Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачі, звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що їм та відповідачу на праві приватної власності належить по 1/3 частини двохкімнатної квартири [ADDRESS]. З приводу користування квартирою виникають спори, пов'язані з зловживанням [PERSON] спиртними напоями, постійними скандалами з його сторони за що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Просили встановити порядок користування квартирою, виділивши їм в користування жилу кімнату, площею 17,0 м2 , а відповідачу виділити в користування жилу кімнату, площею 10,6 м2. Коридор, кухню, ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні. Відповідач визнав позов повністю, не заперечував щодо його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про наступне: Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва №5 про право власності на житло від 03.03.2011 року. Спірна квартира знаходиться на 2 поверсі багатоквартирного будинку та складається з двох ізольованих жилих кімнат площею 17,0 м2, 10,6 м2, кухні, коридору, ванної кімнати. Жила площа квартири становить 27,6 м2, загальна площа - 49,9 м2, корисна - 49,9 м2. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі кватири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р.№ 45), мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Враховуючи, що співвласники не просили розділити квартиру, видіти частку із спільного майна, а лише встановити порядок користування нею, виділивши їм жилі кімнати, згідно з частинами у праві власності кожного, суд вирішує даний спір в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оскільки це не потягне за собою штучного погіршення житлових умов сторін, або викличе необхідність постановки їх на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов. Судово-будівельна експертиза по справі не проводилась, оскільки з правових позицій, висловлених Верховним Судом України суд може визначити порядок користування жилими приміщеннями і в тому випадку, коли кожному із співвласників не може бути виділено ізольоване приміщення. При цьому, встановлення порядку користування квартирою жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві власності на квартиру і не обмежує їх право власності. Вимоги щодо залишення допоміжних приміщень квартири в спільному користуванні, а саме кухні, ванної кімнати, коридору визнавались сторонами по справі, ніким не оспорювались. Варіант запропонований відповідачами по справі є найбільш прийнятним та таким, що максимально відповідає правам та інтересам кожного зі співвласників, оскільки не тягне за собою перебудови або перепланування квартири, не зменшує частку сторін в праві спільної власності на квартиру та в її користуванні.

Outcome: approved