Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди їй, як орендарю, в користуванні житловим будинком з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 180,4 кв.м., житлова площа - 106,7 кв.м., шляхом виселення з нього відповідачів, а також шляхом вселення позивача [PERSON] в цей житловий будинок з надвірними будівлями. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 13.11.2018 орендодавець [PERSON] передав їй у строкове платне користування житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 180,4 кв.м., житлова площа - 106,7 м (надалі - «Предмет оренди»). Предмет оренди переданий [PERSON] в управління рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2016 (справа №640/8988/14-ц). Позивачка вважає, що уклавши Договір оренди, вона набула право вільно і безперешкодно користуватися житловим будинком з надвірними будівлями [ADDRESS] з метою особистого проживання, проживання в ньому членів її сім`ї та будь-яких інших осіб на її розсуд. Однак, на теперішній час [PERSON] позбавлена можливості вільно і безперешкодно володіти та користуватися орендованим житловим будинком, оскільки в цьому проживають колишній його власник - відповідачка [PERSON] та члени її сім`ї. Позивач вважає, що оскільки договір купівлі-продажу від 22.08.2013, згідно якого [PERSON] набула права власності на спірний житловий будинок, визнаний судом недійсним, а сам будинок був переданий в управління [PERSON] , відповідач [PERSON] та члени її сім`ї втратили право проживання в спірному житловому будинку. Реєстрація та проживання відповідача [PERSON] та членів її сім`ї у переданому позивачу оплатне строкове користування житловому будинку перешкоджає [PERSON] володіти і вільно користуватися цим житлом, що призводить до порушення її права оренди. Позивач [PERSON] через неправомірне проживання відповідачів в орендованому нею житловому будинку не бажає відповідно до підп. 7.3 Договору оренди сплачувати орендодавцю [PERSON] неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100,0% вартості оренди за кожен з місяців виявленого порушення. Враховуючи викладене, відповідачка [PERSON] та членів її сім`ї порушують права та законні інтереси [PERSON] як законного орендаря переданого їй у володіння та користування житлового будинку, спричиняють їй прямі та опосередковані збитки, призводять до втрати вигоди. Не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали зустрічні позови. В зустрічному позові [PERSON] просить визнати недійсним Договір найму (оренди) житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , укладений [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідності до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.02.2019 [PERSON] зареєстрована як власник житлового будинку [ADDRESS] . На думку [PERSON] Договір оренди спрямований на порушення закріплених у ст. ст. 30, 32, 41, 47 Конституції України прав [PERSON] , а спірний правочин - договір найму (оренди) житлового будинку із надвірними будівлями від 13.11.2018 вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлено ним. Умови Договору найму на думку [PERSON] виконати неможливо, оскільки в даному будинку мешкає [PERSON] зі своєю сім`єю, про сторонам за Договором найму - [PERSON] та [PERSON] добре відомо. Крім того, в п.1.2. Договору безпосередньо містяться вказівки на номер судової справи та проваджень у судах різних інстанцій, та вказано, що зміст вказаних судових рішень доведений до відома Орендаря, і в неї є їхні копії. Тобто на момент підписання договору сторони усвідомлювали про неможливість його виконання і тому у порушення вимог ст.765 ЦК України стосовно передачі майна наймачу зазначили у п. 2.1. Договору, що Орендар обізнана зі станом основних конструктивних елементів і внутрішнього оздоблення Предмета оренди та відмовляється від можливих стосовно них претензій в разі можливого в подальшому виявлення будь-яких недоліків Предмета оренди. З огляду на положення абз. 1 цього підпункту Договору, Предмет оренди вважається переданим Орендарю безпосередньо в момент складання цього Договору, що Сторони підтверджують своїми підписами під ним, у зв`язку з чим жодних документів на підтвердження факту передачі Орендодавцем Предмету оренди Орендарю не потребуються. Хоча виконання вимог ст. 765 ЦК України передбачає що наданням майна вважається не тільки передача його у користування Орендарю, а й допуск до користування ним. Майно повинно бути надане наймачеві в такому стані, щоб воно не перешкоджало його використанню для тих цілей, які були обумовлені договором, а якщо такі цілі не були обумовлені, то для звичайного використання відповідно до призначення майна. Також підтвердженням наміру не виконувати сторонами Договору на думку [PERSON] є зміст п.9.1. Договору а саме що після закінчення строку найму (оренди), а також в разі розірвання чи в інший спосіб (порядок) припинення цього Договору (незалежно від підстав) Орендар зобов`язана звільнити предмет оренди і того ж дня передати його Орендодавцеві за актом приймання-передачі (розпискою абощо). Зі спливом цього строку (тобто з наступного календарного дня) вважається що Орендар звільнила Предмет оренди і передала його Орендодавцеві, після чого Орендодавець не несе відповідальності за збереження майна Орендаря, залишеного нею в будинку, надвірних будівлях і на території домоволодіння, що Предметом оренди за цим Договором. В зазначених пунктах зазначено протилежні вимоги, а саме спочатку зазначено, що передача відбувається шляхом підписання акту прийому передачі, чи розписки, а потім визначається що повернення предмету договору настає незалежно від будь-яких дій наступного дня після спливу терміну оренди. Також підтвердженням того, що сторони за Договором не збиралися його виконувати є те, що у договорі відсутні пункти стосовно оплати за отримані комунальні послуги. Відсутні відомості стосовно того які інженерні мережі та обладнання знаходяться у домі, які прибори обліку і які є на них показання на момент укладання договору найму (оренди), відсутні відомості стосовно способу опалення дому та відсутня інформація стосовно заборгованості за комунальними платежами, лише п.7.2. Договору передбачена відповідальність за збереження невизначеного інженерного обладнання у зв`язку з використанням Предмету оренди. [PERSON] зазначає, що орендодавець [PERSON] знаючи і розуміючи, що в будинку зареєстрована та фактично мешкає родина [PERSON] , при тому що він не має від нього ключів та не має доступу до будинку, фіктивно передає будинок в оренду за Договором [PERSON] . При цьому передача відбувається тільки на папері, однак в Договорі зазначено, що незалежно від його використання Орендатором, остання повинна сплатити Орендодавцю орендну плату у повному обсязі, а допоки там мешкає родина [PERSON] , ще й зі штрафом, тобто у подвійному розмірі у сумі 30000 грн. на місяць, що не відповідає умовам ділового обороту стосовно оренди житлового будинку, що склалася на території України. [PERSON] вважає, що дії [PERSON] мають явні ознаки фіктивності, оскільки вона могла бачити будинок тільки ззовні (якщо бачила взагалі), ніколи не була всередині та не знає його оздоблення при цьому достеменно знає, що в будинку мешкає сім`я [PERSON] , які там зареєстровані. Орендодавець [PERSON] з моменту придбання житлового будинку [ADDRESS] сім`єю [PERSON] також не був в всередині будинку і не міг бачити його внутрішній стан та оздоблення і внаслідок цього не міг поінформувати Орендаря про внутрішній стан. Тобто Орендар, без передачі їй ключів від будинку, без фактичної передачі предмету оренди, погоджується оплачувати не тільки чималу орендну плату, а ще і штрафні санкції за те, що будинок буде продовжувати знаходитись в тому самому стані, в якому їй його начебто передали, тобто там будуть продовжувати мешкати сім`я [PERSON] . Це свідчить про те що ще в момент підписання договору [PERSON] розуміла, що їй доведеться оплачувати по 30 000 грн. щомісячно за оренду будинку, яким вона не має можливості користуватися, тобто сплачувати за послуги (найм) які вона не отримує. Згідно Договору передбачена пеня за несвоєчасну сплату орендної плати у п.7.4. Договору у розмірі 5% за кожен день прострочення, тобто 1825% річних, що складає 150% кожного місяця. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на ч.5 ст.203 ЦК України, якою встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та ст. 234 ЦК України, якою встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Також зазначає, що Орендодавець [PERSON] та Орендар [PERSON] партнери по бізнесу, а саме ними 26.02.2019 спільно зареєстровано ТОВ «АГЕНСТВО НЕРУХОМОСТІ «ЕСТЕЙТ-СТОР» за адресою [ADDRESS] , учасниками і підписантами якого вони є, при цьому [PERSON] ще є керівником цього товариства. [PERSON] добре відомо, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 у справі № 640/4025/15 за його позовом про виселення [PERSON] та інших йому було відмовлено. Тепер [PERSON] намагається виселити родину [PERSON] руками [PERSON] для чого і був потрібен Договір. В зустрічному позові [PERSON] просить визнати недійсним договір найму (оренди) житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , який був укладений 13.11.2018 між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на ч.1 ст.203 ЦК України, якою встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та ч.3 ст.228 ЦК України, згідно якого у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсний. Згідно до інформаційної довідки №157664806 від 26.02.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Раніше [PERSON] вже звертався до суду з позовною заявою про виселення [PERSON] та інших осіб з займаного житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 року у справі №640/4025/15 у задоволенні позову було відмовлено. [PERSON] зазначає, що тепер [PERSON] намагається виселити родину [PERSON] руками [PERSON] , для чого і був потрібен договір оренди. На думку [PERSON] , укладаючи оскаржуваний договір, як [PERSON] так і [PERSON] усвідомлювали, що в цьому будинку мешкає сім`я [PERSON] , у виселенні яких за позовом [PERSON] було раніше відмовлено, тому, укладаючи договір оренди будинку, [PERSON] переслідував ціль порушити інтереси держави і суспільства та його моральні засади у вигляді позбавлення зареєстрованого власника будинку та членів його родини права та можливості користування своєю власністю та своїм єдиним житлом, або, принаймні, створити значні незручності шляхом вселення до житлового будинку абсолютно сторонньої людини, яка може пошкодити особисті речі, побутову техніку або привласнити собі готівкові кошти та коштовності, що знаходяться у будинку. [PERSON] вважає, що умови договору є незаконними та переслідують одразу дві незаконні та аморальні мети - виселити сім`ю [PERSON] із їх власного будинку на вулицю та створити значні боргові зобов`язання, у виникненні яких звинуватити потім сім`ю [PERSON] , щоб відібрати абсолютно все наявне у них майно. [PERSON] зазначає, що такі умови не відповідають нормам Цивільного кодексу України, закладені у оскаржуваному правочині свідчить про його невідповідність інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому оскаржуваний правочин є недійсним. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] та просили їх задовольнити, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити. Зустрічний позов [PERSON] вважають таким, що підлягає задоволенню. Позивачка за первісним позовом [PERSON] та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, подали письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність, інші учасники справи в судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, тому суд розглядає справу в їх відсутність. Вислухавши пояснення [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволені первісного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідачі зареєстровані та проживають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2016 по справі №640/8988/14 частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання правочинів недійсними та звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок задоволення вимог [PERSON] до [PERSON] за договором позики від 05.05.2008 вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 180,4 кв.м., житловою площею 106,7 кв.м., шляхом застосування визначеної ст.38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю [PERSON] права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 180,4 кв.м., житловою площею 106,7 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 732 кв.м., на якій розташовані вказаний житловий будинок літ. С-2, огорожа № 1, 2 передано в управління [PERSON] на період до його реалізації за визначеною ст.38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу. 13 листопада 2018 року [PERSON] уклав з [PERSON] Договір найми (оренди) житлового будинку з надвірними будівлями (далі - «Договір найму»), згідно якого [PERSON] передав орендарю [PERSON] у строкове платне користування житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 180,4 кв.м., житлова площа - 106,7 м (надалі - «Предмет оренди»), а позивач [PERSON] прийняла Предмет оренди та зобов`язалася своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцеві орендну плату за користування Предметом оренди в установлені цим Договором порядку та строки, дотримуватися мети оренди з урахуванням цільового призначення Предмета оренди та неухильно виконувати свої обов`язки за цим Договором. Згідно п.1.3. Договору найму - Метою найму (оренди) є проживання Орендаря, членів її сім`ї та будь-яких інших на її розсуд осіб, за дії (бездіяльність, вчинки) яких Орендар згодна нести матеріальну відповідальність за можливу в результаті їхніх неправомірних дій (бездіяльності, халатного ставлення, невиконання обов`язків, недотримання правил добросусідства тощо) шкоду. Проживання в Предметі оренди інших осіб не допускається та вважається порушенням умов цього Договору з наслідками згідно підп.7.3 цього Договору, незалежно від наявності вини Орендаря в такому порушенні. Частиною першою статті 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. [PERSON] не є власником переданого в найм житла - житлового будинку [ADDRESS] , тому згідно ч.1 ст.801 ЦК України не мав права передавати його в найм (оренду). Згідно до інформаційної довідки № 157664806 від 26.02.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Крім того, умови Договору найму виконати неможливо, оскільки в будинку [ADDRESS] мешкає [PERSON] зі своєю сім`єю, про що сторонам за Договором найму відомо, враховуючи, що в п.1.2. Договору найму зазначаються номер судової справи та вказано, що зміст вказаних судових рішень доведений до відома Орендаря і в неї є їхні копії. Раніше [PERSON] вже звертався до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом про виселення з житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , загальною площею 180,4 кв.м., житловою площею 106,7 кв.м. (справа №640/4025/15). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 по справі №640/4025/15 відмовлено [PERSON] в задоволені позову про виселення відповідачів з житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] з посиланням на те, що відповідно до ч.2 ст.109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення. За змістом ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку, яке предметом іпотеки, в зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. В іпотеку [PERSON] передав [PERSON] житловий будинок, який був придбаний [PERSON] не за рахунок отриманих від [PERSON] коштів. Постійного житла, куди необхідно виселити відповідачку [PERSON] позивач [PERSON] у позові не зазначив, тому суд не вбачає підстав для виселення відповідачки з житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] не міг забезпечити доступ орендатора [PERSON] до житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та передати його в користування, оскільки в судовому порядку йому було відмовлено у виселенні з будинку [PERSON] . На момент підписання Договору найму сторони усвідомлювали неможливість його виконання, тому зазначили у п. 2.1. Договору що Орендар обізнана зі станом основних конструктивних елементів і внутрішнього оздоблення Предмета оренди та відмовляється від можливих стосовно них претензій в разі можливого в подальшому виявлення будь-яких недоліків Предмета оренди. З огляду на положення абз. 1 цього підпункту Договору найму, Предмет оренди вважається переданим Орендарю безпосередньо в момент складання цього Договору, що Сторони підтверджують своїми підписами під ним, у зв`язку з чим жодних документів на підтвердження факту передачі Орендодавцем Предмету оренди Орендарю не потребуються. Проте, виконання вимоги про передачу житла в найм передбачає не тільки передача його у користування Орендарю, а й допуск до користування ним. Майно повинно бути надане наймачеві в такому стані, щоб воно не перешкоджало його використанню для тих цілей, які були обумовлені договором, а якщо такі цілі не були обумовлені, то для звичайного використання відповідно до призначення майна. Свідченням того, що сторони за Договором найму не збиралися його виконувати є те, що у договорі відсутні пункти щодо оплати за надані комунальні послуги, відсутні відомості стосовно інженерних мереж і обладнання, що знаходяться у домі, не зазначені прибори обліку та показання на момент укладання Договору найму, відсутні відомості стосовно способу опалення дому та не вказана інформація щодо відсутності заборгованості за комунальними платежами. Орендодавецю [PERSON] відомо, що в будинку зареєстровані та мешкають члени сім`ї [PERSON] [PERSON] не має ключів від будинку, не має доступу до нього, передача будинку в оренду за Договором найму відбулось тільки на папері. Умовами Договору найму передбачалось, що незалежно від його використання орендатор [PERSON] повинна сплатити орендодавцю [PERSON] орендну плату у повному обсязі, а допоки там мешкає родина [PERSON] , ще й зі штрафом, тобто у подвійному розмірі. Позивачкою не спростовні доводи відповідачів, які зареєстровані та мешкають в спірному будинку, що вона ніколи не була всередині будинку та не знає його оздоблення, хоча їй відомо, що в будинку мешкає сім`я [PERSON] , а орендодавець [PERSON] з моменту придбання житлового будинку [ADDRESS] сім`єю [PERSON] , також не був в всередині будинку, не міг бачити його внутрішній стан та оздоблення, тому не міг поінформувати орендаря про стан будинку. Таким чином, враховуючи умови Договору найму, орендар [PERSON] без передачі їй ключів від будинку та без фактичної передачі предмету оренди, погодилась оплачувати не тільки велику орендну плату, а ще й штрафні санкції за те, що будинок буде продовжувати знаходитись в стані, в якому їй його начебто передали, тобто з проживаючими в ньому членами сім`я [PERSON] . Таким чином, укладаючи Договір найму на вказаних в ньому умовах, [PERSON] розуміла, що їй доведеться оплачувати по 30 000 грн. щомісячно за оренду будинку, яким вона не має можливості користуватися, сплачуючи за послуги (найм), які вона не отримує. Вищенаведене свідчить про те, що спірний правочин - Договір найму (оренди) житлового будинку із надвірними будівлями від 13.11.2018 вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлено ним. Частиною п`ятої статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнав й будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно під того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] , тому визнає недійсним Договір найму (оренди) житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , укладений 13.11.2018 орендодавцем [PERSON] та орендатором [PERSON] Частиною другою статті 109 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Постійного житла, куди необхідно виселити відповідачів, позивачка [PERSON] у позові не зазначила, Договір найму (оренди) житлового будинку з надвірними будівлями, укладений 13.11.2018 орендодавцем [PERSON] та орендатором [PERSON] , визнаний судом недійсним, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про виселення відповідачів та вселення [PERSON] в житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки за зустрічним позовом [PERSON] , яка просила визнати недійсним спірний Договір найму (оренди) житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , укладений 13.11.2018 [PERSON] та [PERSON] з підстав, встановлених ч.1 ст.203 ЦК України та ч.3 ст.228 ЦК України, якими передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України) та у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсний (ч.3 ст.228 ЦК України). Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін. [PERSON] не довела обґрунтованість свої позовних вимог, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог зустрічного позову [PERSON] Питання про розподіл судових витрат вирішується судом у відповідності до вимог статі 141 ЦПК України. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved