Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], звернулись в суду із позовною заявою до відповідача Тернопільської міської ради, треті особи: Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації, реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про визнання за кожним з них права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] котрий був колишнім чоловіком [PERSON] і батьком [PERSON] та [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входила зазначена квартира, котрою він володів на підставі ордера. Однак, зважаючи на те, що за життя спадкодавець не провів реєстрацію вказаного майна у органах БТІ, вони як єдині спадкоємці не можуть оформити на нього спадкових прав. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON], котрі діяли від свого імені та від імені [PERSON], яка в судове засідання не з'явилась, позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що при розгляді даної справи покладається на думку суду. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних на це причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Як вбачається із архівної виписки з протоколу № 3 засідання виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 86 від 11 лютого 1998 року, на даному засіданні вирішено [PERSON] надати квартиру № 12, яка складається з 2 кімнат площею 29,03 мІ і кухні в будинку [ADDRESS]. Склад сім'ї 4 особи. Без зняття з обліку. Оформити за [PERSON] право власності на вказане житло, міському бюро технічної інвентаризації провести відповідну реєстрацію. На підставі цього рішення 12 лютого 1998 року виконавчим комітетом Тернопільською міської ради народних депутатів [PERSON] було видано ордер № 34 серії МК. Листом-відповіддю товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» № 864/07-2 від 28 листопада 2013 року, повідомило, що згідно технічної інвентаризації станом на 29 грудня 2012 року, за [PERSON] не зареєстровано права власності на квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], актовий запис № 1104, здійснений [INFO] у відділі реєстрації актів громадського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області. Після його смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру і до спадкоємців першої черги належать діти померлого [PERSON] та [PERSON] Факт наявності родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 липня 1980 року, актовий запис № 38, здійснений 31 липня 1980 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 1986 року, актовий запис № 2831, здійснений 13 вересня 1986 року у відділі запису міськвиконкому м. Тернопіль. Також частка у власності даного майна належить [PERSON] з огляду на таке. Як вбачається з копії вказаного вище ордера на нежитлове приміщення № 34 серії МК, [PERSON] на момент його видачі була дружиною [PERSON] Даний шлюб 11 листопада 1998 року було розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11 листопада 1998 року, актовий запис 737, здійснений 11 листопада 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Тернопільської міської ради. 12 червня 2010 року [PERSON] зареєструвала шлюб і змінила прізвище на «[PERSON]». Даний факт стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 червня 2010 року, актовий запис № 656, здійснений 12 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. На час набуття сімє'ю [PERSON] спірної квартири діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України (у редакції від 01 квітня 1996 року), згідно з частиною 1 статті 22 якого майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отож квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, а тому [PERSON] має у ній частку. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного суду України, котрі він виклав у своїй Постанові № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. На момент відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року і саме ним регулюються спірні правовідносини. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 р.) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.) Як встановив державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2892/02-31 від 23 жовтня 2009 року [PERSON] на момент смерті проживав у [ADDRESS]. Як встановлено у судовому засіданні, на момент смерті [PERSON] разом з ним за даною адресою проживали і продовжують проживати до цих пір [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. (п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р.) Отож позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Незважаючи на це уже вказаною вище постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2892/02-31 від 23 жовтня 2009 року, державним нотаріусом було відмовлено їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру, що залишилось після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючого документа на неї. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином, судом встановлено наявність достатніх підстав аби вважати, що позивачі у встановленому законом порядку успадкували по 1/3 частині вказаної квартири, а відсутність правовстановлюючих документів на неї позбавляє їх можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, оформити право власності у встановленому законом порядку та розпоряджатись нею. Враховуючи, що у ніякому іншого окрім як у судовому порядку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не можуть захистити своє порушене право слід визнати за ними право власності на вказане майно.

Outcome: approved