позитивної сторони, приймала активну участь у шкільних та районних заходах. Опікуни дитини співпрацювали з класним керівником, цікавились навчанням дитини, регулярно відвідували батьківські збори. Як вбачається з довідки КЗ Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Маріуполя» № 1546 від 11.10.2017 року, дитина [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], знаходиться під наглядом в амбулаторії № 3 КУ «ЦПМСП № 5» з народження, на диспансерному обліку не перебуває. На прийом до педіатра дитину приводить бабуся. Матеріально - побутові умови мешкання у дитини [PERSON] задовільні. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, з досліджених судом документів вбачається, що жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідачі не виконують. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконують протягом тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області від 13 жовтня 2017 року щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], вбачається, що Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав останніх відносно їх неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Зокрема, до висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради долучено ряд документів, на підставі яких ґрунтується висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Так, відповідно до акту обстеження умов проживання № 307 складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Гавриш Я.О. 03.10.2017 року, за адресою: [ADDRESS] були виявлені задовільні умови проживання неповнолітньої [PERSON], у дитини є все необхідне для виховання, розвитку та навчання. Проживає разом із бабусею та дідусем. Зі слів дитини, з батьками вона не спілкується. Крім того, в матеріалах справи є копія заяви [PERSON] поданої на ім'я керівника служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації про визнання позовних вимог [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В силу положень Закону і роз'яснень, даних у п.15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши надані суду в силу ст.81 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляються від їх виконання у відношенні своєї неповнолітьної дитини, [PERSON], [INFO], оскільки тривалий час не спілкуються зі своєю донькою, не цікавляться її життям та здоров'ям, не дбають про її фізичний і духовний розвиток, її навчання та утримання, що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми батьківським обов'язками та є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, враховуючи, що позивачами заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів, з відповідачів підлягають стягненню на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. На підставі викладеного, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про позбавлення відповідачів, [PERSON], [PERSON], батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON], [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, в силу положень ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів у дольовому порядку підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 гривень 00 копійок, по 320 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved