Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, яку згодом уточнила до [PERSON] про поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що 25.05.1991 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Миколай-Пільській сільській раді Запорізького району Запорізької області, про що здійснено актовий запис № 08, згідно свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] від 16.10.2008 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] (повнолітня особа, мешкає окремо) та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. 18.11.2013 року рішенням Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/4523/13-ц, шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за період часу з 25.05.1991 року по 18.11.2013 року за рахунок спільного сімейного бюджету та сумісних заощаджень був, зокрема, набутий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного позивачка просить суд поділити спільне майно подружжя. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримал уточнені позовні вимоги, просили суд задовольнити їх у повному об'ємі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні визнали уточнені позовні вимоги [PERSON] у повному об'ємі. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, а також їх представників, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та підтверджено сторонами, що 25.05.1991 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Миколай-Пільській сільській раді Запорізького району Запорізької області, про що здійснено актовий запис № 08, згідно свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] від 16.10.2008 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] (повнолітня особа, мешкає окремо) та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Миколай-Пільською сільською радою Запорізького району Запорізької області від 29.09.1997 року, актовий запис № 16. 18.11.2013 року рішенням Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/4523/13-ц, шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачки та відповідача, за період часу з 25.05.1991 року по 18.11.2013 року за рахунок спільного сімейного бюджету та сумісних заощаджень був, зокрема, набутий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 с. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 5 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як роз'яснюється у п.п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, тощо. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved