Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначили, що 27.09.2016 року на перехресті вул. Ілліча та Нафтовиків сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [PERSON] «Мазда 323», д.н. 64374ХО, яким керував [PERSON] та автомобілем «Тойота Прадо», д.н. [NUMBER], належним на праві власності [PERSON] під керуванням [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON], який порушив правила дорожнього руху в частині здійснення повороту з вул. Ілліча на вул. Нафтовиків. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Автомобілі з обох сторін забезпечені полісом страхування цивільно-правової відповідальності. Порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Тойота Прадо» не розглядалося, оскільки на місці пригоди [PERSON] визнав себе винним та погодився відшкодувати шкоду в добровільному порядку. З цих підстав був складений Європотокол. На підставі висновку автотоварознавчого дослідження №Вэ-423 від 24.10.2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 175737,94 грн., вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «МАЗДА 323» в результаті пошкоджень становить 45188,36 грн. Страховою компанією було відшкодовано 20000,00 грн. Відповідачі відмовили позивачам у відшкодуванні частини матеріальної шкоди, яка не покрита страховим полісом, а саме матеріальної шкоди в сумі 25188,36 грн. Крім того, позивачам завдана моральна шкода, яку вони оцінюють в розмірі 5000,00 грн. Так позивач [PERSON] була позбавлена права власності на транспортний засіб, оскільки він не підлягає відновленню, також вимушена була займатися питаннями витребування у відповідачів спричиненої шкоди, також понесла ще додаткові витрати на проведення експертного дослідження пошкоджень в сумі 795,00 грн., послуги адвоката по складанню процесуальних документів та представлення інтересів\~ позивача в суді в сумі 3500,00 грн. Позивач [PERSON], який керував транспортним засобом під час зіткнення автомобілів, отримав тілесні ушкодження, каретою швидкої допомоги був доставлений до медичного закладу, де отримав першу медичну допомогу, однак від госпіталізації відмовився через необхідність працювати та годувати свою сімю, неправомірними діями [PERSON] завдано немалих втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в житті [PERSON], оцінює свої моральні страждання в розмірі 5000,00 грн. У звязку з викладеним просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 25983,36 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]\~ моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Представник позивача [PERSON] та [PERSON], який уповноважений [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати. В матеріалах справи відсутня нотаріально посвідчена довіреність або будь-яке інше підтвердження повноважень [PERSON] щодо подання позову до суду в інтересах [PERSON] Крім того, автомобіль [PERSON] не перебуває у стані, в якому був після ДТП, залишкова вартість автомобіля після ДТП ніким не встановлювалась. Винуватцем у вказаній ДТП є [PERSON], [PERSON] не був водієм т/з під час ДТП та враховуючи наявність відповідних правових підстав на керування транспортним засобом [PERSON] вважає, що є неможливим стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] Вимоги позивачів щодо стягнення моральної шкоди нічим не підтверджені. У звязку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.09.2016 року на перехресті вул. Ілліча та вул. Нафтовиків за участі автомобіля «Мазда 323», д.н. 64374ХО, яким керував [PERSON] та автомобіля «Тойота Прадо», д.н. [NUMBER], належним на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON], сталася\~ дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження, про що було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Винну в чиненні ДТП визнав [PERSON].\~\~\~ Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ХОС №253616, власником транспортного засобу «Мазда 323», д.н.64374ХО є [PERSON]. Згідно висновку №Вє-423 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 24.10.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда 323», д.н.643-74ХО становить 175737,94 грн., ринкова вартість становить 45188,36 грн. Транспортний засіб не підлягає відновленню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Представником [PERSON] долучено до справи копію довіреності від 12.06.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області [PERSON] на його імя від [PERSON]. Страховою компанією було відшкодовано 20000,00 грн., що підтверджено листом від 12.06.2017р. СК «Альфа-Гарант». \~\~\~\~ Відповідно до квитанції №875 від 13.10.2016р. за авто товарознавчу експертизу пр. визначенню ринкової вартості, вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, автомобілю «Мазда 323» д.н. 64374ХО. Сплачено представником за довіреностю\~ [PERSON] в розмірі\~ 795,00грн. Відповідно до квитанції №48 від 14.12.2016р. [PERSON] сплатила 1000,00грн., квитанції № 51 від 23.12.2016року представником [PERSON], [PERSON] сплачено 2500грн., квитанції №58 від 17.01.2017року [PERSON] сплачено\~ 3500грн.за надання юридичної допомоги за договорами б/н від 17.01.2017р, та. договорами б/н від 23.12.2016р, Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України\~\~ шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. У ч.2 ст.1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч.2 ст.1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що шкоду, завдану позивачам, спричинено внаслідок непереборної сили або умислу останніх, а тому мають нести відповідальність незалежно від доведеності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вбачається, що не відшкодовано майнову шкоду: 25983,36грн. у рахунок відшкодування ринкової вартості транспортного засобу марки Мазда 323» д.н. 64374ХО і ця сума підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON] При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачам душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума по 3000,00 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони.\~\~\~ Відповідно до квитанції №48 від 14.12.2016р. [PERSON] сплатила 1000,00грн., квитанції № 51 від 23.12.2016року представником [PERSON], [PERSON] сплачено 2500грн., квитанції №58 від 17.01.2017року [PERSON] сплачено 3500грн.за надання юридичної допомоги за договорами б/н від 17.01.2017р, та. договорами б/н від 23.12.2016р, , крім того [PERSON] оплатила суму судового збору у розмірі 640,00грн., Тобто, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів у обсязі відповідно до задоволених вимог. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial