Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на вклад на підставі укладених договорів та про відступлення права вимоги, посилаючись на те що 24.07.2014 р. між ними і відповідачем [PERSON] було укладено договори відступлення права вимоги (цесії), згідно п. 1 якого відповідач (Цедент) частково відступив кожному із позивачів (Цесіонарієві), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором (сингулярне правонаступництво) за договором № 38766 банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» від 03.03.2014 р., укладеним між Цедентом і Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (код ЄДРПОУ 26444836, надалі іменується «Банк») зі всіма додатковими договорами до нього. Відповідно до п. 2 Договору кожен із позивачів набув право вимоги від Банку сплатити частину суми боргу, який виник у зв'язку з наданням Цедентом Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов Договору банківського вкладу. Кожен із позивачів набув право вимоги від Банку сплатити частину суми боргу у наступних розмірах: [PERSON] - у розмірі в 12 430,00 доларів США (дванадцять тисяч чотириста тридцять доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 145 218,04 гривень (сто сорок п'ять тисяч двісті вісімнадцять гривень 04 копійки); · [PERSON] - у розмірі 12 000,00 доларів США (дванадцять тисяч доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 140 194,40 гривень (сто сорок тисяч сто дев'яносто чотири гривні 40 копійок); · [PERSON] - у розмірі 13 000,00 доларів США (тринадцять тисяч доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 151 877,27 гривень (сто п'ятдесят одна тисяча вісімсот сімдесят сім гривень 27 копійок); · [PERSON] - у розмірі 11 800,00 доларів США (одинадцять тисяч вісімсот доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 137 857,83 гривень (сто тридцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень 83 копійки); · [PERSON] - у розмірі 12 500,00 доларів США (дванадцять тисяч п'ятсот доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 146 035,84 гривень (сто сорок шість тисяч тридцять п'ять гривень 84 копійки); · [PERSON] - у розмірі 12 850,00 доларів США (дванадцять тисяч вісімсот п'ятдесят доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 150 124, 84 гривень (сто п'ятдесят тисяч сто двадцять чотири гривні 84 копійок). Згідно п. 3 Договору з моменту підписання Договору кожним із позивачів та відповідачем кожен із позивачів (Цесіонарій) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону: «вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти». Відповідно до п. 4 Договору право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 Договору, перейшло від відповідача (Цедента) до кожного із позивача (Цесіонарія) з моменту підписання договору сторонами - тобто з 24.07.2014 р. Згідно п. 5 Договору право власності від відповідача (Цедента) до кожного із позивачів (Цесіонарія) перейшло на частину суми вкладу в розмірі, визначеному у п. 2 Договору, право на отримання нарахованих процентів за користування вкладом Банком в повному обсязі залишилось за відповідачем (Цедентом). Банк був письмово повідомлений відповідачем (Цедентом) про цесію 29.07.2014 р. (копії повідомлень про відступлення права вимоги та поштового чеку є в матеріалах справи). Станом на 22.09.2014 р. відповідач не визнає право власності позивачів на частину вкладу, що кожен із позивачів набув відповідно до договору, про що він повідомив позивачів письмово. Позивачі вважають за необхідне пред'явити разом один позов до відповідач у зв'язку з тим, що предметом спору є їхні однорідні права, а саме: право власності кожного із позивачів на частину вкладу, що кожен із позивачів набув відповідно до укладених договорів відступлення права вимоги (цесії) із відповідачем. У зв'язку з вищевикладеним, позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності кожного із позивачів на частину вкладу, що позивачі набули відповідно до договору. Кожен із позивачів є власником вказаної частини вкладу в іноземній валюті і набув статусу вкладнику в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону з 24.07.2014 р. Визнання права власності позивачів на частину вкладу, що позивачі набули відповідно до договору, та набуття ними статусу вкладника в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону з 24.07.2014 р. тягне за собою правові наслідки для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС», які згідно ст. 27 Закону визначають вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. В судовому засіданні представник позивачів, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та просив задовольнити позовні вимоги викладені у позові в повному обсязі, додатково наголосивши на тому, що відповідно до ст. 514 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» усі позивачі, разом з набуттям права власності на частини вкладів, набули й статус вкладників за договором укладеним між відповідачем і третьою особою Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ». Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що на теперішній час зазначені договори відступлення права вимоги є дійсними, їх дійсність в судовому порядку не оскаржувалась а отже не заперечував щодо задоволення позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончаров Сергій Іванович в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи не одноразово були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки до суду не повідомили та в письмових запереченнях наданих до суду, вважали що позов не підлягає до задоволення з підстав викладених у запереченні. Зі згоди інших учасників судового розгляду суд вважає за можливе розглянути справу без участі третіх осіб на підставі наявних даних. Судом встановлено, що 24.07.2014 р. між позивачами і відповідачем [PERSON] було укладено договори відступлення права вимоги (цесії), згідно п. 1 якого відповідач (Цедент) частково відступив кожному із позивачів (Цесіонарієві), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором (сингулярне правонаступництво) за договором № 38766 банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» від 03.03.2014 р., укладеним між Цедентом і Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (код ЄДРПОУ 26444836, надалі іменується «Банк») зі всіма додатковими договорами до нього. Відповідно до п. 2 Договору кожен із позивачів набув право вимоги від Банку сплатити частину суми боргу, який виник у зв'язку з наданням Цедентом Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов Договору банківського вкладу. Кожен із позивачів набув право вимоги від Банку сплатити частину суми боргу у наступних розмірах: [PERSON] - у розмірі в 12 430,00 доларів США (дванадцять тисяч чотириста тридцять доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 145 218,04 гривень (сто сорок п'ять тисяч двісті вісімнадцять гривень 04 копійки); · [PERSON] - у розмірі 12 000,00 доларів США (дванадцять тисяч доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 140 194,40 гривень (сто сорок тисяч сто дев'яносто чотири гривні 40 копійок); · [PERSON] - у розмірі 13 000,00 доларів США (тринадцять тисяч доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 151 877,27 гривень (сто п'ятдесят одна тисяча вісімсот сімдесят сім гривень 27 копійок); · [PERSON] - у розмірі 11 800,00 доларів США (одинадцять тисяч вісімсот доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 137 857,83 гривень (сто тридцять сім тисяч вісімсот п'ятдесят сім гривень 83 копійки); · [PERSON] - у розмірі 12 500,00 доларів США (дванадцять тисяч п'ятсот доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 146 035,84 гривень (сто сорок шість тисяч тридцять п'ять гривень 84 копійки); · [PERSON] - у розмірі 12 850,00 доларів США (дванадцять тисяч вісімсот п'ятдесят доларів США 00 центів), що на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ складає 150 124, 84 гривень (сто п'ятдесят тисяч сто двадцять чотири гривні 84 копійок). Згідно п. 3 Договору з моменту підписання Договору кожним із позивачів та відповідачем кожен із позивачів (Цесіонарій) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону: «вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти». Відповідно до п. 4 Договору право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 Договору, перейшло від відповідача (Цедента) до кожного із позивача (Цесіонарія) з моменту підписання договору сторонами - тобто з 24.07.2014 р. Згідно п. 5 Договору право власності від відповідача (Цедента) до кожного із позивачів (Цесіонарія) перейшло на частину суми вкладу в розмірі, визначеному у п. 2 Договору, право на отримання нарахованих процентів за користування вкладом Банком в повному обсязі залишилось за відповідачем (Цедентом). Банк був письмово повідомлений відповідачем (Цедентом) про цесію 29.07.2014 р. (копії повідомлень про відступлення права вимоги та поштового чеку є в матеріалах справи). Станом на 22.09.2014 р. відповідач не визнає право власності позивачів на частину вкладу, що кожен із позивачів набув відповідно до договору, про що він повідомив позивачів письмово. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідача. Кожен із позивачів або відповідач щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки (ч. 2 ст. 32 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, позивачі вважають за необхідне пред'явити разом один позов до відповідача у зв'язку з тим, що предметом спору є їхні однорідні права, а саме: право власності кожного із позивачів на частину вкладу, що кожен із позивачів набув відповідно до укладених договорів відступлення права вимоги (цесії) із відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з вищевикладеним, позивачі вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права власності кожного із позивачів на частину вкладу, що позивачі набули відповідно до Договору. Кожен із позивачів є власником вказаної частини вкладу в іноземній валюті і набув статусу вкладнику в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону з 24.07.2014 р. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 10.11.2014 № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.11.2014 № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «УФС» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гончарова Сергія Івановича строком на 1 рік з 13.11.2014 по 12.11.2015 включно. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку. Визнання права власності позивачів на частину вкладу, що позивачі набули відповідно до Договору, та набуття ними статусу вкладника в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону з 24.07.2014 р. тягне за собою правові наслідки для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС», які згідно ст. 27 Закону визначають вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту). За таких обставин виходячи з усіх зазначених норм закону, з матеріалів справи, позовної заяви та пояснень представників сторін в судовому засіданні суд дійшов висновку про те,що позивачі правомірно набули право власності на зазначені частини вкладу, кожен з позивачів став стороною договору банківського вкладу № 37260 від 14.01.2014 р. укладеного між відповідачем і третьою особою Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», разом з чим набув статусу вкладника у цьому договорі у сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» . Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved