Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу серія номер: 349 від 05.06.2013 року позивачі [PERSON] , [PERSON] на підставі спільної часткової власності, являються власниками житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за ними приватним нотаріусом Рудим М.Є. 05.06.2013 року за реєстраційним номером 1191509, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 44443763. Позивач [PERSON] являється опікуном над позивачами [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Будківської сільської ради Маневицького району Волинської області про призначення опікуном над неповнолітніми внуками № 32 від 17.11.2004 року та розпорядження Голови Томаківської РДА Дніпропетровської області № 130-р від 31.05.2013 року про призначення опікуном над майном позивачів [PERSON] , [PERSON] . На момент реєстрації права власності будинку в ньому був зареєстрований [PERSON] . Факт реєстрації [PERSON] підтверджується довідкою № 05-19/634-КС від 11.12.2018 року, наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області. Проте, починаючи з 2012 року [PERSON] за вказаною адресою без поважних причин не проживає і відповідно не користується житлом, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку і на теперішній час його місцезнаходження позивачам не відоме. В зв`язку з тим, що відповідач тривалий час в належному позивачам [PERSON] , [PERSON] будинку не проживає, то його реєстрація за вказаною адресою спричиняє для них своєрідні незручності, так як вони мають намір розпорядитися належним їм будинком на власний розсуд. Знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач відмовляється. Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , та позивач [PERSON] подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому наполягають на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. \~ \~ \~ \~Третя особа\~ у\~судове засідання\~не з`явилася,\~але подала\~заяву про\~розгляд справи\~за їх\~відсутності,\~прохають ухвалити\~рішення на\~розсуд суду,\~при цьому\~повідомили,\~що відповідач\~ [PERSON] \~знаходиться на\~військовій службі\~в зоні\~АТО.\~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. \~ \~ \~Судом встановлено,\~що позивачі\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 349 від 05.06.2013 року являються власниками житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за ними приватним нотаріусом Рудим М.Є. 05.06.2013 року за реєстраційним номером 1191509, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 44443763, копію якого додано до матеріалів справи. Позивач [PERSON] являється опікуном над позивачами [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Будківської сільської ради Маневицького району Волинської області про призначення опікуном над неповнолітніми внуками № 32 від 17.11.2004 року та розпорядження Голови Томаківської РДА Дніпропетровської області № 130-р від 31.05.2013 року про призначення опікуном над майном позивачів [PERSON] , [PERSON] , копії яких додано до матеріалів справи. На момент реєстрації права власності будинку в ньому був зареєстрований [PERSON] , який є відповідачем у даній справі. Як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.12.2018 р., складеного депутатом Томаківської селищної ради та довідки № 05-19/634-КС від 11.12.2018 року, наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, починаючи з 2012 року [PERSON] за вказаною адресою без поважних причин не проживає і відповідно не користується житлом. Разом з тим, на запит суду військовим комісаром Томаківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Шевченко А. за вих. № 113/293 від 25.02.2019 р. надійшло повідомлення, що [PERSON] призваний на військову службу за контрактом Томаківським РВК 31.05.2018 року до в/ч [NUMBER] , що унеможливлює ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Тобто вказана обставина вказує на те, що відповідач не має можливості проживати за місцем реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. На підставі частини 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до статей\~71,\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої\~статті 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей\~71,72 ЖК, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Суд з упередженням ставиться до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.12.2018 р., складеного депутатом Томаківської селищної ради, так як відповідно інформація про осіб, що зареєстровані та проживають у будинку надавалася особами, які звернулися з даним позовом до суду. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачами належних доказів, на підтвердження того, що відповідач не користувався житлом без поважних причин понад один рік, не надано. Тобто вказані строки не пройшли, разом з тим, відповідач відсутній за адресою місця реєстрації з поважних причин. За таких обставин, вимоги позивачів не ґрунтуються на законі. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed