overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.02.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 10.09.2011 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач матеріально не забезпечує сім'ю, завдає їй фізичні та моральні травми, у зв'язку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву від 28.03.2014 року (а.с.14) про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча його належним чином, і у встановленому порядку було повідомлено про місце, день і час судового засідання, призначеного на 15.04.2014 р.(а.с.19), яке було відкладено в зв'язку з його неявкою, а також судового засідання, повторно призначеного на 13.05.2014 року (а.с.22). За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 - 226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 10.09.2011 року (а.с.3). Від даного шлюбу дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 15.09.2013 року (як зазначає позивачка у тексті позовної заяви), і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення їй шлюбного прізвища підлягають задоволенню . На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.04.2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.06.1996 року по 16.01.2001 року. Від даного шлюбу у них є дитина - [PERSON], [INFO]. На даний час їх син навчається на третьому курсі денної форми навчання Коледжу Миколаївського національного університету імені В.О.Сухомлинського І рівня акредитації за спеціальністю «Прикладна математика», термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року. При цьому їх син знаходиться на її утриманні, і у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Однак відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги на сина не надає, хоча є працездатним. Посилаючись на дані обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення сином навчання. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивачки направила до суду заяву (а.с.22) про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримують і наполягають на стягненні аліментів у заявленому розмірі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав письмову заяву (а.с.23) у якій просив суд розглянути справу у його відсутність та повідомив про свою згоду на стягнення з нього аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обов'язок по утриманню якої до досягнення нею 23 років несе відповідач відповідно до ч.1 ст.199 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.182, 191, 198-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.04.2020 р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що 30 квітня 1982 року між нею та [PERSON] , відповідачем у справі, зареєстровано шлюб, від якого вони мають повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що сімейні відносини з відповідачем припинені з червня 2015 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння й з того часу кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу та відновлення сімейних відношень неможливе. Зазначає, що спільне господарство з відповідачем не ведеться, вони проживають окремо. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки, відзив на позовну заяву не надав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1982 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 27.11.2009 р в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №22). Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю з червня 2015 року, стосунки між собою не підтримують, живуть окремо, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, які не пов`язані шлюбним побутом, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.07.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 30.04.2011 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не бажає працювати, постійно обманює її, у звязку з чим шлюбні відносини між ними припинені, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, та залишити їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву від 27.07.2016 року (а.с.9) про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України (а.с.25), не зявився. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 30.04.2011 року (а.с.3). Від даного шлюбу дітей не мають. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому позивачка не має наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.08.2014р. звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем 07.12.2006 року, від якого мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, в зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені з 30.11.2013 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, відновивши їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 07.12.2006 року. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 30.11.2013 року та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.08.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 08.09.2007 року. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, у зв'язку з чим вони разом не проживають з 2010 року. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.15-16), позивачка наполягала на розірванні шлюбу без надання строку на примирення, відповідач повідомив суд про визнання ним позову та згоду на розірвання шлюбу без надання строку на примирення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 08.09.2007 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки з 2010 року, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню . На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.08.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у шлюбних відносинах з 25.07.2005 року (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.08.2015р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів в свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON],2015р.н. у розмірі 500 грн. Позивачка в судовому засіданні зазначила, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у відділі РАЦС Бродівського району Львівської області, актовий запис № 135 від 10.09.2014 року. Від даного шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON],[INFO] З відповідачем, у неї життя не склалося. Відповідач не допомагає у вихованні дитини, не надає кошти на утримання дитини, дитина повністю перебуває на її утриманні та утриманні її батьків. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що він погоджується сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, враховуючи, що відповідач може працювати та надавати допомогу своїй дитині, суд рахує, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду із позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.09.2013 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання двічі не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 122, 133 СК України, є походження від нього дітей, засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану. Оскільки відповідач перебуває із позивачкою у шлюбних відносинах, в Книзі реєстрації народжень вказаний батьком дитини, тому на підставі ст.180 СК України він зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, що він на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має та що утримання по виконавчих документах з нього не проводяться. Відповідно до ст.183 СК України суд вважає за необхідне розмір аліментів визначити у частці від доходу ( заробітку ) відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.09.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 09.11.2002 року. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через його жорстоке поводження з нею та дітьми, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та залишити їй теперішнє прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву від 07.11.2016 року (а.с.160) про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, повторно не з'явився (а.с.23), як і не з'явився у судове засідання, призначене на 07.11.2016 року (а.с.15), яке було відкладено у зв'язку з його неявкою. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 09.11.2002 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення їй теперішнього прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved