Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивачі звернули ся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та про зняття з реєстраційного обліку в квартирі. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що їм на підставі договору купівлі-продажу на житло від 19 серпня 1996 року № Н27-6344 належить квартира № 106 по вулиці Двадцять третього Серпня, будинок № 39 в місті Харкові, де вони фактично проживають та зареєстровані. Також в вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON], який фактично з грудня 2013 року не проживає в квартирі. В грудні 2013 року він переїхав жити до міста Київ, а в 2016 році до РФ, міста Улан-Уде. На теперішній час [PERSON] фактично проживає та працює с РФ в місті Москва. Оскільки [PERSON] в квартирі № 106 по вулиці Двадцять третього Серпня, будинок № 39 в місті Харкові не проживає з грудня 2013 року, реєстрація відповідача повинна бути анульована. Також він не сплачує комунальні послуги в квартирі [ADDRESS], не підтримує жилий стан квартири. Особисті речі та майно відповідача в вищевказаній квартирі відсутні. Позивачі просять визнати відповідача таким, що втартив право користування вказаною квартирою. В судове засідання позивачі не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про місце, дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. До суду надійшла заява позивачів, про розгляд справи за їх відсутності та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, відзив на позов суду не надав, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про не заперечення проти задоволення позову. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Зясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає встановленими наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу на житло від 19 серпня 1996 року № Н27-6344 квартира № 106 по вулиці Двадцять третього Серпня, будинок № 39 в місті Харкові, належить позивачам, де вони фактично проживають та зареєстровані. У вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON], який фактично з грудня 2013 року не проживає в квартирі. В грудні 2013 року він переїхав жити до міста Київ, а в 2016 році до РФ, міста Улан-Уде. На теперішній час [PERSON] фактично проживає та працює с РФ в місті Москва. Оскільки [PERSON] в квартирі № 106 по вулиці Двадцять третього Серпня, будинок № 39 в місті Харкові не проживає з грудня 2013 року, реєстрація відповідача повинна бути анульована. Також він не сплачує комунальні послуги в квартирі [ADDRESS], не підтримує жилий стан квартири. Особисті речі та майно відповідача в вищевказаній квартирі відсутні. Відповідно до довідки № 211 від 12 липня 2018 року [PERSON] 01.10.1982 року фактично перебуває за межами України з 2013 року. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік (ст.405 ЦК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням (ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-IV). За таких обставин, враховуючи конституційне право власника володіти, користуватись та распоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема сплачувати за спожиті комунальні послуги за себе та осіб які фактично проживають в квартирі та те, що без судового рішення скасувати реєстрацію непроживаючої за адресою особи фактично не можливо, суд прийшов до висновку про задоволення позову. За ч. 1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved