Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . На дату смерті, до складу спадщини, після смерті [PERSON] увійшло наступне майно: земельна ділянка, кадастровий номер 3223188000:01:041:0037, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1200 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 02 червня 2010 року було заведено спадкову справу №63/2010 до майна померлого [PERSON] Українською міською нотаріальною конторою. Відповідно до довідки Української міської державної нотаріальної контори Київської області №192/01-16 від 13.10.2020 року, спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину, є [PERSON] та [PERSON] . Станом на 13.10.2020 року інших спадкоємців, передбачених законом та які б мали право на спадкування, відсутні. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за законом позивачі звернулись до Української міської державної нотаріальної контори Київської області. 09.12.2020 року нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку. Так як іншим чином захистити своє право позивачі не можуть, тому звернулись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 01.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали заяви в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його\~ відсутності, заперечень щодо позову не має. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.03.2010 року. На дату смерті, до складу спадщини, після смерті [PERSON] увійшло наступне майно: земельна ділянка, кадастровий номер 3223188000:01:041:0037, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1200 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК №879396 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3220592752020. 02 червня 2010 року було заведено спадкову справу №63/2010 до майна померлого [PERSON] Українською міською нотаріальною конторою. Відповідно до довідки Української міської державної нотаріальної контори Київської області №192/01-16 від 13.10.2020 року, спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину, є [PERSON] та [PERSON] . Станом на 13.10.2020 року інших спадкоємців, передбачених законом та які б мали право на спадкування, відсутні. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за законом позивачі звернулись до Української міської державної нотаріальної контори Київської області. Листом відмовою №603/02-14 від 09.12.2020 року Українською міською державною нотаріальною конторою Київської області, позивачам надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку. Також, з метою отримання дубліката оригіналу правовстановлюючого документа позивачі звернулись до Відділу в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Відповідно до листа Відділу в Обухівському району ГУ Держгеокадастру у Київській області №97-608/0/276-20 від 23.10.2020 року, в архіві Відділу відсутній, не обліковується другий примірник державного акта на земельну ділянку, яка розташована за адресою: с. Трипілля, та виданий на гр. [PERSON] . [PERSON] , є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто, що знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер 3223188000:01:041:0037, щодо якої була отримана відмова в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 статті 1297 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч. 1 статті 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, шляхом визнання прав. Відповідно до 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що вказує на правомірність мого звернення до суду. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивачів, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивачів шляхом визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. За таких обставин, позов слід задовольнити повністю. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved