Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві посилається на те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, який укладено між ними 01.03.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатської області за актовим записом №41. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивачка вказує те, що у них різні погляди на сімейне життя, шлюб та сім'ю, протягом останніх років шлюбні відносини між ними суттєво погіршилися, відповідач провокує сварки та застосовує насильство в сім'ї. Шлюб між ними існує формально та не виконує свого прямого призначення. Виходячи з вищенаведеного позивачка просить суд винести рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище позивачки - «[PERSON]». Дітей залишити на утриманні біля позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом вручення судової розписки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.03.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатської області за актовим записом №41, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 9-10). Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили повагу один до одного та мають різні погляди на шлюб і сім'ю. Їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.

Outcome: approved