Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачка 23.06.2016р. звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 19100 грн. щомісяця.. Позовні вимоги обгунтовані тим, що подружжя проживають окремо, відповідач добровільної участі у забезпеченні дитини не приймає, при цьому має можливість надавати допомогу, після укладання договору про спосіб участі батьків у вихованні дитини та сплату аліментів не повідомив інформацію щодо рахунку, який він збирався відкрити на її ім»я. Розмір аліментів визначає в урахуванням всіх потреб , захоплення, навчання в школі дитини , цін на якісні продукти харчування, на одягта взуття , якісні та зручні меблі, постільну білизну , спортивні знаряддя, секції , подорожі, оздоровлення. В судовому засіданні позивачка, представник позивача [PERSON] підтримали вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представники відповідача [PERSON], [PERSON] проти позову заперечували , вказували на те що між стронами укладений договір та визначено розмір аліментів на утримання дитини , позивачка зняла з рахунку кошти , чим позбавила дитину можливості отримувати відсотки на утримання, з лютого 2015р. перешкоджає в спілкуванні з дитиною. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.09.2006 року , мають сина [PERSON] , [INFO] Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 16.11.2010р. шлюб між стронами розірваний.. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Частиною 2 ст. 189 СК України передбачено, що у разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. В пункті 16 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України визначив, що у разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або ) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. З викладеного слідує, що судовий (спірний) спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості ( договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно Договору про способи участі батьків у вихованні дитини та сплату аліментів на дитину від 9.12.2010р., укладеного між стронами - П.5 Договору «Мати підтверджує, що батько оформив на її ім'я гривневий депозитний рахунок, відсотки по якому є аліментами на дитину. Батько гарантує, що сума відсотків по даному депозиту має становити суму в гривнях, що еквівалентна 6000 (шести тисячам) доларів США. У випадку зменшення суми платежів - у разі зміни банківських відсотків по депозитному рахунку, зміни курсу гривні тощо, батько дитини зобов'язується компенсувати дану різницю шляхом виплати коштів матері дитини.» П. 6 Договору «Сума аліментів на утримання неповнолітнього...повинна бути не меншою, ніж сума в гривнях, шо еквівалентна 6000 (шести тисячам) доларів США станом на 5 (п'яте) число кожного поточного місяця, в якому має проводитися виплата аліментів за курсом Національного Банку України.» Таким чином, на даний період часу залишається чинним договір про сплату аліментів на дитину, укладений між сторонами 09.12.2010 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. за реєстровим № 4198. За змістом ст. 3 ЦПК України, захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Посилання позивача на невиконання відповідачем умов договору та необхідність у зв'язку з цим стягнення аліментів на підставі рішення суду у визначеному договором розмірі вважає безпідставними, оскільки на майбутнє аліменти можуть бути стягнуті лише з дотриманням норм Сімейного кодексу України. У разі стягнення аліментів за рішенням суду законодавцем визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів ( ст. 182 СК України), підстави та порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері ( батька) дитини ( ст. 183 СК України), а також підстави та порядок визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК України). Статтею 185 СК України передбачено обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Додаткові витрати, визначені даною нормою, передбачають наявність особливих обставин ( розвиток здібностей дитини, її хвороба, каліцтво тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Разом з тим, доказів на підтвердження вимог про необхідність стягнення аліментів у розмірі 19100 грн., позивач не подавала, посилаючись лише на наявність укладеного між сторонами договору. Крім того , згідно п.8 Договору передбачений порядок надання коштів на додаткові витрати на утримання дитини. Крім того, статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, на даний період часу відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини та додаткові витрати на підставі договору від 09.12.2010року, а з вимогами про стягнення заборгованості по аліментам та зміну умов договору позивач не зверталась. Проте, враховуючи, що на даний період часу договір про сплату аліментів є чинним, не зміненим та не розірваним, та відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на підставі договору, у визначеному ним розмірі, тому вважає, що підстави для стягнення аліментів за рішенням суду - відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed