Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачка 25 серпня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: [PERSON], Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 10 лютого 2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-880/2010 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в м. Дніпропетровську було визнано за її матір'ю - [PERSON]. 16 жовтня 2012року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в місті Дніпропетровську. З метою оформлення своїх спадкових прав, вона звернулася до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори. За результатами звернення співробітники Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори в усній формі роз'яснили їй, що згідно норм ст.182 ЦК України, ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІУ право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до п.З ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Натомість, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-880/2010 яким визнано право власності на 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в м. Дніпропетровську за померлою [PERSON] не було зареєстровано у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. З огляду на те, що зазначене рішення суду як право встановлювальний документ не пройшов процедуру державної реєстрації, не є підтвердженим перехід прав власності від [PERSON] до [PERSON]. Відтак, їй необхідно звернутися до суду з метою оформлення своїх прав у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Оскільки за своє життя [PERSON] право власності на 67/100 частин домоволодіння № 3, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиці Діамантній не зареєструвала, тому позивачка згідно уточнень просить визнати за нею, [PERSON], право власності на 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в м. Дніпропетровську, який фактично складається з: житлового будинку літ.А-1: квартира №2 загальною площею 33.1 кв.м., житловою площею 21.3 кв.м., яка складається із приміщень :2-1- коридор площею 3.6 кв.м., 2-2 - коридор площею 5.2 кв.м., 2-3 - житлова площею 11.2 кв.м., 2-4 - житлова площею 10.1 кв.м., 2-5 - кухня площею 3.0 кв.м.; квартира №3 загальною площею 32.7 кв.м., житловою площею 22.4 кв.м., яка складається із приміщень: 3-1 - коридор площею 5.8 кв.м., 3-2 - кухня площею 4.5 кв.м., 3-3 - житлова площею 7.8 кв.м., 3-4 - житлова площею 14.6 кв.м.; сараїв літ.Ж,З,И; вбиральні літ.Е; навісу літ.М; споруд №№ 1, 2, 4, 6, 8, 9, 11, II, III, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 16 жовтня 2012 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, та просила задовольнити. Також просила не стягувати з відповідача на її користь понесенні нею при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] громади в особі Дніпропетровської міської ради позовні вимоги не визнала. В судове засідання третя особа Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора не зявилася, письмово просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Приймаючи участь в судовому засіданні 19 січня 2016 року позовні вимоги не визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що позивачка по справі [PERSON] являється донькою [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про одруження І-АБ №195188 [PERSON] 25 квітня 1970 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.16). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2010 року по справі № 2-880/2010 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в м. Дніпропетровську було визнано за [PERSON] (а.с.7-8). 16 жовтня 2012року померла [PERSON] (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в місті Дніпропетровську. Судом встановлено, що померла [PERSON] не переоформила на себе право власності на вищевказане нерухоме майно. Так, відповідно до\~ст..316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За\~ст..328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно копії спадкової справи відкритої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №20/2013, після смерті [PERSON], яка померла 16 жовтня 2012 року, з заявою про прийняття спадщини, у вигляді 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в місті Дніпропетровську, яка належала померлій на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2010 року, звернулася її донька [PERSON] (а.с.45-52). [PERSON] не було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON], померлої 16 жовтня 2012року, у зв'язку з тим, що вона не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину у порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, що регламентують здійснення права на спадкування. У відповідності до п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З\~статті 1261 ЦК України\~вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст..1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, внаслідок чого визнати за [PERSON] право власності на 67/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 3 по вулиці Діамантній в м. Дніпропетровську, який фактично складається з: житлового будинку літ.А-1: квартира №2 загальною площею 33.1 кв.м., житловою площею 21.3 кв.м., яка складається із приміщень :2-1- коридор площею 3.6 кв.м., 2-2 - коридор площею 5.2 кв.м., 2-3 - житлова площею 11.2 кв.м., 2-4 - житлова площею 10.1 кв.м., 2-5 - кухня площею 3.0 кв.м.; квартира №3 загальною площею 32.7 кв.м., житловою площею 22.4 кв.м., яка складається із приміщень: 3-1 - коридор площею 5.8 кв.м., 3-2 - кухня площею 4.5 кв.м., 3-3 - житлова площею 7.8 кв.м., 3-4 - житлова площею 14.6 кв.м.; сараїв літ.Ж,З,И; вбиральні літ.Е; навісу літ.М; споруд №№ 1, 2, 4, 6, 8, 9, 11, II, III, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 16 жовтня 2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved