Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визначення за кожною з них права власності на 1/2 частину земельних ділянок, площею 5,01 га та 5,20 га, які розташовані в межах території Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області в порядку спадкування після [PERSON], померлої [INFO]. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначили, що [INFO] помер їх мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на вказані земельні ділянки, які [PERSON] успадкувала після свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], проте за життя не зареєструвала своє право власності на вказані земельні ділянки та не отримала відповідних державних актів. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після померлої [PERSON] та прийняли спадщину після померлої, подавши заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після померлого немає. Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності вказаного спадкового майна спадкодавцеві [PERSON] Від позивачів надійшли заяви про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність їхнього представника. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб (з врахуванням того, що відповідно до наданих суду копій спадкових справ після [PERSON] та [PERSON] спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON] була лише [PERSON], а спадкоємцями, які прийняли спадщину після [PERSON] є лише позивачі [PERSON] та [PERSON] і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про смерть [PERSON]; витяг зі Спадкового реєстру від [INFO]; витяг зі Спадкового реєстру від [INFO]; витяг зі Спадкового реєстру від 16.02.2018 року; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO]; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO]; копію витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25.05.2018 року №98/134-18; копію витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 25.05.2018 року №97/134-18; копію довідки відділу у Баштанському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.05.2018 року №92/134-18; копію довідки відділу у Баштанському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.05.2018 року №92/134-18; копію витягу з Державного земельного кадастру від 05.06.2018 року; копію витягу з Державного земельного кадастру від 05.06.2018 року; копію витягу зі Спадкового реєстру від 16.02.2018 року; копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2018 року; копію спадкової справи №339/2005 після смерті [PERSON]; копію спадкової справи №20/2018 після смерті [PERSON] суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. За життя [PERSON] відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від [INFO] отримала у спадщину дві земельні ділянки площею 5,01 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 5,20 га ([NUMBER]), але право власності на вказані земельні ділянки не зареєструвала. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після померлої [PERSON] та прийняли спадщину після померлої, подавши заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після померлої немає. Позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] на інше майно, але нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані вище дві земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності вказаного спадкового майна спадкодавцеві [PERSON] Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1261, 1268, 1297 ЦК України, із змісту яких слідує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За такого спадкодавець позивачів [PERSON] отримала у спадщину відповідні земельні ділянки після [PERSON], проте на момент своєї смерті не зареєструвала свого права власності на дані земельні ділянки, а, отже, позивачі успадкували право на спадкування вказаних земельних ділянок, проте визнання за позивачами лише права на спадкування при наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину на дане майно та при відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно на ім'я спадкодавця - не забезпечить ефективного способу захисту прав позивачів, а тому відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України та у зв'язку з визнанням відповідачем позову - позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. При цьому, оскільки позов задоволений у зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачам має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом за квитанцією №29 від 11 червня 2018 року та [PERSON] при зверненні до суду з позовом за квитанцією №30 від 11 червня 2018 року сплатили по 1059,58 грн. кожна, отже по 529,79 грн. має бути повернуто кожному позивачу з державного бюджету. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261, 1268, 1297 ЦК України та

Outcome: approved