Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, виселення, зняття з реєстрації та звільнення від наявних речей. В обґрунтування позову позивачі [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. за реєстровим № 1-747, вона- [PERSON]. є власником 12 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10733967 від 11.10.2013 року). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. за реєстровим № 1-745, вона - [PERSON] є власником 12 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]( Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10733746 від 11.10.2013 року). В їхній квартирі зареєстрована та проживає відповідач у справі [PERSON] - колишня співмешканка їхнього батька [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 07.12.2014 року. Актовий запис № 344). Відповідач у справі [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та скандали. Постійно приводить до квартири сторонніх чоловіків. Ображає їх нецензурними словами, принижує їхню честь та гідність. Відповідач лише користується їхньою власністю, хоча вони-як власники -ніякої згоди на її проживання не надавали, ніякої участі в утриманні квартири відповідач не приймає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач перешкоджає їм як власникам користуватися своєю власністю. Змінила замки на вхідних дверях, не відчиняє двері квартири та не допускає їх до їхньої приватної власності. Вони були вимушені звернутися до правоохоронних органів з заявою стосовно неправомірної поведінки відповідача. Зараз відчувають почуття страху стосовно свого майна. 16.11.2013 року , 03.05.2014 року отримали Висновок з Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області , в яких їм рекомендовано звернутись до суду в рамках цивільного права. Крім того, з їхнього боку були звернення до Дергачівської міської ради Харківської області про розгляд питання в адміністративній комісії про застосування до [PERSON] мір громадського впливу із-за її неправомірної поведінки та порушення нашого конституційного права на житло та права розпоряджатися приватною власністю, стосовно чого 20.05.2014 року було надано лист роз'яснення. Конфлікти, які створювала відповідач, відбувались в присутності сусідів . Поведінка відповідачки робить неможливим спільне з нею проживання в одній квартирі, яку вона фактично перетворила в притон. Живуть з постійним почуттям страху за своє життя та здоров'я, за збереження помешкання в належному стані. Прописка та самовільне проживання відповідачки в їхній квартирі не дає їм можливості здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном. Відповідач ніяких нормальних контактів з ними не підтримує, крім постійних погроз з її боку та приниження їх-як власників квартири. Відповідачем створені неможливі умови для спільного співжиття, через що вони вимушені ставити питання про її виселення. Відповідач відмовляється в добровільному порядку виселитися з належної їм на праві власності квартири. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в поданих до суду заявах свій позов підтримали повністю, просили позов задовольнити та постановити по справі заочне рішення. Розгляд справи просили проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Відповідач по справі [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи. Про поважні причини неявки суд не повідомила, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутність відповідача. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. за реєстровим № 1-747, позивач [PERSON] є власником 12 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10733967 від 11.10.2013 року). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. за реєстровим № 1-745, позивач [PERSON] є власником 12 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10733746 від 11.10.2013 року). В вищевказаній квартирі зареєстрована та проживає відповідач у справі [PERSON] - колишня співмешканка [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 07.12.2014 року. Актовий запис № 344). Відповідач у справі [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та скандали. Постійно приводить до квартири сторонніх чоловіків. Ображає позивачів нецензурними словами, принижує їхню честь та гідність. Відповідач лише користується власністю позивача , позивачі-як власники -ніякої згоди на її проживання не надавали, угод на проживання не укладали, ніякої участі в утриманні квартири відповідач не приймає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач перешкоджає позивачам як власникам користуватися своєю власністю: змінила замки на вхідних дверях, не відчиняє двері квартири та не допускає позивачів до їхньої приватної власності. Позивачі зверталися до правоохоронних органів з заявою стосовно неправомірної поведінки відповідача. Зараз відчувають почуття страху стосовно свого майна. 16.11.2013 року та 03.05.2014 року отримали Висновок з Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області , в яких позивачам рекомендовано звернутись до суду в рамках цивільного права. Крім того, з боку позивачів були звернення до Дергачівської міської ради Харківської області про розгляд питання в адміністративній комісії про застосування до [PERSON] мір громадського впливу із-за її неправомірної поведінки та порушення нашого конституційного права на житло та права розпоряджатися приватною власністю, , стосовно чого 20.05.2014 року було надано лист роз'яснення. Конфлікти, які створювала відповідач, відбувались в присутності сусідів . Поведінка відповідачки робить неможливим спільне з нею проживання в одній квартирі, яку вона фактично перетворила в притон. Позивачі живуть з постійним почуттям страху за своє життя та здоров'я, за збереження помешкання в належному стані. Прописка та самовільне проживання відповідачки в квартирі позивачів не дає їм можливості здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном. Відповідач ніяких нормальних контактів з позивачами не підтримує, крім постійних погроз з її боку та приниження позивачів як власників квартири. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: припинення дії, яка порушує право. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 150 ЖК України і ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Згідно ч.1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно із ст. 157 Житлового Кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно із ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України). При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 316-319, 321, 391 ЦК України, ст. 156, 157, 116 ЖК України ,

Outcome: partial