Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ККП ДМР «Донелектроавтотранс», третя особа - [PERSON], про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступне. 26.01.2013 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди трамвайним вагоном Т-3 №954 за маршрутом №10 під керуванням водія [PERSON] було здійснено наїзд на пішохода - сина позивачки [PERSON] За фактом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесені дані в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12013050000000116 від 21.01.2013 року. Постановою слідчого ВР ДТП УМВС України у Донецькій області від 29.07.2013 року у справі було закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діях водія трамвайного вагону Т-3 №954 [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В результаті вказаної ДТП син позивачки [PERSON] від отриманих травм помер на місці, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. На організацію та проведення похорон сина позивачкою було витрачено 1 666,46 гривень, що підтверджується договором заказу №45 від 25.01.2013 року та фіскальним чеком. На придбання ритуальних товарів було витрачено 2 313,00 гривень згідно накладної б/н від 24.01.2013 року, на поминальний обід витрачено 22 539,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру та рахунком. Таким чином, позивачкою було витрачено 25 518,46 гривень на поховання сина. Крім спричиненої матеріальної шкоди, позивачці було завдано моральну шкоду. Внаслідок смерті сина вона зазнала сильний стрес, оскільки втратила єдину близьку людину. Позивачка відчуває постійний біль від втрати, переживає фізичні та моральні страждання. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь спричинену матеріальну шкоду у сумі 26 528,46 гривень та моральну шкоду у сумі 50 000,00 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки представник відповідача не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання та не надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. З постанови слідчого управління ГУ МВС України в Донецькій області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013050000000116 від 21.01.2013 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вбачається наступне. 20.01.2013 року приблизно о 21 годині 20 хвилин водій [PERSON], керуючи технічно справним трамвайним вагоном Т-3 №954, рухалась на ньому за маршрутом №10, по трамвайному полотну, розташованому вздовж вул. Димитрова зі сторони пл. Буденного в напрямку вул. Андрія Малишко в Будьонівському районі м. Донецька. Проїжджаючи ділянки дороги в районі будинку №76, розташованого по вул. Димитрова, трамвайним вагоном Т-3 №954 було скоєно наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який знаходився на трамвайному полотні у горизонтальному положенні (а.с. 6). Кримінальне провадження було закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. В результаті даної дорожньо-транспортної події [PERSON] був смертельно травмований, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Померлий [PERSON] є сином позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 23.05.1966 року (а.с. 11). Позивачка проживала із сином однією сім'єю до дня його смерті, що підтверджується довідкою КП «Керуюча компанія Будьонівського району м. Донецька» від 06.03.2014 року (а.с. 40). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Статтею 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особо, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Судом встановлено, що позивачкою було понесено витрати на похованні померлого сина - [PERSON] Так, [PERSON] понесено витрати на організацію та проведення похорон сина у розмірі 1 666,46 гривень, що підтверджується договором заказу №45 від 25.01.2013 року та фіскальним чеком (а.с. 25-26, 24), на придбання ритуальних товарів у розмірі 2 315,00 гривень згідно накладної б/н від 24.01.2013 року (а.с. 21), на поминальний обід у розмірі 22 539,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру та рахунком від 25.01.2013 року (а.с. 22, 23). Таким чином, позивачці було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 26 520,46 гривень (2 315,00 гривень + 22 539,00 гривень + 1 666,46 гривень. Розрахунок позивачки, викладений у позовній заяві, в якому загальний розмір матеріальної шкоди визначено у 26 528,46 гривень є невірним. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода у загальному розмірі 26 520,46 гривень, завдана позивачці, підлягає стягненню з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс» на її користь. Позовні вимоги про стягнення відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій відповідача їй заподіяна також моральна шкода. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якої, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер і тривалість моральних страждань позивачки, істотність вимушених змін у її житті у зв'язку з втратою сина, обставини по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди необхідно частково задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки 45 000,00 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ККП ДМР «Донелектроавтотранс», третя особа - [PERSON], про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 26 520,46 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 45 000,00 гривень, а всього 71 520,46 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ККП ДМР «Донелектроавтотранс» на користь [PERSON] судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог майнового характеру у розмірі 265,20 гривень, а також судовий збір з вимог немайнового характеру в дохід держави у розмірі 114,70 гривень. Справу розглянуто в межах заявлених позивачкою позовних вимог з урахуванням обраного нею способу захисту права. На підставі викладеного та

Outcome: partial