Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. В даній квартирі крім [PERSON] зареєстрований також [PERSON], [INFO]. Позинаючи з червня 2015 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як він не проживає в даному приміщенні понад 1 рік. В добровільному порядку [PERSON] не знявся з реєстраційного обліку. Просить суд визнати [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задоволити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Належно повідомлений через оголошення на сайті судової влади відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників процесу суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу квартири, квартира за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8,12,13). Позивач [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON]» (а.с.15 зворот). З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 5113 від 14.05.2018 вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З акту фактичного проживання осіб № 233 від15.05.2018, складеного мешканцями житлового будинку № [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] з червня.2015 в квартирі [ADDRESS] і по даний час не проживає (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку понад рік, не надалав доказів поважності причин не проживання, він може бути визнаний таким, що втратила право користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.

Outcome: approved