Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що 24 квітня 1999 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Відділі РАЦС Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 178. Від шлюбу мають повнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Шлюбні відносини припинені у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини, несумісності характерів. Сторони разом не проживають, шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає примирення недоцільним, оскільки вжиті спроби поновити шлюбні відносини результату не дали, на примирення не згодна. До початку судового засідання позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач до початку судового засідання подав суду письмовий відзив на позов, в якому просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення не прагне. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 178 (а.с.4). Від шлюбу мають повнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різних поглядів на сімейне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені, на даний момент сторони разом не проживають, шлюб носить формальний характер, примирення не прагнуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає, також просить шлюб розірвати, на примиренні не наполягає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved