overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивачка 21.12.2017 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1800 грн. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб відповідно до рішення Тисменицького районного суду від 22.09.2014 р. розірвано. З того часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, не надає матеріального утримання дитині. Позивачка у підготовче засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала, зменшивши його розмір, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Відповідач у підготовче засідання не зявився, у поданій суду заяві позов у зменшеному розмірі визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріального утримання дитині. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері; стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, розмір доходу якого невідомий. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивачка 21.12.2020 року звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 16.04.2014 року розпався через не складення сімейного життя, тому шлюбно-сімейні стосунки фактично припинено з грудня 2019 року, внаслідок чого спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Спору про майно та місце проживання і утримання дитини не мають. Тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохала розірвати між ними шлюб та залишити їй прізвище - [PERSON] . В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачка, надавши суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу ( а. с. 34 ). Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді повернутих на адресу суду повісток з відмітками пошти «адресат за вказаною адресою відсутній» (а.с. 15-17, 21-23, 31-33), також щодо нього опубліковано оголошення про виклик до суду, що згідно вимог чинного законодавства є належним повідомленням. Від нього не надійшло станом на 12.04.2021 року заяви про відкладення розгляду справи та позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Тому, суд за згоди позивачки, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 16.04.2014 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб ( актовий запис № 282 ) ( а. с. 7 ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно - сімейних стосунків з грудня 2019 року, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спору про поділ майна не мають. Надання сторонам строку для примирення є недоцільним, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка 21 березня 2014 року звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем зареєстрували 09 червня 2012 року, від спільного життя мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Подружні відносини з відповідачем припинили в вересні 2013 року за тими обставинами, що між ними постійно виникали свари, скандалили по різним причинам, вони не розуміли один одного, не могли спільно вирішувати питання подружнього життя, суперечили друг другу. Такі обставини в сім'ї призвели до відчуження, втрати любові та поваги, небажанню зберігати та підтримувати нормальні шлюбні відносини. Вони проживають за різними адресою, відносин не підтримують. Вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. Питання про зміну прізвища не ставить. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 червня 2012 року, від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини в вересні 2013 року, мешкають за різними адресами , відносин не підтримують, наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що сім'я сторін розпалася та не може бути поновлена. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка 21 березня 2014 року звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем зареєстрували 25 липня 2009 року, від спільного життя мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Подружні відносини з відповідачем припинили в грудні 2013 року за тими обставинами, що на протязі останніх років спільне життя погіршилось у зв'язку із протилежними поглядами, відповідач нехтував сімейними цінностями, не забезпечував сімью, не допомагав позивачці. Такі обставини в сім'ї призвели до відчуження, втрати любові та поваги, небажанню зберігати та підтримувати нормальні шлюбні відносини. Вони проживають за однією адресою, проте відносин не підтримують. Вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. Питання про зміну прізвища не ставить. Відповідач позов визнав. Суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 0 25 липня 2009 року, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO].. Сторони припинили подружні відносини в грудні 2013 року, мешкають за однією адресою, проте відносин не підтримують, наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що сім'я сторін розпалася та не може бути поновлена. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка 21 березня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1994 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 2002 року. Позивачка у судове засідання не з`явилася про день і час проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1994 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис за № 532 /а.с.7/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час проживають окремо та не цікавляться долею один одного, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з 2002 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивачка 21 березня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 18 червня 2011року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №255. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18 червня 2011 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №255./а.с.3/ Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]./а.с.4/. Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка, 21 жовтня 2014 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій посилається на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не займається вихованням дітей та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки він має постійне місце праці, однак не надає їй довідку про свій заробіток, стан здоров'я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти, оскільки інших дітей та непрацездатних членів сім'ї у відповідача немає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач -в судовому засіданні позов визнав частково і вказав, що аліменти з нього слід стягувати у частці від доходу, оскільки він офіційно працює. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак кошти на їх утримання добровільно не надає. Відповідно до довідки підприємця [PERSON], (а.с.12), Відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату. Інших неповнолітніх дітей, чи непрацездатних членів сім'ї яких він зобов'язаний утримувати у відповідача немає, а тому згідно ст.180 СК України, він зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. На підставі ст.ст.75, 81, 180, 182, 183 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачка 21 липня 2007 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстровано відділом РАЦС Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 41. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2007 року, інших спільних дітей не мають. Після одруження спільне життя з відповідачем не склалося, чоловік не брав участі у вихованні дитини та невідповідально ставився до своїх обов'язків в сім'ї. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них. Позивачка вирішила розлучитися з відповідачем, оскільки проживання з ним однією сім'єю та збереження шлюбу не має сенсу та суперечить її інтересам, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. З 22.10.2013 року подружжя проживають окремо, фактично їх стосунки припинилися з цього часу. На даний час позивачка разом з дитиною проживають в будинку її матері. Примириння не можливе, питання поділу майна, що є спільною сумісною власністю, проживання та утримання дитини при необхідності буде вирішуватися в окремому порядку. Просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд спрви у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Стаття 110 Сімейного кодексу України регламентує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, на даний момент проживають окремо, вони бажають розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе, сім'я фактично розпалась, тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами. Питання про зміну прізвища позивач не ставить. Стаття 113 Сімейного кодексу України вказує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачка 21 липня 2014 року звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходу щомісяця до 01 березня 2015 року - строку, до якого їй встановлена інвалідність. Позов мотивує тим, що являється інвалідом 2 групи з дитинства, інвалідність встановлена строком до 01 березня 2015 року, дата чергового переогляду - 03 лютого 2015 року, та потребує значних коштів на лікування, не працює у зв'язку із поганим станом здоров'я, отримує пенсію у розмірі 949 грн., проживає з матір'ю, яка не працює, оскільки зайнята доглядом за нею та отримує соціальну допомогу. Отримуваних ним з матір'ю коштів не вистачає для нормальної життєдіяльності, та отримання лікування, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість виплачувати аліменти в зазначеному розмірі щомісяця, оскільки працює, фізичних вад не має. Відповідач позов визнав. Не заперечує сплачувати на користь своєї непрацездатної доньки аліменти у розмірі 1/8 частини свого доходу з урахуванням його матеріального становища. Суд знаходить позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивачки. У відповідності з довідкою МСЕК позивачка являється інвалідом 2 групи з дитинства до 18 років , інвалідність встановлена строком до 1 березня 2015 року, дата чергового переогляду - 03 лютого 2015 року. Довідкою МСЕК встановлено безстроково 2 групу інвалідності з дитинства матері позивача - [PERSON] Згідно довідки з місця проживання [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Зі ст.198 Сімейного кодексу України слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно довідки [PERSON] працює на ПАТ «ВП «шахта Жданівська» та його доход за січень-червень 2014 року склав 33 539,76 грн. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан її здоров'я, строк, на який встановлена інвалідність, її матеріальне становище, а також матеріальне становище відповідача, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця до закінчення строку, на який встановлена інвалідність, тобто до 1 березня 2015 року. Згідно ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

: Позивачка 21 липня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на надані нею суду докази. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2004 року ( а. с. 4 ). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В шлюбі сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO],, яка проживає з позивачкою ( а. с. 3 ). Згідно ст. 181 ч. 1 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивачка в позовній заяві просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів в розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позовні вимоги визнає та пояснює, що він надає матеріальну допомогу позивачці на утримання їх дочки, із зазначеним розміром утримання аліментів він погоджується. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальний стан позивачки, матеріальний стан відповідача, надані суду докази, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 1 / 3 частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 94 гривні 10 копійок.

Outcome: approved