Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Хустського районного суду з позовною заявою до відділу освіти Хустської РДА про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. В позовній заяві зазначає, що працює на посаді директора Нижньоселищанської [PERSON] ступенів з 12 лютого 2015 року. За час перебування на посаді директора школи до неї не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Вона неодноразово нагороджувалась грамотами за сумлінну працю та високу професійність та їй неодноразово оголошувались подяки за внесок у виховання учнівської молоді, вмілу організацію педагогічного колективу. Наказом начальника відділу освіти Хустської РДА [PERSON] № С-4 від 23.03.2016 року «Про результати проведення перевірки щодо використання майна у навчальних закладах району та оголошення догани» її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення п. 4.2. Посадової інструкції директора школи нібито за неналежне виконання посадових обовязків. У наказі зазначено, що позивачку притягнуто до відповідальності за використання майна закладу 13-14 лютого 2016 року шляхом проведення обласного волейбольного турніру в період епідемії грипу без погодження з відділом освіти Хустської РДА, що суперечить вимогам чинного законодавства, за відсутність відшкодування енергоносіїв за період оренди закладу, а також за порушення наказу відділу освіти «Про призупинення навчально-виховного процесу» від 27.01.2016 року № 19 та наказу «Про продовження призупинення навчально-виховного процесу» від 04.02.2016 року № 24. З даним наказом позивачка не згідна, вважає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у наказі не зазначено, яким саме вимогам та якого законодавства суперечили її дії під час проведення турніру. Крім того, для проведення згаданого волейбольного турніру школою заклад в оренду не здавався, оскільки під час проведення турніру спортивний зал школи знаходився і знаходиться у власності Нижньоселищенської сільської ради та наданий для проведення турніру на вимогу сільського голови та оргкомітету. Проведення зазначених змагань відбулося у вихідні дні суботу та неділю і ніяк не вплинуло на навчально-виховний процес. Учасники проведеного волейбольного турніру не являються учасниками навчально-виховного процесу. Після проведення турніру негативні наслідки відсутні та не передбачалися як такі. Положення про проведення 13-14 лютого 2016 року відкритого обласного турніру з волейболу серед аматорів було затверджено відділом молоді та спорту Хустської РДА, тобто структурним підрозділом Хустської РДА , яка є засновником (власником) навчального закладу. Позивачка вважає, що свої посадові обовязки виконує добросовісно і не заслуговує на дисциплінарне стягнення. Просить суд винести рішення, яким скасувати наказ про оголошення їй догани від 23.03.2016 року № С-4. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що не згідна з накладеним дисциплінарним стягненням, під час проведення волейбольного турніру додатково енергоносії не використовувалися, з актом проведення перевірки не ознайомлювалася, від неї не вимагали дати письмові пояснення, на усні питання комісії вона відповідала, від дачі пояснень вона не відмовлялася, волейбольний турнір проводиться щорічно і таких питань ніколи раніше не виникало, епідемічний поріг у селі на передодні проведення турніру не перевищував 5% захворюваності дітей на грип, що не перешкоджало проведенню турніру, навчально-виховний процес не порушувався, оскільки турнір проводився у вільний від навчання дітей час, одночасно не порушувався наказ про призупинення навчально-виховного процесу у звязку з вжиттям профілактичних та протиепідемічних заходів попередження захворювання на грип та ГРВІ, оскільки учасники турніру не приймають ніякої участі у навчально-виховному процесі, діти школи участі у турнірі не брали. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити з мотивів, наведених у заяві. Представник відповідача - відділу освіти Хустської РДА [PERSON] заперечила проти задоволення позову, подала суду письмові заперечення та, посилаючись на них, просила суд відмовити у задоволені вимог [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника позивачки [PERSON], представника відповідача [PERSON], допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] згідно наказу начальника відділу освіти Хустської РДА від 12.02.2015 року № 43-к призначена на посаду директора Нижньоселищенської [PERSON] ступенів днем 12 лютого 2015 року, порядком переведення з посади заступника директора з виховної роботи цієї ж школи. Наказом начальника відділу освіти Хустської РДА від 23 березня 2016 року № С-4 до [PERSON], директора Нижньоселищенської [PERSON] ступенів, згідно п. 1 ст. 147 КЗпП України застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани. У наказі зазначається, що підставою для оголошення догани [PERSON] є використання майна Нижньоселищенської [PERSON] ст. 13-14 лютого 2016 року шляхом проведення обласного волейбольного турніру в період епідемії грипу та ГРВІ без погодження з відділом освіти райдержадміністрації, що суперечить вимогам чинного законодавства, відсутність відшкодування енергоносіїв за період оренди закладів, пункт 1.3. наказу відділу освіти «Про призупинення навчально-виховного процесу» від 27.01.2016 року № 19 та наказу «Про продовження призупинення навчально-виховного процесу» від 04.02.2016 року № 24. Також зі змісту наказу вбачається, що комісією було запропоновано [PERSON] до 10 березня 2016 року надіслати до відділу освіти письмові пояснення з організації та проведення вищезгаданого турніру, однак вона письмові пояснення не надала. Догану оголошено позивачці за неналежне виконання посадових обовязків відповідно до статей 147, 149 КЗпП України. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Як вбачається із матеріалів справи, підставами для оголошення позивачці догани було проведення волейбольного турніру у період епідемії грипу та ГРВІ, не відшкодування використання енергоносіїв за період турніру та порушення наказу «Про призупинення навчально-виховного процесу» щодо порушення обмеження проведення масових заходів на період епідемії. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно з положенням ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Із системного аналізу вказаних норм права вбачається, що роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення в межах передбаченого строку й лише за винне невиконання або винне неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що доводи позивачки щодо порушення її трудових прав у зв'язку з накладенням дисциплінарного стягнення в судовому засіданні є доведеними. Зокрема, посилання в тексті наказу на «використання майна Нижньоселищенської [PERSON] ст. 13-14 лютого 2016 року шляхом проведення обласного волейбольного турніру в період епідемії грипу та ГРВІ без погодження з відділом освіти райдержадміністрації, що суперечить вимогам чинного законодавства» є безпідставним та необґрунтованим і не містить жодних даних про конкретні порушення чинного законодавства та посилання на норми закону, який нібито порушила позивачка. Судом у ході судового розгляду справи не здобуто доказів, які б стверджували, що у Хустському районі станом на 13-14 лютого 2016 року було оголошено епідемічний стан. Представник відповідача в судовому засіданні не зміг довести суду, ким було оголошено стан епідемії у районі з посиланням на конкретне рішення. Посилання представника відповідача на протоколи № 1 від 26 січня 2016 року та № 2 від 04 лютого 2016 року позапланових засідань комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Хустської РДА є безпідставними, оскільки комісією приймалося рішення щодо введення у дію комплексного плану профілактичних, протиепідемічних заходів із грипу та ГРВІ та заходів запобігання можливого ускладнення грипу в сезон 2015-2016 років у Хустському районі і аж ніяк не оголошення стану епідемії у районі. Крім того, дія наказів відділу освіти «Про призупинення навчально-виховного процесу» від 27.01.2016 року № 19 та наказу «Про продовження призупинення навчально-виховного процесу» від 04.02.2016 року № 24 як одна з підстав притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стосується навчально-виховного процесу і поширюється на учасників навчально-виховного процесу згідно розділу ІІІ Статуту Нижньоселищенської [PERSON] ст. і не стосується учасників обласного волейбольного турніру, проведеного 13-14 лютого 2016 року у спортивному залі школи. Організація ж турніру була проведена шляхом письмового звернення Нижньоселищенського сільського голови [PERSON] до директора Нижньоселищенської [PERSON] ст. Губаль В.А. Положення про проведення 13-14 лютого 2016 року відкритого обласного турніру з волейболу серед аматорів було затверджено відділом молоді та спорту Хустської РДА, тобто структурним підрозділом Хустської РДА, яка відповідно до п. 1.4 Статуту школи є засновником (власником) навчального закладу. Також суд не погоджується з такою підставою застосованого дисциплінарного стягнення до [PERSON] як відсутність відшкодування енергоносіїв за період оренди закладу, тобто 13-14 лютого 2016 року для проведення турніру, вважає її надуманою та такою, що не відповідає дійсності. Відшкодування енергоносіїв за період проведення волейбольного турніру у спортивному залі Нижньоселищенської школи не проводилось, оскільки, як вбачається з інформації щодо використання енергоносіїв 13-14 лютого 2016 року, у приміщенні спортивного залу Нижньоселищенській [PERSON] ст. під час проведення обласного турніру з волейболу змагання проводились у вихідні дні (субота, неділя) з 11 години по 15 годину, опалення працювало в економному режимі з метою недопущення пошкодження опалювальної системи в зимовий період, а у світловий період дня з 11.00 по 15.00 використання електроенергії не проводилось, що підтверджується допитаними в судовому засіданні учасниками змагань, а саме свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були учасниками та організаторами турніру. З їх показів слідує, що у залі було холодно і потреби використовувати електроенергію для освітлення залу не було через природне світло. Відповідачем не надано суду жодного доказу в підтвердження факту заподіяння позивачкою своїми діями матеріальних збитків та не визначено розміру шкоди, якщо така була. При наданні доступу до спортивних майданчиків школи для проведення волейбольного турніру позивачка діяла відповідно до Статуту школи, посадової інструкцій директора школи, відповідно до п. 2.10 якої, директор вирішує адміністративні, господарські та інші питання, що виникають у процесі діяльності школи; п. 2.22 забезпечує ефективну взаємодію і співпрацю з органами місцевого самоврядування, підприємствами і організаціями, громадськістю. Метою дій директора в цьому випадку було досягнення виключно позитивних наслідків. Також при накладенні стягнення на позивачку відповідач порушив ст. 149 КЗпП України, в якій зазначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. З показів допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були у складі комісії, створеної для проведення перевірки щодо використання майна у навчальних закладах, в тому числі в Нижньоселищенській [PERSON] ст. вбачається, що позивачці було запропоновано дати пояснення з приводу проведення волейбольного турніру. Однак, свідки не підтверджують той факт, що вона відмовилася надати пояснення. Факт відмови [PERSON] від дачі пояснень не зафіксовано документально. Отже, суд не може визнати факт дотримання відповідачем процедури, передбаченої ст. 149 КЗпП України при накладенні дисциплінарного стягнення на позивачку, оскільки всупереч вимогам зазначеної статті, відповідачем не враховано та не зазначено ступені тяжкості вчиненого позивачкою проступку, не зазначено яка заподіяна шкода, не враховано обставин, за яких вчинено проступок, взагалі не врахована попередня робота працівника, якого притягнуто до відповідальності. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] неодноразово нагороджувалася відділом освіти Хустської РДА грамотами за сумлінну працю, високі показники у роботі та за активну участь у справі навчання і виховання підростаючого покоління. (а.с. 59-62). Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Таким чином, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність застосування до працівника заходів стягнення, саме відповідач повинен довести, що застосування дисциплінарного стягнення відбулося без порушення законодавства про працю. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З врахуванням вищенаведеного, після аналізу зазначених правових норм та наданих сторонами доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та наявність підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відділу освіти Хустської РДА в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved