Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, у якому вказали, що 21.09.2008 року помер [PERSON], який на день смерті проживав за адресою: [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі посилаються на те, що зазначений будинок відносився до колгоспних дворів, головою якого був [PERSON], членами колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 21.09.2008 року. [PERSON] прийняв спадщину, оскільки проживав разом з померлим на момент смерті, інші спадкоємці відсутні, позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі в звязку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок не зареєстровано, в зв'язку з чим просив суд визнати належним по ? частині житлового будинку з господарськими спорудами № 82 по вул. Чкалова в місті Кілія Кілійського району Одеської області за позивачами і [PERSON], який помер 21.09.2008 року, та визнати право власності на 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Чкалова в місті Кілія Кілійського району Одеської області за [PERSON], з яких ? частина за спадщиною після смерті [PERSON]; на ? частину вищезазначеного будинку за [PERSON] та на ? частину вищезазначеного будинку за [PERSON]. На призначену дату розгляду справи позивачами було надано заяву, відповідно до якої він підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу за його відсутності. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 03.03.2014 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON]. 27.03.2014 року до суду надійшла уточнена позовна заява за якою позивачі просять визнати належним по ? частині житлового будинку з господарськими спорудами № 82 по вул. Чкалова в місті Кілія Кілійського району Одеської області за позивачами, та визнати право власності на 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Чкалова в місті Кілія Кілійського району Одеської області за [PERSON], на ? частину вищезазначеного будинку за [PERSON] та на ? частину вищезазначеного будинку за [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідача Кілійська міська рада, повідомлена належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, заяви про розгляд справи у відсутність представника не надходило. На підставі письмових заяв та зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб [PERSON] та [PERSON] (до шлюбне прізвище Шутенко) [PERSON], був укладений 03.10.1987 року рай. відділом ЗАГС м. Кілії Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 470186 виданим 03.10.20198 року рай. відділом ЗАГС м. Кілії Одеської області./а. с. 6/ Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 164381 виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області 05.02.2009 року, [PERSON] народився 28.05.1969 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 384298 виданого м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського району Одеської області 11.10.1973 року, [PERSON] народилась 01.10.1973 року, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON]. / а. с. 7/ Шлюб [PERSON] та [PERSON] ( до шлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], був укладений 15.05.1992 року Кілійським ЗАГС Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ- ЖД № 349341 виданим 15.05.1992 року Кілійським ЗАГС Кілійського району Одеської області. / а. с. № 8/ Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 275169 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16.12.1992 року, актовий запис № 201. Шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано 10.01.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 118911 виданим повторно 01.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 02. Відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер 21.09.2008 року підтверджується свідоцтвом про смерть сер. І-ЖД № 146996, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 23.09.2008 року на підставі актового запису про смерть № 264. Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів № 339 від 05.11.1997 року про передачу земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства [PERSON] було передано у власність земельна ділянка площею 0, 48 га. по вул. Чкалова, 82 в місті Кілія Кілійського району Одеської області. Згідно довідки № 52 від 28.05.2013 року виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради до складу колгоспного двору станом на 16.04.1991 року, який знаходиться за адресою: вул. Чкалова № 82 в місті Кілія Кілійського району Одеської області входили: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За даними технічної інвентаризації, проведеної Кілійським районним бюро технічної інвентаризації від 19 червня 2013 року, житловий будинок № 82 по вул. Чкалова в м. Кілія Одеської області, в цілому складається з: літ. «А» житлового будинку, літ. «Б» - кухні, літ. «В» - гаражу, літ. «Г» - комори, літ. «Д» - сараю, літ. «Е» - навісу, літ. «Ж» - вбиральні, літ. 1-6, І-ІІ, фактично розташований на земельній ділянці площею 4913 кв. м., в тому числі під забудовою - 395 кв.м. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області за № 93/01-16 від 30.01.2014 року, після смерті [PERSON] Васильовича, померлого 21.09.2008 року, спадкова справа № 38/була заведена 10.02.2009року за заявою про прийняття спадщини за законом від імені сина спадкодавця, [PERSON], що проживає [INFO]. 10.02.2009 року надані заяви про відмову від прийняття спадщини від імені батьків спадкодавця: [PERSON] та [PERSON]. Інших заяв не надходило. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України, в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Згідно п.10 Порядку заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. У відповідності з п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. За встановлених обставин, з огляду на норми ЦК УРСР, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належали по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: місто Кілія Кілійського району Одеської області, вул. Чкалова, 82, в звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту належності та визнання за позивачами права власності по 1/4 частині будинку є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину будинку за спадщиною судом встановлено наступне: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. В ході дослідження обставин справи судом зясовано, що спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] відсутні, третя особа [PERSON], який є спадкоємцем за законом після смерті батька згідно ст. 1261 ЦК України, у встановленому ч. 1 ст. 1269 ЦК України порядку прийняв спадщину, а позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом відмовився від прийняття спадщини в порядку ч.1 ст. 1273 ЦК України. З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку що в цій частині позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial