Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із відповідним позовом до відповідача, який згодом уточнили, в обґрунтування якого зазначили, що [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками [PERSON]. 21 червня 1956 року [PERSON], була надана земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку на якій ним був збудований будинок [ADDRESS]. 30 березня 2009 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачкам на день його смерті все своє майно. Після його смерті [INFO] року відкрилася спадщина на вищевказаний будинок, спадкоємцями якого є [PERSON] та [PERSON]. Однак, при зверненні позивачками до приватного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], їм було відмовлено, оскільки за життя їх батько належним чином не зареєстрував своє права власності на вищевказаний житловий будинок у МКП «БТІ» м. Луганська. Тому, позивачки просять суд визнати за ними право власності по ? частини домоволодіння за кожною, загальною площею 57,8 м?, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання позивачі не з'явилися та до початку розгляду справи від їх представника - [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він наполягав на заявлених уточнених вимогах позивачок та просив провести розгляд справи за їх відсутністю /а. с. 61/. Представник відповідача Луганської міської ради - Мостовой А.О. у судовому засіданні не був присутнім та до початку розгляду справи на адресу суд від нього надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи за його відсутністю /а. с. 64/. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 213, 214, 215 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], відповідно до фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 листопада 1969 року, зареєстрованого Артемівським р/загс м. Луганська, актовий запис № 1196 /а. с. 19/ та [PERSON] є рідною донькою [PERSON], згідно з фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 листопада 1969 року, зареєстрованого Артемівським р/загс м. Луганська, актовий запис № 1150 /а. с. 12/, яка внаслідок укладення шлюбу з [PERSON], який 29 червня 1988 року був розірваний, відповідно до фотокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20 липня 1988 року, актовий запис № 305 /а. с. 13/ змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Внаслідок укладення шлюбу 23 серпня 1991 року з [PERSON], згідно з фотокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23 серпня 1991 року, зареєстрованого Артемівським відділом ЗАГС м. Луганська, актовий запис № 516 /а. с. 14/ змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. 21 червня 1956 року [PERSON], згідно рішення виконкому Артемівської райради депутатів трудящих №9 від 21 квітня 1954 року була надана земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, відповідно до фотокопії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від одної до п'яти включно від 21 червня 1956 року, посвідченого 03 липня 1956 року нотаріусом Другої Ворошиловградської нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 3467 /а. с. 28 - 30/, відповідно до якого [PERSON] був збудований будинок [ADDRESS]. 30 березня 2009 року батько [PERSON], [PERSON] - [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачкам на день своєї смерті все належне йому майно, відповідно до фотокопії заповіту від 30 березня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Луганської державної нотаріальної контори Саприкіною Г.І., за реєстровим № 1-475 /а. с. 20/. [INFO] року батько позивачок - [PERSON] помер, відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, зареєстрованого та виданого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 188 /а. с. 5/ та після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний будинок, спадкоємцями якого першої черги є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При зверненні позивачками до приватного нотаріуса Луганського міського нотаріального округу за отриманням свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], їм було відмовлено, оскільки за життя їх батько належним чином не зареєстрував своє права власності на вищевказаний житловий будинок у МКП «БТІ» м. Луганська, відповідно до фотокопії відповіді №215/02-14 від 01 жовтня 2013 року, наданої приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] /а. с. 26/. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Тобто право власності на нерухоме майно може виникати з моменту його державної реєстрації прав на нерухоме майно, яка здійснюється згідно з п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України за № 582/17877 від 30.07.2010 року, відповідно до якого державна реєстрація прав власності здійснюється на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що знаходиться на території України, підлягає обов'язковій державній реєстрації. Таким чином, нотаріус не може видати позивачам свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем,а державний реєстратор зареєструвати право власності за [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON] помер, внаслідок чого позивачки не можуть належним чином оформити своє право на спадкове майно. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення [PERSON] та [PERSON] до суду, оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, суд вважає за необхідне визнати за ними право власності по ? частини домоволодіння за кожною, загальною площею 57,8 м?, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі викладеного та

Outcome: approved