Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначили, що їм на праві приватної власності належить нерухоме майно, яке за постановою державного виконавця перебуває під арештом. Посилаючись на ту обставину, що арешт накладено помилково, оскільки вони не є боржником, позивач просить скасувати вказаний арешт. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подавши до суду заяву про слухання справи за її відсутності та відсутності позивачів, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнає та просить з урахуванням ст. 206 ЦПК України, ухвалити рішення про задоволення. Представник третьої особи Васильківський МР ВДВС ГТУЮ в Київській області в судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини свого неприбуття, а тому суд визнав причини неприбуття представника вказаної третьої особи в судове засідання неповажними та розглянув справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.04.2019 року, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.07.2007 року, яке зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом від 09.07.2007 року, вбачається, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13, 18, 19). На звернення позивача начальником Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області надано відповідь від 26.04.2019 року, з якої вбачається, що надати інформацію на якій підставі та в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не являється можливим через знищення виконавчих документів. Перевіркою АСВП виконавчих проваджень відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не виявлено (а.с. 14). Зокрема, вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із нормами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник; боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи ту обставину, що наявність арешту нерухомого майна, порушує право власності позивача, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що таке право слід захистити шляхом зняття даного арешту. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, представником позивача [PERSON] подано клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 576 гривень 30 копійок. Відповідно до 2 частини статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved