Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з позовом про визначення частки померлого подружжя у спільному майні подружжя та визнання на неї права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. Згідно свідоцтва на право особистої власності від 18 грудня 1998 року позивачу належить право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці розміром 0.0767 га. Згідно технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], в цілому домоволодіння складається: з житлового будинку А-1, літньої кухні Б- І, гаражу В-1, сараю Г-1, вбиральні Д-1, огорожі № 1-2, бруківка - 1, погріб П-1, літній душ -Е-1. Житловий будинок А-1 загальною площею 72.8 кв.м., жилою площею - 37.3 кв. м., допоміжною - 24.7 кв. м. складається з: 1-1 коридору пл. 5.1 кв.м., 1-2 ванної пл. 5.1 кв. м.., 1-3 кухні пл. 8.1 кв. м., 1- 4 кімнати пл. 11.3 кв. м., 1-5 кімнати пл. 10.0 кв.м.. 1-6 кімнати пл. 16.0 кв.м., 1-7 коридору пл. 6.4 кв.м.,1 - веранди пл. 5.0 кв. м., 11 - сіни пл. 5.8 кв.м. Земельна ділянка площею 0.0767 га [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд надана позивачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Після смерті чоловіка позивача спадкоємцями першої черги за законом є позивач як дружина та діти: син [PERSON] та дочка [PERSON], які відмовилися від прийняття своєї частки спадкового майна після смерті батька. Заповіту чоловік не складав. Спадкове майно, на яке відкрилася спадщина після смерті [PERSON], є частка у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], та частка земельної ділянки за цією ж адресою площею 0.0767 га, яке є власністю позивача та померлого, тобто спільною власністю подружжя. Нотаріус Першої синельниківської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, вважаючи що необхідно виділити з спільної сумісної в спільну часткову власність. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України 2002 року «у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором». Тож частка померлого чоловіка [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя є -1/2. Просить визнати, що частка померлого чоловіка [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя - житловому будинку з господарськими побудовами та спорудами, та земельній ділянці розташованих за адресою: [ADDRESS] становить - 1/2; Визнати за позивачем - [PERSON], право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] на ? частку житлового будинку загальною площею 72.8 кв.м., житловою площею 37.3 кв.м. та ? частку господарських побудов та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]; на ? частку земельної ділянки площею 0.0767 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки -[NUMBER]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Від представника відповідача - Синельниківської міської ради Дніпропетровської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві підтверджуються й письмовими доказами, зокрема, копіями документів: свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER], виданого 14.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. (а.с.5), свідоцтва про одруження [NUMBER], згідно якого 21 грудня 1968 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.6), свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18 грудня 1998 року, згідно якого житловий будинок з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.7), державного акту на право приватної власності на землю - серія [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Синельниківської міської ради від 17 грудня 1997 року за № 339, кадастровий номер земельної ділянки у державному земельному кадастрі [NUMBER] (а.с. 8). Згідно постанови державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 02 березня 2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка та через те, що для отримання спадщини необхідно виділити з спільної сумісної в спільну часткову власність. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка площею 0.0767 га, розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд надана позивачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України: «У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення». Також, ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в межах згідно договору. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як випливає зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Цією ознакою вона відрізняється від спільної часткової власності, де частки кожного із співвласників визначені. Підставами встановлення спільної сумісної власності є: укладення шлюбу; спільна праця за спільні грошові кошти членів сім'ї (ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України). У разі смерті одного з подружжя виникає необхідність розмежування частки одного з подружжя у спільній сумісній власності та спадкового майна. Як зазначається у пункті 4.21 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. Оскільки спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] придбано у період шлюбу [PERSON] та [PERSON], вказане майно за законом вважаться об'єктом спільної сумісної власності подружжя та частки кожного із подружжя у праві власності були рівними. Встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку у спільному сумісному майні. Заповіту спадкодавець не залишив, позивач [PERSON] (дружина померлого) в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. З матеріалів спадкової справи 120/2014 до майна померлого [PERSON] вбачається, що 06 червня 1014 року [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця, звернулися до Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] Отже, суд приходе до висновку, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належить 1/2 частини спірного майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved