Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачі звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просять визнати за ними у порядку спадкування право власності по ? частині квартири № 1, загальною площею 41,67 кв.м., житловою площею 16,82 кв.м., в житловому будинку № 90 по вулиці Кооперативна в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області. Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що 14 грудня 1997 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Звісними спадкоємцями після її смерті були донька [PERSON] та чоловік померлої [PERSON]. 01 грудня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно та який за часів свого життя склав заповіт, згідно якого частину свого майна він заповів своїй онучці [PERSON], яка звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлого на нерухоме майно. Відсутність оригіналу документу, який би посвідчував право за померлим на спірну квартиру, позбавляє можливість позивачів оформити спадкове майно. Тому, позивачі просять задовольнити їх вимоги. Позивачі в судове засідання не зявилися, від них до суду надійшли заява, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність та задовольнити заявлені позовні вимоги. /а.с. 81, 82/. Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та що визнають позовні вимоги позивачів /а.с. 83/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. 14 грудня 1997 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 8/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належне їй майно, в тому числі і на частину квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло /а.с. 20/ та копією довідки характеристики № 70 від 28.03.2016 року КП «Нерухомість-П» /а.с. 21/. Згідно наданої копії довідки характеристики № 70 від 28.03.2016 року КП «Нерухомість-П» /а.с. 21/, квартира [ADDRESS] належить: по ? частині [PERSON] та [PERSON]. Звісними спадкоємцями після смерті [PERSON] були: донька [PERSON], чоловік [PERSON], який проживав разом з померлою до відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 1140 від 19.05.2016 року /а.с. 9/. Згідно п.4. 5. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів, на те, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року) якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Крім того, Вищій Спеціалізований Суд України у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», уточнив, що, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України 2003 року, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531\~ЦК 1963 року. Згідно архівної довідки № 1768 від 15.08.2016 року /а.с. 72/, у 1998 році за № 176 була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 14.12.1998 року; проте копії її надати немає можливості, оскільки згідно до акту приймання та опису справ тривалого (понад 10 років) зберігання, їм були передані лише наряди Свідоцтв про право на спадщину, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.10.1998 року. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.1998 року /а.с. 73/ спадкоємцем майна померлої [PERSON] є донька [PERSON], яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво на спадкове майно, а саме: грошові внески. Інших доказів на підтвердження переліку спадкового майна та отримання інших свідоцтв про право на спадщину суду не надано. На момент відкриття спадщини померлої [PERSON], яка померла 14 грудня 1997 року діяв ЦК України (в редакції 1963 року), спадщина після її смерті відкрилась до 1 січня 2004 року тому в цьому випадку застосовуються положення ЦК 1963 року. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), [PERSON] та [PERSON] відносяться до першої черги спадкоємців за законом, оскільки згідно вимог зазначеної статті при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого. Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володінням спадковим майном. 01 грудня 2015 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 10/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належне йому майно, в тому числі і на частину квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло /а.с. 20/ та копією довідки характеристики № 70 від 28.03.2016 року КП «Нерухомість-П» /а.с. 21/. За часів життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві приватної власності частку житлової квартири з усіма господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS], заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 17.10.2012 року /а.с. 16/. Звісними спадкоємцями після його смерті були: донька [PERSON], та спадкоємниця по заповіту онука [PERSON]., що підтверджується довідкою № 1401 від 08.12.2015 року /а.с. 11/. Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] за № 306/2015 /а.с. 52-63/, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] позивачі по справі, звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с. 19/ позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів документів, які б підтверджували право власності померлого на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд вважає, що позивачами було надано достатньо доказів, які підтверджують їх вимоги, тому слід визнати за ними право власності на зазначене спадкове майно.

Outcome: approved