Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить визначити їй додатковий термін в два місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 21 листопада 2004 року та розтлумачити заповіт [PERSON] від 07 травня 2003 року. Позовні вимоги мотивує тим, що її батьком є [PERSON]. 03 жовтня 1997 року [PERSON] на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 22 вересня 1997 року №322/97 отримав сертифікат серії ОД №0313932 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родина»розміром 3.47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 07 травня 2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений [PERSON] секретарем виконавчого комітету Єгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №20, яким заповідав свій земельний пай в розмірі 3.47 в умовних кадастрових гектарах вартістю станом на 03 жовтня 1997 року 23452 гривні, сертифікат серії ОД №0313932 [PERSON]. 23 березня 2004 року [PERSON] на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області №471/А від 10 грудня 2003 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №053840, згідно якого став власником земельної ділянки площею 3.06 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області. 21 листопада 2004 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, позивачці було розяснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку. Крім того, позивачка вважає необхідним розтлумачити зазначений вище заповіт, так як отримавши на підставі сертифікату серії ОД №0313932, який зазначено в заповіті, Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №053840, - [PERSON] не вніс зміни в заповіт. Враховуючи вище викладене позивачка просить в судовому порядку поновити пропущений нею строк, встановивши їй додатковий строк в два місяця для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та розтлумачити заповіт [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність (а.с. 41). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова у судове засідання не зявився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі (а.с. 40), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч 1. ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В силу ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про народження серії VІ-УР №563854 (а.с.18); повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (а.с.19-20); свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №255865 (а.с.21). 07 травня 2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений [PERSON] секретарем виконавчого комітету Єгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №20, яким заповідав свій земельний пай в розмірі 3.47 в умовних кадастрових гектарах вартістю станом на 03 жовтня 1997 року 23452 гривні, сертифікат серії ОД №0313932 [PERSON]. 21 листопада 2004 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №402802, виданим 22 листопада 2004 року [PERSON] сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.12). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, позивачці було розяснено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку, що підтверджується листом №886/02-14 від 20 липня 2017 року (а.с.11). Щодо пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка зазначила, що вказаний строк вона пропустила так як взагалі не знала про існування заповіту та дізналась про його існування лише в 2017 році. Суд визнає, що зазначена позивачкою причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, тому вважає необхідним встановити їй додатковий строк в два місяця з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 21 листопада 2004 року. Розглядаючи вимоги позивачки [PERSON] про тлумачення заповіту [PERSON] від 07 травня 2003 року суд прийшов до наступного. Згідно припису ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з'ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. При цьому, частина 2 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину, при тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Тож, ніякого спору між спадкоємцями, через який необхідно було б тлумачити Заповіт - з матеріалів справи не вбачається. Крім того, текст Заповіту викладений чіткою і зрозумілою мовою, в ньому немає подвійного змісту, із заповіту чітко вбачається воля заповідача, а своїми заявленими позовними вимогами позивач, фактично, просить вийти за межі тлумачення змісту Заповіту. Аналізуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні вимог про тлумачення заповіту [PERSON] від 07 травня 2003 року, посвідченого [PERSON] секретарем виконавчого комітету Єгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №20 слід відмовити, оскільки судом беззастережно встановлено безпідставність звернення позивача з вказаними вимогами до суду, а обраний позивачем спосіб захисту права вочевидь не співпадає з тими правами, які позивач намагається захистити. На підставі викладеного,

Outcome: partial