Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, та просять постановити рішення, яким стягнути: - з [PERSON] та СВК «Кубей» на користь [PERSON] збитки, завдані злочином в розмірі 80.04 гривен, на користь [PERSON] 6.15 гривен, на користь [PERSON] 29.50 гривен, в рівних частках; - з СВК «Кубей» на користь кожного позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 5\~000 гривен. В обґрунтування позову зазначають, що 18.01.2001 року [PERSON], [PERSON] та 23.03.2010 року [PERSON] були видані Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області майнові сертифікати на право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Кубей» с.Червоноармійське (надалі КСП «Кубей») відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників відповідно серії ОД-VІІ №2045 розміром 13\~339.87 гривен, серії ОД-VІІ №3024 розміром 1014.18 гривен, серії ОД-VІІ №3016 розміром 4858.15 гривен. Відповідач, [PERSON] працюючи на посаді голови СВК «Кубей» та будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обовязками, в порушення положень п.2 ст.8 Закону України «Про колективні сільськогосподарські підприємства», у період з 22.12.2010 року до 30.12.2010 року без рішення загальних зборів власників майнових паїв колишнього КСП «Кубей», майнові паї яких під час реорганізації КСП «Кубей» в СВК «Кубей» перейшли у тимчасове користування до СВК «Кубей», прийняв рішення про реалізацію виробничого та продуктивного скота, включеного загальними зборами власників майнових паїв колишнього КСП «Кубей» до пайового фонду. За вказаний період часу за розпорядженням [PERSON] без рішення загальних зборів власників майнових паїв колишнього КСП «Кубей» було реалізовано 40 корів та 60 овець на загальну суму 159\~339 гривен, та отримані кошти витратив на потреби СВК «Кубей». Такими діями [PERSON] спричинив майнову шкоду позивачам: [PERSON]І в розмірі 80.94 гривен, [PERSON] 6.15 гривен, [PERSON] 29.50 гривен. Характер і розмір шкоди завданої злочином був предметом доказування у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України. За наслідками розгляду цієї кримінальної справи, постановою Болградського районного суду Одеської області від 25.12.2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з застосуванням акту амністії, однак підтверджує факт вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину. Застосування акту амністії не звільняє відповідача від цивільної відповідальності за спричинення збитків. Заподіяння їм позивачам моральної шкоди повязано із фактом вчинення відповідачем [PERSON] кримінального злочину. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та надали кожен окремо пояснення з підстав зазначених в позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснив, що він є власником майнового паю колишнього КСП «Кубей». В 2010 році відповідач у відсутність рішення загальних зборів пайщиків КСП «Кубей» самовільно реалізував 40 голів корів та 60 голів овець, в звязку чим спричинив пайщикам збитки на загальну суму 159\~339 гривен. Вартість його частки майнового паю згідно майнового сертифікату складає 1014.18 гривен, а розмір матеріальних збитків від загальної суми збитків становить 0.0508 %, тобто 80.94 гривен. Крім того, за весь період починаючи з 2010 року він несе душевні страждання, нервові хвилювання, психологічні стреси, в звязку з чим постійно хворіє, втратив здоровя, а тому розмір моральної шкоди оцінює в 5\~000 гривен, які просив стягнути з СВК «Кубей», оскільки відповідач [PERSON] є його керівником. При цьому позивач [PERSON] пояснив, що оригіналу майнового сертифікату у нього не має, оскільки його здав в 2014 році, та на підставі його заяви йому було виплачено 40 відсотків вартості майнового паю. Позивач [PERSON] будучи присутнім в судовому засіданні 15.02.2016 року підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що з 2010 року він є головою комісії по розпаюванню. Відповідач [PERSON], будучи головою СВК «Кубей», тимчасово користуючись майновими паями членів колишнього КСП «Кубей», у відсутність рішення загальних зборів членів КСП «Кубей» реалізував самовільно 40 голів корів та 60 голів овець, чим спричинив своїми діями збитки пайщикам на загальну суму 159\~339 гривен. Особисто йому нанесено майнову шкоду у розмірі 6.15 гривен, що становить 0.00386 % від загальної суми збитків та відповідає розміру частки від загальної вартості майна пайового фонду КСП «Кубей» станом на 01.04.2000 року. Майновий сертифікат він має на руках, надав суду для ознайомлення, та підтвердив, що свій майновий пай він не отримав. Вина відповідача повністю підтверджується рішенням суду по кримінальній справі. Оскільки тривалий час він змушений був ходити до прокуратури, суду, надавати пояснення, їздити до м.Одеси в апеляційний суд, ці обставини негативно впливали на його психологічний і душевний стан, а також нервові хвилювання погано впливали на його стан здоровя, який різко погіршився. Саме з цих причин він оцінює моральну шкоду в розмірі 5\~000 гривен. В наступні судові засідання не зявлявся, подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутність (а.с.46). Позивач [PERSON] також підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що він є публічною особою, громадським діячем, членом громадської ради при районній раді, був депутатом сільської ради, відстоює інтереси усієї громади села, тобто пайщиків колишнього КСП «Кубей». Він, позивач друкує статті в газеті «Панорама», та виносить на розгляд суспільства нагальні проблеми села та пайщиків, а саме: стаття «Слово о кубейцах или кто защитит владельцев земельных и имущественных паев», стаття «Кубейское правостояние». Стверджував, що відповідач своїми неправомірними діями спричинив матеріальну шкоду пайщикам, яка по теперішній час не відшкодована. Розмір спричиненої йому особисто майнової шкоди дорівнює 29.50 гривен, що становить 0.01852 % від загальної суми збитків та відповідає розміру частки від загальної вартості майна пайового фонду КСП «Кубей» станом на 01.04.2000 року. Моральну шкоду він, позивач оцінює в 5\~000 гривен, так як змушений був звертатись до прокуратури з заявою з приводу неправомірних дій [PERSON], тривалість досудового розслідування, судового процесу, негативно вплинули на його стан здоровя, психологічний і душевний стан, ці обставини спричинили цілий ряд незручностей, змушений був звертатись до адвокатів, витрачати кошти на правову допомогу. В судових дебатах відповідач просив суд надіслати прокурору подання щодо притягнення відповідача [PERSON] до відповідальності за порушення процедури розпаювання. Представник позивачів [PERSON] підтримав доводи своїх довірителів, наполягав на задоволенні позовних вимог. У подальшому в судові засідання 25.02.2016 року, 22.03.2016 року не зявлявся. Позивачі вважали за можливе продовжувати розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідач, який в той же час є також головою Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей» (а.с.47-49) [PERSON], діючий від свого імені і від імені СВК «Кубей» - позов не визнав у повному обсязі. Надав заперечення, зазначивши, що дійсно мали місце обставини за яких він змушений був, як голова господарського господарства «Кубей» реалізувати 29 голів маститних корів та 60 голів овець. Однак, на виручені кошти було придбано на весні 2011 року курчат та півників добових, здійснено інкубацію куриних яєць, всього на суму більше 160\~000 гривен. Тобто він, відповідач діяв в інтересах господарства СВК «Кубей», кошти від реалізації худоби були спрямовані на поповнення оборотних коштів, що фактично є відновленням майнового фонду, і він, особисто не знав, що для цієї мети потрібно ще згоду та рішення загальних зборів пайщиків. Такі його дії були предметом дослідження в кримінальній справі, за наслідками розгляду якої Болградський районний суд Одеської області виніс постанову, якою звільнив його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію 2011 року». Стверджував, що позивач [PERSON] реалізував свої майнові права на підставі рішення зборів, протокол № 2 від 09.08.2014 року у складі майнової групи СФГ «Олен Марин». Позивачу [PERSON] Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області видано майновий сертифікат серії ОД № 3016 за спадщиною від батька [PERSON]. Позивач [PERSON] не вказав наявність причин, які перешкоджають йому реалізації його майнових прав. Станом на 25.12.2015 року не реалізованим залишилось майно на 1.6 млн. гривен, що дає підстави для реалізації своїх майнових паїв усім пайщикам. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], будучи головою СВК «Кубей» і посадовою собою, уповноваженою на виконання адміністративно-господарських функцій, в період з 22.12.2010 року по 30.12.2010 року, неналежним чином виконував свої посадові обовязки. Так, діючи у порушення інтересів власників майнових паїв, пайщиків колишнього КСП «Кубей», правонаступником якого є СВК «Кубей» в наслідок реорганізації КСП в СВК, в порушення п.2 ст.8 Закону України «Про колективні сільськогосподарські підприємства», яка передбачає, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном, а також в порушення п.п.9.2, 9.4 діючого Статуту кооперативу, згідно якого загальні збори являються вищим органом його управління і встановлює види і розміри фондів кооперативу, порядок їх формування і користування, застосовуючи тільки рішення правління підприємства, недобросовісно віднісся до виконання своїх службових обовязків. Без рішення загальних зборів власників майнових паїв, пайщиків колишнього КСП «Кубей», майнові паї яких в процесі реорганізації КСП «Кубей» в СВК «Кубей» перейшли в тимчасове користування СВК «Кубей», прийняв рішення про реалізацію робочої і продуктивної худоби, включеної загальними зборами пайщиків КСП «Кубей» від 18.09.2000 року протоколом № 2 в пайовий фонд КСП «Кубей», і неправомірно видав розпорядження: -№ 795 від 01.12.2010 року, на підставі якого реалізовано ЗАТ «Одеський мясокомбінат ПУ № 1», 6 (шість) корів на суму 20\~610.00 гривен; -№ 568 від 20.12.2010 року, на підставі якого реалізовано [PERSON] 1 (одну) корову на суму 3\~546 гривен; -№ 566 від 20.12.2010 року, на підставі якого реалізовано [PERSON] 1 (одну) корову на суму 3\~510 гривен; -№ 848 від 22.12.2010 року, на підставі якого реалізовано [PERSON]. 60 (шістдесят) голів овець на суму 30\~000 гривен; -№ 580 від 22.12.2010 року, на підставі якого реалізовано [PERSON] 26 (двадцять шість) корів на суму 86 013 гривен; -№ 583 від 23.12.2010 року, на підставі якого реалізовано [PERSON] 1 (одну) корову на суму 3\~600 гривен; -№ 853 від 30.12.2010 року, на підставі якого реалізовано [PERSON] 4 (чотири) корови на суму 12 060 гривен, а всього за вказаний проміжок часу, на підставі розпорядження [PERSON] було реалізовано 40 корів на суму 129\~339.00 гривен і 60 голів овець на суму 30\~000 гривен, на загальну суму 159\~339.00 гривен (а.с.9-11). Матеріалами кримінальної справи № 1507/86/2012 (дослідженими в судовому засіданні в оригіналі та у повному обсязі 294 аркуші) вина [PERSON] у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 365-1 ч.2 КК України повністю підтверджена та доведена. Постановою Болградського районного суду Одеської області від 25.12.2012 року звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч.2 КК України, кримінальна справа закрита і провадження закрито, внаслідок акту амністії (а.с.9-11). Постанова оскаржена не була та набрала законної сили. Згідно постанови слідчого прокуратури Болградського району Одеської області від 16.2011 року по справі № 1507/86/2012 у зазначений період часу, [PERSON] реалізував 40 корів на суму 129339 гривен та 60 голів вівців на суму 30\~000.00 гривен, всього на суму 159\~339.00 гривен, розпорядившись ними на свій розсуд, витративши на потреби СВК «Кубей», спричинивши пайщикам колишнього КСП «Кубей» матеріальні збитки на зазначену суму, що на момент вчинення злочину складає (159 339 гривен / 434.50 = 366.70) 366.70 гривен неоподаткованих податком доходів громадян, тобто спричинив тяжкі наслідки інтересам окремих громадян (а.с.62). Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно розяснень, викладених в абзаці 2 п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року\~N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» слідує, що закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акту помилування. Статтею 14 Закону України «Про амністію у 2011 році» визначено, що амністія не звільняє від обовязку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Частина 1 ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України). в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.) Суб'єктом відшкодування шкоди відповідно до цієї статті є особа, яка її завдала. А відтак, безпідставними є вимоги позивачів про відшкодування майнової шкоди що заявлена до СВК «Кубей». У відповідності до положень ст.ст.10, 11, 59-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Таким чином суд, заслухавши пояснення позивачів, їх представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди заподіяної злочином підлягають повному задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Факт вчинення кримінального злочину [PERSON] мав місце в період з 22.12.2010 року по 30.12.2010 рік. А відтак, заперечення відповідача [PERSON], що позивач [PERSON] реалізував свої майнові права, а тому не має права на відшкодування шкоди, є безпідставними, оскільки дійсно позивач [PERSON] продав свій майновий пай, однак набагато пізніше в 2014 році, тобто станом на 2010 рік, він також володів майновим паєм, як і інші позивачі (а.с.67). Крім того, суд розцінює критично заперечення відповідача [PERSON], що на виручені кошти на весні 2011 року було придбано курчат та півників добових, здійснено інкубацію куриних яєць, всього на суму більше 160 000 гривен, а тому він, відповідач діяв в інтересах господарства СВК «Кубей», що фактично є відновленням майнового фонду, та не є спричиненням майнової шкоди пайщикам КСП «Кубей», оскільки як підтвердив сам відповідач він діяв виключно в інтересах СВК «Кубей», та такими діями допустив порушення майнових прав пайщиків КСП «Кубей», що підтверджується постановою слідчого прокуратури Болградського району від 16.12.2011 року, про визнання пайщиків КСП «Кубей» потерпілими особами в даній кримінальній справі (а.с.62). Відшкодування шкоди в рамках кримінальної справи не здійснювалося. Позивачами надано розрахунки завданої злочином майнової шкоди кожному з них, здійснені в процентному відношенні від загальної суми збитків та відповідає розміру частки кожного позивача від загальної вартості майна пайового фонду КСП «Кубей» станом на 01.04.2000 року (а.с.68-70). З огляду на викладе, суд погоджується з наданими позивачами розрахунками, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачів: [PERSON] 80.94 гривен, [PERSON] 6.15 гривен, [PERSON] 29.50 гривен. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту субєктивних цивільних прав передбачені статтею 23 ЦК України, де зазначено що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому розмір компенсації моральної шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Дані страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, сім'ї, тощо. Під час розгляду справи, суд зясовував у позивачів чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі позивачі оцінюють заподіяну їм особисто шкоду та з чого вони при цьому виходять, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Окрім особистих пояснень, жодних доказів на обґрунтування своїх доводів щодо спричинення їм моральної шкоди, позивачі суду не надали, не встановлено таких і під час розгляду справи в судових засіданнях. З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, а саме вимоги розумності і справедливості, а також те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позивачами не доведено характер, обсяг і глибину душевних страждань, яких вони зазнали в наслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] в рамках саме даної кримінальної справи. Твердження позивачів, що відповідачем [PERSON] було порушено процедуру розпаювання, що вони змушені були звертатися в правоохоронні органи, в суди з метою захисту своїх прав як пайщиків КСП «Кубей», не були предметом розгляду кримінальної справи, та виходять за межі предявлених позовних вимог. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положення ст. 88 ч.2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Законом України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору. Так відповідно до ст.4 ч.2 п.1 пп. 1 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551.20 гривен.

Outcome: partial