Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, [PERSON] , який було зареєстровано 24.02.2018 виконавчим комітетом Середино-Будської міської ради Сумської області, актовий запис №05, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, спільних інтересів, поваги та довіри, почуття любові, взаємодопомоги та підтримки. Сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини з травня 2020 року, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними та збереження сім`ї стало неможливим, а тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] до залу суду не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, де також зазначила, що підтримує позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до залу суду не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, де також зазначив, що з позовом не згоден, просив суд відмовити в його задоволенні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 лютого 2018 року виконавчим комітетом Середино-Будської міської ради Сумської області, актовий запис №05, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 лютого 2018 року /а.с.7/. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському районах Головного територіального управління юстиції у Сумській області 21.09.2018 /а.с.2/. Відповідно до п.3 ч.2 ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивачка продовжувати шлюбні відносини категорично не бажає, фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо майна та місця проживання спільної дитини не вбачається. На підставі зазначеного, а також беручи до уваги пояснення позивачки, викладені у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше спільне життя подружжя для збереження сім`ї неможливе. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 840,80 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved