Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Кривошиївської сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 02.10.2011 року померла їхня мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 1.9110 га у межах згідно з планом, що розташована на території Кривошиївської сільської ради Хмільницького району. Право на спадкування за законом відповідно до ст. 1268 ЦК України після смерті [PERSON] виникло у позивачів, оскільки вони проживали без реєстрації разом з матір'ю в одному будинку, здійснювали за нею догляд. А тому вважають, що спадщину прийняли шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки протягом встановленого законом строку не заявили про відмову від неї. Однак, реалізувати своє право, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивачі не має можливості у звязку з недоведеністю факту спільного проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивачі вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 02.10.2011 р. в с. Колибабинці Хмільницького району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 214064 виданим 05.10.2011 року (а.с.8). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,9110 га у межах згідно з планом, що розташована на території Кривошиївської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 199602, виданим Хмільницькою райдержадміністрацією 16 серпня 2007 року на ім'я [PERSON] (а.с. 9). Позивачі фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] оскільки проживали разом із нею, вели спільне сімейне господарство, що підтверджується довідкою Кривошиївської сільської ради Хмільницького району Вінницької області за № 505 (а.с. 11). Втім позивачі не можуть оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку, оскільки зазначений факт не доведено. Згідно ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України, питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачами доведено обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved