Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивачі звернулися до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності, в котрій зазначено, що з 31 березня 2005 року позивачі по справі є співвласниками житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування будинку від 31 березня 2005 року. Так, під час набуття вищевказаного будинку, між позивачами та відповідачем була усна домовленість про те, що [PERSON] , після отримання ним правовстановлюючого документу на землю, яка розташована біля даної житлової забудови (та якою з 2005 року користуються позивачі по справі), а саме державного акту, який на момент укладення між позивачами та відповідачем договору дарування будинку, повинен був бути виготовлений на ім`я [PERSON] , оскільки 27 вересня 2002 року він набув право власності на спірні земельні ділянки - згідно договору купівлі - продажу. Однак, після оформлення догоюру дарування відповідач повідомив позивачам про відсутність у нього вільного часу для оформлення (реєстрації) документів на земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS] та в подальшому оформлення їх у нотаріуса. Таким чином, на даний час, позивачі являються власниками будинку, розташованого в [ADDRESS] , користуються земельними ділянками, розташованими біля будинку, проте не можуть в повному обсязі скористатися своїм правом на володіння. Разом з тим, відповідно вимог ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруд), переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка с необхідною для їх обслуговування. Аналогічні норми закону зазначені в ст. 120 Земельного кодексу України. Таким чином, норми статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Отже, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.Враховуючи викладене, позивачі просили визнати за ними по Ѕ частині за кожним право власності на земельну ділянку 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також на земельну ділянку площею 0,1981 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в [ADDRESS] . В підготовче засідання позивачі та їх представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачів звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав та дане визнання не суперечить закону та не порушують права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом та позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved