Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Жилкомсервіс», КЕВ м.Харкова про визнання права користування житловим приміщенням, та просять визнати за ними та малолітньою [PERSON], право користування двома кімнатами, житловою площею 30, 4 м. кв. та приміщеннями загального користування в комунальній квартирі [ADDRESS], визнавши наймачем вказаних кімнат [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що вони та їхня малолітня дочка [PERSON] постійно проживають та зареєстровані в комунальній квартирі [ADDRESS] в якій займають дві кімнати [NUMBER], житловою площею 30,4 м. кв. Зазначене житлове приміщення, яке на той час належало КЕВ м. Харкова та знаходилось на території військового містечка МОУ Будинкоуправління № 3 КЕВ м. Харкова їхній сім'ї надано у зв'язку з проходженням [PERSON] військової служби на підставі спеціального ордеру № 49 від 24.02.2004 р. Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 81-пм від 30.11.2005 р., наказом Начальника Харківського університету Повітряних Сил ім.. І. Кожедуба № 296 від 15.12.2005 р., прапорщика [PERSON] звільнено з військової служби у зв'язку з скороченням штатів. На підставі рішення 6 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.11.06 р. № 151/6 будинок [ADDRESS] передано до комунальної власності міста. У зв'язку з тим, що позивачі вирішили приватизувати надане їм КЕВ м. Харкова житло, [PERSON] звертався до Харківського міського голови про можливість визнання його наймачем житлового приміщення на підставі вказаного спеціального ордеру КЕВ м. Харкова, але отримав відмову. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити їх, пославшись на вищевказані обставини. Представник відповідача Харківської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечував, надавши до справи відзив. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача вказав, що виданий КЕВ м. Харкова спеціальний ордер не може слугувати підставою для визнання позивача [PERSON] наймачем, оскільки, відповідно ст.ст. 51, 58 ЖК України, ордер повинен був видаватись позивачам виконкомом районної в м. Харкові ради. Представник третьої особи КЕВ м. Харкова до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини повторної неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини повторної неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та їхня малолітня дочка [PERSON] постійно проживають та зареєстровані в комунальній квартирі [ADDRESS] в якій займають дві кімнати [NUMBER], житловою площею 30,4 м. кв., що підтверджується копіями паспортів та довідкою з місця проживання № 318 від 18.03.2014 р., в якій [PERSON] значиться наймачем цього житла. Зазначене житлове приміщення, яке на той час належало КЕВ м. Харкова сім'ї позивачів надано, у зв'язку з проходженням [PERSON] військової служби, на підставі спеціального ордеру № 49 від 24.02.2004 р., що підтверджується доданою його копією. Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 81-пм від 30.11.2005 р., наказом Начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба № 296 від 15.12.2005 р., прапорщика [PERSON] звільнено з військової служби у зв'язку з скороченням штатів, що підтверджується копією вказаних наказів. На підставі рішення 6 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.11.06 р. № 151/6 будинок [ADDRESS] передано до комунальної власності міста. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до Харківського міського голови щодо визнання його наймачем наданого КЕВ м. Харкова його сім'ї житла, але отримав відмову. Відмова мотивована тим, що відповідно ст.ст. 52, 58 ЖК УРСР його прохання може бути вирішене тільки на підставі ордера, виданого виконкомом міської ради, що свідчить про невизнання Харківською міською радою права користування вказаним житлом на підставі виданого КЕВ м. Харкова спеціального ордеру. Суд вважає, що за вказаних обставин така правова позиція Харківської міської ради є необґрунтованою. Видача ордеру та вселення в вказане житлове приміщення, яке не мало правового статусу гуртожитку чи службового і знаходилось в житловому будинку МО України, здійснено в порядку визначеному для поселення в гуртожитки, тобто, рішенням гарнізонної житлової комісії, затвердженим начальником гарнізону та наданням спеціального ордеру, відповідно до ст.ст. 128, 129 ЖК України. Але, фактично, з моменту вселення, правовідносини між сім'єю позивачів і КЕВ м. Харкова (Харківська КЕЧ району) щодо користування наданим житловим приміщенням регулювались сторонами нормами Гл. 2 ЖК України, щодо користування житловими приміщеннями в будинках державного і комунального житлового фонду. Таким чином, конклюдентними діями сторін фактично було укладено договір найму вказаного житлового приміщення. За обставин фактичного укладення договору найму наданого сім'ї позивачів житлового приміщення є підстави для визнання права користування вказаним житловим приміщенням. Встановлено, що на час надання спірного житла сім'ї позивачів за спеціальним ордером в 2004 році не було врегульовано порядок оформлення ордерів в Харківському гарнізоні відповідно вимог ст. 58 ЖК України з Харківською міською радою і КЕВ м. Харкова керувався на той час Положенням «Про порядок заселення житлової площі в РА і ВМФ» затвердженим Головним квартирно-експлуатаційним Управлінням МО СРСР від 04.10.78 р. № 147/15/35060 та наказом МО СРСР № 285, 1975 року і Інструкцією «Про порядок заселення житлової площі МО СРСР», 1979 р. Відповідно п.п. 1, 2 розділу I вказаної Інструкції, оформлення ордерів на заселення житлової площі в будинках МО в т. ч. на житлові приміщення в будинках місцевих Рад народних депутатів, міністерств і відомств, закріплених за МО, здійснюється тільки через КЕЧ району (гарнізону). На виконання доручення виконкому Харківської міської ради, Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Харкові ради від 21.06.05 р. № 127-13 тільки з 01.07.05 р. доручено відділу обліку та розподілу житлового фонду райвиконкому проводити роботу по оформленню та видачі ордерів черговикам КЕВ м. Харкова. Згідно статті 58 ЖК України, ордер на жиле приміщення надається (є правовою підставою) для вселення в надане жиле приміщення і дійсний 30 днів. Відповідно ст. 59 ЖК України, ордер на житлове приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючим дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. До цього часу відповідач не звертався до суду з питання про визнання незаконним виданого сім'ї позивачів Харківською КЕЧ ордеру на зайняття вказаного житлового приміщення та правомірність користування цим житлом ніким не оспорюється. Відповідно статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням в будинках державного і комунального житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією (а при її відсутності-відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до статті 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права і обов'язки наймодавця. Згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовці мають право на отримання житла для постійного проживання. Відповідно пункту 8 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з реформуванням (скороченням) Збройних Сил України, та членів їх сімей», особи, які звільнились з військової служби, і потребують поліпшення житлових умов, забезпечуються житловими приміщеннями протягом трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved