Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до відповідача та просили усунути [PERSON] від права на спадкування та позбавити права користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Вимоги позову обґрунтували тим, що на підставі договору міни (реєстровий № 5872), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 11 грудня 2008 року, [PERSON] належала 1/3 частка квартири [ADDRESS]. 29.11.2015 [PERSON] загинув внаслідок заподіяння йому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті. Зазначена обставина підтверджується вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2017, який набрав законної сили згідно ухвали апеляційного суду Одеської області 17.10.2017. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка зазначеної квартири. [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON]В.), яка доводиться матір'ю [PERSON], своєчасно прийняла спадщину, оскільки звернулася до нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але відмовилася від свого права на спадщину на користь [PERSON] 13.01.2016 [PERSON], подав заяву про прийняття спадщини за № 786 до майна померлого [PERSON], та була заведена спадкова справа № 358/2016, що підтверджується листом Четвертої ОДНК № 5412/0214 від 11.12.17 та витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 43584819 від 13.04.2016. [PERSON], є сином загиблого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської міської ради 08.09.1999, актовий запис № 1015). [PERSON], [PERSON] також є синами загиблого [PERSON] На час відкриття спадщини всі діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] постійно проживали із спадкодавцем, а тому відповідно до ст.1268 ч.З ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідачка [PERSON] доводилася дружиною загиблому [PERSON], на час його загибелі постійно проживала із спадкодавцем, а тому відповідно до ст.1268 ч.З ЦК України також вважається такою, що прийняла спадщину. Зазначена обставина підтверджується довідкою про склад сім'ї № 566 від 14.12.2017, виданою дільницею № 1 КП «ЖКС «Пересипський». Враховуючи зазначене, враховуючи приписи ч.1 ст. 1224 ЦК України, позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом та просили його задовольнити, у звязку з тим, що відповідач умисно позбавив життя спадкодавця, окрім того просили позбавити права користування відповідача квартирою №97 у будинку №16 по вулиці Героїв Сталінграду у місті Одесі, оскільки відповідач [PERSON] відсутня за зазначеною адресою понад рік з 29.11.2015 року без поважних причин, тому на думку позивачів відповідно до приписів ч.2 ст. 405 ЦК України, відповідач втратила право користування житлом. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси\~ від 05 січня 2018 року, було відкрито загальне позовне провадження по справі з викликом сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. Представник позивачів в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином судовими повістками. (а.с. 134). Представник третьої особи, [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення щодо позову. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в судовому засіданні просила винести рішення з урахуванням прав та інтересів неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи, Департаменту надання адміністративних послуг ОМР, надав на адресу суду пояснення щодо позову. (а.с. 51-54). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав сторін, що були присітні в судовому засіданні, суд доходить висновку про те, що позов не підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Частина третя статті 3\~ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Судом встановлено, що на підставі договору міни (реєстровий № 5872), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 11 грудня 2008 року, [PERSON] належала 1/3 частка квартири [ADDRESS]. (а.с. 5,6). 29.11.2015 [PERSON] загинув внаслідок заподіяння йому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті. (а.с. 75). Зазначена обставина підтверджується вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2017, який набрав законної сили згідно ухвали апеляційного суду Одеської області 17.10.2017. (а.с. 7-10). Відповідно ж до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка зазначеної квартири. [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON]В.), яка доводиться матір'ю [PERSON], своєчасно прийняла спадщину, оскільки звернулася до нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але відмовилася від свого права на спадщину на користь [PERSON] (а.с. 73 на звороті). 13.01.2016 [PERSON], подав заяву про прийняття спадщини за № 786 до майна померлого [PERSON], та була заведена спадкова справа № 358/2016, що підтверджується листом Четвертої ОДНК № 5412/0214 від 11.12.17 та витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 43584819 від 13.04.2016. (а.с. 74). [PERSON], є сином загиблого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської міської ради 08.09.1999, актовий запис № 1015). (а.с. 82 на звороті). [PERSON], [PERSON] також є синами загиблого [PERSON] На час відкриття спадщини всі діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] постійно проживали із спадкодавцем, а тому відповідно до ст.1268 ч.З ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідачка [PERSON] доводилася дружиною загиблому [PERSON], на час його загибелі постійно проживала із спадкодавцем, а тому відповідно до ст.1268 ч.З ЦК України також вважається такою, що прийняла спадщину. Зазначена обставина підтверджується довідкою про склад сім'ї № 566 від 14.12.2017, виданою дільницею № 1 КП «ЖКС «Пересипський». (а.с. 13). Згідно з ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обовязковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13\~ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43\~ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; 3) зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою ст.1216 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст.\~1224\~ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця. З вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 05.07.2017 та ухвали апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 вбачається, що дії [PERSON] кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, і вона, не оспорюючи обставини вчинення нею кримінально-караного діяння та правильно їх розуміючи, визнала свою вину у обвинуваченні. 29.11.2015 року [PERSON] загинув внаслідок заподіяння йому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті, що повністю доведено зібраними по справі доказами, тому позовні вимоги про позбавлення від права спадкування після смерті [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. В частині позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] права користування квартирою №97 в будинку №16 по вулиці Героїв Оборони Одеси (раніше [PERSON]) в місті Одесі Одеської області, суд відмовляє у задоволенні, виходячи з наступного. Позивачі обрали спосіб захисту свого порушеного права

Outcome: partial