Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача про виділення часток земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності. Вимоги позову мотивували тим, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Луцької міської ради від 05.03.2008 №24/22, було визначено передати у спільну сумісну власність гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] площею 0,0587 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. [PERSON] , на підставі рішення міської ради видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №306453. Співвласниками земельної ділянки в Державному акті крім [PERSON] зазначені: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Домовленості між співвласниками земельної ділянки щодо розміру часток не досягнуто. Відповідач вважає, що йому на праві власності належить 1/2 частини земельної ділянки, позивачі ж вважають, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто кожному із співвласників належить по 1/4 частки. Оскільки частки співвласників квартири не визначені, позивачі позбавлені можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їм майном. А тому, просять визначити, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності належить по 1/4 частки земельної ділянки загальною площею 0,0587 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 0710100000:22:140:0010). Понесені судові витрати стягнути з відповідача в користь [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Інші позивачі, кожен зокрема подали суду клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо визначення за кожним співвласником ідеальної частки земельної ділянки. Разом з тим, просив зазначити в рішенні суду, що і йому також належить ј частина земельної ділянки. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцької міської ради від 05 березня 2008 року №24/22 вирішено внести зміни до рішення Луцької міської ради від 26 липня 2007 року №16/36, яким його резолютивну частину викладено в новій редакції, а саме зазначено: «Передати у спільну сумісну власність громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] площею 0,0587 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (а.с.37). На виконання рішення суду, [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №306453 від 27 травня 2008 року. Кадастровий номер земельної ділянки визначений 0710100000:22:140:0010 (а.с.38). Співвласниками даної земельної ділянки, крім [PERSON] , визначено: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ). Отже, дана земельна ділянка є спільною сумісною власністю сторін у справі. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України, загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами вже мав місце спір пов`язаний з поділом земельної ділянки, за результатом якого рішенням Апеляційного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року у справі №161/14182/14-ц рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2015 року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ земельної ділянки в натурі та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності відмовлено. Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України, ч.1 ст.368 та ч.2 ст.372 ЦК України спірна земельна ділянка, як об`єкт спільної сумісної власності, підлягає поділу в натурі виключно на умовах рівності часток (по 1/4) її титульних співвласників, вказаних у державному акті, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки ані позивачами, ані відповідачами не наведено суду жодних законних підстав для відступлення від засад рівності їх часток. Судом під час розгляду заявленого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позову, не встановлено існування між співвласниками домовленості про відступ від рівності часток, договору про визначення часток у спільному майні між сторонами не укладалося. З огляду на зазначене, частки у праві спільної сумісної власності є рівними, отже, частка кожного із співвласників становить по 1 /4. Таким чином, кожному із співвласників нерухомого майна належить по 1/4 частині земельної ділянки загальною площею 0,0587 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 0710100000:22:140:0010). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність визначення за позивачами та відповідачем по 1/4 частині у спільній сумісній власності на земельну ділянку.

Outcome: approved