Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до Великоновосілківського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, у якій просить: - визнати дійсним договір дарування нерухомого майна у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на праві власності мамі позивачки - [PERSON], належала трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 59,3 кв.м., у тому числі житловою площею 43,7 кв.м. (надалі - Квартира), яку мама вирішила подарувати позивачці. Але, в липні 2014 року, коли позивачка з мамою попрямували до нотаріальної контори у місті Курахове, то нотаріальна контора не працювала, а на дверях контори висіла об'ява про те, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, реєстр прав на нерухоме майно у Мар'їнському районі відключений і нотаріуси не працюють. А тому, нотаріально договір дарування Квартири тоді вони не змогли посвідчити і ця угода ніде не реєструвалася, але на підтвердження правочину мама та позивачка, у простій письмовій формі оформили договір дарування Квартири від 23 липня 2014 року. При цьому, мама зобов'язувалася до 01 вересня 2014 року нотаріально оформити договір дарування квартири ( надалі - Договір). Факт передачі в дар Квартири і прийняття позивачкою цього дарунка, вони оформили відповідним Актом прийому-передачі Квартири (надалі - Акт), тобто позивачка прийняла дар. За цим Актом мама передала позивачці правовстановлюючі документи, ключі від Квартири. В обумовлений Договором строк, мама не здійснила нотаріальне оформлення Договору, бо реєстр прав так і не запрацював, але мама зазначила, щоб позивачка не хвилювалася з цього приводу, тому що позивачка є повноправним володільцем Квартири з тих причин, що їй вона передала Квартиру, а позивачка вже прийняла в дар Квартиру та здійснила частково там поточний ремонт. Через певний час позивачка поїхала працювати до Росії. Однак, [INFO] мама передчасно померла. Позивачка здійснила поховання мами та поїхала знову працювати до Росії, бо там у неї по роботі були певні зобов'язання, а свою двоюрідну сестру [PERSON], відповідачку по справі, попросила доглядати за Квартирою, попросила її сплачувати комунальні послуги по обслуговуванню Квартири. Наразі позивачка вирішила юридично оформити Договір, але відповідачка стала їй перешкоджати в цьому. Так Відповідачка під виглядом сплати комунальних послуг, забрала правовстановлюючі документи на Квартиру, живе в цій Квартирі, встановила свій замок на вхідні двері, не визнає право позивачки на Квартиру та заявила, що вона позичила мамі за її життя грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США і мама з нею не розрахувалася, а у зв'язку з цим позивачка має відшкодувати їй ці кошти. При цьому, Відповідачка не надала ніяких документів стосовно позики грошей для неї. Позивачка чула колись, що мама дійсно позичала у Відповідачки кошти, але щоб це були долари та у такому розмірі-їй про це нічого не було відомо. Зазначені вище обставини порушують права позивачки, у зв'язку із тим, що вона не має можливості здійснити реєстрацію права власності Квартири, тобто юридично оформити правочин. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України. До теперішнього часу Договір нотаріально не посвідчений, позивачка не може юридично оформити на себе право власності на Квартиру та не може оформити договори надання комунальних послуг для обслуговування Квартири. З цієї причини позивачка вимушена звернутися до суду із позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру. Позивачка [PERSON], у судове засідання не з'явилася, в порядку ч.2 ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, при чому позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON], в судове засідання також не з'явилася, натомість на адресу суду спрямувала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. З позовними вимогами позивачки згодна у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на квартиру, підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що між мною та дарувальниками 23 липня 2014 року було укладено договір дарування Квартири. Нотаріальне посвідчення зазначеного договору дарування не дотримані, однак на підтвердження укладення договору дарування сторони уклали в простій письмовій формі Договір, та оформили відповідним актом факт приймання позивачкою в дар Квартири. Тобто, під час укладання Договору дарувальник домовилася з позивачкою, щодо усіх істотних умов Договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося часткове виконання Договору, а дії дарувальника свідчать, що вони відповідали її справжній волі на вчинення Договору, але нотаріально посвідчити Договір вона не змогли у зв'язку із смертю. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З цієї причини позивачка була вимушена звернутися до суду із позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності на Квартиру. На підставі викладеного й у відповідності із ст. 3, ст. 16, ч. 2 ст. 220 ЦК України,

Outcome: approved