Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд позбавити відповідачів [PERSON], [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, починаючи з моменту подачі цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її (відповідача) заробітку (доходу), але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, починаючи з моменту подачі цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття; не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій відмовляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню свого сина - [PERSON] в зв'язку з тяжким хронічним захворюванням та важким станом здоров'я. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування - Зарубіна Г.О. в судовому засіданні проти позовних вимоги позивачки [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав у відношенні [PERSON] та [PERSON] та стягнення аліментів не заперечувала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], третьої особи, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. [PERSON] є сином позивачки та сином її чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Тобто малолітній [PERSON], [INFO], є їхнім онуком. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з моменту народження [PERSON], [INFO] утриманням та вихованням дитини не займались і було видно, що дитина їм не потрібна. 20 серпня 2014 року в м. Нікополь відповідачами під час тимчасового перебування був покинутий їх онук [PERSON], [INFO], якого знайшли сторонні особи та доставили до лікарні КЗ «Нікопольська дитяча лікарня», про що було складено відповідний акт службою у справах дітей Нікопольської міської ради про знайдену дитину та передачу її до лікувального закладу. 27 серпня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] забрали дитину. З цього часу [PERSON] почала проживати в реабілітаційному центрі разом з дитиною. Відповідачка неодноразово з дитиною потрапляла до лікарні та залишала дитину на виховання стороннім людям. Позивачка неодноразово знаходилась з дитиною в лікарні і в ті періоди, коли [PERSON] покидала дитину. В червні 2016 року [PERSON] та [PERSON] було передано [PERSON],[INFO] для подальшого виховання та утримання. Таким чином, з червня 2016 року, так як відповідачі відмовились від утримання та виховання своєї дитини, а саме малолітнього [PERSON], [INFO], онук позивачки постійно проживає з нею та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] і з цього часу повністю знаходиться на їхньому утриманні та вихованні. Для малолітнього [PERSON], [INFO] ними створені всі належні умови проживання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] взагалі не займаються утриманням та вихованням своєї дитини [PERSON], [INFO], його життям не цікавляться і не бажають спілкуватись з дитиною. Дитина не знає відповідачів як своїх батьків. Так очевидно, що відповідачі на протязі дуже тривалого часу не займаються вихованням сина та його утриманням і не бажають це робити в майбутньому. Відповідачі на протязі тривалого часу приймають наркотичні засоби та ведуть бродячий спосіб життя, підтримують стосунки з громадянами, які ведуть такий самий аморальний спосіб життя. 27 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] склав заяву про те, що він в зв'язку з тяжким хронічним захворюванням та важким станом здоров'я, які не дають йому можливість доглядати та виховувати сина [PERSON], [INFO], відмовляється від своїх батьківських обов'язків та просить передати його під опіку позивачу. Цю заяву він засвідчив у приватного нотаріусу Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П. (реєстрація в реєстрі за № 2162). Фактично з червня 2016 року позивачка опікується та піклується за онуком, однак це документально не оформлено. [PERSON] має своє житло, кошти та бажання продовжувати піклуватись над ним. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України (Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно ст. 165 СК України, звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав може особа, в сім'ї якої проживає дитина. Так як дитина проживає з позивачкою, тому вона і звертається до суду з відповідною позовною заявою. Суд вважає, що відповідачі повинні бути позбавлені батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], так як вони злісно ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини, покинули дитину та є хронічними наркоманами. Цим позбавленням не порушаться права дитини, а навпаки вона буде мати добре забезпечення та виховання. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 60 Цивільного Кодексу України позбавлення батьківських прав також відбувається в судовому порядку. Тому суд, визнавши, що діти позбавлені батьківського піклування, установлює над дітьми до 14 років (малолітніми) опіку і над дітьми від 14 до 18 років (неповнолітніми) - піклування. Відповідачі бажають, щоб саме позивачка була опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та не заперечують проти позбавлення їх батьківства відносно нього. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідачі знають про наміри позивачки позбавлення їх батьківських прав, призначення опіки, стягнення аліментів і фактично з цим згодні, так як не виконують та не бажають виконувати свої обов'язки з виховання дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №12/335-4667/16 від 26.12.2016 року (а.с.20), відповідач [PERSON] є наркозалежним та перебуває на обліку у лікаря-нарколога, в зв'язку з тяжким хронічним захворюванням та важким станом здоров'я, які не дають йому можливість доглядати та виховувати сина [PERSON], відмовляється від своїх батьківських обов'язків та просить передати його під опіку позивачці, про що склав нотаріально посвідчену заяву. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає, місце її перебування невідоме. За таких обставин орган опіки та піклування приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка та її чоловік самостійно займаються вихованням та утриманням дитини, знаходяться у важкому матеріальному положенні, відповідачі, будучи рідними батьками дитини, не маючи постійного місця роботи і стабільного заробітку, але будучі здоровими, працездатними, будь - якої матеріальної допомоги в добровільному порядку не надають, інших аліментів не сплачують та будь - яких стягнень з їх заробітку - доходу не здійснюється. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення та приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. Відповідно до ст. 166 ч. 2 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині призначення її опікуном малолітнього [PERSON] Даніїла задоволенню не підлягають, оскільки ст.. 60 Цивільного кодексу України передбачені випадки, в яких встановлюється опіка, зокрема частиною третьою передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, однак орган опіки та піклування до суду з вказаним поданням не зверталися, вказане питання органом опіки взагалі не вирішувалося з приводу можливості виконувати позивачем обов'язки опікуна, а тому вказані позовні вимоги є передчасними. Таким чином, суд вважає необхідним позовну заяву [PERSON] задовольнити частково та позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачів аліменти на користь особи або державного закладу, куди буде влаштована дитина, на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. В іншій частині позову відмовити.

Outcome: partial