Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на їх користь матеріальну та моральну шкоду. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 09 серпня 2014 року о 22-00 годин. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] рухаючись по автошляху Одеса-Рені в порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху, не впевнившись в безпеці руху, не витримав безпечний інтервал, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] (автомобіль позивача) в результаті чого автомобіль позивача зазнав значних пошкоджень, а пасажир [PERSON], яка знаходилась у вказаному автомобілі під час ДТП отримала тілесні ушкодження у звязку з чим була госпіталізована машиною швидкої допомоги в міську лікарню №1, де отримала медичну допомогу. Постановою суду від 01 жовтня 2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На підставі висновків автотоварознавчого дослідження від 30 жовтня 2014 року позивачу в результаті вказаного ДТП, [PERSON] було спричинено матеріальний збиток у розмірі 60390,32 грн. У звязку з відсутністю у відповідача полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів моторне транспортне страхове бюро України прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди у розмірі 48549,16 грн., та здійснило 13 лютого 2015 року відповідне перерахування коштів у сумі 48306,41 грн., чим погасило частину матеріального збитку завданого джерелом підвищеної небезпеки. Позивачі вказують на те, що вказані правовідносини регулюються нормами ст. 612 ЦК України та вказують, що відповідачем прострочено виконання зобовязання з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних від простроченої суми складає 22040,31 грн., а саме витрати від інфляції 9018,28 грн., та проценти за користування коштами 938,12 грн. Крім того неправомірними діями відповідача, позивачам було завдано моральна шкода, яка полягає в порушенні права власності, страждання, втраті можливості користуватися автомобілем для пересування, завдано фізичних страждань в наслідок отримання тілесних ушкоджень [PERSON] Позивач [PERSON], який також є представником позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2014 року, розглянуто матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, відповідно до якої, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.5). [PERSON] повідомив ПрАТ СК „Україна про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується повідомленням в якому зазначено, що потерпілою є [PERSON], яка була направлена до міської лікарні №1 за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5 (а.с. 13). Згідно листа від 12.02.2015 р. №3/1-05/4235 Моторне (транспортне) страхове бюро України прийняло рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди у розмірі 48549,16 грн. на підставі п.41.1 ст. 41 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 9). Відповідно до звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 30 жовтня 2014 року, спричиненого володільцю транспортного засобу, вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля марки „Мазда 323F, реєстраційний номер [NUMBER], на момент дослідження складає:60390,32 грн. (а.с.20-42). У звязку з скоєним ДТП позивачем були понесені витрати: по доставці транспортного засобу, за послуги компютерної обробки під час видачі транспортного засобу, за послуги зберігання транспортного засобу, за послуги з евакуації транспортного засобу, за послуги банку (а.с. 6,10-12,14-19). Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних і фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до п. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Матеріали справи не містять даних про відшкодування у добровільному порядку моральної шкоди позивачам, також відповідач у судовому засідання пояснив, що не відшкодовував шкоду позивачам. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачам було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та фізичних стражданнях, що були пережиті [PERSON] у зв'язку с пошкодженням його автомобілю, позивач був змушений звертатися до сторонніх осіб за допомогою, що на тривалий час поставило його сім'ю скрутне фінансове становище, був змушений змінити уклад свого життя, оскільки не міг використовувати свій автомобіль. [PERSON] отримавши тілесні пошкодження була певний час фізично обмежена у русі, що завдало їй душевних страждань. Тобто наявність спричинення позивачас моральної шкоди доведена, як і протиправна поведінка відповідача, а також наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправними діями відповідача. Таким чином, суд, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, враховуючи вимоги розумності і справедливості задовольняє позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.c. 1,2). Щодо стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних в зв'язку простроченням грошового зобов'язання, то такі\~\~вимоги задоволенню не підлягають, так як між сторонами виникли правовідносини пов'язані з відшкодуванням завданої шкоди (Глава 82 ЦК України). Частина 2 ст.625 ЦК України застосовується до договірних (зобов'язальне право) відносин, які між сторонами по справі не виникали.\~\~Відтак, правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] індексу інфляції та 3% річних у суду немає.

Outcome: partial