Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона з 2012 року проживала з [PERSON] , як подружжя, вели спільне господарство. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження видане Виконавчим комітетом Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис №10 від 03.07.2013 року. Сімейне життя у позивачки з відповідачем не склалося, на даний час проживають окремо. Позивачка вказує, що малолітній син проживає з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивачці самій важко утримувати сина. Відповідач працює та отримує регулярний дохід. Як відомо позивачці, аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей не має. На підставі вищевикладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня подачі позову до суду і продовжувати до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилася, надала суду заяву якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутність та не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.14,15,21) та оголошенням на офіційному веб-сайті суду (а.с.19), причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] з 2012 року проживали, як подружжя, вели спільне господарство. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження видане Виконавчим комітетом Великополовецької сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис №10 від 03.07.2013 року а.с.7). Позивачка вказує, що малолітній син проживає з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивачці самій важко утримувати сина. Відповідач працює та отримує регулярний дохід. Як відомо позивачці, аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей не має. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Враховуючи те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу), доказів знаходження на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, стану здоров`я тощо, надано не було, виходячи з принципу розумності та справедливості судового рішення, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на одну неповнолітню дитину слід встановити в розмірі 1\\4 частини заробітної плати (доходу) відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини - [INFO] , стягнення слід проводити саме із цієї дати. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved