Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнювали, та остаточно просять суд: визначити, що майно, яке підлягає спадкуванню після померлої [INFO] [PERSON] складається: з трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстрованої на ім'я спадкодавця; та з 1/2 частки автомобіля DAEWOO SENS T13110 реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім'я відповідача; визнати, що частка [PERSON], [PERSON] у праві на спадкування трикімнатної квартири [ADDRESS], складає 1/4 частку кожного, [PERSON] складає 1/2 частку; визнати за [PERSON], [PERSON] право власності кожного на 1/4 частку квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом; визнати, що частка [PERSON], [PERSON] у праві на спадкування автомобіля DAEWOO SENS T13110 реєстраційний номер [NUMBER] № двигуна [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON] складає - 1/6 частину на кожного; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] вартість 1/6 частки автомобіля DAEWOO SENS T13110 реєстраційний номер [NUMBER], тобто по 6972 грн.31 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору - 932 грн.03 коп., по оплаті вартості експертиз - 1485 грн., правової допомоги - 3500 грн. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечують, вважають, що спадкове майно складається з 1/2 частки спірної квартири та 1/2 частки спірного автомобіля, оскільки вищезазначене майно придбано у період шлюбу спадкодавця [PERSON] та відповідача [PERSON], а тому частка кожного із спадкоємців дорівнює - 1/6 частці. Третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, заперечень не надала, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с.230, т1/. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, надала суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує /а.с.119, т.1/. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги від 19.02.2014 року, 11.04.2014 року підтримали, та суду пояснили, що [INFO] у віці 29 років померла донька позивачів - [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS], яка зареєстрована на її ім'я, та автомобіля DAEWOO SENS Т13110 реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на ім'я відповідача. Позивачі - батьки померлої [PERSON], та відповідач - її чоловік, відповідно до ст.1261 ЦК України - є спадкоємцями першої черги. Всі спадкоємці у встановлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини. Однак, постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 18.10.2011 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було відмовлено в зв'язку з існуванням спору щодо розподілу спадщини. Урегулювати виниклий спір мирним шляхом відповідач не побажав, вважаючи, що позивачі мають право тільки на 1/6 частку спадкового майна кожний, з чим позивачі категорично не згодні. Померла [INFO] донька позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] перебуваючи у шлюбі з відповідачем з 14 жовтня 2006 року, 27 квітня 2007року шляхом обміну належної їй ще до шлюбу квартири за адресою: [ADDRESS] на квартиру за адресою: [ADDRESS], набула право власності на цю квартиру, а тому на думку позивача та його представника, вищезазначена квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. Звертають увагу суду на те, що 13 серпня 2004 року позивачами у справі за їх кошти на ім'я доньки, на той час ще [PERSON], було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено того ж дня Першою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром №3-2173 та зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 08 жовтня 2004року в книзі 1 ПВШ-449, запис 449. На той час [PERSON] було 23 роки, вона не працювала, навчалася, самостійного заробітку чи іншого доходу не мала. 27 квітня 2007року однокімнатна квартира, яка була придбана позивачами на ім'я доньки по [ADDRESS] нею була обміняна на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Ця квартира відповідно до п. 10 Договору міни належала [PERSON] та не була спільною сумісною власністю. Внаслідок обміну донькою позивачів та відповідачем було доплачено 50000грн. Тому позивач та його представник вважають, що однокімнатна квартира, яка відповідно до ст.57 СК України була приватною власністю їхньої доньки, не може розглядатися як спільна сумісна власність. З цих підстав, вони вважають, що і спірна квартира, яка ввійшла до спадкової маси, має бути успадкована спадкоємцями у наступному варіанті (згідно уточнених вимог): 1/2 частка - відповідачем, інша 1/2 частка - позивачами, тобто кожним з позивачів по 1/4 частці. Саме такий варіант поділу спадку відповідав би, на думку позивачів, принципу справедливості. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], для визначення ціни позову просять враховувати вартість спірної квартири, визначену висновком судової будівельно- технічної експертизи від 20.12.2013року за варіантом, яким визначена вартість спірного нерухомого майна станом на [INFO], тобто на час відкриття спадщини, що складає - 158476грн., а 1/4 частка складає суму - 39619грн. Таким чином ціна позову щодо квартири для 2-х позивачів складає - 79 238 грн. Як зазначив позивач [PERSON] та його представник, до спадкової маси належить також автомобіль DAEWOO SENS, який придбаний 26.10.2008 року відповідачем та донькою позивачів під час шлюбу, та був зареєстрований за відповідачем. Оскільки автомобіль придбаний під час шлюбу, він є об'єктом спільної сумісної власності, а тому відповідач, як чоловік, має право на 1/2 його частину, а інша 1/2 частка має бути успадкованою позивачами та відповідачем в рівних частках, а саме по 1/6 частці. Оскільки автомобіль, який входить до складу спадкової маси, для дослідження експерту відповідачем не було надано, та як стверджує відповідач, його продано, але він і до цього часу є його власником, то позивачі просять стягнути з відповідача компенсацію вартості належних їм часток, а саме по 6972 грн. 31коп., кожному, виходячи з вартості автомобіля, визначеної експертом на час відкриття спадщини, яка становить 41833грн.84 коп. Так як відповідач не бажав вирішити виниклий спір щодо розподілу спадкового майна мирним шляхом, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] просять відшкодувати позивачу [PERSON], який сплачував судові витрати за обох позивачів, судовий збір в сумі - 932грн. 03 коп., вартість проведених судової будівельно-технічної та авто-товарознавчої експертиз в сумі 1485 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн., відповідні квитанції щодо зазначених витрат надано суду. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], позовні вимоги щодо розподілу спадкового майна не визнали, та суду пояснили, що в зареєстрованому шлюбі з померлою [PERSON] відповідач перебував з 14.10.2006 року і до її смерті. Вступаючи у шлюб [PERSON] мала у власності однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивачі зазначають, що це вони придбали доньці однокімнатну квартиру, посилаючись на те, що в той час вона навчалась та своїх коштів не мала. Однак, це не відповідає дійсності. Відповідно до трудової книжки [PERSON] з 22.02.2002 року була переведена на заочну форму навчання, а з 04.03.02 року прийнята на роботу в Широківське «Агропроменерго», а з 08.05.2003 року працювала на ВАТ «ІнГЗК». Створивши сім'ю, відповідач разом з дружиною [PERSON] вирішили обміняти належну їй однокімнатну квартиру на трикімнатну з доплатою, оскільки батьки відповідача надали йому кошти, а також відповідач мав власні заощадження, які перебували на його депозитному рахунку ще до укладення шлюбу, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Для доплати при обміні однокімнатної квартири на трикімнатну ним з депозитного рахунку було знято 36159 грн., а решту 14000грн. відповідачу надали його батьки. Відповідач разом з дружиною [PERSON] підшукали варіант обміну та здійснили його, обмінявши вказану однокімнатну квартиру на трикімнатну. Вважають, що квартира придбана відповідачем та спадкодавцем в шлюбі на паритетних підставах, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Просять також врахувати, що за час мешкання у цій квартирі відповідачем та спадкодавцем був здійснений коштовний ремонт. Ремонт тривав довго, оскільки відразу коштів на його здійснення не було і тому він здійснювався поступово. На здійснення ремонту було витрачено 63 474,66 грн., що підтверджується договорами на виконання робіт, товарними чеками та квитанціями на будівельні матеріали. Крім зазначених матеріальних затрат в ремонт спірної квартири було вкладено чимало трудових затрат відповідачем особисто, оскільки значну частину ремонтних робіт він здійснював самостійно. За фахом відповідач інженер-конструктор, він також здійснив перепланування квартири. За вищевикладених обставин відповідач та його представник вважають, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому 1/2 частка квартири належить відповідачу, а інша 1/2 частка цієї квартири належала його померлій дружині [PERSON] А отже тільки ця частина спадкового майна може бути поділена між спадкоємцями. Відповідно до цього позивачі можуть претендувати на 1/6 частину квартири кожен, а не на 1/4, кожен, як вони зазначають у своєму позові, не приводячи жодних аргументів відповідно яких вони визначили саме такий розмір. Вважають, що в ситуації, що склалася, не можливо визначити реальну вартість квартири на час обміну, за яку частину її вартості було доплачено подружжям, тому, на думку відповідача, не можливо визначити частину, яка належала спадкодавцю, а яка була спільною сумісною власністю подружжя. Щодо спірного автомобіля DAEWOO SENS реєстраційний № [NUMBER], то він дійсно був придбаний у шлюбі, але на кошти батьків відповідача. Придбавши трикімнатну квартиру та доплативши за неї 50 000 грн. відповідач та його дружина [PERSON] не мали більше ні спільних, ні власних коштів. Їх заробітна плата не давали їм змоги за півтора роки заощадити суму, еквівалентну вартості автомобіля, який був придбаний за 35000 грн. Ці гроші дали відповідачу його батьки, продавши акції ВАТ «Півд.ГЗК», що підтверджується копіями наданих відповідачем договорів купівлі-продажу цінних паперів від 18.01.2008 року № 196/Д та 197/Д кожен на суму 18000 грн. Крім цього, спірний автомобіль був ним фактично відчужений за генеральною довіреністю, ще за життя спадкодавця і тому на його думку він не може входити до складу спадкового майна. В той же час, відповідач зауважив, що проти розподілу автомобілю, за варіантом, який пропонують позивачі (по 1/6 частці кожному ) спадкодавцеві, він не заперечує. Відповідач та його представник, вважають, що позовні вимоги заявлено не коректно, вони не відповідають закону, а тому в задоволенні позову, просять відмовити. Вислухавши сторони, їх представників, ознайомившись з письмовими матеріалами справи, судом встановлені наступні обставини, та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець - [PERSON], [INFO], - рідна донька позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10), та була дружиною відповідача [PERSON], з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року /а.с.17/. Встановлено, що 13 серпня 2004 року [PERSON] придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною корисною площею 38,8 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м, вартість квартири складала 23544,00 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Черняєвою М.І., реєстровий № 3-2173 /а.с.54,т.2/. Право власності на нерухоме майно було зареєстровано в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 08.10.2004року в книзі 1 ПВШ-449, запис 449 /а.с.55,т.2/. Встановлено, що 27.04.2007 року [PERSON] здійснила обмін належної їй до шлюбу однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 38,8 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м, на трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею - 37,6 кв.м. Вартість придбаної [PERSON] квартири складала 19642 грн., вартість квартири, яку [PERSON] обміняла складала відповідно до договору 23191грн. Крім того, відповідно до умов договору, [PERSON]- сторона 2, доплатила стороні 1- гроші у сумі 50000 грн., які були сплачені повністю. Цей договір 27.04.2007 року було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 805(а.с.50,т.2). Цей правочин зареєстрований в реєстрі правочинів /а.с.51,т.2/. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстрований 21.05.2007 року номер запису 2827 в книзі 7ПВШ-467 за власником [PERSON]/а.с.64, т.2/. Відповідно до заяв подружжя, які долучалися до вищезазначеного договору міни від 27.04.2007 року, [PERSON] давав згоду на обмін дружиною - [PERSON] квартири по [ADDRESS], яка є її особистою власністю, з виплатою іншій стороні доплати в розмірі 50000 грн., які є спільною сумісною власністю подружжя./ а.с.52,т.2/. Також [PERSON] своєю заявою до вищезазначеного договору стверджувала, що квартира за адресою: [ADDRESS], куплена нею до шлюбу, та не є спільною сумісною власністю /а.с.53,т.2/. Згідно приписів ст.57 СК України майно набуте дружиною або чоловіком до шлюбу, а також майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали дружині, чоловіку особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що 26.10.2008 року відповідачем [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] було придбано автомобіль DAEWOO SENS, T13110 реєстраційний номер [NUMBER] № двигуна [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON], що підтверджується реєстраційною карткою, в якій зазначено, що придбаний автомобіль за біржовою угодою №091961 від 26.10.2008 року (а.с.140,т.1). Як зазначив відповідач сама біржова угода не збереглася, вартість автомобіля зі слів відповідача складала 35000 грн. Оскільки спірний автомобіль придбаний відповідачем в період шлюбу, то він є спільним сумісним майном подружжя відповідно до ст.60 СК України. Те, що автомобіль було придбано за особисті кошти відповідача, ним не доведено, належних доказів суду не надано. До того ж, наприкінці судового засідання відповідач та його представник не заперечували тієї обставини, що автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, та 1/2 його частка - є спадковим майном померлої дружини відповідача. Судом встановлено, що 04.06.2011 року відповідач [PERSON] видав довіреність на розпорядження ТЗ, як пояснив відповідач фактично, він продав спірний автомобіль /а.с.135-137,т.1/. Тобто розпорядився спірним автомобілем відповідач вже після смерті своєї дружини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.28,т.2/. Після смерті [PERSON] - батьки померлої, та відповідач - її чоловік, які є спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, у встановлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини /а.с.25-27.т.2/. Однак, постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 18.10.2011 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було відмовлено в зв'язку з існуванням спору щодо розподілу спадщини /а.с.14,т.1/. Урегулювати виниклий спір мирним шляхом відповідач не побажав, вважаючи, що позивачі мають право тільки на 1/6 частку спадкового майна кожний, з чим позивачі категорично не згодні. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається: з 1/2 частки автомобіля DAEWOO SENS реєстраційний номер [NUMBER], інша 1/2 частка автомобіля належить відповідачу [PERSON], як співвласнику спільного сумісного майна подружжя. Крім того, до складу спадщини входить 2/3 частки нерухомого майна : квартири [ADDRESS] (в тому числі 1/3 частка є особистим майном спадкодавця [PERSON],1/3 частка у спільному сумісному майні подружжя (яке становить 2/3 частки спірної квартири). Ще 1/3 частка квартири, як частка в спільному сумісному майні подружжя, належить відповідачу [PERSON] Для визначення об'єму спадкового нерухомого майна, судом враховувалось наступне. Відповідно до вищезазначеного договору міни від 27.04.2007 року вартість квартири, яку придбала спадкодавець [PERSON] шляхом обміну, складається: 23191 грн.( вартість квартири, яка до цього належала [PERSON] та була обміняна, тобто передана власникам, та 50000 грн. доплата, як спільна сумісна власність подружжя), та становить 73191 грн. (23191 грн. + 50000грн.). Також встановлено, що в цій сумі доля особистої власності [PERSON] складає 31,68% (23191грн. : 73191грн. х 100). Спільне майно подружжя складає 68,32% (100 - 31,68), частка кожного з подружжя в спільному майні складає - по 34,16% (тобто приблизно по 1/3 частці). Таким чином, спадкове нерухоме майно померлої [PERSON] складається з її особистої частки, її частки в спільному сумісному майні (31,68% + 34,16% = 65,84%), що дорівнює приблизно 2/3 часткам спірної квартири. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не вирішено домовленістю між ними або шлюбним договором. Приписами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Визначаючи склад та розмір спадкового майна, суд критично відноситься до тверджень позивачів, щодо того, що вся квартира є спадковим майном, оскільки вона придбана за їхні кошти, оскільки це спростовується умовами договору міни квартири від 27.04.2007 року. Суд також не приймає заперечень відповідача, щодо належності йому особисто суми 50000 грн. при доплаті за квартиру згідно договору міни, оскільки кошти, які він знімав зі свого банківського рахунку, в своїй більшості зараховувались на його банківський рахунок вже в період шлюбу зі спадкодавцем /а.с.126,т.2/. Крім того, це твердження відповідача спростовується заявою самого [PERSON], яка зберігається при договорі міни, та в якій зазначено, що доплата 50000грн. - є спільним сумісним майном подружжя /а.с.52,т.2/. Таким чином, в спірній квартирі є частка особистого майна спадкодавця (1/3), а є спільне сумісне майно (2/3 частки квартири по 1/3 частці на кожного з подружжя). Суд вважає, що на частку відповідача в спірній квартирі не може впливати вартість ремонтних робіт, оскільки ремонт здійснювався в період шлюбу за спільні кошти, в вартість ремонту відповідач включав вартість меблів, всіх коштів, які витрачалися на облаштування квартири, що не впливає на право власності та частки подружжя в спільному сумісному майні. Суд критично відноситься до тверджень відповідача про те, що спірний автомобіль було придбано за його особисті кошти (кошти, які йому надали його батьки), оскільки ним не доведено, що саме ці кошти він використав для придбання автомобіля, відсутній належним чином оформлений договір дарування. Крім того, судом встановлено, що відчуження автомобіля ( видача довіреності на відчуження автомобіля), відбулася 04.06.2011 року, вже після смерті спадкодавця, що підтверджується відповідним реєстром видачі довіреностей /а.с.135-137/, що спростовує твердження відповідача про розпорядження майном за згодою подружжя, при житті спадкодавця, та необхідності виключення із спадкового майна. До того ж, відповідач проти розподілу часток щодо спадкового автомобіля за варіантом позивача (по 1/6 частці) між всіма спадкоємцями не заперечував. Визначаючи частки в спадковому майні, суд виходить із приписів ст. 1267 ЦК України, якими визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, виходячи з того, що спадкодавцю [PERSON] належить 2/3 частки вищезазначеної спірної квартири, частка кожного із спадкоємців першої черги: кожного з позивачів - батьків померлої [PERSON] та її чоловіка, становить 2/9 частки (2/3 : 3). При цьому загальна частка відповідача [PERSON] у праві власності на спірну квартиру складає 5/9 часток, в тому числі 2/9 частки в порядку спадкування за законом, та 1/3 частка в спільному сумісному майні подружжя. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експерти № 256 від 20.12.2013 року вартість спірної квартири на час розгляду справи становить 170382,00 грн. /а.с.77-81/, та саме цю вартість необхідно враховувати, для визначення вартості нерухомого майна, оскільки спір вирішується в суді, тому вартість спірного майна визначається на час винесення судом рішення. Таким чином, вартість 2/9 часток спірної квартири складає 37862,67 грн. Оскільки питання щодо розподілу спадщини вирішується судом, суд вважає що підлягають задоволенню і вимоги позивачів, щодо визнання за всіма спадкоємцями права власності на їх частки в спадковому майні, в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. До спадкової маси належить також вищезазначений автомобіль, який придбаний відповідачем в період шлюбу, та зареєстрований за ним, що підтверджується реєстраційно-обліковою карткою [NUMBER], виданою Криворізьким МРЕВ від 16.10.2012 року /а.с.140.т.1/. Оскільки автомобіль придбаний під час шлюбу, він є об'єктом спільної сумісної власності, а тому відповідач, як чоловік, має право на 1/2 його частину, а інша 1/2 частка має бути успадкованою позивачами та відповідачем в рівних частках, а саме по 1/6 частці (1/2 : 3). Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №317/13 від 13.01.2014 року вартість спірного автомобіля на час розгляду справи становить 36 719,50 грн., а тому вартість 1/6 частки становить 6119 гривень 62 копійки. Враховуючи, що спірний автомобіль зі слів відповідача проданий, та відповідач отримав за нього кошти, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивачів, щодо компенсації відповідачем вартості їх частки у спадковому автомобілі, а тому ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь кожного позивача. Суд вважає за можливе визнати право власності на спадкове майно за спадкоємцями першої черги, оскільки спір розглядається в суді, та частки визначені судом. Що стосується визнання права власності за відповідачем на частку в спільному сумісному майні, то інтересу до вирішення цього питання відповідач не проявляв, відповідних вимог не заявляв. Виконував свої обов'язки в процесі недобросовісно, відмовлявся надавати правовстановлюючі документи на спірне майно. Однак ці обставини не перешкоджають йому вирішити це питання окремо. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі суд враховує наступне. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані з проведенням експертиз, та витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в ч.1 цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім в судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з фізичною особою-підприємцем [PERSON], однак в матеріалах справи відсутні докази того, що представник позивача [PERSON] має свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю. Ухвалою суду відповідно до ч.2 ст.56 ЦПК України вона до участі у справі в якості особи, яка має право на надання правової допомоги за заявою позивача, не залучалася. [PERSON] була залучена до участі у справі за заявою позивача [PERSON] в якості представника на підставі нотаріально посвідченої довіреності /а.с.120,т.1/. Крім того, в матеріалах справи відсутні обґрунтування суми правової допомоги, та відповідні розрахунки, та суду не наданий належним чином оформлений документ, який підтверджує, що ця суму дійсно сплачена позивачем. На підставі вищезазначеного вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд враховує, що в позові зазначено 2 вимоги немайнового характеру, щодо визначення спадкового майна, та часток (суд збір 214,60грн. (107,30 грн. х 2), та 2 вимоги майнового характеру, щодо визнання права власності, та стягнення компенсації . Виходячи з обсягу позовних вимог позивачів, та визначеному експертизами вартістю спадкового майна, кожен з позивачів повинен був сплатити судовий збір в розмірі 511,36грн. (71,53 грн. (214,60грн. : 3) + 378,63 грн .(1% вартості 2/9частки - 37863грн.) + 61,20 грн. (1% вартості 6119грн.), а всього за 2-х позивачів належало сплатити 1022,72грн. Позивачем [PERSON] сплачено судового збору на суму 932,03 грн. Тобто належить достягнути на користь держави з позивача [PERSON] ще 90грн. 69коп. Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON], оскільки саме він сплачував судові витрати в сумі - 932 грн.03 коп. З відповідача [PERSON] підлягає також стягненню судовий збір за немайнові вимоги в сумі 71,53 грн., (214,60 грн. : 3 ), а також за майнову вимогу визнання права власності в порядку спадкування 378,63грн. (1% від 37863грн.), а всього 521 грн. 70 копійок. Відповідно до ст.86 ЦПК України, оскільки судові експертизи у справі проводилися в інтересах обох сторін, суд вважає за можливе розподілити ці витрати між сторонами, пропорційно до задоволених вимог. Оскільки вартість судової авто-технічної експертизи складає 500 грн., частка позивачів 1/3 (1/6+1/6), що складає 166,66 грн., то підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] - 333,34 грн. Вартість судової будівельно-технічної експертизи становить 985,00грн., виходячи з часток нерухомого майна, підлягають відшкодуванню зі сторони відповідача на користь позивача - 547,22 грн., а всього з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] в рахунок часткової компенсації витрат на експертизи - 880 грн.56 коп.

Outcome: partial