Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась\~до суду\~з позовом\~до Територіальної\~громади в\~особі Запорізької\~міської ради про\~визнання права\~власності на\~майно за\~набувальною давністю.\~Впозові зазначила, що будинок [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності її батькам: [PERSON] та [PERSON] . Будинок побудований у 1927 році, загальною площею 27.3 кв.м., складається з двох жилих кімнат житловою площею 20.9 кв.м. Після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності в рівних частках (по 1/4 частини) успадкували дружина померлого [PERSON] мати позивачки та її брат [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 03.01.1962 року. Тобто після прийняття спадщини після смерті батька, матері належало 3/4 частини будинку [ADDRESS] , а 1/4 частина належала братові [PERSON] . Після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняла рідна сестра позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом по право на спадщину за заповітом від 25.03.1991 року. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті, позивачка успадкувала в порядку спадкування за законом 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.03.2019 р., виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А. Після прийняття спадщини, у 1962 році брат [PERSON] жодного дня в будинку не мешкав, оскільки він постійно проживав у м. Слов`янськ Донецької області. З братом вони не спілкувалися. Зі слів матері позивачці було відомо, що брат у 1969 році потрапив під поїзд та загинув. Факт смерті [PERSON] підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру, який сформований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А., у зв`язку з оформленням спадщини після померлої [PERSON] , з якого вбачається, що Першою Слов`янською державною нотаріальною конторою 16.04.1980р. відкрита спадкова справа № 209/1980 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Оскільки з Витягу зі спадкового реєстру невідомо хто саме є спадкоємцем після смерті [PERSON] , відповідачем зазначено територіальну громаду в особі Запорізької міської ради. Після смерті матері ( [INFO] ) в будинку продовжувала мешкати сестра [PERSON] та користуватися будинком в цілому. Здійснювала його ремонт, сплачувала комунальні платежі, тобто з 1987 року до часу своєї смерті вона відкрито володіла та користувалась будинком. З Актів технічного обстеження КП «Водоканал» та ВАТ «Запоріжжяобленерго» вбачається, що саме [PERSON] значиться як абонент підприємств. За весь час після смерті брата [PERSON] до сестри не зверталась жодна особа, або спадкодавець померлого з приводу користування спірним будинком. Позивачка просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] за набувальною давністю. 12.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 24.07.2019 за клопотанням представника позивачки витребувана з Першої Слов`янської\~державної нотаріальної\~конторикопію спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 02.12.2019 року надійшла відповідь з Першої Слов`янської державної нотаріальної контори, що спадкова справа передана в Донецький обласний державний нотаріальний архів. 11.03.2020 року за клопотанням представника позивача з Донецького обласного\~державного нотаріального\~архівубуло витребувана копія спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 10.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду. 25.08.2020 року на запит суду надійшла копія спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 25.09.20020 року представник позивача подала клопотання про заміну неналежного відповідача Територіальної громади в особі Запорізької міської ради на відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 01.10.2020 року ухвалою суду клопотання представник позивача про заміну неналежного відповідача було задоволено. Замінено неналежного відповідача Територіальну громаду в особі Запорізької міської ради на відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На запит суду Департамент реєстраційних послуг Слов`янської міської ради повідомив, що відсутні відомості щодо реєстрації [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не надавали. Представник позивача адвокат Земцова В.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені на сайті суду. Крім того, листи надіслані на адресу [PERSON] , повернулися з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, допитавши свідка [PERSON] , оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , який належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Спадщину успадкували в рівних частках по 1/4 частини дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 03.01.1962 року. (а.с. 16) [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 3/4 частин будинку [ADDRESS] . Спадщину після померлої [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом по право на спадщину за заповітом від 25.03.1991 року. (а.с. 17) [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті, відкрилася спадщина на 3/4 частин будинку [ADDRESS] . Спадщину після померлої [PERSON] прийняла її рідна сестра [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом по право на спадщину за законом від 14.03.2019 року виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирва Л.А.. (а.с. 6) Відповідно до копія спадкової справи № 209/1980 відкритої 16.04.1980 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до Першої Слов`янської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] із заявою, що вони є єдиними спадкоємцями померлого [PERSON] , та спадщина ними прийнята фактично, оскільки на день смерті проживали та були зареєстровані разом зі спадкоємцем у спадковому будинку в [ADDRESS] . (а. с. 63-107) Згідно зі статтею 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У статті 344\~ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Посилання позивачки, що померла сестра [PERSON] , відкрито та добросовісно користувалася будинком, несла усі обов`язки з утримання спірного майна, не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт користування будинком та проведення ремонтних робіт у ньому не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Враховуючи наведене, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд дійшов про відсутність визначених статтею 344\~ЦК України правових підстав для задоволення позову, оскільки власником 1/4 частки у праві власності на спірний житловий будинок був померлий [PERSON] , спадкоємцями якого є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивачкою не надано підтвердження, що вони відмовилися від належного їм нерухомого майна. Померла сестра позивачки [PERSON] , оформила спадщину на 3/4 частини будинку після смерті матері, а інша 1/4 частина залишалась спадкоємцям померлого брата. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed