Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою та просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дочкою - [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, який вони зареєстрували 12.03.2016 року в виконавчому комітеті Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №1. Від спільного проживання в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач добровільно не дає жодних коштів на утримання дитини. Вона змушена самостійно забезпечувати дочці належне харчування, одяг, догляд та інші витрати. Враховуючи, що відповідач, як батько дитини, матеріальним забезпеченням дитини не цікавиться, тому вона змушена звертатися до суду із позовом про стягнення в її користь аліментів на утримання дочки, а враховуючи, що остання не досягла трьохрічного віку і на своє утримання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить позов задовольнити. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що його довіритель згідний виконувати свій батьківський обовязок та сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі заявлених вимог. Разом з тим, заперечив проти стягнення аліментів на утримання позивачки та просив в цій частині позову відмовити. Також клопотав, у випадку задоволення позовних вимог, здійснити розстрочку виконання рішення. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано, що підтверджується рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року по справі №443/1257/17, копія якого наявна в матеріалах справи. За час спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою копією свідоцтва про народження серії І-НМ №319547. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю в с. Новосільці по вул. Журавнівській, 3 Жидачівського району Львівської області а перебуває на її утриманні. Вказаний факт додатково підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою виданою Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області від 15.12.2017 року за вих. №616 та долученим до неї актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №617 від 15.12.2018 року. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що за час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча в силу закону зобов'язаний це робити. На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; те що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків; визнання відповідачем позову, в частині стягнення аліментів на дочку, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підставним і обґрунтованим та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі заявлених позовних вимог. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, суд виходить з наступного. Так, вищенаведеним обставинами встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до\~ч.1\~ст.75\~СК України\~та ч.1\~ст.76\~СК України\~дружина має\~право на\~утримання від\~чоловіка під\~час вагітності. Дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Разом з тим, аналіз положень статей 84, 86, 88, 91 СК України, дає суду підстави дійти до висновку, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, до досягнення дитиною трьохрічного віку, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що відповідач по справі не працює. Вказана обставина, додатково підтверджується, долученою до матеріалів справи довідкою виданої виконкомом Григорівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 29.03.2018 року за вих. №136, з якої вбачається, що [PERSON] [INFO], житель с. Григорів, дійсно ніде не працює. За таких обставин, суд приходить до висновку в безпідставності позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Також, враховуючи, що в задоволенні частини позовних позивачки відмовлено, а матеріальне становище відповідача враховано при визначенні розміру аліментів, а тому суд приходить до висновку в безпідставності клопотання про розстрочку виконання рішення Крім того,\~відповідно до\~п.6\~ч.1\~ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує\~як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 5 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~та\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн. Разом з тим, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів -\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць .

Outcome: partial