Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу за сплачені комунальні послуги в сумі 1048,15 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачам по справі на праві власності належить [ADDRESS]. В цій квартирі крім позивачів зареєстровані також малолітня [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] - відповідач [PERSON] Відповідач з вересня 2013 року в квартирі не з'являється, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Таким чином відповідач не проживає у вказаній квартирі тривалий час, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем права на користування спірним житловим приміщенням не існує. В судове засідання позивачі подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких підтримали позовні вимоги та не заперечували проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Позивачам - [PERSON] та [PERSON], а також малолітній [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, яке видано відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 07.02.2006 року. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] (а.с.33). Згідно довідки дільниці № 25 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 30.09.2014 року, у спірній квартирі зареєстровані позивачі, малолітні - [PERSON] та [PERSON], а також відповідач по справі [PERSON] Відповідач по справі більше року тому добровільно залишив спірне житлове приміщення та з цього часу місцезнаходження відповідача позивачам не відоме, що також підтверджується актом від 30.09.2013 року (а.с.8). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або з зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. Реєстрація місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачам, безперечно, обмежує їх права власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивачі вимушені самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач не користується без поважних причин спірною квартирою більш як один рік, він є таким, що втратив право користування цим житлом, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу за сплачені комунальні послуги суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки як вбачається з позову, позивачі просять стягнути з відповідача комунальні послуги за період з вересня 2013 року по вересень 2014 року, тобто в період не проживання відповідача у спірній квартирі. На підставі викладеного,

Outcome: partial