Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка 12.09.2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 грудня 2015 року помер її чоловік. [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Попова, буд.33. На виконання приписів ч.1 ст.1269 ЦК України позивачка подала заяву при прийняття спадщини приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. Проте, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 27 грудня 2015 року, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Попова, буд.33. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2009 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок літ. А-1, літню кухню літ.В, гараж літ.Г, сарай літ.Д, душ літ.Е, сарай літ.Е, сарай літ. Ж, душ літ.И. вбиральню літ. Л у домоволодінні №33 по вул.. Попова у м. Дніпропетровську. 23 серпня 2016 року на домоволодіння складено технічний паспорт. Відповідно до акту, складеного 23.08.2016 року інженером із інвентаризації нерухомого майна [PERSON], у рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2009 року по справі 2-789/08р. загальна площа житлового літ. А-1 та площа господарських будівель вказана із розділу «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд», технічного паспорту від 11 січня 2001 року, чинного на дату прийняття рішення, а саме-вказана площа забудови, а не загальна площа будинку та споруд. Відповідно до зазначеного акту, площа житлового будинку літ. А-1 №33 по вул.. Попова у м. Дніпропетровську складає 92,6м2. На підставі вищевикладеного просить визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння №33 по вул..Попова в м. Дніпро, що складається: житловий будинок літ.А-1 площею 92,6 кв.м., В-літня кухня площею 29,9 кв.м., Г-гараж площею 14,5 кв.м., Д-сарай площею 7,3 кв.м., Е-душ площею 1,8 кв.м., Ж-сарай площею 7,7 кв.м., И-душ площею 1,6 кв.м., Л-вбиральня . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовмити. В судове засідання приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] не зявилася, письмово просив розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2009 року визнано за [PERSON] право власності на А-1 житловий будинок, площею 85,4 кв.м., В літня кухня, площею 29,9 кв.м., Г- гараж, площею 14,5 кв.м., Д-сарай, площею 7,3 кв.м., Е-душ, площею 1,8 кв.м.. Ж-сарай, площею 7,7 кв.м., И-душ, площею 1,6 кв.м., Л-вбиральня, домоволодіння №33 по вул.. Попова в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом. /а.с.9-10/ 27 грудня 2015 року помер [PERSON]./а.с.5/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне майно, а саме: домоволодіння №33 по вул.. Попова в м. Дніпро. Встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON]./а.с.6/ Згідно матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 27 грудня 2015 року з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина - [PERSON]. Згідно заяви від 16.06.2016 року [PERSON] відмовився від належної частки спадщини, що залишилися після смерті батька [PERSON]. Також, згідно заяви від 16.06.2016 року [PERSON] відмовилася від належної частки спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON]. 22.07.2016року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: домоволодіння №33, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул.. Попова. 22.07.2016 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на домоволодіння №33, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Попова, після смерті чоловіка [PERSON], померлого 27 грудня 2015 року, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. Згідно довідки КП «ДМБТІ» ДОР від 06.07.2016 року, станом на 31.12.2012 року в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Попова, буд. 33 відомості, щодо реєстрації права власності відсутні. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до частин 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення, переходу або припинення права. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON], за життя право власності на домоволодіння №33 по вул.. Попова у м. Дніпро, не зареєстрував. Таким чином, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на домоволодіння №33 по вул..Попова в м. Дніпро, що складається: житловий будинок літ.А-1 площею 85,4 кв.м., В-літня кухня площею 29,9 кв.м., Г-гараж площею 14,5 кв.м., Д-сарай площею 7,3 кв.м., Е-душ площею 1,8 кв.м., Ж-сарай площею 7,7 кв.м., И-душ площею 1,6 кв.м., Л-вбиральня в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 27 грудня 2015 року, є цілком обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з її боку, внаслідок чого підлягають задоволенню. В задоволенні позову в іншій частині відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial