Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їм, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій, крім них, є зареєстрованим також колишній власник вказаної квартири - відповідач [PERSON] . Тривалий час, а саме більше 10-ти років, відповідач [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться, але, при цьому, відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, що змушує позивачів звернутись до суду для вирішення даного питання у судовому порядку. В судове засідання позивачі не з`явились, представник позивачів надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, та, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивачів, відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.10.2018р., позивачам, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу, укладеного 03.09.2018р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , останній продав, а позивач [PERSON] придбав 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, наданої 15.01.2019р. Адміністрацією Заводського району Кам`янської міської ради, на час розгляду справи відповідач [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту №1190 від 21.12.2018р., складеного КП КМР «УКОЖФ», відповідач [PERSON] , [INFO] , з 2011 року за місцем реєстрації не проживає. Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цих норм права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, та підтверджено наявними у справі доказами те, що, відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим в квартирі як колишній власник даного житла, відмовляється у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим, в свою чергу, порушує права власників вказаного нерухомого майна, які, відповідно до ст. 391 ЦК України, мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд вимоги позивачів щодо усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням спірної квартири, вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, задовольняючи позов, суд, при розподілі судових витрат вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача: - на користь позивача [PERSON] понесені останнім, та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1409,60 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.: - на користь відповідача [PERSON] понесені останньою, та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved