Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду і свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] являється [PERSON] рідним братом по матері, а [PERSON] рідним сином. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] в частинах кожному був придбаний житловий будинок за адресою: м. Суми, провулок Хвойний, буд. 11. 02.09.2006 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 14.02.2018 р. її батько [PERSON] помер. Їй, в тому числі з урахуванням 1/2 частки спадкового майна від якої відмовилась дружина спадкодавця [PERSON], на праві приватної вланості належить 1/2 частка житлового будинку з прибудовами за адресою: м. Суми, провулок Хвойний, буд. 11. В будинку зареєстрований їхній син і брат - [PERSON] В зазначеному домоволодінні зі згоди батьків значиться зареєстрованим, але з вересня 2014 року відповідач не проживає. Покинув місце реєстрації та виїхав у невідомому нам напрямку на заробітки і назад не повернувся. Будучи зареєстрованим в їхньому будинку, відповідач не проживає і бажання проживати в зазначеному будинку не виявляє, його особисті речі у будинку відсутні, в утриманні будинку участі не приймає, а його реєстрація в будинку не дозволяє їм розпоряджатись власним майном на свій розсуд та значно обмежує їх законні права. В зв'язку з реєстрацією відповідача вона несе додаткові витрати за користування водою, газом, теплом тощо, не можу оформити субсидію. Таким чином, оскільки відповідач у її будинку не проживає 4 роки, не оплачує плату за користування жилим приміщенням та не несе інших витрат по утриманню будинку слід вважати його таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивачі у судове засідання не зявилися, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що витікають з здійснення права власності та регулюються Цивільним кодексом України. Судом при розгляді справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частки будинку № 11 по провулку Хвойному в м. Суми, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, Витягом пор реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 7, 8). У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою № 14.03-08/15389 від 27.08.2018 р. (а.с. 12). Перешкод щодо проживання в будинку відповідачу ніхто не чинив. Реєстрація відповідача у\~вказаному будинку, який належить позивачу на\~праві власності, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У відповідності зі ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до\~Конституції України\~регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. Діями відповідача порушені права позивача, як власника цього житла. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки відповідач не проживає у [INFO] за місцем реєстрації, його необхідно визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved