Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачі та їх представник у судове засідання не з'явилися, надавши письмову заяву у якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просить їх задовольнити і справу розглянути без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву у якій позовні вимоги визнали у повному обсязі і просили розглянути справу без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] була приватизована квартира за [ADDRESS]. На їх ім'я було видане Свідоцтво про право власності на житло державним насінним радгоспом «Баглійський» і зареєстровано в Новомосковському «БТІ» 25.12.1996 року за р.№92-1. Дана квартира має загальну площу 43,8 кв.м, з яких житлова площа становить - 28,6 кв.м, і складається з: 1-а кімната, площею 15,8 кв.м; 2-а кімната, площею 12,8 кв.м; кухні, площею 5,8 кв.м; ванної (об'єднаної з вбиральнею), площею 3,4 кв.м; передпокій, площею 5,2 кв.м; балкону, площею 0,8 кв.м. Згодом, [PERSON] подарував належну йому ? частину даної квартири [PERSON], що підтверджується Договором дарування серії АЕР №050225 від 19.02.2002 року посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] Таким чином останній на праві приватної власності стала належати вся вищевказана квартира. Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт у якому зробила наступне розпорядження: «все належне майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала в рівних долях [PERSON] і [PERSON]». Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Степової сільської ради Глухою К.Я. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті позивачі спадщину прийняли, про що свідчить видане 16 липня 2013 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори на їх ім'я Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS]. Проте, як встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилася також спадщина на іншу ? частину даної квартири, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 25.12.1996 року та зареєстрованого в органах БТІ 25.12.1996 року за №92-1. Проте постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі на вказану ? частину квартири свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№296/5 від 22.02.2012 року) при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі право встановлювальних документів. Однак позивачі не змогли надати нотаріусу «свідоцтво про право власності», видане 25.12.1996 року Державним насінницьким радгоспом «Баглійський» і зареєстроване в Новомосковському «БТІ» 25.12.1996 року за №92-1, оскільки воно було втрачено спадкодавцем. Наявність такого свідоцтва підтверджується відповідною довідкою №778/18 від 05.06.2013 року, виданої КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється, зокрема, за заповітом. Цивільним законодавством передбачено регулювання правовідносин щодо здійснення права на спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт неможливості оформлення позивачами спадкових прав у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved