Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, зазначивши, що 06 лютого 1982 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, оскільки кожний з них мав різні погляди на сімейне життя. У зв»язку з цим вони припинили спільне проживання і вирішили розірвати шлюб. Згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 05.08.2011 року, справа №2-112/11 шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було розірвано. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли, спільне майно добровільно не поділили, хоча за час шлюбу придбали будинок [ADDRESS], загальною площею 59,0 кв.м.; житлова площа 39,2 кв.м. вартістю 74239 грн. 00 коп., згідно Договору купівлі-продажу від 23.12.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіною О.М., зареєстрованого в реєстрі за №1600. Позивачка пропонувала відповідачеві добровільно поділити спільне майно, виділивши по ? частині вищезазначеного будинку між ними. Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили суд їх задовольнити в повному обсязі, пояснюючи це тим, що спірне майно є їх сумісною власністю і вона бажає поділити його між нею та колишнім чоловіком. Відповідач, в судове засідання не з»явився, причини не явки до суду не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розміщеним оголошенням в Харківській обласній газеті «Слобідський край» №144, від 01.12.2016 року. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.02.1982 року. 05.08.1989 року у подружжя народився син - [PERSON], який на теперішній час є повнолітнім. Згідно Договору купівлі-продажу від 23.12.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіною О.М., зареєстрованого за №1600, за час шлюбу був придбаний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 59,0 кв.м. Шлюбні стосунки, спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя не досягнуто. В зв»язку з цим позивачка просить поділити спільне майно, виділивши їй ? частину будинку [ADDRESS] загальною площею 29,5 м.кв., житлова площа 19,6 кв.м. на суму 37119 грн.50 коп., а також відповідачеві: ? частину будинку [ADDRESS] загальною площею 29,5 м.кв., житлова площа 19,6 кв.м. на суму 37119 грн.50 коп. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст.71 СК України, майно, що об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна, поділу підлягає все майна подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Згідно рішення Конституційного суду України від 19.09.2012 р. по справі №17-рп/2012 «Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Також Конституційний суд зазначив: Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved