Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з цивільним позовом до відповідачів, в якому просили визнати дійсним договору купівлі-продажу та визнати права власності на парко місця [NUMBER], [NUMBER], що розташовані в паркінгу житлового будинку за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що 27.07.2007 р. вони придбали у відповідачів парко місця, в підтвердження чого відповідачі власноруч написали розписку, в якій зобов'язувались здійснити оформлення всіх правовстановлюючих документів та подальшу їх реєстрацію за позивачами. Проте відповідачі не виконали свої зобов'язання. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] в особі законних представників [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися. Надали суду заяви, в яких вказали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачів, і просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одесит» до суду не з'явився. До суду була надана заява, в якій зазначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одесит» не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів, і просять суд розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2007 року між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка діяла від свого імені та разом з [PERSON], з іншої сторони, як законними представниками від імені своїх малолітніх [PERSON] та [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири. Згідно цього договору, позивачі придбали в рівних частках квартиру під [ADDRESS] загальною площею 203,2 кв.м. Також судом встановлено, що квартира під [ADDRESS] належала відповідачам на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках та було належним чином зареєстроване, що підтверджувалось свідоцтвом про право власності на житло від 28.08.2006 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 15115048 від 04.07.2007 року. В свою чергу означена квартира була придбана відповідачами у власність на підставі розпорядження органу приватизації за № 196545 від 28.08.2006 р. Як встановлено під час розгляду справи та вбачається з матеріалів справи, у той же день, 24.07.2007 року, між позивачами та відповідачами була укладена угода щодо придбання паркомісць [NUMBER], [NUMBER] у підземному паркінгу у цьому ж багатоповерховому житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно цієї угоди відповідачі продали, а позивачі, придбали паркомісця [NUMBER], [NUMBER], в рахунок оплати яких позивачі передали відповідачам грошові кошти у розмірі, еквівалентному на час укладення угоди 50 000 (п'ятдесяти тисячам) доларів США. В підтвердження укладення угоди була складена розписка за підписами всіх сторін угоди. Як вбачається з цієї розписки, відповідачі зобов'язувались здійснити оформлення всіх правовстановлюючих документів на означені паркомісця та подальшої реєстрації їх за позивачами. Під час з'ясування обставин по справі та дослідження доказів, судом було встановлено, що паркомісця [NUMBER], [NUMBER] у підземному паркінгу багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на момент укладення угоди належало відповідачам та були за ними закріплені, що зокрема підтверджується довідкою об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Одесит» за № 27 від 11.07.2003 року за підписом голови цього об'єднання, Фаєра Г.Ш.. На балансі цього об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Одесит» знаходиться багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що засвідчується відповідною довідкою, наданою до суду. З 24.07.2007 р. по сьогоднішній час позивачами справно та в повному обсязі сплачуються всі належні внески на утримання паркомісць, що підтверджується довідкою ОСББ «Одесит» за № 20 від 18.06.2014 р. Весь цей час позивачі вільно володієють та користуються цими паркомісцями, однак з причини нездійснення відповідачами належного оформлення за позивачами права власності на них, позивачі фактично позбавлені права власності на це майно в частині права розпорядження ним. За клопотанням представника позивачів та на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради виготовило технічний паспорт на паркомісця [NUMBER], [NUMBER], що розташовані в паркінгу житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно цього технічного паспорту, виготовленого станом на 05.11.2014 року, площа паркомісць [NUMBER], [NUMBER] в паркінгу житлового будинку за адресою: [ADDRESS], складає 34, 2 кв.м. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі відмову від правочину відповідно до ст. 214 ЦК України не здійснювали. Спору між сторонами щодо дійсності правочину також не існувало та не існує. Однак по суті спору ставиться під сумнів право власності позивачів на означені паркомісця. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність, неприпустимість позбавлення права власності. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином суд приходить до висновку, що поведінка сторін за угодою, що є предметом спору у цій справі, в повному обсязі засвідчувала їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а саме щодо здійснення купівлі-продажу паркомісць [NUMBER], [NUMBER] у підземному паркінгу житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved