Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачі звернулися у суд із позовом до Русівської сільської ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог вказують, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського р-ну. Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали вище вказані особи. Голова колгоспного двору [PERSON] померла 01.08.2003 року, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/6 частини житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Грушевського, 35 у с. Русів, Снятинського р-ну, спадкоємцем за законом став син померлої [PERSON], який у встановлений законом шестимісячний термін подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців померлої немає. Однак в звязку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», його частки не визначені та правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок загублений [PERSON] не має можливості належним чином оформити спадщину, а тому позивачі просять суд визнати: за [PERSON] право власності на 2/6 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського району Івано-Франківської області; за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського району Івано-Франківської області; за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського району Івано-Франківської області; за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського району Івано-Франківської області; за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського району Івано-Франківської області. Представник позивачів адвокат [PERSON] подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати у відсутності позивачів та їх представника. Голова Русівської сільської ради [PERSON], подав до суду заяву, де зазначив, що позов визнає, проти задоволенні позову не заперечує, справу просить розглядати у відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки Руівської сільської ради №106 від 01.02.2016 року (а.с. 32) господарство по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського р-ну Івано-Франківської обл. відносилось до суспільної групи «колгоспного двору», у якому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також голова двору [PERSON], яка померла 01.08.2003 року (Свідоцтво про смерть 1-НМ №148771, а.с. 4), а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 їм на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору належало по 1/6 частині будинковолодіння по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського р-ну Івано-Франківської обл. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із довідкою Першої Снятинської державної нотаріальної контори №125/02-14 від 09.02.2016 року (а.с. 18) після смерті [PERSON] її спадкоємцем став син [PERSON], який у встановлений законом шестимісячний термін подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців померлої немає, проте згідно відповіді Першої Снятинської ДНК №126/02-14 від 09.02.2016 року (а.с. 19) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивачів. Таким чином судом встановлено, що позивачі мають право на частки у будинковолодінні по вул. Грушевського, 35 у с. Русів Снятинського р-ну, а саме: [PERSON] на 2/6 частини, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] по 1/6 частини. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved