Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], остаточно уточнивши свої вимоги, ставлять питання про встановлення факту належності [PERSON] на праві власності 1/2 частини житлового будинку № 46 по вулиці М. Кощія в м. Суми та визнання за ними в рівних частинах, право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування після померлого. Свої вимоги мотивують тим, що є спадкоємцями після померлого [PERSON], після смерті якого вони звернулися до державного нотаріуса для прийняття спадщини. Однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкодавця не збереглися оригінали правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2002 року. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав. Зустрічні позовні вимоги не визнали, свої заперечення мотивують тим, що сестра померлого [PERSON] була його опікуном та вчиняла дії відповідно до обов»язку, визначеному законом. Зазначили, що померлий сотанні роки життя постійно перебував у медичному закладі, а тому його сестра не несла ніякого обов»язку по його утриманню та догляду за ним. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] проти позову заперечував. Подав зустрічну позовну заяву, в якій, остаточно уточнивши свої вимоги, просить змінити черговість одержання права на спадкування, визнати за [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку № 46 по вулиці М. Кощія в місті Суми в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що на час смерті була опікуном над недієздатним [PERSON] та проживала разом з ним за однією адресою. З 1988 року по 2013 рік позивач фактично утримувала, матеріально забезпечувала і доглядала свого недієздатного брата. Відповідачі ж не брали участі у похованні батька, не сплачували комунальні послуги за частку будинку, що належала покійному на праві спільної власності, не приймали участі у витратах на нього під час його перебування у медичних установах. Від Сумської міської ради та Першої державної нотаріальної контори надійшли письмові заяви про слухання справи у відсутність представника. Суд, вислухавши пояснення зявившихся учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, інвентаризаційної справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог належить відмовити з таких підстав: Судом встановлено, що 27 березня 2013 р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (Т.1, а.с. 15). [PERSON], [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (Т.1 а.с. 14). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 27 жовтня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва (Т.1 а.с.157) 17 вересня 2013 року в порядку ст. 1269 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першої Сумської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини після смерті свого батька - [PERSON] (Т.1, а.с.76-77), однак постановою державного нотаріуса, [PERSON], від 23 січня 2015 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Причиною для відмови стала відсутність у спадкоємців правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою м. Суми, вул. М.Кощія, 46 (Т.1 а.с. 16 зв.). [PERSON], є рідною сестрою померлого [PERSON], яка на праві власності володіє 1/2 часткою житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. М. Кощія, 46, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копією договору дарування, копією технічного паспорту та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, (Т.1 а.с. 56-59, 111-112). Згідно довідки управління майна комунальної власності від 29.11.2013 року та копії технічного паспорту [PERSON] належала 1/2 (1/6 + 2/6) частина житлового будинку за адресою м. Суми, вул. Кощія Михайла, 46 (Т.1, а.с. 15, 111-112). Тобто, [PERSON] за життя володів та користувався 1/2 частиною житлового будинку, що розташований за адресою м. Суми, вул. М.Кощія, 46, а отже ця частина будинку перебувала у його приватній власності, яка припинилась внаслідок смерті [PERSON], у відповідності до положень ст. 346 ЦК України, де зазначено, що однією із підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, після смерті [PERSON], відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки будинку, що розташований за адресою м. Суми, вул. М.Кощія, 46. 23 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до Першої Сумської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 74). Однак їй було повідомлено, що вона відноситься до другої черги спадкоємців за законом та не може претендувати на спадщину. Рішенням народного суду Зарічного району м. Суми від 28 листопада 1991 року [PERSON] визнано недієздатним (Т.1 а.с.60). Рішенням виконавчого комітету Зарічної районної в місті Суми ради № 35 від 21 березня 2002 року [PERSON] призначено опікуном над рідним братом [PERSON] (Т.1, а.с. 61). [PERSON] здійснювалася оплату поховання померлого [PERSON], що підтверджується договором-замовленням (Т.1 а.с. 62). Згідно відповіді Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №5396/02-13 від 29.06.2016 року та довідки про розмір пенсії, померлий [PERSON] за життя знаходився на обліку в Сумському об»єднаному УПФУ Сумської області та отримував пенсію, його опікуном являлася [PERSON] (Т.1 а.с.149-150). Згідно відповіді ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» «01-11/05/1720 від 24.10.2016 року, [PERSON] перебував на диспансерному обліку з 1982 року з діагнозом: шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом (Т. 1 а.с.220). Згідно копії довідки КЗ СОР «Перша спеціалізована лікарня м. Ромни» за період перебування в лікарні [PERSON] ним опікувалася сестра [PERSON], вона виконувала свої опікунські обовязки в повній мірі: постійно привозила продукти харчування та залишала кошти для потреб брата та на деякий час забирала його додому. Інші родичі за час перебування хворого в лікарні його не відвідували та не цікавилися станом його здоровя (Т.1.а.с.113). З наданих суду медичних документів слідує, що з 10 січня 1989 року [PERSON] майже весь період перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ СОР «Перша спеціалізована лікарня м. Ромни» з діагнозом - шизофренія параноїдальна форма (Т.2 а.с.2-103). Виписка хворого, згідно медичної документації, здійснювалася епізодично не більше ніж на 1-3 дні. Свідок [PERSON] суду підтвердив, що з 2000 року [PERSON] до Сум не забирали. З огляду на це спадкодавець майже весь час знаходився в лікарні, що відповідно виключає його спільне проживання з сестрою. Згідно довідки Управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області від 05.02.2014 р. № 950/01-23-1095, виданої на запит нотаріуса вбачається, що право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Суми, вул. М. Кощія, 46 за [PERSON] не зареєстровано (державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався) (Т.1 а.с. 16). Згідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] Р2 № 642890 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1 гектарів, що розташована за адресою: м. Суми, вул. М. Кощія, 46 (Т.1 а.с. 114). Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] В період з 2003 року неодноразово відвідував свого батька за місцем його лікування у КЗ СОР «Перша спеціалізована лікарня м. Ромни». Не довіряти цим свідкам у суду немає підстав, оскільки вказані свідки є різноплановими співробітники, сусідка, мати. Інша сторона не надала суду доказів на спростування їх показаів щодо зацікавленості позивачів у долі батька та постійному його відвідуванні за місцем лікування. Той факт, що сестра відвідувала померлого за місцем лікування в повному обсязі відповідає її обов»язку як опікуна. Покази свідків зі сторони відповідача щодо не відвідування його дітьми за місцем лікування, можуть свідчити про їх необізнаність з цього питання, оскільки померлий за станом здоров»я не міг адекватно інформувати про коло осіб, які його відвідували, а особи, які відвідували хворого, могли не бачити одне одного під час відвідувань, оскільки відвідували його в різний час. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права таж обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, так як позивачами надано достатньо доказів на підтвердження належності померлому [PERSON] 1/2 частини спірного домоволодіння. А відсутність у позивачів правовстановлюючих документів на домоволодіння позбавляє їх можливості оформити спадщину, а в задоволенні зустрічного позову належить відмовити, оскільки до числа спадкоємців за законом опікун не відноситься, відсутні підстави для зміни черговості одержання права на спадкування та визнання за [PERSON] право на спадкування після смерті [PERSON] разом зі спадкоємцями першої черги, оскільки факт постійного проживання спадкодавця з сестрою не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Разом з цим, ухвалою суду від 29 квітня 2016 року [PERSON] відстрочено оплату судового збору до прийняття судового рішення по справі, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved