Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від сумісного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є студентом ІІ курсу стаціонарного відділення на контрактній основі Технологічно-промислового коледжу Вінницького національного аграрного університету. За все навчання сина, позивач [PERSON], має сплатити 26400 гривень, щороку сплачує 8800грн. Крім того, син потребує супутніх фінансових витрат на навчання, придбання підручників, транспортні витрати. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, що змусило позивачів звернутись до суду з даним позовом та просити стягнути із відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. Крім того, просили стягнути із відповідача на користь позивача [PERSON] додаткові витрати на оплату навчання сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. До початку розгляду справи по суті, позивачі звернулись до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просили стягнути із відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON], підтримали заявлені вимоги в первісному їх вигляді за обставин, викладених у позовній заяві та просили їх задоволити. Зміни до позовної заяви просили не враховувати та не розглядати. Представник відповідача [PERSON], в ході розгляду справи позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня дитина та пристарілі батьки, які потребують допомоги. Зясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №101088, [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON] (а.с.16). Згідно до свідоцтва про зміну імені, серії І-АМ № 008937 від 12.02.2016 року, [PERSON], [INFO] змінив своє прізвище із [PERSON] на Антонець (а.с.11).\~\~\~ Повнолітній син сторін [PERSON], зареєстрований разом з матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Управління ДМС України у Вінницькій області (а.с.4). [PERSON] є студентом ІІ курсу денного відділення Технологічно-промислового коледжу Вінницького національного аграрного університету по спеціальності «Право». Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року, за контрактною формою навчання, що підтверджується довідкою №432 від 01.12.2017 року та копією Договору про навчання від 01.09.2017 року. Відповідно до п.п. 4.3. п.4 зазначеного договору, загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 26\~400 гривень, тобто 4\~400 гривень за один семестр. (а.с.8, 10). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній справі встановлено, що син сторін - [PERSON] досягнув повноліття, однак не досягнув 23 років, навчається на денному відділенні, потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька. Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, дбати про здоров'я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Отже, суд прийшов до висновку про наявність обовязку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON], тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що на утриманні відповідача [PERSON], знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою копією Свідоцтва про народження, серії І-АМ № 205304 від 21.09.2011 року (а.с.67). Пояснення представника відповідача про те, що на утриманні відповідача перебувають пристарілі батьки, суд не приймає до уваги, оскільки до суду не надано жодного доказу про те, що відповідач [PERSON], оформлений як опікун в органах соціального захисту, а також щодо того, що ним надавались кошти на лікування батьків. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно і ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Що стосується позовної вимоги про стягнення ? частини додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина, то суд дійшов такого висновку. Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199, 200, 201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Тому суд вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання дитини [PERSON], який продовжує навчання в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, тобто виниклі правовідносини регулюються ст. 199 СК України. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial