Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, в якому зазначили, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частини будинку, свідоцтва про право власності та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину будинку належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 02.08.2021 рік виданої Сватівською міською радою від 02.08.2021 р. № 3556 в будинку [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає в даному будинку; [PERSON] , [INFO] , який фактично не проживає в будинку; [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає в будинку; [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає в будинку. [PERSON] є онуком [PERSON] та сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не проживає в житловому приміщенні більше одного року, про що свідчить Акт про фактичне місце не проживання на території Сватівської міської ради. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користування жилим приміщенням позивачі відповідачу не чинили. Місце проживання відповідача [PERSON] позивачам не відомо з дня його виїзду з їх будинку. Враховуючи вищевикладене, позивачі вважають, що відповідач [PERSON] втратив право користування будинком [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, більше одного року, відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому відповідачі, як власники житла вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їм перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, телефонограмою повідомила, що у зв`язку з похилим віком, вона не може з`явитися в судове засідання, тому просить розглядати справу без її участі. На позовних вимогах наполягає, на заочний розгляд справи згодна (а.с.51). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав зазначених у позові та пояснив, що [PERSON] є його сином та зареєстрований у належному їм з матір`ю будинку. Після закінчення навчання у школі його син виїхав до Російської Федерації та до цього часу не повернувся. Жодно разу не приїздив, не навідується до будинку з родиною не спілкується. Наразі в даному будинку проживає його матір [PERSON] та його син [PERSON] , які і займаються утриманням даного будинку. На проведення заочного розгляду справи згодний. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. (а.с.46,47). Згідно поштової довідки судову повістку не отримав, оскільки адресат відсутній за адресою (а.с.48,49,50). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають по сусідству з будинком [ADDRESS] , знають родину [PERSON] . Пояснили, що [PERSON] після закінчення навчання в школі виїхав до Російської Федерації. Протягом більше ніж 10 років він відсутній за адресою свого місця реєстрації. Після цього жодного разу не приїздив додому. Наразі в будинку проживає [PERSON] та її онук (син позивача) [PERSON] , які і займаються утриманням будинку. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що заперечень проти заочного вирішення справи від позивача не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , пояснення свідків, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 646, [PERSON] та [PERSON] є власниками майна - житлового будинок [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про право власності від 26.03.2001 року зареєстрованого в спадковому реєстрі за №646 та реєстраційному напису від 28.03.2001 р. №5457 у цьому свідоцтві, будинок [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії домової книги на будинок [ADDRESS] , за вищевказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] , позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-14). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 02.08.2021 рік виданої Сватівською міською радою від 02.08.2021 р. №3556 в будинку [ADDRESS] з 05.12.2001 року зареєстрований громадян: [PERSON] , [INFO] , (а.с.16). З акту, складеного 02.08.2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично за вказаною адресою не проживає більше одного року (а.с.15). Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї позивачів [PERSON] , та [PERSON] , а саме: відповідач [PERSON] є онуком позивача [PERSON] та сином позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,8). В житловому будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає більше одного року, обов`язки щодо утримання будинку не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власникам - позивачам [PERSON] та [PERSON] у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Враховуючи те, що позивачі є власниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , суд приходить висновку, що право [PERSON] та [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved