Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка 01.10.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 10.12.2010 року. У них з відповідачем є спільна дитина син [PERSON],[INFO], який проживає разом з нею. Впродовж сумісного життя зясувалося, що у них різне розуміння поняття шлюбу, розбіжності у вихованні дитини, відсутність спільних інтересів зробили їх чужими людьми. Протягом останніх шести місяців шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає нерегулярно, хоча офіційно працює. В судове засідання 17.12.2014 року зявилася позивачка [PERSON] , позовні вимоги підтримала та зазначила, що вони з відповідачем не проживають разом, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, матеріальної допомоги батько на утримання дитини майже не надає. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі\~? частини з усіх видів його заробітку відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутністю суду не надано, згідно листа непрацездатності перебуває на лікарняному у звязку з закритим переламом ноги. Суд, у звязку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення позивачки суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується наявним у матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 139874, актовий запис № 618 (а.с.2). Від шлюбу у сторін є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 078517, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 488, (а.с.6), який проживає з матірю. Сторони з лютого 2014 року не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою тобто його матірю та відповідно перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки Інформаційно-обчислювального центру Одеської залізниці від 13.11.2014р. вбачається, що позивачка [PERSON] працює на посаді інженера з компютерних систем і категорій ВСП ІОЦ Одеської залізниці та сума її загального доходу за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року складає 31172 грн. 58 коп. З довідки ТОВ «Інтертелеком» від 16.12.2014р. № 4861/17, [PERSON] працює на посаді інженера-енергетика в ТОВ «Інтертелеком» та загальна сума доходу за період з червня 2014р по листопада 2014р. складає 33\~897.1 грн. Таким чином, відповідач є працездатною людиною за станом здоровя та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відомості щодо утримання відповідачем інших осіб у суду відсутні. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову по досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про\~стягнення аліментів\~- у межах суми платежу за один місяць. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved