Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 24.07.2010 року між ним та відповідачкою по справі був укладений шлюб, зареєстрований 24.07.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 454. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На протязі двох останніх років спільне життя з відповідачкою стало погіршуватися із-за несумісності характерів, що приводило к виникненню постійних сварок, а з червня 2016 року сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою 24.07.2010 року, актовий запис № 454. Позивач в судове засідання не з» явився, просив справу слухати без його участі . Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 24.07.2010 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 454. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Із-за постійних сварок, які виникали у зв»язку із несумісності характерів, сторони в червні 2016 року припинили сімейно-шлюбні відносини. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з»ясовувати фактичні взаємини відносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved