Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачі звернулися до Бахмацького районного суду з позовом до територіальної громади в особі Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку, яку вони успадкували після смерті своєї прабабусі [PERSON] Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], але не мають можливості отримати у нотаріуса відповідне свідоцтво, оскільки втрачений правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку, тому за захистом своїх прав позивачі звернулися до суду. Учасники провадження в судове засідання не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивачі позов підтримують, просять його задовольнити; відповідач заперечень проти позову та доказів на їх обгрунтування суду не надав, не заперечує проти задоволення позову. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 21.01.2007 року померла прабабуся позивачів [PERSON], яка разом з позивачами була зареєстрована та проживала в [INFO] (а.с. 6,7,8, 14, 16-19,32). Батько позивачів [PERSON], який доводиться [PERSON] онуком, помер 08.08.2006 року; бабуся позивачів [PERSON], яка є донькою [PERSON] та матір»ю [PERSON], померла 18.07.1990 року (а.с.9,10) Згідно з державним актом серії ІІІ-ЧН № 024012 на право приватної власності на землю, виданим Бахмацькою районною державною адміністрацією 27.12.2002 року, [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 4.41 га, розташовану на території Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15). Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивачі згідно з вимогами чинного законодавства, подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується повідомленнями Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 05.12.2017 року №2956/01-16, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки, з огляду на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказану спадщину (а.с.21, 29-30). Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Голос Присеймів»я» від 04.11.2017 року № 44, позивачами було повідомлено про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 024012 з проханням вважати втрачений акт недійсним (а.с.20). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У статті 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Як було встановлено судом, позивачі після смерті [PERSON] успадкували право власності на земельну ділянку, яке остання мала згідно з втраченим державним актом серії ІІІ-ЧН № 024012. У зв'язку з тим, що втрата правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на успадковану землю, унеможливлює оформлення позивачами спадщини у нотаріуса, то суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 16, 392, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved