Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом до Виконкому Дрогобицької міської Ради Львівської області про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. У підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що наказом № 23-ос від 01.03.2010 року її було прийнято соціальним робітником в Дрогобицький міський територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян. За час праці до неї жодних претензій не було, до дисциплінарної відповідальності вона не притягувалась. Під час перебування на роботі 30.05.2013 року подала заяву на відпустку та про виплату їй грошової матеріальної допомоги на оздоровлення. Однак в ході розмови із керівництвом територіального центру її було повідомлено, що її відпустять у відпустку та нададуть матеріальну допомогу на оздоровлення з умовою, якщо вона подасть заяву про звільнення з роботи. Погодившись з такою пропозицією нею було подано заяву про відпустку на період з 10 червня 2013 року по 23.06.2013 року та заяву про звільнення , але без дати її написання про звільнення із роботи з 24.06.2013 року у зв»язку із виходом на пенсію, а дату написання вона проставить лише після того, як вийде із відпустки. Оглянувши дану заяву директором територіального центру соціального обслуговування їй було повідомлено, що така форма заяви не підходить з підстав, що вона вже перебуває на пенсії і їй було запропоновано написати заяву про звільнення за угодою сторін. На що вона теж погодилася і подала 30.05.2013 року заяву про звільнення її з роботи за угодою сторін з 24.06.2013 року і ця заява була датована 21 червня 2013 року. Однак згодом 19.06.2013 року вона подала заяву про відкликання своєї заяви про звільнення з 24.06.2013 року і дана заява була вручена особисто 20.06.2013року директору територіального центру соціального обслуговування і 21.06.2013 року відправлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку Територіальний центр соціального обслуговування отримав 27.06.2013 року. У зв»язку із погіршенням стану здоров»я вона під час відпустки перебувала на листку непрацездатності по 27.07.2013 року включно, про що повідомляла територіальний центр соціального обслуговування по телефону. 02.07.2013 року вона отримала із виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради лист від 25.06.2013 року № 3-28/5252 про те, що її розпорядженням Дрогобицької міської Ради було звільнено з 25.06.2013 року із посади соціального робітника Дрогобицького міського територіального центру соціального обслуговування , а тому їй необхідно з»явитися для отримання трудової книжки. Вище вказану трудову книжку вона отримала 17.07.2013 року. Відтак вважає, що відповідачем було грубо порушено норми КЗпП, оскільки під час перебування її у відпустці вона перебувала на лікарняному, її відпустка продовжилася , аж до 31 липня 2013 року, а тому підстав для її звільнення 25.06.2013року у відповідача не було, просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Дрогобицької міської Ради № 373-к від 21.06.2013 року « Про звільнення [PERSON] соціального робітника Дрогобицького міського територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) із займаної посади за угодою сторін та поновити її на посаді соціального робітника Дрогобицького міського територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) та зобов»язати відповідача з 25.06.2013 року виплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу. У судове засідання позивачка не з»явилася, хоч належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. На попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Суду пояснив, що на його думку при звільненні позивачки [PERSON] , відповідачем по справі було порушено ряд норм КЗпП. Зокрема, те, що під час перебування у відпустці його довірителька перебувала на лікуванні , а дні тимчасової непрацездатності працівника не включаються у лікарні дні, відтак відпустка повинна була бути продовженою. Проте, що його довірителька під час відпустки знаходиться на лікарняному, остання повідомляла своє керівництво. Крім того зазначив, що згідно чинного КЗпП, заява про звільнення подається особою особисто. Яким чином така заява від 21.06.2013 року могла бути написана [PERSON] особисто, коли остання перебувала на лікарняному та 21.06.2013 року нею ж була скерована заява від 19.06.2013 року про відкликання своєї заяви про звільнення з 24.06.2013 року, про що свідчить, що [PERSON] писала таку заяву про звільнення не 21.06.201 3 року, а в інший день. 25.06.2013 року був останнім робочим днем [PERSON], однак заробітна плата за цей день їй не нараховувалась, остання на роботу не вийшла. Керівництво не поцікавилося про відсутність свого працівника, не з»ясувало причини такої відсутності. Крім того відповідно до ст. 78 КЗпП - звільнення особи в період тимчасової непрацездатності не допускається. Відтак просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Дрогобицької міської Ради № 373-к від 21.06.2013 року « Про звільнення [PERSON] соціального робітника Дрогобицького міського територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) із займаної посади за угодою сторін та поновити її на посаді соціального робітника Дрогобицького міського територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) та зобов»язати відповідача з 25.06.2013 року виплатити їй заробітну плату за час вимушеного прогулу. Представник відповідача Дрогобицької міської Ради Щудло Р.Б. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, посилаючись на обставини викладені у запереченні на позовну заяву, вважає, що відповідачем по справі було повністю дотримано порядок звільнення позивача з роботи за угодою сторін, оскільки заяву про звільнення позивачка писала особисто, щодо тимчасової непрацездатності під час відпустки, то позивачу було донараховано усі страхові виплати, відтак просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав : Відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України підставою для припинення трудового договору може бути угода сторін. Однак слід зазначити, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв'язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 роз'яснено, що в разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. З огляду на це працівник не може бути звільнений за пунктом 1 статті 36 КЗпП за угодою сторін, якщо одна зі сторін не дає згоди на припинення трудового договору за цим пунктом або не було досягнуто домовленості про дату звільнення. У цьому випадку трудовий договір може бути розірваний з ініціативи працівника або власника чи уповноваженого ним органу з інших підстав, передбачених КЗпП, та з додержанням відповідно до встановлених для таких підстав звільнення вимог закону, наприклад статей 38- 44 КЗпП. Судом встановлено, що наказом № 23-ос від 01.03.2010 року позивачку було прийнято соціальним робітником в Дрогобицький міський територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян. 21.06.2013 року позивачкою [PERSON] було подано заяву на ім'я міського голови м. Дрогобича п. Радзієвського О.В. про звільнення із посади, яку вона обіймає по угоді сторін, у зв»язку з виходом на пенсію по інвалідності з 24 червня 2013 року. Згідно із розпорядженням по апарату міської Ради № 373-к від 21.06.2013 року « Про звільнення [PERSON] « вбачається, що відповідно до п.1 ст. 36 Кодексу Законів про Працю України , ч.1 ст. 24 Закону України « Про відпустки» ,

Outcome: dismissed