Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 квітня 2017 року померла [PERSON]. За час життя 15 квітня 2002 року [PERSON] було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за №60, відповідно до якого вона заповідала усе належне їй майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, та право на земельну частку (пай), яка належала їй на підставі рішення 17 сесії 11 скликання Гірківської сільської ради №114 від 28 вересня 2000 року та Державного акта серія ДП СВ №023969, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях Позивачі звернулися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки площею 10.780 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на теріторії Гірківської сілької ради Синельниківського району Дніпропетровської області, належної [PERSON]. 14.05.2018 року ними отримано відповіді від Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, згідно з якими видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку неможливо у зв`язку з тим, що рішенням Держгеокадастру у Синельниківському районі відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) щодо спадкової земельної ділянки до Державного земельного кадастру. Відповідно до Державного акту ДП СВ 023969 від 30.11.2000 року площа земельної ділянки - 10.7800 га За результатами\~кадастрової зйомки фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, Гірківська сільська рада , дорівнює 9.2860 га. Розбіжності у фактичній площі земельної ділянки виявлені були після смерті спадкодавця, а тому за час свого життя [PERSON] не знала , що площа земельної ділянки, зазначеної в акті, не відповідає фактичній площі. За викладених обставин позивачі змушені звернутися до суду для захисту своїх прав та визнання права власності на земельну ділянку. Просять визнати\~за [PERSON]\~(реєстраційний\~номер облікової\~картки платника\~податків за\~даними Державного\~реєстру фізичних\~осіб -\~платників податків\~-\~[NUMBER])\~та [PERSON]\~(реєстраційний\~номер облікової\~картки платника\~податків за\~даними Державного\~реєстру фізичних\~осіб -\~платників податків\~-\~[NUMBER])\~право власності\~на земельну\~ділянку для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~яка розташована\~в Дніпропетровській\~області,\~Синельниківський район,\~Гірківська сільська\~рада,\~за фактичними\~розмірами 9.2860\~га в\~рівних долях\~,\~в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 16 квітня 2017 року. До початку судового засідання позивачі надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник Славгородської селищної ради [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Від третьої особи державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, встановив наступне. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Факт смерті спадкодавця [PERSON], яка настала 16 квітня 2017 року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №739935, виданим 18 квітня 2017 року виконавчим комітетом Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно із заповітом, складеним 15 квітня 2002 року [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за №60, остання заповідала усе належне їй майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, та право на земельну частку (пай), яка належала їй на підставі рішення 17 сесії 11 скликання Гірківської сільської ради №114 від 28 вересня 2000 року та Державного акта серія ДП СВ №023969, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП СВ 023969 [PERSON] належить земельна ділянка площею 10,780 га, яка розташована на території Гірківської сільської ради Синельниківського району та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При проведенні комплексу топографо-геодезичних робіт та виготовленні технічної документації із землеустрою на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ 023969 інженером-землевпорядником було виявлено, що фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район Гірківська сільська рада, дорівнює 9,2860 га. У зв`язку з виявленими розбіжностями у розмірі земельної ділянки рішенням державного кадастрового реєстратора №РВ-1200744582018 від 04.04.2018 було відмовлено позивачеві [PERSON] у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Постановами державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] від 14.05.2018 за №793/02-14 та №794/02-14 позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю відомостей в Державному земельному кадастрі. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно зі ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.п.4.12,4.14,4.15,4.18,4.20 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого накозом Міністерства юстиції Україи від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх неохідних документів. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, встановлений ч.2 ст.1270 ЦК України, позивачами не пропущений. Але, враховуючи неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, суд приходить до висноку, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved