Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - 1/5 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 16.11.1994 року вона разом із членами своєї сім'ї отримали свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Богуславської міської ради, згідно якого квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала на праві спільної часткової власності її матері [PERSON], нині покійному батькові [PERSON], нині покійній сестрі [PERSON], їй [PERSON] та бабі [PERSON] в рівних частинах кожному. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті своєї баби [PERSON], а саме з лютого 2004 року, позивачка добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується належною квартирою, утримує її здійснює поточний ремонт, оплачує комунальні платежі. Крім того, їй на праві власності належить 4/5 частини даної квартири. 1/5 частини квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1994 року, а також 3/5 частини квартири належить на підставі договору дарування квартири від 17.07.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі №1-2901. Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Богуславська міська рада Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає і просить розглянути справу без участі представника. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16.11.1994 року позивачка та члени її сім'ї отримали свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Богуславської міської ради, згідно якого квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON], а саме з лютого 2004 року, позивачка добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вищевказаною квартирою, що підтверджується довідкою ОСББ «Трибуд» від 13.09.2017 року. Крім того, позивачці на праві власності належить 4/5 частини даної квартири. 1/5 частини квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1994 року, а також 3/5 частини квартири належить на підставі договору дарування квартири від 17.07.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі №1-2901. Задовольняючи вимоги позивачки суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачка надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачкою на 1/5 частину квартири [ADDRESS], не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved