Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Вільнянська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю, батько ж в подальшому самоусунувся від виховання дитини, не спілкується з донькою, не вітає її на свята та дні народження, не цікавиться її життям, здоров`ям, не відвідує її, матеріально не забезпечує, станом на 31.08.2020 має заборгованість за сплати аліментів у розмірі 50068,07 грн. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05.11.2020 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.02.2021 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Михайло-Лукашівської сільської ради. Ухвалою суду від 10.08.2021 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Павлівської сільської ради. Ухвалою від 13.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового слухання. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації та виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради у судове засідання не з`явились, направили до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Представниця третьої особи - виконавчого комітету Павлівської сільської ради, підтримала позовні вимоги, надавши висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивачку та представницю третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків. 04.07.2013 сторони уклали шлюб, у якому [INFO] народилась донька [PERSON] , про що 11.03.2014 зроблено актовий запис № 50, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.03.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області. 17.09.2018 на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/1546/18 шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки № 457, виданої виконавчим комітетом Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 17.08.2020, позивачка разом з дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 08-23/0685, виданої виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області 17.09.2020, позивачка разом з дочкою [PERSON] , а також чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики старости Розумівського старостинського округу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Богоутдинової Н.М., [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] та син - [PERSON] . У виконавчий комітет Долинської сільської ради заяв і скарг на [PERSON] не надходило, на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті не розглядалася. Згідно листа Опорного закладу загальної середньої освіти Розумівська школа Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 17.09.2020 № 18, [PERSON] навчається в 2 класі вказаного навчального закладу, дівчинка дуже старанна, дисциплінована, працелюбна і уважна. Завжди охайна. [PERSON] проживає з мамою [PERSON] , яка приділяє належну увагу вихованню доньки, бере активну участь у житті класу, школи, очолює батьківський комітет класу. Батько з сім`єю не проживає, у вихованні доньки участі не приймає, жодного разу до школи не з`являвся. На підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.02.2017 у справі № 314/179/17 з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, починаючи з 18.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття, однак станом на 31.08.2020 відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 50068,07 грн. Згідно акту обстеження умов проживання від 26.01.2021, [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання відповідають санітарним нормам. У будинку є усі необхідні умови для нормального розвитку дитини: є окремий куточок для навчання, дитина забезпечена ігровими та навчальними матеріалами. Мати любить доньку, піклується про неї, з повагою та турботою ставиться до дитини, турбується про її добробут та здоров`я. З висновку виконавчого комітету Павлівської сільської ради, як органу опіки та піклування, про розв`язання спору від 10.09.2021 встановлено, що [PERSON] офіційно не працює, ні з ким не проживає, зловживає алкоголем, батьківські обов`язки щодо малолітньої доньки [PERSON] , 2014 року народження, не виконує. За положеннями ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 встановлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини (далі-Європейський Суд) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, аналізуючи матеріали справи, враховуючи положення ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 в тій частині, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, приходить до висновку, що позивачкою доведені обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та вважає позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved