Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їм на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2001 року, належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], але з дня прописки та по теперішній час у зазначеному будинку не проживають, їх особистих речей у будинку немає. Місцезнаходження відповідачів невідомо, вони не виконують обов'язки членів сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у зв'язку з чим, позивачі вимушені сплачувати комунальні послуги за відповідачів. Просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2001 року, належить будинок [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається з довідки про склад сім'ї № 01-29/3744 від 11.12.2014 року та копії домової книги, у будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON]. (а.с.4,13). Згідно акту про фактичне не проживання №01-29/3743 від 11.12.2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають за вказаною адресою з 01.07.2013 року (а.с.10-12). При таких обставинах, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. На підставі ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved