Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні загальним коридором, посилаючись на те,що вони є власниками кімнат під літ.11 ,площею 13,6 кв.м, 3-1,площею 6 кв.м;3-2,площею 16 кв.м; 3-3,площею 22 кв.м; 3-4,площею 15 кв.м;ванни під літ .7-5,площею 3,9 кв.м квартири №[ADDRESS]. У загальному користуванні з відповідачами є коридор під літ.111,площею 5,4 кв.м.Відповідачка,яка є їх дочкою, має на праві власності квартиру -прибудову першого поверху та гараж під літ.1,площею 18,1 кв.м. У відповідачки наявні два входи у її приміщення,однак більше як 10років між сторонами склались неналежні стосунки через користування загальним коридором,в якому відповідачка без їх згоди поставила свою шафу т а інші речі,чим чинить їм перешкоди у користуванні власністю. Просять зобов»язати відповідачку забрати свої речі з загального коридору під літ.111 в приміщення відповідачки під літ.2-1, перенести прилади обліку води та електроенергії у свої приміщення. Провадження у справі відкрито відповідно до ухвали суду від 2.07.15р. Представником відповідачки 10.09.15р.подано заперечення на позов. 16.11.15р.за клопотанням представника позивачів до участі у справі залучено в якості співвідповідачів [PERSON],[PERSON]та 3 особу- орган опіки та піклування Франківської райадміністрації. 1.03.16р.відповідачами подано зустрічний позов,який 01.03.16р. прийнято до спільного розгляду з основним. Відповідно до ухвали Франківського районного суду м.Львова від 2.06.16р.задоволено клопотання позивачів про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Франківського районного суду м.Львова від 20.04.10р.по справі за позовом [PERSON], [PERSON],[PERSON]про визнання права власності та виділення часток в натурі. 25.01.17р.провадження у справі відновлено. За клопотанням позивачів та їх представника 04.01.18р.виключено з числа відповідачів [PERSON]та 3 особу орган опіки та піклування Франківської райадімінстрації. 18.10.17р. відповідачами подано уточнену зустрічну позовну заяву відповідно до якої просять зобов»язати позивачів не чинити їм перешкод у здійсненні права користування спільним приміщенням ,площею 5,4 кв.м під індексом 111,шляхом забезпечення їм вільного доступу у дане приміщення,як з середини так і з зовні,права розмістити у вказаному приміщенні шафу та зобов»язати [PERSON] перемістити встановлену ними шафу таким чином,щоб не блокувати вхід у приміщення з середини будинку.В обгрунтування позовних вимог посилаються на те,що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 20.04.10р.та додатковим рішенням від 18.05.10-р.за сторонами було визнано право власності на приміщення квартири№[ADDRESS] на праві спільної часткової власності.Однак,вказані рішення скасовані апеляційним судом Львівської області і на даний час квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності.А тому неможливо виконати вимоги основного позову про перенесення приладів обліку відповідачами у свої приміщення.Станом на час подачі позову позивачі за первісним позовом в приміщенні під індексом 111 встановили шафу великих розмірів,посунувши їх шафу таким чином,що заблокували внутрішні двері,чим унеможливили доступ до спільного приміщення з середини будинку.Крім того,без їх згоди змінили замок на вхідних дверях спільного приміщення,унеможлививши їм доступ до цього приміщення ззовні. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали,дали аналогічні пояснення.В судове засідання 21.05.18р. позивачі та їх представник не з»явились,подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі та їх представник проти первісного позову заперечили та пояснили, що не мають можливості користуватись коридором, так як позивачі поміняли замки на вхідних дверях. В судове засідання 21.05.18р.відповідачка не з»явилась,про причини неявки суд не повідомила,хоч належно увідомлена про час та місце розгляду справи Враховуючи наведене,суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін,які не з»явились. Згідно ухвали Франківського районного судум.Львова від 21.05.18р.зустрічний позов залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №2-3107/10,суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що квартира №[ADDRESS] складається з 7 кімнат,3 кухонь ,загальною площею 252,7 кв.м,житловою площею 125,9 кв.м. З довідки форми 2,виданої ЛКП»Вулецьке» 06.08.2014р., вбачається, що сторони зареєстровані та проживають у вказаній квартирі . Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.03.2003р.№[PERSON]на підставі договору міни від 24.01.2003р. належало 3/7 частки квартири№[ADDRESS]. Згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 20.04.10р.у справі №2-3107/10 за позовом [PERSON], [PERSON],[PERSON]Р.в інтересах нповнолітнього [PERSON]до [PERSON], [PERSON],[PERSON],Франківської райадміністрації,ОКП ЛОР БТ І та ЕО, органу опіки та піклування Франківської райадміністрації про визнання права власності та виділення часток в натурі- за [PERSON], [PERSON],[PERSON]визнано право власності на приміщення квартири№[ADDRESS] під літ.2-3,2-4,2-5,2-6,2-7,2-8,2-21,2-22 та гараж під літ.1.За [PERSON]та [PERSON]- на приміщення квартири під літ.2-2,2-9, 2-10, 2-11, 2-12 та гараж під літ.11.За [PERSON]визнано право власності на приміщення квартири під літ.2-13, 2-14,2-15, 2-16,2-17,2-18, 2-19, 2-20.Приміщення 2-1,площею 5,4 кв.м залишено у спільному користуванні співвласників. Додатковим рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18.05.10р.визнано за [PERSON], [PERSON],[PERSON] право власності на 27/50 приміщення квартири, за [PERSON]та [PERSON]- на 4/25 частини приміщення квартири, за [PERSON]-3/10 приміщення квартири. Право власності за [PERSON]та [PERSON]Г.в розмірі 4/25 часток на вказану квартиру зареєстровано на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 20.04.10р.та додаткового рішення суду від 18.05.12р.,що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.07.2010р. №30838373. Право власності за [PERSON]О.в розмірі 1/7 частку на вказану квартиру зареєстровано на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 21.10.2009р.у справі №2-3804/09. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 10.10.2016р.рішення Франківського районного суду м.Львова від 20.04.10р. та додаткове рішення Франківського районного суду м.Львова від 18.05.10р.скасовано,постановлено нове рішення,яким у задоволенні позову [PERSON], [PERSON],[PERSON]Р.в інтересах неповнолітнього [PERSON]до [PERSON], [PERSON],[PERSON],Франківської райадміністрації,ОКП ЛОР БТ І та ЕО, органу опіки та піклування Франківської райадміністрації про визнання права власності та виділення часток в натурі відмовлено, оскільки, згідно техпаспорта,складеного 12.10.09р.,площа квартири збільшена за рахунок самовільно збудованих приміщень під літ. 2-13, 2-14,2-15, 2-16,2-17,2-18, 2-19, 2-20,2-21,2-22, документів про прийняття вказаної добудови в експлуатацію та державну реєстрацію не надано та питання про прийняття добудови в експлуатацію не було предметом розгляду компетентного державного органу. З відповіді Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 07.11.17р.вбачається,що 09.01.16р.,1.06.16р. у ВП надійшли звернення [PERSON]про прийняття заходів до дочки [PERSON] та зятя [PERSON]Й.у зв»язку з конфліктами.06.06.16р.-заява [PERSON] про прийняття заходів до дочки [PERSON] та зятя [PERSON]Й.у зв»язку з конфліктами. З висновку інспектора Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 14.01.16р.вбачається,що 09.01.16р.із заявою щодо чинення неправомірних дій [PERSON].,вчинення сімейного скандалу та штовханини звернулась [PERSON] Г.Г.11.01.16р.Миколів Г.Й.подав заяву про чинення перешкод у користуванні спільним кори дором з боку [PERSON]Г.т а [PERSON],а також 13.01.16р.-по факту сімейного скандалу. Згідно висновку інспектора Франківського ВП ГУНП у Львівській області від 13.06.16р.за зверненням [PERSON]встановлено,що між мешканцями будинку №5а по вул.Лазаренка у м.Львові мають місце неодноразові сімейні сварки. Відповідно до ст.81 ЦПК України ,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Однак, позивачами не надано суду належних та допустимих доказів чинення їм перешкод у користуванні приміщенням коридору з боку відповідачів. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме- подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь- яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб будь- яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення будинку, квартиру тощо, від будь- яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї. Вказане зазначено у правовій позиції,висловленій ВСУ у постанові №6-709цс16 від 16.11.16р. Оскільки,позивачами не доведено та у судовому засіданні не встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні спірним коридором, позовні вимоги до задоволення не підлягають. Окрім того,питання щодо установки приладів обліку води та електроенергії регулюються відповідним законодавством, а тому питання щодо їх перенесення входить до компетенції відповідних служб та не може вирішуватись судом за відсутності технічних умов про можливість їх перенесення.

Outcome: dismissed