Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачі - [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та просили зобов'язати Жовтневий РВ м.Харкова Управління обліку Державної міграційної служби України в Харківській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що після припинення шлюбно-сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] у 2003 р., відповідач добровільно залишив квартиру, забрав всі свої особисті речі та став мешкати у своєї матері по [ADDRESS], а потім одружився і переїхав до своєї дружини, де у них народилася дитина. Спірною квартирою понад десяти років [PERSON] не цікавиться, жодного разу не приходив, комунальні послуги не сплачує. В судовому засіданні позивачка [PERSON], її представник - [PERSON] позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підтримали та не наполягали на вимогах щодо зобов'язання Жовтневий РВ УДМС України в Харківській області зняти [PERSON] з реєстрації. Позивач [PERSON]- мати [PERSON] направила суду нотаріально посвідчену заяву про підтримання позовних вимог і можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, про причини неявки не сповістив, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Власниками двокімнатної ізольованої спірної квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 22.04.2000 р. та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] В квартирі зареєстровані власники, чоловік [PERSON]- [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON], [INFO]. За рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова шлюб між сторонами розірвано 02.08.2006 р. Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З пояснень позивача випливає, що між нею і чоловіком [PERSON] періодично виникали сварки, конфлікти, відповідач не працював, матеріально сім'ю не утримував, тому сімейні відносини були остаточно припинені та в 2003 р. відповідач залишив квартиру і переїхав до своєї матері. В подальшому, [PERSON] одружився з гр. [PERSON] і став проживати у дружини [ADDRESS]. На протязі тривалого часу відповідач без поважних причин спірною квартирою не цікавиться, жодного разу не з'являвся, витрат по оплаті не несе, ніяких перешкод в користуванні жилою площею у нього не було, але добровільно він з реєстраційного обліку не знімається. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]- сусіді по спірній квартирі підтвердили, що [PERSON] з 2003 р. в квартирі не проживає, не приходить і понад десяти років вони його не бачили. Факт не проживання відповідача зафіксовано в актах, складених мешканцями будинку [ADDRESS]. З позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був пред'явлено у 2005 р. до Жовтневого районного суду м.Харкова, вбачається, що він за адресою реєстрації вже на той час не проживав, створив нову сім'ю. Аналогічні обставини вказані [PERSON] в її позові за 2011 р. про стягнення аліментів на дитину , з повідомленням фактичної адреси проживання [PERSON] у дружини в [ADDRESS]. Позивачем додані також пояснення сусідів по спірній квартирі, акт дільничного інспектора міліції . Відповідно до висновку перевірки ДІМ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 07.07.2014 р., проведеної за зверненням [PERSON] про встановлення фактичного місцезнаходження [PERSON] вбачається, що опитаний працівниками міліції [PERSON] підтвердив, що за зареєстрованим місцем проживання він з 2003 р. не мешкає, з 2003 р. по 2013 р. проживав по [ADDRESS], а з 2013 р. і по теперішній час періодично мешкає у матері у будинку [ADDRESS] Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців. Ці положення кореспондуються з вимогами ч.2 ст. 405 ЦК України про втрату членом сім'ї власника житла права на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що [PERSON] з 2003 р. в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, витрати по оплаті і комунальним послугам не несе, ніяких дій, що свідчать про те, що він бажає зберегти за собою жиле приміщення, їм не здійснювалося, перешкод в користуванні житловим приміщенням у нього не було. Підстав для продовження строку відсутності, при якій житлове приміщення зберігається на триваліший термін, у суду не має. Тому суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підстави викладеного і

Outcome: approved