overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS], при цьому посилається на те, що сторонам належить по 18 частці спірної квартири на праві власності. Житлова площа квартири складає 43,1 кв.м. Між сторонами склалися неприязні стосунки з приводу користування спірною квартирою та сплати комунальних платежів. Просять виділити їм в користування дві кімнати житловою площею 12,8 кв.м. та 14,5 кв.м., якими вони фактично користуються, а кімнату площею 15,8 кв.м. залишити в користуванні відповідачів. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання 04.03.2014 року не з*явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат загальною площею 64,2 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.08.2007 року р. № 5А-07-282653, сторонам по справі належить по 18 частці зазначеної квартири на праві власності кожному. Згідно ст.358 ч.2 ЦК України співвласники права спільної часткової власності можуть домовитися про порядок користування майном. За ч.3 цієї ж статті кожен із співвласників має право на надання йому в користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Житлова площа квартири становить 43,1 кв.м., таким чином, на частки сторін доводиться по 5,3 кв.м. В судовому засіданні також встановлено, що між сторонами склався наступний порядок користування спірною квартирою - житлові кімнати площею 12,8 кв.м. та 14,5 кв.м. знаходяться в користуванні позивачів, а житлова кімната, площею 15,8 кв.м. - в користуванні відповідачів. Сторони перебувають між собою в родинних відносинах. В судовому засіданні 20.01.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] погодились щодо визначення зазначеного порядку користування квартирою. Таким чином, при відсутності згоди відповідачів на обмін або продажу квартири, існування між сторонами складних взаємних стосунків, а також з урахуванням того, що порядок користування фактично відповідає часткам, належним на праві власності сторонам, суд задовольняє позов. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визначення часток в праві спільної сумісної власності, а саме визначити, що частки в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] між співвласниками є рівними, посилаючись на те, що один із співвласників [PERSON] помер, а вони не можуть оформити свої права на спадок, бо не визначені частки у праві спільної сумісної власності. Сторони по справі до суду не з'явилися, позивачі надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягають. Представник відповідача не з»явився по причинам суду невідомим, про слухання справи був повідомлений. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі договору міни від 20.05.2000р., що підтверджується копією договору, копією технічного паспорту. [PERSON] помер [INFO], як видно з копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Позивачка доводиться померлому [PERSON] дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено через те, що у правовстановлюючому документі на право власності на вказану вище квартиру не були виділені частки між співвласниками. Стаття 328 ЦК України, передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст. 370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки померлому [PERSON], його дружині [PERSON] та сину [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] та враховуючи вимоги ст. 370 ЦК України, суд вважає, доцільним визначити, що частки у праві власності на вказану квартиру між співвласниками є рівними. На підставі викладеного суд вважає, вимоги позовної заяви обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 370 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про відповідача визнання права власності на на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 25.11.1993 року та на право спадкування після смерті батьків [PERSON] з тих підстав, що вказане свідоцтво про право власності не було внесено до Єдиного реєстру речових прав, тому після смерті батьків [PERSON] вона не може оформити на квартиру спадкові права. У судовому засіданні сторони в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що спірна квартира на підставі свідоцтва про право власності від 25.11.1993 року належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Тому частка позивачки [PERSON], і батька [PERSON], мати [PERSON] та доньки - [PERSON] є рівними і становить по ? частці. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.02.2006 р. (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ст.ст.1216-1218, 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги та прийняли належну спадщину [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України. Таким чином після смерті [PERSON] доля її доньки [PERSON] та чоловіка померлої [PERSON] становить по 3/8 (1/4:2=1/8 +1/4). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28.10.2014 р. (а.с. 10). [PERSON] відповідно до вимог ст.ст.1216-1218, 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги та прийняла належну спадщину [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України. Тому доля позивачки [PERSON] в спірній квартирі після смерті її батька [PERSON] становить ? (3/8+3/8=3/4). Також судом встановлено, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру не було зареєстровано у Єдиному реєстрі речових прав. Оскільки судом встановлено факт наявності спадкових прав позивачів на вищезазначене спадкове майно, а його позовні вимоги не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про зняття арешту з квартири [ADDRESS], який накладений постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА № 128467 від 11.05.2005 року, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи № 1993377 та №1993456. При цьому позивачі посилаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS] та мають намір реалізувати вказане майно. Однак, при зверненні до відповідача Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, позивачам було відмовлено у скасуванні арешту, так як матеріали виконавчого провадження, в рамках якого накладався арешт, знищені. Проте, підстави самого арешту вже втратили силу. У судове засідання сторони не з'явилися, викликані, позивачі надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали свої вимоги, просили закінчити розгляд справи за їх відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], є власниками квартири [ADDRESS] та мають намір реалізувати вказане майно. Однак, при зверненні до відповідача, позивачам було відмовлено у скасуванні арешту, так як матеріали виконавчого провадження, в рамках якого накладався арешт, знищені. Проте, підстави самого арешту вже втратили силу. Згідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу, зокрема, шляхом припинення дії, яка порушує право. Таким чином, суд робить висновок, що є всі законні підстави задовольнити позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Управління ПФУ в Приморському районі, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом про зобов`язання до вчинення дій, визнання членом сім`ї, просять визнати [PERSON] , [PERSON] членами сім`ї [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [PERSON] право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов`язати Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з [PERSON] , [PERSON] договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] замість [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про розірвання спадкового договору від 21.02.2011 року, відповідно до якого відповідач зобов'язався виконувати розпорядження позивачів і в разі їх смерті набуває право власності на належне їм майно, а саме квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач не виконував обов'язки передбачені спадковим договором, [PERSON] та [PERSON] просять спадковий договір розірвати. [PERSON], [PERSON] та їх представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просять розірвати спадковий договір, укладений з відповідачем 21.02.2011 року. Відповідач в судовому засіданні, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. В судовому засіданні встановлено, що 21 лютого 2011 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 509. Згідно з умовами спадкового договору набувач зобов'язується виконувати передбачені в договорі розпорядження відчужувачів і в разі їх смерті набуває право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.9 спадкового договору від 21.02.2011 р., набувач зобов'язується сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, а також вартість послуг з користування електроенергією та газом, нести витрати, пов'язані з лікуванням та харчуванням відчужувачів; поховати відчужувачів за християнськими звичаями; встановити пам'ятники на могилі. Проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідач вказаного пункту договору не виконує, проти чого не заперечив [PERSON], а також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Статтею 1308 ЦК України передбачено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач не заперечує проти розірвання спадкового договору від 21.02.2011 р., суд приходить переконання, що вимоги позивачів підлягають задоволенню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачів у розмірі 220 /двісті двадцять/ грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання договорів недійсними, визнання права спільної сумісної власності на нежитлові приміщення. Третя особа [PERSON] та представник позивачів звернулися до суду із клопотанням, в якому просили оглянути докази: інженерне обладнання, комунікації та мережі, обладнання електрощитової, ввід силового кабелю електроживлення будинку, ввід холодного водопостачання будинку та запірну арматуру, будинковий димохід за їх місцезнаходженням у приміщеннях підвалу 42-1 42 11 житлового будинку літ. А за адресою: м. Чернівці, вул. С.Бандери, 1. Залучити для участі в огляді доказів за їх місцезнаходженням як спеціаліста [PERSON] Суд, заслухавши думку учасників справи, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 85 ч.1 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Оглянувши матеріали справи та виходячи з того, що суд, учасники справи не є спеціалістами щодо огляду інженерних комунікацій та обладнання у спірний підвальних приміщеннях, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. Представник позивачів звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту, заборони відчуження належних [PERSON] нежитлових приміщень підвалу загальною площею 121,8 кв.м., які знаходяться по вул.. С.Бандери, 1 м. Чернівці, заборонити укладення будь-яких договорів щодо належних [PERSON] нежитлових приміщень підвалу загальною площею 121,8 кв.м., які знаходяться по вул.. С.Бандери, 1 м. Чернівці, предметом яких є розпорядження даним нерухомим майном, передача в оренду, лізинг, найм чи користування, передача в заставу чи іпотеку, у інші види забезпечення зобов*язань. Згідно ст. 152 ч.1 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що з метою забезпечення позову слід накласти арешт на нежитлові приміщення підвал загальною площею 121,8 кв.м., які знаходяться по вул.. С.Бандери, 1 м. Чернівці, які належать [PERSON], в задоволенні решти вимог відмовити, оскільки поняття накладення арешту охоплює і заборону відчуження, і заборону укладення договорів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини з відповідача. В обґрунтування своїх вимог спирається на те, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після закінчення загальноосвітньої школи продовжують навчання на денній формі у вищому та середньому навчальних закладах. [PERSON], навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. [PERSON], навчається у Білоцерківському гуманітарно-педагогічному коледжі з 01.09.2012 року по червень 2015. В зв'язку з навчанням вони потребують матеріальної допомоги, якої їм не надають їхні батьки, зокрема відповідач [PERSON], котрі позбавлені щодо них батьківських прав. Відповідач має постійне місце роботи, стабільний заробіток, а тому має можливість надавати їм таку допомогу. Представник позивачів [PERSON] позов підтримала Відповідач позов визнав частково. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст. 183, 199, 200 СК України. Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що його батьком є відповідач. Згідно довідки з місця проживання позивачки вбачається, що дитина сторін проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного і ст.ст. 183, 199, 200 СК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення коштів посилаючись на те, що перерахували безпідставно відповідачеві грошові кошти, від повернення коштів відповідач відмовляється. Тому вимушені звернутися до суду про їх стягнення. Представник позивачів у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання з'явився, заперечив щодо позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] згідно платіжного доручення від 31.10.2014 року перераховано кошти в сумі 6031 грн. на платіжну картку рахунок [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк» користувачем якої є [PERSON]/ Цього ж дня на платіжну картку ПАТ КБ «Приватбанк» вище зазначеної особи були перераховані кошти [PERSON], що вбачається з даних платіжного доручення в сумі 4000 грн. та [PERSON] в сумі 8400 грн. Належність поточного рахунку[NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] та факту зарахування коштів позивачів на зазначений рахунок підтверджується доказами, що отримані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме заявою про відкриття банківського рахунку, даними виписок банку по особовому рахунку. Вимогами ч.1 ст.1212 ЦК України визначено, що особа яка зберігає майно у себе за рахунок іншої особи без належної правової підстави, зобов'язана його повернути. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про повернення коштів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу вимог ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачі мають право на повернення грошових коштів тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому зазначені суми підлягають до стягнення. Позовні вимоги щодо зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Хмельницької філії перерахувати кошти з рахунку відповідача на рахунки позивачів не підлягають до задоволення так, як представником позивачів не доведено та не представлено доказів, які вказують на порушення прав позивачів з боку установи банку. Зазначених обставин також не встановлено судом під час розгляду справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивачів щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування з санкціями та моральної шкоди. ………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………........................................……………………………………………………………………………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed