Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка 19.07.2016 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Після збільшення розміру позову 23.08.2016 р. просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, в якому народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. З 05.07.2016 р. сторони проживають окремо, відповідач, який офіційно працює, не надає матеріального утримання дітям. Вона навчається в інтернатурі Івано-Франківського національного медичного університету, не працює, тому їй дуже складно утримувати дітей. Позивачка у судовому засіданні позов у збільшеному розмірі підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданому суду запереченні позов у збільшеному розмірі визнав частково, посилаючись на те, що він належно виконує свій обовязок по утриманню дітей, погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 27.01.2018 р., а у подальшому у розмірі ? частини заробітку до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, з урахуванням сплачених 07.09.2016 р. аліментів у розмірі 3000 грн. Проти часткового задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути у його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у збільшеному розмірі підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. З 05.07.2016 р. сторони проживають окремо. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони не домовились щодо добровільного утримання відповідачем дітей, позивачка звернулась з позовом про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів у відповідності з вимогами ст.182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові; позивачка, з якою проживають діти, не працює, навчається в інтернатурі на базі Івано-Франківського національного медичного університету. Суд також враховує стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює офіційно, має постійний дохід, інших дітей не має. З урахуванням того, що заробітна плата відповідача складає 10 мінімальних заробітних плат, що підтверджується довідкою ТУ ДСА України в Івано-Франківській області (а.с.8), суд вважає, що 1/3 (одна третя) частина його заробітку (доходу) є достатньою для утримання двох дітей. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.183 СК України при стягненні аліментів на двох і більше дітей суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд зазначає, що оплата відповідачем 07.09.2016 р. аліментів у розмірі 3000 грн. буде врахована виконавчою службою під час виконання даного судового рішення після надання відповідачем оригіналу відповідної квитанції. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача у користь позивачки аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: partial