Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням збільшених позовних вимог, по 250000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди на кожного позивача. Свої позовні вимоги мотивують тим, що відповідачами протягом тривалого часу велися незаконні будівельні роботи по розширенню свого балкону квартири [ADDRESS] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2016 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до відповідачів задоволено та зобов`язано відповідачів привести до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів. Вказали, що будівельні роботи проводилися цілий день та, бувало, і вночі. Такими діями відповідачі спричинили моральну шкоду позивачам, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну та звичного ритму життя позивачів. Внаслідок протиправних дій відповідачів [PERSON] прийшлось неодноразово звертатися за медичною допомогою, лікуватися, а [PERSON] приймати заспокійливі ліки. Такими діями відповідачів позивачам спричинено відчуття невизначеності, невпевненості, незахищеності, неможливості спрогнозувати свої дії та можливі наслідки; невизначеності у можливості реалізації своїх прав та законних інтересів, тощо. Просять позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.12.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. 13 січня 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.01.2020 року заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 28\~січня 2020\~року представник\~відповідачів -\~адвокат Сидорук\~О.О.\~подав відзив\~на позовну\~заяву та\~10\~лютого 2020\~року відповідач\~ [PERSON] \~подала відзив\~на заяву\~про збільшення\~позовних вимог,\~у яких\~позовні вимоги\~заперечили та\~вказали,\~що позивачами\~безпідставно заявлений\~позов,\~не доведено\~належними,\~допустимими і\~достовірними доказами\~обставини,\~що підлягають\~доказуванню при\~вирішенні спору\~про відшкодування\~моральної шкоди.\~Доводи позивачів\~про проведення\~будівельних робіт\~є безпідставними,\~так як\~у відповідачів\~у 2010\~році народився\~син та\~проведення будівельних\~робіт вночі\~у 2015\~році було\~неможливим.\~Крім цього,\~у заочному\~рішенні суду,\~на яке\~позивачі покликаються\~як на\~підставу своїх\~позовних вимог,\~не зазначено,\~що проведення\~будівельних робіт\~відповідачами було\~неправомірним і\~незаконним і\~наявність прямого\~зв`язку із\~наслідками таких\~дій необхідно\~встановлювати саме\~в цьому\~судовому процесі.\~Разом з\~тим,\~21.12.2016\~року Інспекцією\~ДАБК у\~Львівській області\~зареєстрована Декларація\~про готовність\~до експлуатації\~об`єкта:\~Реконструкція квартир\~ [ADDRESS] з\~розширенням існуючих\~балконів.\~Та на\~сьогоднішній день\~зареєстроване за\~ [PERSON] \~право власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] \~з врахуванням\~розширеного балкону.\~Крім цього,\~вказав,\~що на\~розгляді судів\~перебувало ряд\~справ щодо\~визнання дій\~неправомірним і\~відшкодування моральної\~шкоди [PERSON] \~та його\~дочці -\~ [PERSON] . За текстами\~рішень можливо\~встановити,\~що позивачам\~спричинена моральна\~шкода іншими\~діями і\~бездіяльністю інших\~осіб в\~той же\~період,\~в який\~за даною\~позовною заявою\~стягується відшкодування\~моральної шкоди. За таких умов не виявляється за можливе визначити якими саме подіями (діями чи бездіяльністю яких осіб) було спричинено моральної шкоди позивачам і в який частці від загальної суми всіх проваджень. Також вказав, що виходячи з обставин позову та заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2016 року у справі №462/6955/15, на яке посилаються позивачі, будівельні роботи з влаштування балкону відповідачами закінчились у 2015 році. Таким чином позивачами пропущений строк позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.266 є підставою для відмови у позові. 17 лютого 2020 року позивачі подали відповідь на відзиви, у якій позовні вимоги підтримали повністю, вказали, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2016 року у справі №462/6955/15 доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідачів та спричиненням позивачам моральної та матеріальної шкоди. Просять позов задовольнити. 28 лютого 2020 року відповідач [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якій вказала, що у рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2016 року у справі №462/6955/15 судом не встановлені обставини, на які посилаються позивачі. Крім цього, вказала, що позивачами не надано актів чи інших підтверджуючих документів, які б свідчили про незаконну і протиправну поведінку відповідачів. 02 березня 2020 року позивачі подали пояснення на заперечення, у яких підтримали викладене у попередніх заявах по суті справи. Просили позов задовольнити. 30 липня 2020 року до Залізничного районного суду м. Львова надійшов лист Верховного Суду про витребування матеріалів справи №462/3643/19 для розгляду в касаційному порядку. 04 серпня 2020 року Залізничним районним судом м. Львова скеровано матеріли справи №462/3643/19 на розгляд Верховного Суду. 09 березня 2021 року матеріли справи №462/3643/19 отримано Залізничним районним судом м. Львова та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] подала суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності /т.1 а.с.189/, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Шишка О.М. подали суду клопотання, у якому просять проводити розгляд справи без їхньої участі, не здійснювати виклику свідків у судове засідання та не витребовувати жодних доказів /т.2 а.с.125-129/. Позивач [PERSON] повідомлявся судом належним чином про кожне призначене судове засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак починаючи з 29.06.2021 року на судові засідання не з`являвся, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подав. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відтак, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності позивача [PERSON] , який не з`явився у судове засідання повторно, незалежно від причин його неявки, а також за відсутності позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1\~ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст.\~76,\~77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч.5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2016 р., що набрало законної сили, на яке покликаються позивачі як на підставу своїх позовних вимог, [PERSON] та [PERSON] зобов`язано за рахунок власних коштів привести до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів 1,05Х3,50м. /т.1 а.с.3-7/. Даним рішенням суду встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у неприватизованій квартирі [ADDRESS] , яка межує із квартирою позивача, належить на праві власності відповідачу [PERSON] , яка проживає в цьому житлі з чоловіком [PERSON] . Протягом 2013-2015 років у квартирі [ADDRESS] добудовано балкон на швелерах по довжині кухні розміром 2,5Х1,05 м до існуючого балкону розміром 3,0Х1,05 м, влаштовано двері у віконному блоці квартири. Разом з тим, із долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що 21.12.2016 року Інспекцією ДАК у м. Львові зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності реконструкція квартир [ADDRESS] з розширенням існуючих балконів /т.1 а.с.137-143/ та на даний час загальна площа квартири [ADDRESS] збільшена з 30,5 кв.м. до 31,3 кв.м за рахунок розширеного балкону та право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 31,3 кв.м. зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорта та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /т.1 а.с. 144-145, 147/. Відтак, із аналізу наданих копій документів та змісту позовної заяви вбачається, що ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS] відповідачами проводились самовільно у період з 2013 по 2015 роки, у подальшому такі ремонтні роботи по розширенню балкону проводились ними на підставі дозвільних документів. Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами тривалий час існує конфлікт, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії численних звернень у правоохоронні органи, а також розгляд кримінальних проваджень у судах. Проте, долучені до матеріалів справи копії звернень до правоохоронних органів датовані 2016-2018 роками, подані відповідачами [PERSON] та [PERSON] та не містять доказів про обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, натомість підтверджують доводи відповідачів, що саме позивач [PERSON] є ініціатором конфліктів із сусідами за місцем свого проживання. Позивачами не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження наведених у позовній заяві доводів про те, що саме у період самочинного будівництва відповідачами у 2013-2015 роках вони звертались до правоохоронних органів з приводу спричинення їм незручностей, завдання шкоди, як і не долучено жодних доказів, що у вказаний період позивачі звертались до медичних установ з приводу погіршення стану здоров`я. Крім цього, до матеріалів справи позивачами не долучено жодних доказів того, що ремонтні /будівельні/ роботи по розширенню балкону відповідачами проводились у нічний час чи у вихідні дні, що заборонено законодавством України. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відтак, для стягнення моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов, як наявність вини заподіювача шкоди та протиправність його дій, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою та вина в заподіянні шкоди. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, були сформульовані ВС у постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку інших осіб завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. Суд не приймає до уваги долучену до матеріалів справи копію довідки від 07.09.2016 року, видану [PERSON] про перебування на амбулаторному лікуванні з 03.08.2016 року, оскільки така не містить причин перебування на лікуванні та не вказує на наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів щодо самочинного розширення балкону, які тривали до 2015 року та погіршенням стану здоров`я [PERSON] 03.08.2016 року. Також суд критично оцінює долучену до матеріалів справи копію висновку експерта №781 від 22.04.2016 року щодо огляду [PERSON] , оскільки події квітня 2016 року не є предметом розгляду у даній справі, так як події, які є підставами даного позову мали місце у період з 2013 по 2015 роки. Інших доказів спричинення позивачам [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди відповідачами [PERSON] та [PERSON] та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів у 2013-2015 роках та моральною шкодою, на яку вказують позивачі до матеріалів справи не долучено. Частиною 1ст.\~80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Суд критично оцінює доводи позивачів, на які вони покликаються, так як ними не надано належних та допустимих доказів, які були б достатніми для встановлення, що діями відповідачів було завдано позивачам моральну шкоду, встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та завданням позивачам моральної шкоди, а також визначення, в чому саме виразилась завдана позивачам моральна шкода та душевні страждання. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивачами не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та моральною шкодою, на яку вказують позивачі, оскільки позивачами не доведено перед судом, що самочинні роботи по розширенню балкону у 2013-2015 роках завдали моральної шкоди позивачам. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо покликання відповідачів на пропущення позивачами строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 28.11.2018 р. по справі N 761/11472/15ц (касаційне провадження N 61-23674св18) зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою. Як роз`яснено у п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості та доведеності позову. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки станом на день ухвалення рішення суду відповідачами не надано доказів понесених витрат на правничу допомогу та детального їх опису, судом питання розподілу судових витрат не вирішувалось.

Outcome: dismissed