Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про збільшення розміру аліментів та стягнення їх з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 грн. на кожну дитини щомісячно, а також позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 червня 2010 року. Від даного шлюбу в них народились дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу та по даний час діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 грудня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що на даний час розмір аліментів в сумі 400 грн. є недостатнім та не може забезпечити належного рівня життя дітей. Діти підросли, а тому збільшились витрати на їх утримання, зокрема збільшилися витрати на придбання одягу, продуктів харчування, сплати житлово-комунальних послуг, перебування дітей у навчальних закладах. Крім того, відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ними більше 10 років, не цікавиться їх життям, навчанням, побутом. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття та позбавити відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року матеріали справи направлено в орган опіки і піклування - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради для дачі висновку відносно доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] та сина [PERSON] . 20 травня 2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гриців О.Я. подала заяву про відмову від частини позовних вимог щодо збільшення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із досягненням останньою повноліття [INFO] . Ухвалою суду від 30 травня 2019 року прийнято відмову представника позивача [PERSON] - адвоката Гриців О.Я. від позову в частині вимог до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] та позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , закрито провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Попередньо від представника позивача [PERSON] - адвоката Гриців О.Я. надійшло клопотання про розгляд справи без її та позивача участі. Позивач була присутня у попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та дату був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подавав. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11 червня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11 червня 2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №336. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 жовтня 2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис №1585 та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 серпня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції. Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25 листопада 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з [INFO] року народження до досягнення дітьми повноліття. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття. Син [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за №1754 від 12 червня 2018 року, виданою ПП «ТернопільКомСервіс» та актом обстеження житлових умов заявника від 13 червня 2018 року, складеного ПП «ТернопільКомСервіс». З довідки за №573 від 18 травня 2018 року, виданої Державним центром зайнятості Тернопільським МРЦЗ встановлено, що [PERSON] з 30 березня 2017 року перебуває на обліку як безробітна. Як вбачається з характеристики на [PERSON] , 2003 року народження, учня 9-Б класу Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №23, мати протягом навчання [PERSON] завжди приділяла належну увагу вихованню та навчанню сина, відвідувала батьківські збори, брала участь у екскурсійних поїздках, спілкувалась із вчителями. Протягом останніх двох років була головою батьківського комітету. Батько [PERSON] протягом навчання жодного разу не з`являвся у школу та не цікавився навчанням та поведінкою сина. Відповідно до довідки за №638 від 26 червня 2018 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», на обліку в педіатричному відділенні №5 поліклінічного відділу перебуває [PERSON] із діагнозом сколіотична постава. Як вбачається з довідки-розрахунку по сплаті аліментів за №3-3/745-01 від 21 травня 2018 року, виданої Бережанським міжрайонним відділом державної виконавчої служби, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 травня 2018 року становить 70993,63 грн. З довідки про неотримання аліментів за №3-21/7144 від 21 травня 2018 року, виданої Бережанським міжрайонним відділом державної виконавчої служби встановлено, що [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] за період з 08 грудня 2010 року по 30 квітня 2018 року. З висновку органу і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] не виконує обов`язків щодо виховання та утримання дитини [PERSON] , свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №115 від 06 лютого 2019 року затверджено висновок органу опіку та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є співжителем позивачки та її подругами пояснили, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Останній 10 років не цікавиться життям дітей, не піклується про них та будь-яких заходів щодо бажання спілкуватись із сином не вживає. Вихованням сина займається [PERSON] , який проживає разом із позивачкою. 09 серпня 2017 року між ТНЕУ та [PERSON] укладено договір №139925 від 09 серпня 2017 року про надання освітньої послуги [PERSON] для навчання на денній, платній формі навчання, спеціальність - економіка, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 50149 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень викладених у п.п.17,23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з [INFO] року народження до досягнення дітьми повноліття. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що на даний час змінилось її матеріальне становище, донька досягла повноліття, навчається у Вищому навчальному закладі на платній основі. Витрати на утримання сина та повнолітньої дочки значно збільшились, зокрема збільшилися витрати на придбання одягу, продуктів харчування, сплати житлово-комунальних послуг, перебування дітей у навчальних закладах. Крім того, визначений розмір аліментів не є достатнім для забезпечення належного рівня розвитку сина та є меншим встановленого Законом гарантованого мінімального розміру аліментів. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, обставин незадовільного стану здоров`я не встановлено, а тому не позбавлений можливості працювати та виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню сина. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що потрібно збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] та визначити їх в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. При визначені розміру аліментів, суд врахував вік, стан здоров`я та потреби дитини, матеріальне становище матері, стан здоров`я платника аліментів, а також те, що аліменти в розмірі 400 грн. не взмозі забезпечити потреби та нормальні умови життя дитини. Щодо позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до вимог статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з вимогами частини 1 статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є подругами позивача [PERSON] зазначили, що відповідач [PERSON] будь-якої участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, не цікавиться його життям та будь-яких коштів на його утримання не надає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що разом із позивачем [PERSON] виховує [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться його життям та не приймає будь-якої участі у його вихованні та утриманні. Враховуючи вищенаведене, оцінивши в сукупності наявні у справі докази суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] , зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не займається його вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив будь-яких доказів на спростування доводів позивача та бажання брати участь у вихованні сина.

Outcome: approved