Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03.06.2020р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 13 грудня 2018 року між нею ( [PERSON] ) та [PERSON] , відповідачкою у справі, укладений усний договір позики, за яким остання отримала від неї ( [PERSON] ) грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів США та 5000,00 Євро. Зазначає, що відповідачка зобов`язалась повернути вказану суму позики 11.01.2019р. Незважаючи на досягнуту домовленість, з 11.01.2019р по сьогоднішній день відповідачка взяті на себе зобов`язання так і не виконала. На неодноразові звернення до неї ( [PERSON] ) щодо повернення боргу, відповідачка намагається уникнути від виконання зобов`язання. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь 20000 доларів США та 5000 Євро та судовий збір в сумі 6854грн. Ухвалою судді від 09 червня 2020 року позовна заява [PERSON] залишена без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. В заяві вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні та не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] , яка про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином у відповідності із ст.ст.128, 130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причини неявки. Відзив на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавала. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування позивачки та її представника, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає\~ позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику та договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Враховуючи вищезазначене, суд вважає встановленим, що 13.12.2018 між позивачкою [PERSON] і відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого остання взяла в борг у [PERSON] 20\~000,00 доларів США та 5 000,00 Євро та зобов`язалася повернути позивачці таку ж суму грошових коштів в строк до 11 січня 2019 року. Факт укладення між сторонами договору позики, а також передання позивачкою відповідачці грошових коштів за договором, підтверджується розпискою про отримання грошових коштів, написаною відповідачкою власноручно 13.12.2018, яку суд приймає за основу при ухваленні рішення по справі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до\~ч.1\~ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконала, борг у визначений строк не повернула, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки суму позичених 13.12.2018р грошових коштів в розмірі 20\~000,00 доларів США та 5\~000,00 Євро. Щодо стягнення боргу саме в іноземній валюті, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Саме такі правові висновки містяться у постанові ВП ВС від 23.10.2019 по справі №723/304/16-ц. Також,\~у відповідності\~до ст.141\~ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідачки на\~користь позивачки, понесені останньою витрати по сплаті судового збору у розмірі 6\~854,00 грн.

Outcome: approved