Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки і піклування служби у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням В позові посилається на те, що вона, являється власником житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що згідно Довідки виписки з домової книги про склад сім`ї і реєстрації №22д/3014 від 23.04.2019 р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказує на те, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у її будинку у відповідності до п.18 Правил реєстрації місця проживання та порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно яких у раз реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Пунктом 4 вищевказаних правил передбачено, що документи, що свідчать про право користування житловим приміщенням або згода власника/співвласника житла не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників, отже, реєстрація місця проживання у житловому приміщенні, власником якого я являюсь, здійснена без мого відома. Зазначає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації фактично не проживають з 2012 року, даний факт підтверджується нотаріально посвідченою заявою №527,528 від 24.04.2019 року [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] (нотаріально посвідчена заява додається). Просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засіданні не зявився належним чином повідомлений прочас та місце розгляду справи. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 15843257 від 08.01.2014 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.04.2010 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно довідки виписки з домової книги про склад сім`ї і реєстрації №22д/3014 від 23.04.2019 р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що згідно заяви серії ННТ 345782 посвідченої приватним нотаріусом Калуш Н.Д. №527,528 від 24.04.2019 зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації фактично не проживають з 2012 року. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради за зверненням заінтересованої особи на підставі відповідного рішення суду, що набрало законної сил про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved