Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що 24.06.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2103», державний номер [NUMBER], по вул. Балківській з боку вул. Червонослобідської в напрямку вул. Розкидайлівської, на перехресті з вул. Маловського, у м. Одесі, скоїв зіткнення з автомобілем «Джилі», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухаючись попереду у попутному напрямку, зупинився на червоний сигнал світлофора. Від даного зіткнення автомобіль «Джилі», державний номер [NUMBER], відкинуло вперед і він вдарив автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту №07-036 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - розмір матеріальних збитків, завданих автомобілю «Джилі», державний номер [NUMBER], складає 42869,05 грн. Автомобіль ««Джилі», державний номер [NUMBER], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «УАСК «АСКА», позивачі просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 25757 грн., суму збитку, яка не відшкодовується страховою компанією (франшизу) у розмірі 800 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 500 грн. та понесені судові витрати. У зв'язку із тим, що позивачі разом знаходились в автомобілі в момент дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а [PERSON] перенесла психологічний стрес та в неї почалась гіпертонія, позивачі просять стягнути з [PERSON] компенсацію моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 25000 грн., а на користь [PERSON] - 10000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2012 року водій [PERSON], керуючи власним, технічно справним автомобілем «ВАЗ-2103», державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Балківська з боку вул. Червонослобідська в напрямку вул. Розкидайлівська, на перехресті з вул. Маловського, у м. Одесі, скоїв зіткнення з автомобілем «Джилі», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухаючись попереду у попутному напрямку, зупинився на червоний сигнал світлофору. Від даного зіткнення автомобіль «Джилі», державний номер [NUMBER], відкинуло вперед і він вдарив автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.07.2013 року ОМ ДТП УДАІ ГУМВС України в Одеській області було встановлено, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення вимог п. 12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON], який керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, не врахував дорожню обстановку. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2012 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за ознаками: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно звіту №07-036 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] 16.08.2012 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобілю «Джилі», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], з урахуванням фізичного зносу становить 45899,31 грн., а ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження складає 42869,05 гривень. Оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, то розмір матеріальної шкоди експертом встановлений в сумі 42869,05 грн. Відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7821484 від 06.11.2011 року, укладеного між ПрАТ «УАСК «АСКА» та [PERSON], ПрАТ «УАСК «АСКА» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку настання страхового випадку у визначений термін. Дорожньо-транспортна пригода від 24.06.2012 року, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], є страховим випадком згідно до умов вищезазначеного полісу. За п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Так, за ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо. При таких обставинах, оскільки ПрАТ «УАСК «АСКА» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7821484 від 06.11.2011 року зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку заподіяння шкоди особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність [PERSON], суд вважає, що шкода, завдана позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має відшкодуватись страховиком водія [PERSON] - ПрАТ «УАСК «АСКА» в межах лімітів його відповідальності. Згідно умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7821484 від 06.11.2011 року ліміт відповідальності страховика ПрАТ «УАСК «АСКА» за шкоду, заподіяну майну застрахованою особою [PERSON], складає 50000 грн. Статтею 1194 ЦК визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При ухваленні заочного рішення від 26.11.2013 року в частині стягнення різниці розміру матеріальної шкоди не сплаченої страховою компанією, що завдана позивачу внаслідок ДТП з відповідача, суд вважав, що розмір заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу у сумі 42869,05 грн. перевищує ліміт відповідальності страховика [PERSON] - ПрАТ «УАСК «АСКА». Тому враховував норму ст. 1194 ЦК України, якою визначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов'язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При розгляді судом заяви відповідача про перегляд заочного рішення, з наданого суду полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7821484 від 06.11.2011 року, встановлено, що ліміт відповідальності страховика ПрАТ «УАСК «АСКА» за заподіяну [PERSON] шкоду майну складає 50000 грн., що перевищує фактичний розмір шкоди, заподіяної [PERSON] в сумі 42869,05 грн. Враховуючи такі обставини, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] завданої [PERSON] матеріальної шкоди у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу в результаті ДТП, так як відшкодування такої шкоди має здійснюватись ПрАТ «УАСК «АСКА» шляхом виплати страхового відшкодування. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди посилається на недостатній розмір страхового відшкодування, яке підлягає сплаті страховиком ПрАТ «УАСК «АСКА», однак, суд вважає такі посилання безпідставними, з наступних підстав. Статтею 30 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент настання страхового випадку, визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. З листа ПрАТ «УАСК «АСКА» №2912-22/19 від 20.09.2012 року вбачається, [PERSON] вирішив відновлювати пошкоджений автомобіль, не погодився з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, тому йому підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до і після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до листа №5686.22/01 від 10.12.2013 року ПрАТ «УАСК «АСКА» повідомило [PERSON] про те, що вартість належного йому автомобілю «Джилі», державний номер [NUMBER], після ДТП - була оцінена в 13100 грн. Тобто розмір належного [PERSON] страхового відшкодування, зменшеного на суму франшизи, складає: 42869,05 грн. - 13100 грн. - 510 грн. = 29259,05 грн. Суд звертає увагу позивача [PERSON] на те, що розрахунок страхового відшкодування проводився ПрАТ «УАСК «АСКА» у відповідності із п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивач не надавав згоди на визнання автомобіля таким, що фізично знищений. Тому ПрАТ «УАСК «АСКА» розмір страхового відшкодування був визначений як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у сумі 29259,05 грн., яку [PERSON] має право отримати звернувшись до ПрАТ «УАСК «АСКА», якщо до цього часу не звертався за отриманням належного йому страхового відшкодування. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 25757 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків (шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно до ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. При таких обставинах, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7821484 від 06.11.2011 року, сума франшизи у розмірі 510 грн. підлягає стягненню на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди від 24.06.2012 року водій автомобіля «Джилі», державний номер [NUMBER], [PERSON], отримав тілесні ушкодження. Інспектором дізнання відділу ОМ ДТП УДАІ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] був направлений до Бюро судово-медичної експертизи Одеської облдержадміністрації для обстеження. Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №1999 від 27.06.2012 року, складеного експертом Бюро судово-медичної експертизи, вбачається, що у [PERSON] було виявлено тілесне ушкодження: забиття тім'яної ділянки, вказане ушкодження утворилось від дій тупого (тупих) предмета (предметів), якими могли бути частини салону автомобілю, який рухався, під час зіткнення транспортних засобів, і могло відбутися 24.06.2012 року. Експерт зазначив, що дане ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень. Оскільки вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП було встановлено, та враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав легких тілесних ушкоджень, у нього був порушений нормальний спосіб його життя внаслідок отриманих ушкоджень та неможливість експлуатації автомобілю, він переніс стрес, звертався до спеціалістів різних інстанцій та до суду, суд вважає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно моральну шкоду. Однак,

Outcome: partial