Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони на даний час не підтримують сімейні відносини, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, в зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати, визначити місце проживання неповнолітніх дітей з позивачкою, стягнути з відповідача витрати у звязку із сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн.. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечує стосовно винесення судового рішення у справі. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 100, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою, що стверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7,8), довідкою Олевської міської ради Житомирської області № 7173 від 14.12.2018 року (а.с.9). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Комунальній установі «Олевська центральна лікарня», що підтверджується медичною довідкою № 323 від 14.12.2018 року (а.с. 10). Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є недоцільним. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ ст.110\~СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Місце проживання неповнолітніх дітей визначається за згодою сторін, тому місце проживання дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], слід визначити за місцем проживання матері. Позивачка, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~на стягнення з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved