Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві вказала, з відповідачем перебувала з зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2011 року. Від шлюбу народилося дві доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чортківського районного суду від 01 березня 2017 року шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати з нею. Зазначила, що вона сама не взмозі утримувати дітей всіма мінімальними речами, діти потребують харчування, одяг та шкільне приладдя. Відповідач періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, однак вона бажає, щоб аліменти сплачувалися офіційно, а тому просить стягувати з відповідача в її користь на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить його підпис на отриманні розписки про виклик до суду. Будучи присутнім на підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, оскільки не працює та періодично щомісячно сплачує певну суму аліментів, про що подав суду квитанції. Враховуючи заяву позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області № 608/300/17 від 01 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей:[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю. В даний час діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні та вихованні. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] періодично надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій. Також, згідно долученої копії трудової книжки вбачається, що відповідач [PERSON] з 15 лютого 2012 року офіційно не працює. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень а, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто кожен з батьків однаково. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору з відповідача підлягає в користь держави.

Outcome: approved