overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/5 частка квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживає в ній. За вказаних обставин просили усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням. В судове судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачі на позові наполягають, відповідач з позовом згоден. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/5 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 4-6). Як вбачається з матеріалів справи, разом з позивачами у їх квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 7), але не проживає в ній, що підтверджується актом про не проживання у квартирі від 05.02.2019 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні\~ ним права користування та розпорядження своїм\~ майном. Матеріали справи свідчать, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач, але за вищевказаною адресою не проживає більше встановленого чинним законодавством строку за місцем реєстраційного обліку без поважних причини, тому є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. На підставі\~ ст.ст. 12, 13. 81, 263-265, 273, 283-285, 289\~ ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є власниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі разом з позивачами зареєстрований відповідач [PERSON] Останній без поважних причин не проживає в квартирі, обов'язків по утриманню житла не виконує, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Враховуючи наведене та на підставі ст. 405 ЦК України, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивачі в судове засідання не з'явилися, а подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що [PERSON],[PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі понад рік, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму (а.с. 6), а тому є всі підстави вважати відповідача таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення\~перешкод у\~користуванні власністю\~шляхом визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житлом в\~житловому приміщенні,\~яке належить\~на праві\~власностіпосилаючись на те, що відповідно до розпорядження Управління приватизації Чернівецької міської ради від 24.11.1997 року № 25862 ними позивачам передана у власність квартира [ADDRESS] ( теперішня назва - вулиця Небесної Сотні). Право власності зареєстровано в установленому законом на той час порядку 23.01.1998 року в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації та записано в Книзі реєстрації під № 66 , стор. 350, порядковий номер 6581. В даній квартирі вони, позивачі, зареєстровані з 27.02.1969 року, а також в квартирі зареєстрований з 23.01.2004 року відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] з червня 2006 року в квартирі, яка належить їм на праві власності, не проживає. Відповідач є їхнім онуком, він проживав з ними та своєю матірю (їхньою донькою) і був членом їхньої сімї, відповідно до закону користувався житлом, що належить їм на праві власності. В червні 2016 р. відповідач виїхав за межі України до своєї матері в Італію і в даний час там проживає. Вони є людьми похилого віку, отримують невелику пенсію за віком і їм була призначена житлова субсидія. Однак, в даний час змінився порядок і підстави для призначення субсидії і орган, який призначає субсидію вимагає від них надати відомості про доходи всіх осіб, які зареєстровані разом з власником житла. Оскільки їм не відомі такі відомості про їхнього онука, відповідача у даній справі, то вони в даний час позбавлені можливості отримувати житлові субсидії. Крім того, в звязку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, вони оплачують додатково ще і за нього комунальні послуги, незважаючи на те, що він фактично в квартирі не проживає і житлом не користується. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, що належить їм на праві власності більше двох років, то він відповідно втратив право на користування цією квартирою. А тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачі в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з письмовою заявою в якій позов підтримують повністю, просять справу розглядати у їхню відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просять справу розглядати його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є внуком позивачів, дійсно, зареєстрований, але не проживає в спірній квартирі більше року що підтверджується\~актами обстеження\~житлових умов\~від 17.09.2015\~року та\~від 17.09.2018\~року.Спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачам, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.11.1997 р., а тому позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирі [ADDRESS], підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у розпорядженні житловим приміщенням, що належить на праві приватної власності, в якому зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності від 03 серпня 2006 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . На теперішній час відповідач зареєстрований у спірній квартирі. У 2015 році відповідач залишив спірну квартиру та в квартирі не мешкає , комунальні платежі не сплачує. В теперішній час, через неможливість зняти відповідача з реєстрації у спірній квартирі позивачі позбавлені можливості розпорядитися нею на власний розсуд. Посилаючись на зазначене, позивачі просять суд усунути перешкоди у розпорядження спірною квартирою шляхом визнання відповідача таким , що втратив право користування зазначеною квартирою. Відповідач на судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву з визнанням позову та проханням розглянути справу у його відсутність. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 28 липня 2000 року та на підставі свідоцтва про право власності від 03 серпня 2006 року . З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 62 від 12.01.2018 року, вбачається, що за адресою квартира [ADDRESS] зареєстровані позивачі та відповідач . Судом також встановлено, що відповідач по справі хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, але згідно наданих суду доказів з 2015 року в зазначеній квартирі не проживає без поважних причин, в квартирі відсутні йогог особисті речі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, з урахуванням наведених доказів , суд дійшов висновку, що позов підлягає замовленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на земельні ділянки для індивідуального жилого будівництва та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] посилаючись на те, що після смерті їхньої матері [PERSON] залишилась спадщина, в склад якої входить вказане нерухоме майно, що належало померлій на праві власності, яку вони прийняли своєчасно. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви про те, що позовні вимоги визнають та просять суд справу розглянути без їхньої участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] в [ADDRESS] відкрилася спадщина в тому числі на дві земельні ділянки, а саме: для індивідуального жилого будівництва розміром 0,0721 Га кадастровий номер 7323010100:01:003:0105 та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0212 Га кадастровий номер 7323010100:01:003:0106, які належали покійній на праві приватної власності, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯД №095835 та серії ЯД №958836 від 25.02.2008 року. Позивачка [PERSON] має право як спадкоємець за заповітом від 21.03.2009 року на 5/6 частин вказаного майна, оскільки позивачка [PERSON] має право на обов'язкову частку в розмірі 1/6 частин як особа, що є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця із врахуванням трьох спадкоємців за законом першої черги. Спадщину вони прийняли своєчасно, оскільки подали у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу заяви про прийняття спадщини, але не можуть зареєструвати право власності на свої імена у зв'язку із тим, що покійна в зв'язку із продажем частин кожної земельної ділянки на користь третьої особи, а саме: для індивідуального жилого будівництва розміром в розмірі 0,0279 Га та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0043 Га. У зв'язку із смертю покійна не встигла переоформити державні акти на землю на своє ім'я. Інших спадкоємців першої черги за законом, або таких які мають право на обов'язкову частку судом не встановлено. На підставі ст.ст.392, 1233, 1261, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності по 1/4 частки будинковолодіння в порядку спадкування за законом, яке розташоване за адресою [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. В, гаражу літ. Б, вбиральні літ. Е, огорожі №1-2, посилаючись на те, що після смерті їхнього батька відкрилася спадщина на все вищевказане домоволодіння. Вони як спадкоємці за законом першої черги спадщину прийняли своєчасно. В судовому засіданні позивачі повністю підтримали позовні вимоги, та пояснили, що вони спадщину прийняли своєчасно оскільки були неповнолітніми на день смерті батька. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але від Драницької сільської ради Новоселицького району надійшов лист, що сільська рада позов визнає та просить суд розглянути справу без участі їхнього представника. Третя особа в судовому засіданні позов визнала. Суд вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення позивачки та відповідачів, третьої особи, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилася спадщина на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS]. Відповідно до довідки №1974 від 13 листопада 2009 року виданої Драницькою сільською радою Новоселицького району вищевказане домоволодіння відносилося до категорії робочого двору і станом з 01.07.1990 по 15.04.1991 роки його головою був покійний [PERSON], після смерті якого позивачі - його діти, як спадкоємці за законом першої черги своєчасно прийняли по ? частини спадщини вищевказаного домоволодіння, оскільки були неповнолітніми на день смерті батька Інших спадкоємців за законом першої черги у покійного [PERSON] не було, що також підтверджується довідкою Драницької сільської ради Новоселицького району за №2283 від 28.12.2009 року. На підставі ст.ст. 328, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнили і просять порядок користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], виділивши в спільне користування [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати площею 20,0 кв.м. та площею 9,3 кв.м., а [PERSON] - жилу кімнату площею 14,1 кв.м., а кухню площею 6,4 кв.м., коридор площею 2,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м, вбиральню площею 0,9 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що у них з відповідачем окремі сім*ї, вони мають окремі бюджети, між ними виникають спори з приводу користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги. Відповідач проти позову не заперечував. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Згідно ст..369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності сторонам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1999 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський верстатобудівельний завод» (а.с.5-6).. Спірна квартира є трикімнатною ізольованою квартирою житловою площею 43,4 кв.м., з ізольованими кімнатами, одна з кімнат розміром 20,0 кв.м. з виходом на балкон,, друга - 14,1 квм.., третя- 9,3 кв.м.. В квартирі є кухня, площею 6,4 кв.м., коридор площею 2,8 кв.м., роздільні ванна та туалетна кімнати /а.с.7-8/. Сторони між собою є матірью з донькою та син, та всі троє, а також син позивачки [PERSON] зареєстровані в квартирі (а.с.9, 11-14). Сторони погоджуються між собою про те, що їх частки є рівними, іншої домовленості при приватизації у них не було. Таким чином, на ідеальну долю кожного співвласника в спільній сумісній власності припадає 14,46 кв.м. житлової площі. Судом встановлено, що наразі між сторонами склався такий фактичний порядок користування жилим приміщенням, відповідно до якого зараз позивачі просять встановити порядок користуванням. Судом встановлено, що позивачі по справі ведуть спільний бюджет і він відокремлений від відповідача, вони є різними сім*ями, між ними відсутнє взаєморозуміння щодо оплати комунальних послуг та користування квартирою. Суд вважає, що виділення в спільне користування позивачам житлової кімнати площею 20,0 кв. м. та 9,3 кв.м., а всього- 29, 3 кв.м., а відповідачу виділення житлової кімнати площею 14, 1 кв.м., що на 0, 36 кв.м. менше, ніж припадає на його ідеальну долю, не є суттєвим відступом від ідеальних долей та не буде істотним чином впливати на права відповідача по справі та погіршувати його становище. Таким чином, позов законний, обґрунтований і суд задовольняє його.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, яким просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком № 80 по вул. Степова в с. Курісове Лиманського району Одеської області; розясними порядок виконання рішення суду. Представник позивачів подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, за адресою своєї реєстрації не проживає, поштові повідомлення повернуті з відміткою про не проживання відповідача. Представник третьої особи подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Позивачам належить на праві спільної власності будинок № 80 по вул. Степовій в с. Курісове Лиманського району Одеської області, що встановлено судом зі змісту договору купівлі- продажу нерухомого майна від 06.07.1999 року. З 20.07.1999 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], що встановлено зі змісту довідки Курісовської сільської ради Лиманського району Одеської області від 26.03.2018 року № 374. З серпня 2007 року відповідач за вказаною адресою не проживає. Відповідач не є членом сімї власників. Суд застосовує до даних правовідносин правила ст. ст. 71, 72 ЖК України. Зокрема, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відсутність відповідача строком понад шість місяців підтверджена актом про не проживання від 12.10.2017 року, в якому зазначено, що відповідач з серпня 2007 року не проживає у вказаному вище житловому будинку. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Підставою для зняття особи з реєстраційного обліку є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Отже вимоги про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням не відповідають змісту Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» щодо підстави зняття з реєстраційного обліку. Суд захищає порушене право співвласників шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. За правилом ст. 267 ЦПК України суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], - на житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. В судове засідання позивачки не з'явилися, але на адресу суду надіслали заяви в яких наполягають на задоволенні позову, та просять слухати справу у ії відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надали заяву, в якої просять в задоволені позовних відмовити в повному обсязі, та просять розглянути справу за їх відсутністю. Вивчив матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд приходить до наступного: Згідно довідки Дачненської сільської Ради №9311 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належить померлому [PERSON]. Згідно довідки Дачненської сільської ради № 927 від 05 квітня 2012 року [PERSON] постійно проживав в [ADDRESS] до дня смерті [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. Позивачі по справі є доньками померлого [PERSON], згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER]; [NUMBER]. Після його смерті позивачі в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Біляївського нотаріального округу Одеської області Кушпіль А.В., але листом № 15/02-14 та № 16/02-14 приватним нотаріусом в видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності житлового будинку. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевкладане, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved