Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що їй належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] в якому вона проживала з 2000 року. Будинок позивачки знаходиться по-сусідству з будинком [ADDRESS], та впродовж 13 років вона користувалась обома приміщеннями, обробляла земельну ділянку та здійснювала ремонт, доглядала за колишнім власником. Зазначений будинок належав [PERSON], який помер у січні 2003 року. Спадкоємці за оформленням спадщини не звертались та впродовж всіх цих років не цікавилась долею майна. З 2000 року вона фактично вступила у право володіння будинком, доглядала за будинком та господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]. При цьому відкрито, безперервно володіла ним, проводила ремонтні роботи, сплачувала податки та комунальні послуги, користувалася присадибною ділянкою. На даний час в будинку необхідно робити капітальний ремонт, який потребує великих матеріальних затрат, тому позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності на вказаний будинок за набувальною давністю. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області у судове засідання надав заяву з проханням провести розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Свідки [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що позивачку знають багато років, приходять у гості за адресою [ADDRESS]. З 2000 року вона фактично вступила у право володіння будинком, доглядала за будинком та господарськими спорудами, проводила ремонтні роботи, сплачувала податки та комунальні послуги, користувалася присадибною ділянкою. Вислухавши пояснення позивача, свідків дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], в якому вона проживає з 2000 року. Будинок позивачки знаходиться по-сусідству з будинком [ADDRESS], та впродовж 13 років вона користується обома приміщеннями, обробляла земельну ділянку та здійснювала ремонт, доглядала за колишнім власником. Зазначений будинок належав [PERSON], який помер у січні 2003 року. Спадкоємці за оформленням спадщини не звертались та впродовж всіх цих років не цікавилась долею майна. З 2003 року вона фактично вступила у володіння будинком, доглядала за будинком та господарськими спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS]. При цьому відкрито, безперервно володіла ним, проводила ремонтні роботи, сплачувала податки та комунальні послуги, користувалася присадибною ділянкою. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: за позивачем [PERSON] варто визнати право власності за набувальною давністю на будинок [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 328, 1268 ЦК України,

Outcome: approved