Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який був нею уточнений, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1992 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні, якого недостатньо для належного та необхідного матеріального забезпечення дітей. Відповідач в добровільному порядку сплачує їй аліменти, але в недостатньому розмірі. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 33% від всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в частці від його доходу, а саме в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, в обгунтування яких пояснила, що не дивлячись на те, що відповідач є інвалідом третьої групи, він може працевлаштуватися, але цього навмисно не робить, в центрі занятості на обліку не перебуває. Вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю. Окрім того їй було призначено допомогу по народженню дочки [PERSON] [INFO], виплату якої було розподілено на шість років. Тому до сих пір вона отримує 1200 грн. щомісячно зазначеної допомоги. Інших доходів немає. Вона не заперечує проти того, що відповідач добровільно сплачував на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 380,71 грн. щомісячно, які вона отримала після звернення до суду з даним позовом, а саме в листопаді та грудні 2015 року. Однак вона вважає, цього цих коштів замало для утримання двох неповнолітніх дітей, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що він не ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, навпаки, постійно за власним бажанням сплачував позивачці аліменти. Також, окрім виплати аліментів, він надавав та надає допомогу своїм дітям, робить подарунки. В даний час він постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивачка з серпня 2011 року отримує від держави допомогу у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення шестирічного віку їх донькою [PERSON]. Він є інвалідом 3 групи, його пенсія складає 1153,67грн., що менше прожиткового мінімуму. Окрім того, він має літніх батьків, яких фактично доводиться утримувати на залишок коштів пенсії. Він особисто з власної ініціативи у вересні 2015 року подав заяву до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжне на перерахування аліментів на двох дітей у розмірі 33% з нарахованої пенсії. Після перерахувань аліментів у нього залишилось 761,15 грн. пенсії на придбання життєнеобхідних ліків, продуктів харчування, одягу та оплату комунальних послуг. Окрім того, він має літніх батьків, які мають незадовільний стан здоров,я і яких йому фактично доводиться утримувати на залишок коштів з його пенсії. Посилаючись на викладене позивач просить зарахувати виплачені аліменти з вересня по грудень 2015 року як добровільну сплату аліментів, а не від дня пред,явлення позову, та встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. на місяць на двох дітей. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пославшись на обставини, викладені відповідачем письмових запереченнях проти позову, та додатково пояснила, що відповідач є інвалідом 3 групи, на даний час не працює, але намагається працевлаштуватись, що на теперішній час виявилось безрезультатним. Відповідач не працевлаштувався до сих пір не тому, що не хоче, а за станом здоров,я, оскільки переніс декілька інсультів, параліч однієї сторони тіла, має діагноз «глаукома, гіпертонія». Відповідач дуже значні гроші витрачає на своє лікування. Відповідач не перебуває на обліку в центрі зайнятості, шукає роботу самостійно. Єдиним джерелом його існування є мінімальна пенсія по інвалідності. Відповідач проживає окремо від дітей. При цьому відповідач ніколи не ухилявся від утримання дітей, надаючи їм матеріальну допомогу в силу своїх можливостей, зокрема, добровільно подав до УПФУ в м.Рубіжне заяву про відрахування з його пенсії аліментів на утримання дітей, які позивачка отримувала до грудня 2015 року включно. У відповідача є батьки похилого віку, які теж дуже хворіють, живуть окремо від відповідача, але фактично перебувають на його утриманні. Якщо суд ухвалить рішення про стягнення аліментів на утримання дітей в тому розмірі, в якому просить позивачка, то відповідачу майже нічого не залишиться. Позовні вимоги не визнає, але не заперечує, щоб аліменти були стягнуті у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає можливим задовольнити позов за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16.09.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8) Від шлюбу у подружжя [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.9,10). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 11.11.2015р. №2256 діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради від 11.12.2015р. №6041 (а.с.49). Зазначене сторонами не оспорювалось. Тобто на даний час неповнолітні діти сторін проживають разом з матір'ю, і між сторонами відсутня домовленість про спосіб виконання відповідачем, який проживає окремо від дітей, свого обов'язку по їх утриманню. Згідно довідки Рубіжанського міського центру зайнятості від 26.10.2015 року [PERSON] зареєстрована в Рубіжанському міському центрі зайнятості як шукаюча роботу (безробітна) з 22.10.2015р по теперішній час. (а.с.18). З копії трудової книжки відповідача вбачається, що на теперішній час він ніде не працює(а.с.55-59), в якості шукаючого роботу (безробітного) в Рубіжанському міському центрі зайнятості не зареєстрований (а.с.82). Відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії АБ №498797, довідкою до акту огляду МСЕК від 11.05.2010р., (а.с.42,43) та довідками Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжне Луганській області від 30.11.2015 р., 14.12.2015 р. ( а.с.52,54). З вищезазначених довідок, виданих УПФУ в м.Рубіжне, вбачається, що нарахований розмір пенсії відповідача [PERSON] в жовтні-грудні 2015 року складав 1153,67 грн., з яких розмір фактично виплаченої пенсії -761,15 грн. Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що УПФУ в м.Рубіжне на підставі заяви відповідача (а.с.53) з його пенсії в жовтні-грудні 2015 р. було утримано в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] 33% щомісячно, а саме 392,52 грн. З відповіді Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжне Луганської області від 28.12.2015 року № 183/ш-14 вбачається, що згідно заяви [PERSON] від 24.12.2015р. з 01.01.2016р. призупинено відрахування з пенсії виплати аліментів на двох дітей (а.с.85). Неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO], має захворювання та йому встановлено діагноз «реактивний поліартрит колінних суглобів», що підтверджується медичною документацією (а.с.13-16). Як вбачається із довідок, наданих лікарськими установами, від 04.08.2015 р., 02.10.2015 р., 01.10.2015 р.,15.12.2015 р., відповідач [PERSON] має ряд захворювань, у зв,язку з чим перебуває на диспансерному обліку та потребує постійного медикаментозного лікування ( а.с.44,45,46,48). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред,явлення позову. Суд відхиляє доводи відповідача та його представника в тій частині, що відповідач не може сплачувати аліменти в частці від заробітку (доходу) та на його думку він має сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, оскільки судом встановлено, що відповідач має регулярний дохід (пенсію). Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, інших обставин, що мають істотне значення. Окрім того, позивач ставила питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей саме у вигляді частки від заробітку (доходу) відповідача. Тому законних підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд не вбачає і дійшов висновку про те, що аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з відповідача саме в частці від його заробітку (доходу). Судом також відхиляються посилання відповідача та його представника в тій частині, що аліменти на утримання дітей з урахуванням їх сплати відповідачем в добровільному порядку по грудень 2015 року включно мають стягуватися не від дня пред,явлення позову, оскільки відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду саме від дня пред,явлення позову. Вирішення питання про зарахування при ухваленні рішення суду у даній справі сплачених відповідачем в добровільному порядку аліментів за листопад -грудень 2015 р., які були вирахувані з його пенсії, на що вказує відповідач в письмових запереченнях та його представник в судовому засіданні, не передбачено чинним законодавством. Зазначене питання може бути вирішено в процесі виконання рішення суду. Що стосується посилань відповідача в тій частині, що виплачені ним аліменти у вересні -жовтні 2015 р. також підлягають зарахуванню, то вони не заслуговують на увагу, оскільки позов до суду подано 10.11.2015 р. Та обставина, що відповідач тривалий час надавав неповнолітнім дітям матеріальну допомогу і з його пенсії у вересні-грудні 2015 р. на підставі його заяви було вирахувано аліменти на утримання дітей, не заперечувалась позивачкою, але не може бути взята до уваги при визначенні розміру аліментів, що на даний час підлягають стягненню з відповідача. Наявність у відповідача непрацездатних батьків суд вважає встановленою обставиною, оскільки вона не оспорювалась сторонами, але відповідачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами той факт, що вони перебувають на його утриманні. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище дітей, які проживають з позивачкою, що не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості в якості безробітної, стан здоров,я неповнолітнього сина сторін, те, що відповідач є інвалідом третьої групи та отримує пенсію, є працездатним, на даний час не працює, має ряд захворювань, у зв,язку з чим перебуває на диспансерному обліку та потребує постійного медикаментозного лікування. Також суд враховує відсутність на утриманні відповідача інших осіб. При цьому, враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред,явлення позову і до повноліття дітей. На думку суду саме такий розмір аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. У відповідності зі ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.180, 181,182,191 СК України,

Outcome: approved