Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь половину вартості, які були понесені нею на утримання їх дочки, а саме 2110 грн.; судовий збір в розмірі 640 гривень стягнути з відповідача на її користь. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала, просить слухання справи проводити у її відсутності. Відповідач не з»явився в судове засідання, проте, судом 24.04.2017 року отримано його заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов визнає частково. Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Взявши до уваги пояснення позивача, наведені в позові,\~ відповідача, викладені в заяві, дослідивши представлені суду документи, зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 3 ЦПК України захисту в судовому порядку підлягає порушене право особи. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено право особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Із змісту ст. 10, 60 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони ті інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, або після їх фактичного понесення разово, періодично, або постійно. Положеннями ст.150 СК передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 20.10.2007 року уклали шлюб. 06.07.2009 року у них народилась донька [PERSON] (а.с.14). 27.10.2014 року шлюб розірвано (а.с. 23), а дитина проживає з матір»ю (а.с.6). Окрім того, відповідач з 08.10.2014 року є платником аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? його доходу. З пояснень позивача, наведених в позовній заяві, вбачається, що з метою нормального розвитку їх дитини нею було витрачено 1100 грн. на заняття танцями у Бродівській школі естетичного виховання з 1 вересня 2015 року по 01.03.2017 року (по 70 грн. у 2015 році, 80 грн. у 2016 році, 90 грн. у 2017році). Вважає, що схильність дитини до танців є позитивною та хоче, аби її здібності розвивались. Окрім того, 01.07.2016 року вона звернулась до стоматолога, оскільки дитина потребує лікування. Вартість лікування становить 2170 грн. На даний момент дитина знаходиться на ортодонтичному лікуванні з приводу паталогічного прикусу зубів у Бродівській районній стоматологічній поліклініці Львівської області, у звязку з чим їй поставлена пластина, вартість якої 950 грн. Разом нею витрачена сума становить 4220 грн. Позивач вважає, що ці витрати мають нести обоє батьків, а тому відповідач має повернути половину з цих витрат, тобто 2110 грн. Відповідач у заяві від 24.04.2017 року визнав вимогу позивача про повернення половини витрат, понесених позивачем на заняття дитиною танцями в школі естетичного виховання, тобто 550 грн. Відтак, на думку суду, вимога позивача про стягнення з відповідача цих витрат підлягає до задоволення. Відповідач у згаданій вище заяві повідомив, що вимоги позивача щодо інших витрат відшкодовуванню не підлягають, так як не підтверджені квитанціями. Також він просить врахувати, що кожного місяця платить аліменти на дитину і вважає, що цих коштів достатньо для усіх витрат, в тому числі на стоматолога. На думку суду, вимоги позивача про стягнення витрат на стоматологічне лікування дочки є безпідставними, так як не визнані відповідачем і на підтвердження цих витрат суду не надано належних доказів, а саме будь яких фінансових документів про проведену оплату позивачем. При цьому суд не вважає належним доказом медичну картку № 55, видану лікарем-стоматологом [PERSON] (а.с. 7), на яку покликається позивач, оскільки такий документ не підтверджує того, що кошти були сплачені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial