Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися 15.03.2016 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просяь виділити частки у спільній сумісній власності, поділити майно квартиру [ADDRESS] та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 04.10.2014 року помер їх чоловік та батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з гаражу, вкладу в ПАТ «А-БАНК» та 1/4 частки квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не складав. Після його смерті позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку квартири у звязку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру. Здійснити державну реєстрацію спірної квартири не є можливим через смерть співвласника квартири, у звязку з чим позивачі звернулися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, обґрунтовуючи вимогами викладеними в позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] [PERSON] (договір про надання правової допомоги від 01.10.2015 року) (а.с.56) в судовому засіданні підтримав позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні присутніми не були, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України ( а.с.29,30). Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] (довіреності від 24.02.2016 р., дійсні до 24.02.2021 року) в судовому засіданні підтримала позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Виконкому Дзержинської районної у місті ради [PERSON] (довіреність №2035-15 від 11.01.2016 року, дійсна до 31.12.2016 р.) в судовому засіданні\~\~присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.53), про причини неявки суд не повідомив. До суду 13.04.2016 року надійшли заперечення, в яких в представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки питання визнання то оформлення спадкових справ вирішується в нотаріальному порядку. Зі згоди позивача, відповідно до умов\~ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу\~\~за відсутності представника відповідача з ухваленням заочного рішення. За\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вибір способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі\~статтею 9 Конституції України\~є складовою національного законодавства. Згідно з\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника, суд вважає позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, загальною площею 73,5 кв. м, житловою площею 49.7 кв. м за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул, Димитрова, буд. 37. кв. 36, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №Дз-106 від 19.03.2004 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням УЖКГ ( а.с.12,17,18). Однак, як вбачається з вищезазначеного свідоцтва про право власності спірна квартира в установленому законом порядку не зареєстрована, що підтверджується також довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» №138455 від 25.02.2015 року, згідно якій архівної справи станом на 31.12.2012 року на нерухоме майно за адресою м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, буд. 37. кв. 36 не зареєстровано ( а.с.13). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. [PERSON] помер 04.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] 23.02.2016 року (№28378376) позивачам відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень через те, що співвласник [PERSON] помер 04.10.2014 року , що унеможливлює державну реєстрацію спільно належного майна (а.с.15). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч.ч. 3, 4, 7 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), кімнат у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства)... Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), кімнати у гуртожитку. Отже, зважаючи на те, що вищевказане свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням органу приватизації УЖКГ про передачу у власність позивачів та померлого [PERSON] спірної квартири свідчить про те, що вказане майно було набуте у власність позивачами та спадкодавцем правомірно шляхом приватизації житла та законних підставах, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому незважаючи на відсутність державної реєстрації права власності на спірну квартиру, вказане право може бути визнано за позивачами та спадкодавцем, як таке, що не припинилося внаслідок його смерті, з виділенням часток співвласників та поділом. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу чанна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи, що рівність часток співвласників спільної сумісної власності презюмується, інших домовленостей між позивачами не існує, підстав для збільшення або зменшення часток співвласників за рішенням сулу немає, тому спірна квартира підлягає поділу, з визнанням за кожним із позивачів права власності на 1/4 частину спірної квартири. Що стосується визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину спірною квартири за законом після смерті чоловіка [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~\~ до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] за життя заповіт не складав, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №43739462 від 28.04.2016 року (а.с.50). Після його смерті [PERSON] дружина [PERSON] (а.с.9) в установлений законом строк звернулася до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй видано свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж №36 у ГБК «Автомобіліст» та на грошовий вклад у ПАТ «А-Банк» , що вбачається з відповіді нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори №48801-16 від 28.04.2016 року (а.с.48) та свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11). У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири за адресою за адресою м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, буд. 37. кв. 36 постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.16). Відповідно до абз. 2,3 н. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подасться нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом мас право відмовитися від прийняггя спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] за законом є [PERSON] та дочка померлого [PERSON] [PERSON], яка відмовилася від спадщини (а.с.48). Отже, після відмови [PERSON] від спадщини позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом. Правилами\~ст.1268 ЦК України\~встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Згідно із ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, лише у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач має право на звернення до суду з відповідним позовом про захист прав спадкоємця. У звязку з тим, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], вона звернулася за захистом порушених прав до суду. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved