Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і просять встановити факт належності [PERSON], померлому 20 вересня 2004 року, домоволодіння №143 по вул.Свято-Троїцькій в с.Ласки Народицького району Житомирської області та визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на зазначене домоволодіння, мотивуючи тим, що воно належало померлому [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв їх батько [PERSON], але оформити свідоцтво про право на спадщину не можуть, оскільки батько не оформив свідоцтво про право власності на спадщину на домоволодіння, крім того, відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння. Сторони та третя в судове засідання не зявились, позивачі надіслали заяви, в яких просять справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримують, представник відповідача щодо вирішення спору покладається на розсуд суду, третя особа щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. З довідки [PERSON] селищної ради Житомирської області №405 від 06 листопада 2017 року вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі №2 за 2001-2005 роки, особий рахунок №100, [PERSON], [INFO], на праві власності належало домоволодіння №143 по вул.Свято-Троїцькій с.Ласки Народицького району Житомирській області. Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, а тому суд вважає факт належності померлому [PERSON] домоволодіння доведеним. [PERSON] помер 20 вересня 2004 року, за життя останній розпорядився належним йому житловим будинком та заповів його [PERSON], про що свідчать копії свідоцтва про смерть серії І-ТП №252569 від 20 вересня 2004 року, заповіту від 20 червня 1993 року. [PERSON] помер 29 січня 2017 року, позивачі є дітьми померлого, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії І-ТП №280665 від 30 січня 2017 року, свідоцтв про народження серії І-ТП №092334 від 06 лютого 1999 року, серії І-ТП №052610 від 16 серпня 2007 року. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто, з дня смерті спадкодавця (частина 2 статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] проживав разом з [PERSON] на день смерті останнього, про що свідчить довідка [PERSON] селищної ради Житомирської області №403 від 06 листопада 2017 року, а отже в силу норм частини 3 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав право на спадщину за заповітом на домоволодіння. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] №109/2014 року вбачається, що спадщину за законом після смерті останнього прийняла його дочка [PERSON], якій було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та майновий пай. Частиною 3 статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Отже, враховуючи зазначене, а також те, що після смерті [PERSON] частину належного йому майна, а саме: домоволодіння №143 по вул.Свято-Троїцькій в с.Ласки Народицького району Житомирської області, успадкував спадкоємець за заповітом [PERSON], решту частини спадщини, що не була охоплена заповітом, успадкувала за законом дочка померлого [PERSON], суд дійшов висновку, що вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] є обґрунтованими. Позивачі у встановлений законом термін звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначене вище домоволодіння, однак, у видачі їм було відмовлено в звязку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Зазначене підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії №708\\02-31, №709\\02-31 від 27 жовтня 2017 року, листом [PERSON] державної нотаріальної контори №879\\01-16 від 14 грудня 2017 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №50276424 від 14 грудня 2017 року. З огляду на викладене й враховуючи те, що [PERSON] за життя правовстановлюючі документи на домоволодіння не отримав, у звязку з чим позивачі позбавлені можливості оформити спадщину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити й визнати за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину домоволодіння. Законним представником позивача сплачено судовий збір в сумі 960 грн., враховуючи положення статей 141,294 ЦПК України з відповідача на користь особи, що їх понесла, слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved