Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]. В свідоцтві про його народження в графі батьки - його матір'ю записана [PERSON], яка зареєструвала шлюб в 1956 році після чого почала носити прізвище [PERSON], яка при житті склала заповіт на чоловіка позивачки, а свого сина [PERSON], яким все своє майно заповіла йому. За [PERSON] матір'ю чоловіка позивачки який помер було зареєстровано та станом на 31.12.2012мроку було зареєстровано та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку на території Миколаївської селищної ради, Миколаївського району Одеської області площею 7,4 га серія [NUMBER] від 05.02.2001 року за № 38. Позовні вимоги позивачки підтверджуються тим, що на момент смерті [PERSON], матері чоловіка позивачки, яка померла [INFO] спадкоємцем її майна був лише один її син, [PERSON], який на той час проживав разом з нею до дня її смерті. Разом з ними проживала [PERSON] про що значиться в довідці Миколаївської сільської ради. При житті чоловік позивачки [PERSON], фактично прийняв спадщину після своєї матері [PERSON], але не звернувся до нотаріальної контори на протязі шести місяців після смерті матері із заявою про прийняття спадщини. Спадкове майно померлої [PERSON] складалось із Державного акту серія [NUMBER] від 05.02.2001 року за № 38 на право власності на земельну ділянку площею 7,4 га, яка їй була надана в постійне користування на території Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області. Після смерті померлої спадкодавці [PERSON] позивачка та її покійний чоловік проживали в житловому будинку, який розташований в смт. Миколаївка, Миколаївського району, Одеської області, тобто спадкоємець [PERSON] своїм проживанням та розпорядженням житловим будинком фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON]. Такі дії передбачені ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, який в шестимісячний строк після смерті своєї матері виконав дії, які відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, свідчать про прийняття ним спадщини у вигляді майна, що належало померлій його матері, на яке вона мала право, чоловік розпорядився належним чином спадковим побутовим майном, перевіз його. Із спадкового майна, яке належало його матері є ще земельний пай, який був їй виданий згідно Державного акту на землю, котрий вона мала при своєму житті втратила. Однак за свого життя чоловік позивачки [PERSON], як спадкоємець за законом після смерті [PERSON], помер після відкриття спадщини не оформив на своє ім'я правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та на земельний пай, який належав його матері і сам помер [INFO] тому право на прийняття належної йому спадщини переходить до його спадкоємця, до позивачки ( спадкова трансмісія ). Спадкоємцями першої черги після його смерті залишилася позивачка і його діти це відповідачі по даній справі. Вони на спадщину не претендують. Після смерті чоловіка [PERSON] позивачка [PERSON] на день його смерті проживала разом з ним, про що значиться в довідці Кодимської сільської ради, Первомайського району. В нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини позивачка не звернулася в шестимісячний строк, та як на день смерті свого чоловіка позивачка була прописана та проживала разом з ним в с. Кам'яний Міст, Первомайського району, Миколаївської області, окрім того позивачка була з 10.10.2012 року по 20.04.2013 року знаходилася на стаціонарному та амбулаторному лікуванні після отруєння грибами. Із спадкового майна її чоловікові належало спадкове майно його матері. За [PERSON], станом на 31.12.2012 року було зареєстровано та видано їй Державний акт на право власності на земельну ділянку на території Миколаївської селищної ради площею 7,4 га серія [NUMBER] від 05.02.2001 року за № 38. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] при своєму житті втратили державні акти на право власності на земельні ділянки. Тому [PERSON], зробила оголошення в газету «Всесвіт», в якій від 02.02.2017 року визнано втрачені державні акти на землю вважати недійсними. [PERSON] фактично в передбачений законом строк вступив в управління спадщиною, прийнявши у спадщину все особисте майно спадкодавця. Він проживав в будинку разом з спадкодавцем [PERSON], на день її смерті, поховав спадкодавця і не відмовився від спадщини. Однак оформити спадкове майно на своє ім'я він не встиг, а тому і позивачка не може оформити належне їй спадкове майно так як своєчасно [PERSON], не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року ) яка діяла на той час, чоловік позивачки [PERSON], являвся спадкодавцем першої черги. Такі норми права не суперечать нормам нового законодавства. Так ст. 1268 ЦК України передбачає, що [PERSON], прийняв спадщину, так як проживав разом зі спадкодавцем [PERSON], на день її смерті, поховав спадкодавця і не відмовився від спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка має право у спадкуванні за законом на все майно спадкодавців: її чоловіка та його матері так як її чоловік був єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], а позивачка являється спадкоємцем після смерті свого чоловіка. Однак отримати спадщину та видати позивачці свідоцтво про право на спадщину нотаріусом позивачці було відмовлено, так як обома спадкодавцями втрачено державні акти на земельні ділянки. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідач представник Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі позов визнали та подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Данні обставини підтверджуються матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 7 ), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ( а.с. 8 - 9 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 10 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 11 ), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану ( а.с. 12 ), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 13 ), копією заповіту посвідченого приватним нотаріусом Драченко А.Н., згідно якого [PERSON], заповіла все своє майно [PERSON] ( а.с. 14 ), довідкою виданою з Держгеокадастру ( а.с. 15 - 17 ), довідкою виданою Первомайською центральною районною лікарнею громадянці [PERSON] ( а.с. 18 ), копією звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки ( а.с. 19 - 24 ), довідкою виданою Кодимською сільською радою, Первомайського району, Миколаївської області ( а.с. 25 ), газетою з оголошенням ( а.с. 26 - 27 ), постановою приватного нотаріуса, про відмову у вчиненні нотаріальних дій ( а.с. 28 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 45 ). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ч. 1 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Outcome: approved