Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. Позивачі свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вироком Горохівського районного суду від 25 лютого 2016 року [PERSON], жителя [INFO] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Заявлений в кримінальному провадженні цивільний позов судом задоволений частково. Вказаним вироком встановлено, що 26 травня 2015 року о 16 годині 30 хвилин в селі Хмельницьке Горохівського району Волинської області на ділянці дороги Т-0302 сполученням Горохів-Берестечко відбулося зіткнення автомобілів [NUMBER], за кермом якого перебував [PERSON], та ЗАЗ-110307 реєстраційний номерний знак [NUMBER], за кермом якого перебував [PERSON]. Останній, проявив безпечність та неуважність при керуванні автомобілем та ігноруючи чинні правила дорожнього руху виїхав на смугу зустрічного руху , внаслідок чого допустив зіткнення автомобілів. Автомобіль ВАЗ-211540, реєстраційний номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до реєстраційного посвідчення САМ №507872, виданого ВРЕВ ДАІ з обслуговування міста Горохів Горохівського та Локачинського району. Після ДТП на наступний день водій [PERSON] повідомив належним чином про страховий випадок для відповідача в якого була застрахована його цивільна відповідальність згідно полісу цивільної відповідальності АІ 2123710 термін дії якого по 06 червня 2015 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду спричинену майну третім особам визначений за полісом в розмірі 50000 гривень, за шкоду спричинену здоровю потерпілим у розмірі 100 000 гривень. Відповідно до висновку №8165 від 01 червня 2015 року автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 122905 гривень, а вартість матеріального збитку становить 98590 гривень. Тобто, вартість відновлювального ремонту автомобіля є більшою від вартості спричиненого матеріального збитку, що доводить неможливість та необґрунтованість проведення такого ремонту. Таким чином, сума спричиненого матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля складає 98590 гривень. За вироком суду з засудженого [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] кошти спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 48590 гривень. Відповідно до стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає сума коштів в сумі 50000 гривень. Крім того, внаслідок ДТП, винуватцем якої є [PERSON], позивачу [PERSON] спричинені тілесні ушкодження легкої та середньої тяжкості, Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №68 від 19 червня 2015 року в потерпілого встановлені наступні тілесні ушкодження: множинні садна та синець лівого плеча, синець лівого стена та правого колінного суглобу, садна спини та лівої бокової поверхні живота і правого гомілкового-ступеневого суглобу. Закритий двохлодижковий перелом лівої гомілки. [PERSON] перебував на лікуванні в Горохівській ЦРЛ з 26 травня 2015 року, де йому проведено оперативне втручання: фіксація лівого гомілково-ступневого суглобу шприхами Кіршера. В подальшому він перебував на амбулаторному лікуванні з періодичними оглядами і обстеженнями в лікаря. Всього за весь період лікування [PERSON] потратив власних 7500 гривень, що включають витрати на медикаменти та витратні матеріали, обстеження. На підставі наведеного просять стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 50000 гривень матеріальної шкоди за ушкоджений автомобіль та на користь позивача [PERSON] 7500 гривень витрат на лікування. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, згідно поданих заяв просять проводити розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. В судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 4 ст.61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Судом встановлено, що вироком Горохівського районного суду Волинської області від 25 лютого 2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с. 4-6). Як вбачається зі змісту даного вироку, 26 травня 2015 року близько 16 години 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки ЗАЗ-110307, державний реєстраційний номер [NUMBER], на ділянці автодороги Т-0302 сполученням Горохів-Берестечко, а саме в селі Хмельницьке Горохівського району Волинської області, проявив безпечність та неуважність, та грубо порушивши Правила дорожнього руху України, а саме: п.2.3-б Правил, який зобовязує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п.2.3-д Правил, який зобовязує водія не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.10.1 Правил, який зобовязує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам; розділ 11.3 Правил, який передбачає, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який в цей час рухався по своїй смузі руху в напрямку міста Берестечко Горохівського району Волинської області. В результаті цього зіткнення водій автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та синця лівого плеча, синця лівого стегна та правого колінного суглобу, спини та садна лівої бокової поверхні живота і правого гомілково-ступневого суглобу, закритого двохлодижкового перелому лівої гомілки зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи №68 від 19 червня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Крім того, вищевказаним вироком встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 507672, виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування міста Горохів, Горохівського та Локачинського районів, власником автомобіля марки ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №8165 від 01 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки ВАЗ-211540, державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 122905,00 гривень, а вартість матеріального збитку становить 98590,00 гривень. Вироком Горохівського районного суду 25 лютого 2016 року з обвинуваченого [PERSON] в користь потерпілого [PERSON] було стягнуто 48590 (сорок вісім тисяч пятсот девяносто) гривень майнової шкоди та 15000 (пятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 63590 (шістдесят три тисячі пятсот девяносто) гривень. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається із полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2123710, цивільно-правова відповідальність, що настала внаслідок вчинення обвинуваченим [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, застрахована за договором, укладеним ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоровю на одного потерпілого становить 100000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну, на одного потерпілого становить 50000,00 гривень. Строк дії договору з 07 червня 2014 року по 06 червня 2015 року. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом також встановлено, що внаслідок ДТП винуватцем якої є [PERSON] позивачу [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості внаслідок чого останній проходив курс лікування в Горохівській ЦРЛ, що підтверджується копіями медичної карти амбулаторного хворого. За весь період лікування [PERSON] витратив власні кошти в сумі 7500 гривень. Згідно до загальних положень про відшкодування шкоди, передбачених ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року (із змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну підлягає повному відшкодуванню особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування страховик зобовязується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV. При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» слід стягнути на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 50000 (пятдесят тисяч) гривень та в користь [PERSON] 7500 (сім тисяч пятсот) гривень витрат на лікування. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин суд вважає, що з відповідача в доход держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Outcome: approved