Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивачка 12.05.2020 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 28 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції, актовий запис №100. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачемю не склалося, шлюбні відносини припинено з січня 2016 року. Спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна відсутній. Згода щодо утримання дитини досягнута. 19.05.2020, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд на 16.11.2020. 16.11.2020, в межах встановленого судом строку, відповідачем надано до суду заяву про визнання позову. У судове засідання позивачка не з`явилася, у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції, актовий запис №100 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначив позивач у позовній заяві та визнано відповідачкою, спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини припинено з січня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Згода щодо утримання дитини між ними досягнута, спору про поділ майна не заявлено. Отже, надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Так як позивачка скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно до ст. 104, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved