Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON], такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на житло вона є власниками вищезазначеної квартири за адресою [ADDRESS]. При цьому 09.06.2016 року вона з її згоди зареєструвала відповідача [PERSON] за умови оплати комунальних послуг. Однак з моменту реєстрації, остання там ніколи фактично не мешкала, її речі в будинку відсутні. Відповідач в добровільному порядку з реєстраційного обліку знятися не бажає, а тому позивач вимушений сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих осіб у будинку, в зв'язку з чим несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. В судове засідання позивач не з'явилась, відповідно до поданої нею 02.10.2018 року заяви, вона просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Від відповідача 03.10.2018 року також до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої вона позов визнала в повному обсязі. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON] є власником вищезазначеної квартири за адресою [ADDRESS]. При цьому 09.06.2016 року вона з її згоди зареєструвала відповідача [PERSON] за умови оплати комунальних послуг. Однак з моменту реєстрації, остання там ніколи фактично не мешкала, її речі в будинку відсутні. Відповідно до довідки депутата Красноградської міської ради разом з позивачем в даній квартирі зареєстрована також [PERSON], [INFO], однак понад рік в даній квартирі вона не мешкає. Ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, враховуючи що відповідач понад рік не користується вищезазначеною квартирою, суд вважає за доцільне визнати її таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: approved