Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка 10 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року. Від сумісного подружнього життя мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який навчається на III курсі денного відділення на умовах контракту з 01 вересня 2011 року у ДВНЗ Національний гірничий університет, передбачене закінчення навчання 01 липня 2015 року. Відповідач інших дітей не має, аліменти не сплачує. Оскільки син навчається на денному відділенні контрактної форми навчання, він не має можливості працювати і потребує коштів для оплати навчання та матеріальної допомоги. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення сином повноліття відповідач сплату аліментів припинив. Просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 12.10.2013 року та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років; стягнути з відповідача 5000 грн. додаткових витрат по оплаті навчання сина, за період з 01.09.2011 року по 31.12.2013 року; стягувати з відповідача на її користь ? частину витрат по оплаті навчання [PERSON], за період навчання з січня 2014 року до закінчення ним навчанням. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року (а.с.5). Мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8), який навчається на III курсі денного відділення на умовах контракту з 01 вересня 2011 року у ДВНЗ Національний гірничий університет, передбачене закінчення навчання 01 липня 2015 року (а.с.10) і потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті по справі докази при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, бере до уваги визначений законом прожитковий мінімум, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 450,00 гривень, щомісячно на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 10 грудня 2013 року до закінчення ним навчання, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років, оскільки повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати. Натомість позовні вимоги в частині періоду стягнення аліментів з 12.10.2013 року не підлягають задоволенню, оскільки як зазначено вище за ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, та оскільки позивачка звернулася до суду з позовною заявою саме 10 грудня 2013 року, тому з цього часу повинні нараховуватися аліменти. Стосовно позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, то вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим, зазначена правова норма не розповсюджується на спірні правовідносини з огляду на те, що в розумінні сімейного законодавства України додаткові витрати можуть бути стягнені лише на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття. З фактичних обставин справи вбачається, що [PERSON], на утримання якого позивачка просить стягнути додаткові витрати, досяг 18-ти річного віку, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі. Також позовні вимоги в частині стягування з відповідача на користь позивачки ? частини витрат по оплаті навчання [PERSON], за період навчання з січня 2014 року до закінчення ним навчанням не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними та необгрунтованими. Враховуюче вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок усіх доказів у їх сукупності, з урахуванням зазначених норм права, відповідно до яких батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, з урахуванням матеріального становища сторін, вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial