Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що - [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення [NUMBER] - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-8, а ганок, а1 ганок, загальною площею 110,7 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яке він придбав у приватної промислово-комерційної фірми «ВАЛ-САС» на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2002р., посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №5495. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». - [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається: в будівлі Літ.А-2 вбудоване приміщення [NUMBER] поз.1-5, загальною площею 100,6 кв.м; ганок літ. а7, яке вона придбала у приватного підприємства «Глорія» на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2003р. посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №6547. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». З моменту придбання нежитлових приміщень та до нинішнього часу позивачі користуються цими приміщеннями та використовуються під магазини. Окрім того, позивачі утримують власне нерухоме майно, здійснює поточні та капітальні ремонти цих приміщень. У жовтні 2012 року позивачі дізналися, що ці приміщення належать іншим особам, а саме: на підставі заочного рішення від 17.03.2009 р. Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська право власності на приміщення [NUMBER] визнано за Дочірнім підприємством Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств «Верхньо-Красний ринок», 24.10.2012 вказане заочне рішення скасовано. Заочним рішенням від 19.12.2008 р Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська право власності на приміщення [NUMBER] визнано за Дочірнім підприємством Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств «Верхньо-Красний ринок», 24.10.2012р. вказане заочне рішення скасовано. На підставі рішення від 25.03.2010р. Індустріального районного суду м.Дніпропетровська право власності на спірне приміщення визнано за товариством з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой». 24.12.2012р. апеляційним судом Дніпропетровської області скасовано вказане рішення та відмовлено в позові в повному обсязі. У подальшому 03.10.2011р. між ТОВ «Днепроградострой» та ТОВ «Интерсат» укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень [NUMBER] та [NUMBER], що розташовані у [ADDRESS], договори посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 22.08.2012 р між ТОВ «Интерсат» та ТОВ «ЮК «Вертекс» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [NUMBER], що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. 19.09.2012 р між ТОВ «Интерсат» та ТОВ «ЮК «Вертекс» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [NUMBER], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Рішенням від 14.02.2014 р Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська визнано недійсним договір купівлі-продажу від 03.10.2011р. нежитлових приміщень [NUMBER] та [NUMBER], що розташовані у [ADDRESS], укладеного між ТОВ «Днепроградострой» та ТОВ «Интерсат», посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Днепроградострой» на нежитлові приміщення [NUMBER] та [NUMBER], здійснену на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2010 р. Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Интерсат» на нежитлові приміщення [NUMBER] та [NUMBER], здійснену на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2011 р. Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «ЮК «Вертекс» на нежитлове приміщення [NUMBER], здійснену на підставі договору купівлі-продажу від19.09.2012р., на нежитлове приміщення [NUMBER], здійснену на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2012 р та поновлено за [PERSON] державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитлове приміщення [NUMBER] - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-8, а ганок, а1 ганок, загальною площею 110,7 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2002 р, поновлено за [PERSON] державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитлове приміщення [NUMBER] в будівлі Літ.А-2 вбудоване приміщення [NUMBER] поз.1-5, загальною площею 100,6 кв.м; ганок літ. а7, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2003 р. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2013 р по справі №22-ц77454313 залишено в силі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2013 р за позовом [PERSON] до ТОВ «Днепроградострой», ТОВ «Интерсат», ТОВ «Колізей Плаза» , ТОВ «ЮК «Вертекс» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та поновлення права власності. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2013 р по справі №22-ц774968513 залишено в силі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2013р. за позовом [PERSON] до ТОВ «Днепроградострой», ТОВ «Интерсат», ТОВ «ЮК «Вертекс» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та поновлення права власності. 23.12.2013р. право власності на приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 14823712101. 27.12.2013 р право власності на приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна14824512101. У лютому 2014 р. позивачам стало відомо, що на приміщення [NUMBER] та приміщення [NUMBER] по [ADDRESS], які належить позивачам, у Державному реєстрі речових прав зареєстровано обтяження у вигляді іпотеки. Спірні приміщення [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] передано в іпотеку на підставі договору іпотеки від 04.12.2013р. за яким іпотекодавцем є товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Вертекс», а іпотекодержателем є товариство з обмеженою відповідальністю «Аструм Люкс», договір іпотеки посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Позивачі вважають, що договір іпотеки суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки його укладено з грубим порушенням ст.5 Закону України «Про іпотеку», оскільки, предметом іпотеки може бути майно, яке належить на праві власності іпотекодавцю. ТОВ «ЮК «Вертекс» не було власником спірного нежитлового приміщення, а, відповідно, не може передавати його в іпотеку, тобто у нього відсутнє право розпоряджатися спірним приміщенням, а волевиявлення позивачів, як власників цих приміщення, на передачу приміщень в іпотеку - не було, своїми діями відповідач-1 не визнає право власності позивачів на спірні приміщення. Тому просять визнати за позивачами право власності на спірні приміщення, визнати недійсним вказаний договір іпотеки та скасувати державну реєстрацію обтяження на підставі договору іпотеки. Позивачі у судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутності позивача. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі та треті особи до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до правил ст.169, 224, 225 ЦПК України - заочно. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] придбав у ППКФ «ВАЛ-САС» у власність нежитлове приміщення [NUMBER] - магазин на 1 поверсі в буд.літ.А-2 поз.1-8, а ганок, а1 ганок, загальною площею 110,7 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2002 р, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №5495. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Позивач [PERSON] придбала у ПП «Глорія» нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається: в будівлі Літ.А-2 вбудоване приміщення [NUMBER] поз.1-5, загальною площею 100,6 кв.м; ганок літ. а7, на підставі договору купівлі-продажу від 11.11. 2003 р. посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №6547. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». З моменту придбання нежитлових приміщень [NUMBER], [NUMBER] та до нинішнього часу позивачі користуються цими приміщеннями, використовують їх під магазини. Заочним рішенням від 17.03.2009 р. Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська право власності на приміщення [NUMBER] визнано за Дочірнім підприємством Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств «Верхньо-Красний ринок». 24.10.2012 вказане заочне рішення скасовано. Заочним рішенням від 19.12.2008 р Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська право власності на приміщення [NUMBER] визнано за Дочірнім підприємством Дніпропетровської обласної спілки споживчих товариств «Верхньо-Красний ринок», 24.10.2012 вказане заочне рішення скасовано. На підставі рішення від 25.03.2010 р. Індустріального районного суду м.Дніпропетровська право власності на спірне приміщення визнано за ТОВ «Днепроградострой». 24.12.2012 р апеляційним судом Дніпропетровської області скасовано вказане рішення та відмовлено в позові в повному обсязі. 03.10.2011 р між ТОВ «Днепроградострой» та ТОВ «Интерсат» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [NUMBER], що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. 22.08.2012 р між ТОВ «Интерсат» та ТОВ «ЮК «Вертекс» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [NUMBER], що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 19.09.202 р між ТОВ «Интерсат» та ТОВ «ЮК «Вертекс» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [NUMBER], що розташоване у [ADDRESS], договір посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська поновлено право власності [PERSON] на приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.202 р, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.09.2013 р по справі №22-ц77454313 залишено в силі рішення. Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська поновлено право власності [PERSON] на приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2003 р, посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2013 р по справі №22-ц774968513 залишено в силі рішення. 23.12.2013р. право власності на приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 14823712101. 27.12.2013р. право власності на приміщення [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна14824512101. 04.12.2013р. у Державному реєстрі речових прав на приміщення [NUMBER] та приміщення [NUMBER] зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки від 04.12.2013 р. за яким іпотекодавцем є ТОВ «ЮК «Вертекс», а іпотекодержателем є ТОВ «Аструм Люкс», договір іпотеки від 04.12.2013р. посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Зазначене свідчить, що предметом іпотеки може бути майно, яке належить на праві власності іпотекодавцю. Судом встановлено, що приміщення [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] не належить на праві власності відповідачу-1, отже не могли бути надані в іпотеку, тобто, відповідач-1 незаконно розпорядився спірними приміщеннями. Позивачами доведено наявність у них права власності на спірне майно, що є предметом оспорюваного ними договору іпотеки, що свідчить про правомірність їх вимоги про визнання оспорюваного ними договору іпотеки недійсним, оскільки відповідач- 1 товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Вертекс» (іпотекодавець за оспорюваним договором), всупереч ст. 5 Закону України «Про іпотеку», не будучи власником спірного майна, неправомірно уклав з ТОВ «Аструм Люкс» оспорюваний позивачами договір іпотеки від 04 грудня 2013 р, який посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до ст..215 ЦПК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша ст.219, частина перша ст.220, частина перша ст.224 ЦК тощо), та оспорювані правочини - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга ст.222, частина друга ст.223, частина перша ст.225 ЦК тощо). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно ст.ст. 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таким чином, право позивача обрати такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, залежить від того, чи порушеного таким правочином його право. У випадку встановлення такого порушення, визнання правочину недійсним є способом захисту порушеного права позивача, котрий він може обирати на власний розсуд. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки оскаржуваний договір іпотеки від 04.12.2013 р між ТОВ «Юридична компанія «Вертекс» та ТОВ «Аструм Люкс» безпосередньо стосуються прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, оскільки за спірною угодою було своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити надано в іпотеку майно, яке, як вважають позивачі, є їх власністю. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним, відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Враховуючи те, що при нотаріальному посвідченні договору іпотеки нотаріусом було внесено записи до реєстрів заборони та іпотек, то при визнанні недійсним іпотечного договору його сторони повинні повернутись у стан який існував до укладання та посвідчення такого договору, тобто записи в реєстрах заборон та іпотек підлягають вилученню. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, частиною другою вказаної статті передбачено, що записи скасовуються якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. За таких обставин поновлення прав позивачів, окрім визнання за ними права власності на нежитлові приміщення [NUMBER] та [NUMBER] та визнання договору іпотеки від 03.12.2013 р. недійсним, здійснюється також шляхом скасування державної реєстрації обтяження на підставі договору іпотеки від 04.12.2013 р. На підставі викладеного,

Outcome: approved