Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна, посилаючись на те, що 09 червня 2003 року померла [PERSON] в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області та земельна ділянка площею 2,8151 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0520687600:01:006:0134, що належала спадкодавиці на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 3064, виданого Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області 06 листопада 2000 року на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Стапанівської сільської ради від 17 липня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 93. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину після її смерті відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року: [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, так як мав на руках Державний акт про право приватної власності спадкодавиці на спадкову земельну ділянку, а [PERSON] шляхом подання протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Кожен зі спадкоємців отримав право на ? частку спадкового майна. Однак свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку вони не оформили та не отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом. 11 січня 2004 року в селі Степанівка Вінницького району Вінницької області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: ? частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області та ? частка земельної ділянки площею 2,8151 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0520687600:01:006:0134. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті 11 січня 2004 року [PERSON] є [PERSON] дружина померлого, [PERSON] та [PERSON] - рідні діти померлого. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті 11 січня 2004 року [PERSON], які б мали право на спадщину, не має. Спадщину після смерті 11 січня 2004 року [PERSON] спадкоємці прийняли відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, заяв про прийняття спадщини. Крім того, спадкоємець [PERSON] на час відкриття спадщини була малолітньою і відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали кожна право на 1/6 частку спадкового житлового будинку та 1/6 частку спадкової земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Однак свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку вони не оформили та не отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом. 27 лютого 2014 року в м. Вінниці померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області та 1/6 частка земельної ділянки площею 2,8151 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0520687600:01:006:0134. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті 27 лютого 2014 року [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] - рідні діти померлої. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті 27 лютого 2014 року [PERSON], які б мали право на спадщину, не має. Спадщину після смерті 27 лютого 2014 року [PERSON] спадкоємці прийняли відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] отримали кожна право на 1/12 частку спадкового житлового будинку та 1/12 частку спадкової земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Однак свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку вони не оформили та не отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті батьків частки [PERSON] та [PERSON] у спадковому житловому будинку та спадковій земельній ділянці в порядку спадкування за законом склали по ? (1/6+1/12). Таким чином, позивач [PERSON] має право на ? частку спадкового житлового будинку та ? частку спадкової земельної ділянки, а позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право кожна на 1/4 частку спадкового житлового будинку та 1/4 частку спадкової земельної ділянки. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, домовилися про поділ спадкового майна, але не мають можливості оформити договір поділу спадкового майна в нотаріальній конторі через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 10 січня 1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1988 року, житловий будинок № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області належить колгоспному дворові, головою якого є [PERSON]. Членом колгоспного двору на цю дату згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значиться [PERSON] Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, набула [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали між собою письмовий договір про поділ спадкового майна, згідно з яким домовилися, що за [PERSON], [INFO], визнається право власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна на земельну ділянку, площею 2,8151 гектарів у межах згідно з планом, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; за [PERSON] та [PERSON] визнається право власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна на ? ідеальну частку за кожною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, до складу якого входять житловий будинок «А», прибудова «а», ганок, сарай «Б», погріб «п/Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «п/Г», огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, криниця № 4. Зазначені обставини унеможливлюють реалізацію позивачами права, щодо передбаченого законом оформлення факту прийняття спадщини, в звязку з чим вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом, в якому просять суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не зявилися, попередньо надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник позивачів - адвокат [PERSON], позов підтримують, просять його вимоги задоволити. Змін та доповнень не мають. Відповідач по справі Степанівська сільська рада Вінницького району Вінницької області в особі голови, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 09 червня 2003 року померла [PERSON] в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-АМ № 203975, виданим 10 червня 2003 року виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.20). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, що належав померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння від 10.01.1990 року (а.с.31) та земельна ділянка площею 2,8151 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0520687600:01:006:0134, що належала спадкодавиці на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 3064, виданого Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області 06 листопада 2000 року на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Стапанівської сільської ради від 17 липня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 93, що підтверджується копією даного державного акту (а.с.47, 48-49). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину після її смерті відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, факт родинних відносин між якими підтверджено копіями їх свідоцт про народження (а.с.23,24). Кожен зі спадкоємців отримав право на ? частку спадкового майна. 11 січня 2004 року в селі Степанівка Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-АМ № 224500, виданим 13 січня 2004 року виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.21). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті 11 січня 2004 року [PERSON] є [PERSON] дружина померлого, [PERSON] та [PERSON] - рідні діти померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвами про народження (а.с.25-26). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали кожна право на 1/6 частку спадкового житлового будинку та 1/6 частку спадкової земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Однак свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку вони не оформили та не отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом. 27 лютого 2014 року в м. Вінниці померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-АМ № 279385, виданим 01 березня 2014 року виконавчим комітетом Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.22). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входять: 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області та 1/6 частка земельної ділянки площею 2,8151 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0520687600:01:006:0134. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті 27 лютого 2014 року [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] - рідні діти померлої, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.25-26). Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті 27 лютого 2014 року [PERSON], які б мали право на спадщину, не має. Спадщину після смерті 27 лютого 2014 року [PERSON] спадкоємці прийняли відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] отримали кожна право на 1/12 частку спадкового житлового будинку та 1/12 частку спадкової земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Однак свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку вони не оформили та не отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті батьків частки [PERSON] та [PERSON] у спадковому житловому будинку та спадковій земельній ділянці в порядку спадкування за законом склали по ? (1/6+1/12). Таким чином, позивач [PERSON] має право на ? частку спадкового житлового будинку та ? частку спадкової земельної ділянки, а позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право кожна на 1/4 частку спадкового житлового будинку та 1/4 частку спадкової земельної ділянки,. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, домовилися про поділ спадкового майна, але не маємо можливості оформити договір поділу спадкового майна в нотаріальній конторі через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 07 червня 2017 року за № 1107/02-31(а.с.53,54). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 10 січня 1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19 травня 1988 року, житловий будинок № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області належить колгоспному дворові, головою якого є [PERSON]. Тобто станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, відносився до категорії колгоспних (а.с.31). Членом колгоспного двору на цю дату згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значиться [PERSON] Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, набула [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали між собою письмовий договір про поділ спадкового майна, згідно з яким домовилися, що за [PERSON], [INFO], визнається право власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна на земельну ділянку, площею 2,8151 гектарів у межах згідно з планом, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; за [PERSON] та [PERSON] визнається право власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна на ? ідеальну частку за кожною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 23 по вул. Зарічній в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, до складу якого входять житловий будинок «А», прибудова «а», ганок, сарай «Б», погріб «п/Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «п/Г», огорожа № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, криниця № 4 (а.с.53). Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до\~ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до\~ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1\~ст.1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~ст.1217 ЦК України\~спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року\~частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „ Про власність від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved