Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять стягнути з останньої грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 3400 грн., домовившись, що остання за вказані кошти придбає 8 м.куб. дров твердих порід для опалення будинку [PERSON] Відповідач умов усної домовленості не виконала, дрова не придбала. Позивач [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути кошти, однак відповідачем було повернуто лише їх частину, тому просили стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 грн. Позивачі [PERSON], [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 грн. Відповідач, в судовому засіданні 28.03.2018 року зазначила, що отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3400 грн. на зберігання. Позовні вимоги не визнала, вказуючи, що зазначену суму грошових коштів вже повернула. В судове засідання 01.06.2018 року відповідач не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] восени 2017 року отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 3400 грн., що було визнано в судовому засіданні відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В той же час, відповідач вказала, що повернула вказані кошти позивачу [PERSON], однак жодних доказів на підтвердження цього факту не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В порядку ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Майнова шкода, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Я к вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивачів з даним позовом до суду, відповідач лише частково повернула отримані кошти, а відмовляючись повернути решту, відповідач порушує права [PERSON] як власника. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд при ухваленні даного рішення приймає до уваги те, що відповідачем визнано факт отримання від позивача [PERSON] грошових коштів у розмірі 3400 грн., а також те, що жодних доказів повернення вказаних коштів та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved