Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, Відділу містобудування та архітектури Виконавчого комітету Лубенської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на прибудову. Свій позов мотивувала тим, що 15.08.2005 року вона, ще будучи на дівочому прізвищі [PERSON], придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 18,7 кв.м. з господарськими будівлями - навіс, сарай, вхідний погріб, 31/100 частини огорожі, 1/4 частини наружного газопроводу. Дана квартира розташована в приватному будинку і належала до квартири №[NUMBER] як одне приміщення, а 23.09.1997 року за рішенням суду вилучена за спадщиною як окрема квартира №[ADDRESS]. Разом з розділом кімнат, цим же судом поділена також земельна ділянка , і за даною квартирою закріплена ділянка, площею 171 кв.м., яка зазначена в проекті розподілу. При цьому враховуючи неустаткованість квартири судом зобов»язано переобладнати дану квартиру в окрему ізольовану. На час придбання квартири в ній не було ні вхідних дверей, ні опалення, ні води. Щоб виконати рішення суду та установити котел опалення , вона отримала дозвіл у міськвиконкомі на прибудову коридору, загальною площею 2,6х4,4 м. Одночасно з дозволом виконкому міської ради на прибудову і будівельним паспортом, вона отримала проекти на водопостачання, водовідведення, газифікацію та на встановлення лічильників, а також погодження відповідних комунальних служб. Господарські споруди та частина його домоволодіння розташовані на земельній ділянці, площа якої складає 171 кв.м., що виділена за рішенням суду. Побудувавши коридор, вона звернулась до КП «Лубенське МБТІ», де було виготовлено технічний паспорт з позначкою про нездання в експлуатацію, з 2005 року вона сплачує земельний податок. При зверненні нею до Інспекції ДАБК щодо прийняття в експлуатацію добудови, їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Позивачка [PERSON] прохає суд визнати за нею право власності на прибудову, загальною площею 2,6х4,4 м по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги уточнила: прохала визнати за [PERSON] право власності на прибудову, загальною площею 2,6х4,4 м, яка є невід»ємною частиною квартири [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] Представник відповідача - Територіальної громади в особі Лубенської міської ради в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, щодо позову [PERSON] покладається на рішення суду. Представник відповідача - Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, щодо позову [PERSON] заперечував, мотивуючи тим, що позивачка не надала суду документ, який надає право власності або користування земельною ділянкою, на якій здійснено самочинне будівництво. Крім цього, Інспекція ДАБК права позивачки не порушувала. Представник відповідача - Управління Держземагенства у Лубенському районі в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, щодо позову [PERSON] покладається на рішення суду. Представник відповідача - Відділ містобудування та архітектури Виконавчого комітету Лубенської міської ради та відповідач [PERSON], будучи повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать розписки в матеріалах справи, в судове засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд вирішив можливим провести розгляд справи у відсутність представника відповідача - Відділу містобудування та архітектури Виконавчого комітету Лубенської міської ради та відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Вказане положення також підтверджується Постановою № 6 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 100 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать:перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно з п. 1.4.1 цього ж наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволюється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцнвої ради. Судом встановлено, що 15.08.2005 року позивачка [PERSON], придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 18,7 кв.м. з господарськими будівлями - навіс «Д», сарай «Б», сарай «Ж», погріб «Е», 31/100 частини огорожі, 1/4 частини газопроводу, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.8). Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований у реєстрі прав власності 17.08.2005 року за реєстраційним №1573547 (а.с.9). 23.09.1997 року за рішенням Лубенського міськрайонного суду [ADDRESS] вилучена як окрема. Разом з розділом кімнат, цим же судом поділена також земельна ділянка , і за даною квартирою закріплена ділянка, площею 171 кв.м., яка зазначена в проекті розподілу. При цьому судом зобов»язано переобладнати дану квартиру в окрему ізольовану (а.с.7). З метою поліпшення житлових умов позивачкою було отримано дозвіл у Виконавчому комітеті Лубенської міської ради на прибудову коридору та санвузлу, загальною площею 2,6х4,4 м. (а.с.16), оскільки в квартирі №[ADDRESS] не було окремих вхідних дверей, а також інших необхідних комунікацій. Одночасно з дозволом виконкому міської ради на прибудову і будівельним паспортом, позивачка отримала проекти на водопостачання, водовідведення, газифікацію та на встановлення лічильників, а також погодження відповідних комунальних служб і технічний паспорт в КП «Лубенське МБТІ» (а.с.11-12,17-20, 23-47). Господарські споруди та частина її домоволодіння розташовані на земельній ділянці, площа якої складає 171 кв.м., що виділена за вищевказаним рішенням суду. Згідно акту приймання-передачі технічної документації та обмінних файлів на присвоєння кадастрового номера та реєстрацію земельних ділянок (а.с.43), ДП «Лубнигеодезія» було передано на реєстрацію до відділу Держземагенства у Лубенському районі технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки, яка відноситься до квартири [ADDRESS], що свідчить про те, що позивачка дійсно зверталась із відповідною заявою щодо оформлення земельної ділянки. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи (а.с.52-53) з 2005 року позивачка сплачує земельний податок. З листа Інспекції ДАБК у Полтавській області від 06.06.2013 року №7/16-09-27/195 (а.с.15), а також заперечення щодо позову (а.с.68-69) вбачається, що надане позивачкою рішення міськвиконкому не є дозвільним документом, що надає право на виконання будівельних робіт, позивачкою не додано усіх необхідних документів для введення добудови в експлуатацію, а також відсутні документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою. Суд враховує положення п.13 постанови №6 Пленуму ВСС України від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», де відзначено, що, коли квартира у багатоквартирному будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК. За обставин, коли переобладнання квартири та прибудова проведені без порушення державних будівельних норм і правил, не призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, не погіршують цілісність і зовнішній вигляд фасаду, не порушують вимог протипожежної безпеки, відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним нормам і правилам, викопіровка з плану міста з нанесенням житлового будинку з вищевказаними об'єктами самочинного будівництва, погоджена з усіма відповідними службами, проведене переобладнання в квартирі позивача жодним чином не порушує прав власників сусідніх квартир, які не заперечували проти самочинного будівництва прибудови та проведення переобладнання в квартирі позивачки, заявлені позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved