Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачка [PERSON], зазначила, що проживає в [INFO]. В другій половині будинку проживав мамин брат [PERSON] з дружиною, які 09.10.1989 року померли, дітей не мали, вона доглядала за ними, проживали в одному будинку і користувались ним спільно. Вона за власні кошти проводила поточний та капітальний ремонт будинку, на її імя відведена земельна ділянка, більше десяти років користувалась частиною будівлі, яка належала [PERSON] і складається з коридору 4.2 м2 , кімнати -12,8 м2; кімнати 7,0 м2 Однак, одержати свідоцтво про право власності не може, оскільки частина будинку значиться під окремим номером, приватизації не підлягає, а іншим чином крім судового вона не може оформити право власності, тому звертається в суд і просить визнати за нею право власності, оскільки вона більше десяти років користується вказаним майном. Представники сторін в поданих заявах просять позовну заяву розглянути без їх участі та задовольнити позов повністю. Розглянувши наявні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивачка, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом володіє однією другою частиною будинку в с. Миньківці по вул. Шевченка,39, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Друга половина будинку належить [PERSON], який 09.10.1989 року помер, його дружина [PERSON], теж померла, 24.10.2003 року, дітей не мали, тому, проживали в одному будинку і вона за власні кошти проводила поточний та капітальний ремонт всього будинку, на її імя відведена земельна ділянка. Весь час з моменту смерті власників, вона користувалась частиною будівлі, яка належала [PERSON] і складається з коридору 4.2 м2 , кімнати -12,8 м2; кімнати 7,0 м2, що підтверджується актом складеним депутатами Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, довідкою Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно виписки із земель-облікових документів, станом на 16 серпня 2004 року [PERSON], яка проживає [INFO] надано земельну ділянку загальною площею 0.08 га., в тому числі для обслуговування житлового будинку 0.08 га., та ведення особистого підсобного господарства. Згідно довідки Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, позивачка, після смерті [PERSON] та [PERSON] користується їх частиною будинку. Як видно з матеріалів справи дане жиле приміщення не відносяться ні до державного ні до комунального жилого фонду. В силу ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Позивачкою доведено, що вона добросовісно володіє чужим майном більше десяти років користується вказаним майном, проти чого ніхто не заперечував у встановленому законом порядку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 ЦК України є визнання права. Крім того, в силу ст. 328 ч.2 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, враховуючи викладене та

Outcome: approved