Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивачка 03.04.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Сторони перебувають у шлюбі з 01 липня 1995 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виконкому Одеської міської ради народних депутатів про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис №712 від 01.07.1995 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом реєстрації актів громадського стану Виконкому Приморської районної ради народних депутатів м. Одеси від 05.03.1996 року. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом реєстрації актів громадського стану Київської рай адміністрації виконкому Одеської міської ради від 24.02.1998 року. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 22.04.2014 року. Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть, а шлюб носить суто формальний характер. Позивачка вказує, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї не можливе, спори про розподіл майна відсутні. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 09.04.2019 року справу було залишено без руху та наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків. 12.04.2019 року недоліки було усунено та ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 16.04.2019 року провадження у справі відкрите та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 21.06.2019 року. У підготовчому засіданні 21.06.2019 року протокольною ухвалою було закрите підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті на 05.08.2019 року. У судове засідання 05.08.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та вказала, що вона проти заочного рішення не заперечує. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивачки, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тож, сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved