Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом АТ КБ «Приват Банк» про припинення кредитного договору, в якому просила, уточнивши свої позовні вимоги, визнати договір від 12.05.2006 р. укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та позивачкою припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що між нею та відповідачем був укладений договір №PLCURT01420504 від 12.02.2006 року, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 869 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, за яким вона періодично здійснювала платежі. Проте в період починаючи з 07.07.2006 року вона була безробітною і перебувала у тяжкому фінансовому та матеріальному стані і деякий період не мала жодного доходу та не мала можливості продовжувати щомісячний платіж у сумі 86,95 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором. З липня 2018 р. АТ КБ «Приват Банк» автоматично з її заробітної картки у відсутність виконавчого документу знімає кошти. Вважала, що кредит таким чином погашений, а відсотки відповідно до ст. 1054,1048,1050 ЦК України не стягуються зі спливу визначеного строку кредитування. Крім того рішенням Октябрського районного суду м.Полави від 09.11.2018 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Так відповідач 05.03.2019 року надав суду відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву,\~відзив\~на позовну\~заяву,\~дослідивши письмові\~матеріали справиі проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Судом встановлено, що позивачем з відповідачем був укладений договір №PLCURT01420504 від 12.02.2006 року, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 869 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-6). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 09.11.2018 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», до [PERSON], про стягнення заборгованості. Рішення суду набрало законної сили. Отже, дане судове рішення свідчить про відсутність зобов»язань [PERSON] перед АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором №PLCURT01420504 від 12.02.2006 року. Враховуючи вимоги чинного законодавства України та зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved