Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) в землях, яка перебуває в колективній власності реформованого КСП «Дружба», розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах. Позивачі є спадкоємцями за законом та прийняли спадщину після смерті свого батька, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Звернувшись до приватного нотаріуса з метою оформлення права на спадщину на земельну частку (пай) в землях, яка перебуває в колективній власності реформованого КСП «Дружба», розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, позивачі отримали відмову, оскільки ними не було надано правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивачі вказують, що відповідний сертифікат втрачений про що свідчить відповідне оголошення розміщене в місцевому друкованому виданні. Позивачі просять визнати за ними, в рівних частинах, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) в землях, яка перебуває в колективній власності реформованого КСП «Дружба», розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право земельну частку (пай) серії ЖТ № 177987. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.08.2021року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивачі не з`явились, в своїх позовних вимогах просять суд справу розглядати без їхньої участі. Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради, позов визнають. Згідно ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 15.10.2020 року Хорошівським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного МУ Міністерства юстиції (а.сп.10). Відповідно до листа відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.10.2020 року за №97-6-0.23-387/170-20, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Рижанській сільській раді за №680 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЖТ №177987 та виданий [PERSON] , громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» (а.сп.12). Відповідно до листа відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 14.01.2021 року за №31-6-0.23-11/110-21, розмір земельної частки (паю) реформованого КСП «Дружба» розташованого на території Рижанської сільської ради на момент розпаювання становив 2,84 умовних кадастрових гектари (а.сп.13). Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Таким чином, оскільки на час смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року), то судом при вирішенні спору в даній справі застосовуються його відповідні положення. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачі є синами [PERSON] . Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 15.10.2020 року Хорошівським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного МУ Міністерства юстиції та копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого повторно 24.12.2002 року виконкомом Рижанської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області (а.сп.8-9). Згідно з довідками виконавчого комітету Хорошівською селищної ради №810 та №811 від 17.05.2021, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] ; за вказаною адресою, разом із спадкодавцем, на день його смерті та шість місяців після смерті були зареєстровані та проживали: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] (а.сп.11). Таким чином на підставі вищезазначеного, за правилами встановленими ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 66015275 від 13.08.2021 в спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Звернувшись до приватного нотаріуса для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в землях, яка перебуває в колективній власності реформованого КСП «Дружба», розміром 2,84 умовних кадастрових гектари, позивачі отримали відмову, оскільки ними не було надано правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.сп.14). Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідний сертифікат втрачений. Також, в газеті «Прапор» №3 (9505) від 15.01.2021 року розміщене оголошення, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Дружба» серія ЖТ №177987, вважати недійсним (а.сп.15). В силу ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті 81,131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом фактично вступили в управління та володіння спадковим майном після смерті свого батька. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на земельну частку (пай) позивачі не можуть реалізувати своє право на спадкування після померлого [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) та неможливість його успадкування внаслідок цього має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону, є саме визнання права на частку (пай) за позивачами в порядку спадкування за законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки позивачі, які є спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, то вони мають право на реалізацію спадкових прав після смерті свого батька [PERSON] , у зв`язки з чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved