Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

позивачі звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно. Мотивував свої вимоги тим, що предметами спору є земельна ділянка розміром 0.0582 га. яка розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Зазначена земельна ділянка належала [PERSON] (яка є матір'ю [PERSON], а [PERSON] - бабусею) [PERSON]. на праві спільної власності, згідно двох державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, виданих Київським міським управлінням земельних ресурсів 21 листопада 2000 року на підставі рішення Київської міської ради від 7 липня 1998 року №65, зареєстрованих у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №79-2-00970 та за №79-2-00971. Також, як зазначають позивачі предметом спору є 3/4 частини житлового будинку з належними до нього господарчими та побутовими приміщеннями та спорудами, під номером [ADDRESS]. 1/2 частина цього житлового будинку належала [PERSON], згідно свідоцтва про право власності від 06 лютого 2001 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 7-505, а 1/4 частина буднику належала також [PERSON] па підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 лютого 2001 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі №7-507. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивачі, як спадкоємці за заповітом та за законом звернулися у встановлений законом строк до Другої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу за № № 650/2015. Позивачі зазначають, що до складу спадщини увійшли ? частини житлового будинку [ADDRESS], частина земельної ділянки на якій знаходиться зазначений житловий будинок та ? частини житлового будинку з належними до нього господарчими та побутовими приміщеннями та спорудами, під номером [ADDRESS] При житлі спадкодавець залишила на ім'я позивачів заповіт посвідчений [PERSON] державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори 18 грудня 2008 року. Відповідно до зазначеного заповіту, спадкодавець заповіла з належних їй праві власності 3/4 частин житлового будинку № [ADDRESS], 1/2 частину - [PERSON], а 1/4 частину [PERSON], а належну їй частину земельної ділянки розміром 0.0582 га., яка розташована на території [ADDRESS] заповіла - 1/2 частину - [PERSON], а 1/4 частину [PERSON]. На спадкове майно, яке складається з 3/4 частин житлового будинку № [ADDRESS], позивачі 04 лютого 2016 року отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, я [PERSON] на 1/2 частину цього житлового будинку, а я [PERSON], відповідно на 1/4 частину вказаного будинку. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 9 лютого 2016 року, державним нотаріусом [PERSON] нам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 та 1/4 частини земельної ділянки, що є предметом спору, оскільки спадкодавцю належала частина земельної ділянки від 0,0582 га, яка розташована па території [ADDRESS] на підставі наведеного вище державного акту на праві спільної власності разом із позивачем [PERSON] без виділення часток. Також наведеною постановою державного нотаріуса позивачам було запропоновано вирішувати питання про отримання спадщини у судовому порядку. Також постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 9 лютого 2016 року, державним нотаріусом [PERSON] - [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини житлового будинку і належними до нього господарчими та побутовими приміщеннями та спорудами, під номером [ADDRESS], оскільки свідоцтво про право власності та свідоцтво про право па спадщину за законом видані Другою київською нотаріальною конторою 6 лютою 2001 року, на підставі яких спадкодавцю належить ця частина житлового будинку, не зареєстровані відповідною реєстраційною службою. Позивачі з посиланням на письмові обґрунтування позову та наведені у позовній заяві правові норми просять суд ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.0582 га, яка розташована по [ADDRESS] та право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.0582 га, яка розташована по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Також просили суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.0582 га, яка розташована по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом. Крім того, просять визнати за [PERSON] право власності на ? частини житлового будинку з належними до нього господарчими та побутовими приміщеннями і спорудами розташованими по [ADDRESS] Представник позивача надіслав до суду лист з клопотанням слухати справу у його відсутність. Просила позовні вимоги задовольнити повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі та третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не забезпечили явку своїх представників. Про час та місце розгляду справи судом повідомлялися. Про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] Після її смерті позивачі, як спадкоємці за заповітом та за законом звернулися у встановлений законом строк до Другої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу за № № 650/2015. До складу спадщини увійшли ? частини житлового будинку [ADDRESS], частина земельної ділянки на якій знаходиться зазначений житловий будинок та ? частини житлового будинку з належними до нього господарчими та побутовими приміщеннями та спорудами, під номером [ADDRESS] При житлі спадкодавець залишила на ім'я позивачів заповіт посвідчений [PERSON] державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори 18 грудня 2008 року. Відповідно до зазначеного заповіту, спадкодавець заповіла з належних їй праві власності 3/4 частин житлового будинку № [ADDRESS], 1/2 частину - [PERSON], а 1/4 частину [PERSON], а належну їй частину земельної ділянки розміром 0.0582 га., яка розташована на території [ADDRESS] заповіла - 1/2 частину - [PERSON], а 1/4 частину [PERSON]. На спадкове майно, яке складається з 3/4 частин житлового будинку № [ADDRESS], позивачі 04 лютого 2016 року отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, я [PERSON] на 1/2 частину цього житлового будинку, а я [PERSON], відповідно на 1/4 частину вказаного будинку. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 9 лютого 2016 року, державним нотаріусом [PERSON] нам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 та 1/4 частини земельної ділянки, що є предметом спору, оскільки спадкодавцю належала частина земельної ділянки від 0,0582 га, яка розташована па території [ADDRESS] на підставі наведеного вище державного акту на праві спільної власності разом із позивачем [PERSON] без виділення часток. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 9 лютого 2016 року, державним нотаріусом [PERSON] - [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частини житлового будинку і належними до нього господарчими та побутовими приміщеннями та спорудами, під номером [ADDRESS], оскільки свідоцтво про право власності та свідоцтво про право па спадщину за законом видані Другою київською нотаріальною конторою 6 лютою 2001 року, на підставі яких спадкодавцю належить ця частина житлового будинку, не зареєстровані відповідною реєстраційною службою. Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції від 18 грудня 1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше непередбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно ст. 42 ЗК України, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. На час набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку, що є предметом спору, згідно державного акта про право приватної власності на землю, 1/4 частина житлового будинку № [ADDRESS], який знаходиться па зазначеній земельній ділянці належала позивачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право па спадщину за законом від 06 лютого 2001 року, а 3/4 частини цього ж будинку належали спадкодавцю [PERSON] (1/4 частина на підставі Свідоцтва про право па спадщину за законом від 06 лютого 2001 року, ? частина відповідно до свідоцтва про право власності від 06 лютого 2001 року). Таким чином відповідно до вищенаведених правових норм у сукупності з доказами наданими позивачами, права ? частки земельної ділянки належать [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, а ? частки цієї ж земельної ділянки належали на момент смерті спадкодавцю [PERSON] та відповідно увійшли до складу спадкового майна. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст. 321 ЦК України. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав га обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що передбачено ст. 1218 ЦК України. Відсутність державної реєстрації правовстановлюючих документів на 3/4 частини спірного житлового будинку, не може свідчити про відсутність права власності моєї матері на зазначене майно, яке я успадкувала. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, як було зазначено вище, спадщину було прийнято, то відповідно, така і право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинку [ADDRESS] було набуте. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов категоричного висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved