Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відібрання дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 05.03.2013 року, який розірваний рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.10.2015 року. Від спільного життя у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року сторони проживають окремо, спору щодо визначення місця проживання між батьками дитини після розпаду сімї не існувало та дитина залишилася проживати з матірю. З позовом про стягнення аліментів на утримання дитини позивачка до суду не зверталася. Позивачка стала проживати за адресою: [INFO], секція 31, разом з матірю [PERSON], [INFO], та двома дітьми: старшою донькою [PERSON], [INFO], та молодшим сином [PERSON], [INFO] [PERSON] [PERSON] відвідував ясла-садок №7 «Пролісок» з 10.07.2015 року та згідно з характеристикою на дитину він проживає в неповній сімї, батько за час відвідування дитиною дошкільного закладу не зявлявся. З 10.02.2017 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який на теперішній час з сімєю не проживає, оскільки мешкає в [PERSON]. Відповідач [PERSON] 01.08.2017 року без будь-якої домовленості з позивачкою та попередження приїхав разом зі співробітниками поліції та забрав сина до себе. Позивачка зазначає, що вона після припинення подружніх стосунків постійно виховувала малолітнього сина [PERSON], який залишився проживати з нею, опікувалася ним, відповідально ставилася до своїх батьківських обовязків, намагалася забезпечувати дитину усім необхідним, створювала гармонійні умови його розвитку. Дитина постійно перебувала під її наглядом та наглядом її матері бабусі дитини [PERSON], [INFO]. Позивачка ніколи не перешкоджала батькові спілкуватися з сином, однак він дуже рідко приділяв увагу синові та забирав до себе, допомоги на утримання дитини не надавав. Посилаючись на те, що постійним місцем проживання дитини є місце проживання з матірю, де для його розвитку та виховання створені усі умови, на теперішній час дитина вилучена зі звичного для нього середовища та оточення, що є психологічною травмою, тому [PERSON] просила суд відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], від батька [PERSON] та передати дитину матері, а також визначити місце проживання [PERSON] разом з матір'ю. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком. В обґрунтуванні заявлених позовних вимог посилався на те, що після припинення між сторонами подружніх стосунків дитина залишилася проживати разом з матірю, однак він приділяв достатньо уваги своєму малолітньому сину, забирав його до себе додому, займався його оздоровленням та відпочинком, приймав активну участь у його вихованні. Відповідачка неодноразово виїжджала до [PERSON] на заробітки та у 2017 році вийшла заміж за громадянина [PERSON], у звязку з чим мала намір вивезти до [PERSON] і дітей, в тому числі його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. 01.08.2017 року він разом з працівниками служби у справах дітей та органами поліції приїхав у с.Скельки Василівського району Запорізької області, та забрав малолітнього сина [PERSON], [INFO], до себе, оскільки ані [PERSON], ані її мати не відповідали на телефони, тому він був змушений розшукувати дитину та вжити заходи для його проживання з батьком, бо, як зясувалося, мати дитини [PERSON] на той час перебувала в [PERSON], а своїх дітей покинула на сторонніх людей. Також в той же день і старшу доньку [PERSON] - [PERSON] забрав до себе батько дитини. Посилаючись на те, що на теперішній час його малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з ним, для дитини створені гармонійні умови для виховання та розвитку, він завжди доглянутий та перебуває під наглядом батька, тому [PERSON] просив визначити місце проживання дитини з батьком. В ході розгляду справи сторони мали намір вирішити спір шляхом укладання мирової угоди, однак запропоновані сторонами кожним окремо проекти мирової угоди, які знаходяться в матеріалах справи на а.с. 172-174, 184-186, не були підписані та укладені сторонами. Оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що малолітній [PERSON] з 29.09.2017 року став проживати разом матірю за адресою: м.Камянське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31, тому ухвалою суду від 30.10.2017 року третьою особою по справі був залучений Орган опіки та піклування - адміністрація Південного району Камянської міської ради та доручено скласти висновок щодо розвязання спору про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.99). Згідно з висновком Органу опіки та піклування - адміністрації Південного району Камянської міської ради №8/521-7 від 23.04.2018 року, адміністрація Південного району Камянської міської ради дійшла висновку щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] за адресою: м.Камянське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та додатково зазначила, що з березня 2014 року вона стала проживати окремо від [PERSON] та разом з дітьми переїхала до своєї матері за адресою: м.Камянське, просп. Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31. Дане житло складається із двох житлових кімнат, де для дітей виділена окрема кімната, стоїть двоярусне ліжко, створені всі умови для належного розвитку та виховання старшої доньки [PERSON], [INFO], та молодшого сина [PERSON], [INFO]. Оскільки належної допомоги на утримання дітей, зокрема сина [PERSON], відповідач [PERSON] не надавав, а вона не зверталася з позовом про стягнення аліментів, розраховуючи на його порядність, тому була змушена багато працювати, в тому числі періодично виїжджати на заробітки до [PERSON], які були короткостроковими. Під час її відїзду за межі України дітей доглядала її мати [PERSON], [INFO], яка проживала разом з нею та дітьми за адресою: м.Камянське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31. 01.08.2017 року її мати разом з онуками (дітьми позивачки) гостювала у своєї сестри в с.Скельки Василівського району Запорізької області, оскільки влітку дітям необхідне чисте повітря та відпочинок. В цей день [PERSON] разом з працівниками поліції приїхав та забрав малолітнього [PERSON] до себе, де він перебував до 29.09.2017 року, коли під час побачень вона забрала сина знову, бо дитина була в літньому одязі, не доглянута та із синцями. З цього приводу [PERSON] зверталася до органів поліції та за її заявою були внесені дані до ЄРДР. 09.04.2018 року [PERSON] попросив привезти дітей до «Ігроленду» в ТЦ «Вавілон» у м.Дніпрі, де під час гри він без одягу та взуття як сам, так і разом з роздягненою дитиною, вибіг через запасний вихід, сів у автомобіль та таким чином знову викрав малолітнього сина [PERSON], [INFO], який по теперішній час проживає разом з батьком. Позивачка дитину не бачить, не знає де він знаходиться, оскільки [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає та не надає матері можливості спілкуватися і бачитися із сином. Посилаючись на те, що дитина примусово відібрана від матері, позивачка просила суд повернути їй сина [PERSON], [INFO], та визначити місце проживання дитини разом з нею. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини. У зустрічному позові [PERSON] просив відмовити, виходячи з того, що малолітній [PERSON], [INFO], з моменту народження постійно проживав разом з матірю, яка добросовісно та належним чином виконувала свої материнські обовязки. Дійсно вона через потребу заробляти гроші для того, аби належним чином забезпечити матеріальні потреби сімї, була змушена періодично виїжджати на заробітки до [PERSON], однак вказані поїздки були короткотривалими. На час виїзду за межі країни діти залишалися з рідною людиною їх бабусею, тому посилання у зустрічному позові на те, що діти були залишені матірю на сторонніх дітей, не відповідають дійсності. На час примусового самовільного відібрання [PERSON] дитини 01.08.2017 року діти перебували також разом з бабусею в її сестри в сільській місцевості, тому відпочинок на свіжому повітрі в гостинах родичів неможна вважати перебування дітей у невідомому місці та переховуванням. [PERSON] на теперішній час має постійну роботу в м.Камянське та постійну заробітну плату, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно. В сімї проживає також рідна старша сестричка [PERSON], [INFO], до якої хлопчик дуже привязаний, оскільки проживає з народження, між ними дуже теплі стосунки. Відповідач же [PERSON] постійно ніде не працює, не має належного доходу, в будинку дві житлові кімнати, проживає разом зі співмешканкою у м.Дніпрі по вул.Тихій, 31/2, у якої на утриманні перебуває своя дитина [INFO] та підопічна дитина [INFO]. Таким чином, на теперішній час дитина вилучена зі звичного для нього середовища та оточення, що є психологічною травмою, та змушена проживати з нерідними людьми, вказані діти є для нього чужими. Представник [PERSON] просив ураховуючи усі обставини у їх сукупності, а також звернути увагу на те, що дитина примусово вилучена від матері, яка постійно доглядала та опікувалася ним, в той час як [PERSON] лише періодично бачив сина, не приділяв належної уваги та не приймав належної участі у його вихованні. Відповідач [PERSON] просив задовольнити його позов та визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним, оскільки відповідачка на теперішній час вийшла заміж, створила сімю з громадянином [PERSON] та має намір вивезти дитину в іншу країну, про що подавала до суду позов. Вона неодноразово кидала своїх дітей на сторонніх осіб, не надаючи їм належної уваги та виховання, у звязку з чим 01.08.2017 ороку він був змушений разом з працівниками поліції та служби у справах дітей забрати дитину до себе. Також старшу доньку [PERSON] [PERSON], [INFO], забрав до себе 01.08.2017 року її батько. Зараз він проживає у своєму будинку за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним також проживає його цивільна дружина, її син, [INFO], та підопічна дитина, [INFO], для усіх дітей створені належні умови для проживання, виховання та розвитку, про що складений відповідний акт обстеження умов проживання. Він приділяє багато уваги та часу дітям, їх дозвіллю, відпочинку та оздоровленню. [PERSON] почувається щасливою дитиною та в їх сімї склалися гарні стосунки. Оскільки [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, покидає дітей на сторонніх осіб, вживає алкогольні напої, на тривалий час виїжджає за межі країни, не приділяє дитині часу та не займається його вихованням, тому просив не забирати у нього сина та визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] наполягав на задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком виходячи з того, що [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, вживає алкогольні напої, на тривалий час виїжджає за межі країни та покидає дітей на сторонніх осіб, у звязку з чим малолітній [PERSON] не доглянутий, перебував у невідомій місцевості та батько змушений був розшукувати дитину разом з працівниками поліції. Як зазначив представник, у м.Камнсьму дуже погане забруднене повітря та навколишнє середовище, що впливає на захворювання та стан здоровя мешканців у цілому, порівняно з м.Дніпром слабо розвинена інфраструктура, медицина, навчальні заклади тощо, у звязку з чим, виходячи з вказаного порівняння, дитині краще проживати у м.Дніпрі. Окрім цього, хлопчику буде краще проживати в сімї батька, який надасть належне виховання сину, аби він виріс справжнім чоловіком. На думку [PERSON] жінка не може виростити сина та навчити усьому, що необхідно знати хлопчику. [PERSON] в сімї матері проживає в одній кімнаті з сестрою [PERSON], [INFO], діти є різної статі, тому таке проживання зашкодить розвитку дитини. У сімї батька [PERSON] буде проживати в кімнаті хлопчиків, а тому доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком. Також представник зазначив, що позивачка може без згоди батька вивезти дитину в іншу країну, що у подальшому порушить права батька та він не зможе вільно спілкуватися з сином, оскільки на теперішній час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON]. Представник третьої особи Органу опіки та піклування - адміністрація Південного району Камянської міської ради [PERSON] позов [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити та зазначила, що адміністрація Південного району Камянської міської ради розглянула документи про визначення місця проживання дитини та прийняла висновок 8/521-7 від 23.04.2018 року щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] за адресою: м.Камянське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради [PERSON] позов [PERSON] підтримала та з урахуванням усіх обставин справи і зібраних доказів вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] за адресою: м.Камянське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31. З акту обстеження умов проживання за адресою: [INFO], вбачається, що в сімї [PERSON] проживає співмешканка [PERSON], [INFO], разом із сином [INFO], та підопічним [INFO]. Будинок складається з двох житлових кімнат, у звязку з чим можна вважати, що для підопічної дитини не створені належні умови для проживання, не відведена окрема кімната. У разі визначення місця проживання [PERSON] з батьком діти в одній кімнаті будуть проживати утрьох. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, представників третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі, а [PERSON] у зустрічному позові про визначення місця проживання дитини разом з ним, суд вважає відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з 05.03.2013 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від спільного життя у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.10.2015 року шлюб між сторонами був розірваний, спору щодо визначення місця проживання між батьками дитини після розпаду сімї не існувало та малолітній син [PERSON], [INFO], залишився проживати з матірю. Із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини позивачка до суду не зверталася, відповідач добровільно періодично надавав кошти у розмірі 500 гривень, що не заперечувалося сторонами. Починаючи з 2014 року та по теперішній час позивачка проживає за адресою: [INFO], секція 31, разом з матірю [PERSON], [INFO], та двома дітьми: старшою донькою [PERSON], [INFO], та молодшим сином [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї(а.с.27), актом про проживання без реєстрації (а.с.27) та поясненнями позивачки про те, що малолітній [PERSON] проживає однак не зареєстрований за вказаною адресою через відсутність на це згоди батька [PERSON]. Дана обставина відповідачем не спростовувалась. [PERSON] [PERSON] відвідував ясла-садок №7 «Пролісок» з 10.07.2015 року та згідно з характеристикою на дитину він проживає в неповній сімї, батько за час відвідування дитиною дошкільного закладу не зявлявся (а.с.8). З 10.02.2017 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.9), який на теперішній час з сімєю не проживає та мешкає в [PERSON]. Після розпаду сімї з [PERSON] та припинення подружніх стосунків [PERSON] постійно виховувала малолітнього сина [PERSON], який залишився проживати з нею, опікувалася ним, відповідально ставилася до своїх батьківських обовязків, забезпечувала дитину усім необхідним, створювала гармонійні умови для його розвитку. У відсутності матері дитина постійно перебувала під наглядом її матері бабусі дитини [PERSON], [INFO], яка проживала з ними однією сімєю. Вказані обставини підтверджуються поясненнями самої позивачки, які були нею надані в судовому засіданні та які, на думку суду, заслуговують на увагу і не спростовані іншою стороною в ході розгляду справи, а також поясненнями наступних свідків: [PERSON], яка довгий час є подругою позивачки та суду пояснила, що [PERSON] завжди дуже відповідально ставилася до своїх материнських обовязків, старанно підходила до виховання дітей, намагалася забезпечити дітей усім необхідним, належним харчуванням, доглядом та увагою, діти завжди проживали разом з матірю, в той час коли батько майже взагалі не приділяв уваги дитині, відвідував дуже рідко; [PERSON], яка є сусідкою та близькою приятелькою позивачки [PERSON], суду пояснила, що її дитина товаришує зі старшою донькою позивачки, вони часто проводять разом дозвілля та свята, у звязку з чим свідок часто буває вдома у позивачки. Зазначила, що позивачка є гарною матірю, старанно відноситься до своїх обовязків, у їх сімї створені усі умови для гармонійного розвитку дітей, малолітній [PERSON] відвідує центр розвитку, діти забезпечені усім необхідним. Мати інколи виїжджала на заробітки до [PERSON] і в цей час діти перебували під наглядом бабусі матері позивачки [PERSON], яка є пенсіонеркою та постійно доглядала за дітьми. Батька [PERSON] [PERSON] вона за весь час бачила лише два рази, один раз коли мати повела дитину в стоматологічну клініку, де [PERSON] до свідка обізвався дуже неповажливо, та другий раз - на день народження [PERSON] в «Ігрорленді». Ніколи не чула від дитини гарних дитячих згадок про батька та розмови про те, що батько подарував йому будь-яку іграшку; [PERSON], яка є приятелькою матері позивачки [PERSON], та пояснила суду, що вона тісно спілкується з сімєю позивачки, діти дуже слухняні та виховані. [PERSON] старанно відноситься до своїх материнських обовязків, є гарною та турботливою матірю для своїх дітей, для неї саме головне це інтереси дітей. Дійсно вона інколи виїжджала на заробітки до [PERSON], однак це було край необхідно з метою належного матеріального забезпечення своєї сімї. Батько малолітнього [PERSON] ніколи дитину не відвідував, свідок його ніколи не бачила. Виїзд позивачки на заробітки викликаний саме тим, що батько не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. У серпні 2017 році [PERSON] примусово забрав дитину до себе, не враховуючи взагалі інтереси малолітньої дитини, яка постійно проживала разом з матірю, та після повернення в сімю дитина була знервована, замкнута та налякана, потрібен був час для відновлення його звичайного стану. Відповідача [PERSON] свідок бачила лише один раз у іншому судовому засіданні та зазначила, що відповідач має на меті лише постійне приниження позивачки, незважаючи на страждання їх спільної дитини; [PERSON], яка працює вихователем в дитячому садку №7 «Пролісок» та безпосередньо була вихователькою малолітнього [PERSON], [INFO]. Пояснила суду, що дитина проживала у неповній сімї, вихованням хлопчика займалася лише мати та бабуся. Дитина вихована, доглянута, завжди чисто одягнена, має усе необхідне, приносила до дитсадка нові іграшки, навіть такі, яких не мали інші діти. Батько дитини ніколи до дитсадка не приходив, дитячі свята не відвідував, дитиною не цікавився ні усно, ні письмово, ані по телефону, дитина про батька у спілкуванні з дітьми та дорослими ніколи не згадувала. Зі слів методиста дитсадка їй відомо, що у серпні 2017 року до дитсадка зявився чоловік, який назвався батьком [PERSON], дуже агресивно та неповажливо себе вів та ображав працівників дитсадка. 01.08.2017 року мати [PERSON] - [PERSON] разом з онуками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувала в гостинах у своєї сестри в с.Скельки Василівського району Запорізької області, куди разом з працівниками поліції приїхали [PERSON] батько [PERSON], [INFO], та [PERSON] батько [PERSON], [INFO], та кожен батько окремо забрав свою дитину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що йому зателефонував другий чоловік його колишньої дружини [PERSON] та повідомив, що пропали діти і їх необхідно забрати від сторонніх людей. Вони разом поїхали в село, що знаходиться в Запорізькій області, де з дітьми знаходилася їх бабуся, та забрали дітей кожен окремо. [PERSON] проживала разом з ним та його батьками до жовтня 2017 року, після чого захворіла і мати [PERSON] забрала доньку до себе, а на теперішній дочка не хоче з ним спілкуватися. Таким чином, малолітній [PERSON], [INFO], до 29.09.2017 року проживав разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження умов проживання від 01.09.2017 року, складеним членами комісії управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, (а.с.127) за адресою: [ADDRESS], в сімї [PERSON] проживає малолітній [PERSON], [INFO], який за даною адресою не зареєстрований, співмешканка [PERSON], [INFO], разом із сином [PERSON], [INFO], та підопічним [PERSON], [INFO]. Житлове приміщення складається з 2-х житлових кімнат, для дітей створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. З 29.09.2017 року по 09.04.2018 року малолітній [PERSON], [INFO], проживав разом матірю за адресою: м.Камянське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31. Згідно з актом обстеження умов проживання від 17.08.2017 року, складеним членами комісії сектору з питань захисту прав дітей служби у справах дітей адміністрації Південного району Камянської міської ради, за вказаною адресою проживають: наймач [PERSON], [INFO], бабуся [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Житло складається з двох житлових кімнат, у дітей є окрема кімната, спальні місця, ноутбук, куточок для дозвілля. Речей у дітей та продукти харчування у достатній кількості, санітарно-технічні умови в квартирі відповідають нормам, є все необхідне для повноцінного розвитку дітей. 09.04.2018 року [PERSON] попросив [PERSON] привезти дітей до «Ігроленду» в ТЦ «Вавілон» у м.Дніпрі, де під час гри він без одягу та взуття як сам, так і разом з роздягненою дитиною, вибіг через запасний вихід, сів у автомобіль та забрав малолітнього сина [PERSON], [INFO], який по теперішній час проживає разом з батьком. Вказаний факт визнаний сторонами та ніким не спростований. Таким чином, малолітній [PERSON], [INFO], був без спільної згоди та домовленості між батьками, незважаючи на те, що спір про визначення місця проживання дитини перебував на розгляді в суді, нехтуючи інтересами дитини, його фізичним та психоемоційним станом, був вилучений зі звичного для нього середовища, де проживає в іншій в сімї з чужими для нього, окрім батька, людьми. Адміністрація Південного району Камянської міської ради розглянула документи про визначення місця проживання дитини та прийняла висновок 8/521-7 від 23.04.2018 року щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] за адресою: м.Камянське Дніпропетровської області, проспект Аношкіна, будинок №148, корпус 2, секція 31. Частиною 2\~ст.150 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.2\~ст.155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Так,\~статтею 21 Конституції України\~проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у\~статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї\~статті Конституції України\~закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване\~ст. 33 Конституції України. За\~ч.ч. 1, 4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1\~ст. 160 СК України). При вирішенні даного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені у судовому засіданні факти щодо відповідального ставлення матері [PERSON] до виконання своїх обов'язків, зокрема факт проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом із матірю протягом усього часу після припинення сторонами подружніх стосунків. Суд також враховує, що дитина проживає тривалий час в сімї матері разом з бабусею [PERSON], яка постійно піклується та доглядає дітей, а також зі старшою сестричкою [PERSON], [INFO], між якими існують тісні родинні стосунки, діти є між собою рідними. Для хлопчика створені всі умови для проживання та виховання, в сімї існують гармонійні умови для його розвитку, склався звичний для нього життєвий устрій та оточення. Дитина завжди доглянута та перебувала і перебуває під постійним наглядом матері або рідної людини бабусі [PERSON], яка проживає з дітьми однією сімєю. До посилань відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] щодо неналежного виконання материнських обовязків позивачкою та залишення дітей на сторонніх осіб суд ставиться критично, оскільки в судовому засіданні даних фактів встановлено не було, діти на час відсутності матері були разом з бабусею [PERSON], яка проживає з дітьми однією сімєю та є рідною для них людиною. В той же час суд звертає увагу на те, що [PERSON] з 2014 року не приділяв достатньої уваги малолітньому сину [PERSON], [INFO], не відвідував дитячий садок, не надавав належної матеріальної допомоги. Періодичне спілкування з дитиною та кількаразові побачення з дитиною і проведення відпочинку та дозвілля не можуть бути підставою для визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON], у якого в сімї проживає співмешканка та двох хлопчиків 2003 та [INFO], які для малолітнього [PERSON], однак він змушений буде проживати з ними в одній кімнаті. В той же час не заслуговують на увагу та, на думку суду, є наслідком спотвореного розуміння процесу виховання дітей в сімї, посилання представника [PERSON] та необхідність виховання хлопчика саме батьком та неспроможність матірю виростити сина, оскільки гідну та виховану людину в сімї може виховати як батько, так і мати, а результат буде залежати виключно від порядності, людяності, любові, поваги, правильного підходу до виховання того з батьків, хто діятиме виключно в інтересах дитини. На думку суду, примусове вилучення [PERSON] свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], зі звичного для нього середовища від матері, та поселення для проживання в іншу сімю разом з чужими для нього людьми, не може вважатися таким, що здійснене виключно в інтересах дитини. Слід також зазначити, що з вересня 2017 року по теперішній час [PERSON] постійно працює в ПАТ «Інтерпайп НТЗ» контролером, за місцем роботи характеризується позитивно, за пять місяців (вересень 2017 січень 2018) її заробітна плата склала 31\~449,52 грн.(а.с.176,177), що свідчить про наявність можливості матеріально забезпечити двох дітей. Відповідач [PERSON] є приватним підприємцем та за 2016 рік його річний дохід склав 10\~000,00 грн. (а.с.126), в той час як до складу його сімї входить співмешканка та двоє дітей [INFO] та [INFO], а також відповідач зазначив у суді, що має від першого шлюбу іще дитину, відносно якої відповідно до вимог СК України він також має обовязок щодо надання матеріальної допомоги. Суд вважає, що усі зібрані по справі докази у їх сукупності дають переконливі підстави дійти висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], секція 31, за її місцем проживання чи перебування. Згідно з п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках. Зважаючи на те, що на теперішній час малолітня дитина [PERSON], [INFO], примусово розлучений з матір'ю [PERSON], [INFO], виняткові випадки судом не встановлені, визначити місце проживання дитини суд вважає за доцільне з матірю, тому суд вважає задовольнити позовні вимоги щодо відібрання дитини та з постановленням судового рішення в цій частині відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], від батька [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], який зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], та передати матері дитини [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], яка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], секція 31, та відповідно до п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконана рішення суду в цій частині. Витрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла, оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved