Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачі з урахуванням уточнених та доповнених позовних вимог просять суд постановити рішення, згідно якому визнати недійсним Договір довічного утримання від 07 грудня 2009 року; визначити їм додатковий строк в шість місяців після набрання рішенням Харківського районного суду Харківської області законної сили по цивільній справі № 2034/2-2638/2011 для прийняття спадщини після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку і 1/2 частину земельних ділянок розташованих в м. Південному по вул. Леніна № 72 Харківського району Харківської області. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що [PERSON] являється донькою [PERSON], [INFO]. Інший позивач - [PERSON] являється зятем [PERSON] В 1966 році [PERSON] (чоловік [PERSON]) придбав житловий будинок розташований в м. Південному по вул. Леніна № 66 Харківського району Харківської області. В травні 1972 року на підставі Рішення № 127 виконавчого комітету Південноміської ради було надано дозвіл на перебудову вищевказаного житлового будинку у відповідності до проектної документації. В 1974 році [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. З початку будівництва та до моменту його закінчення [PERSON] та [PERSON] приймали активну участь в будівництві шляхом закупівлі будівельних матеріалів, проведенням практично всіх видів робіт повязаних з будівництвом, тобто на протязі двадцяти років посвятили весь свій вільний час на закінчення даного будівництва. [PERSON] та [PERSON] на момент початку будівництва вже не працювали та джерелом доходу сімї була лише пенсія [PERSON] як інваліда ІІ групи с 1954 року, що унеможливлювало останніми ведення вищевказаного будівництва. [PERSON] (Відповідач по справі), який є сином [PERSON] та [PERSON] з 1973 року по 1981 роки знаходився в місцях позбавлення волі, а після відбуття покарання почав проживати у м. Донецьку та ніяких відносин з батьками не підтримував. По закінченню будівництва вищевказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами йому було привласнено новий номер - м. Південне, вул. Леніна, № 72, Харківського району Харківської області В лютому 1985 році помер [PERSON]. Право власності на вищевказане майно перейшло до його дружини - [PERSON] та 08 червня 2004 року останній були видані Державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0506га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 07 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, який як вважають позивачі порушив їх право, як фактичних власників вищевказаного будинку з господарськими будівлями і спорудами, оскільки ними було вкладено в будівництво багато своєї праці, грошових коштів з дозволу співвласників [PERSON] та [PERSON]. Також Позивачами було зазначено, що вищевказаний Договір довічного утримання від 07 грудня 2009 року було укладено з порушеннями діючого законодавства, оскільки [PERSON], [INFO] була людиною похилого віку та страждала на онкологічне захворювання та не могла усвідомлювати своїх дій, а Відповідач скористався даною ситуацією і уклав з останньою вищевказаний Договір довічного утримання. При цьому Відповідач тривалий час не доглядав за матірю, а коли погіршилося її здоровя забрав її до себе у м. Донецьк чим позбавив Позивачів права спілкуватися з нею. Всі викладені обставини спонукали Позивачів звернутися до суду з вищевказаною позовною заявою для захисту своїх цивільних прав. Позивачі та їх представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та посилались на вищевикладені обставини викладені в позовній, уточнених та додаткових заявах, а також в письмових поясненнях, які знаходяться в матеріалах справи. Представники Комунального підприємства «Харківського районного бюро технічної інвентаризації», Державного управління Держкомзему України в м. Люботині і Харківського району Харківської області, Харківської філії державного підприємства «Центру державного земельного кадастру» заперечували проти задоволення позовних вимог Позивачів в повному обсязі, посилаючись на те, що у Позивачів відсутні будь-які підстави вимагати скасування державної реєстрації на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та на земельні ділянки. Представник Південноміської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяви про розгляд даної справи за відсутністю представника міської ради та просив розглядати справу у відповідності до вимог діючого законодавства. Відповідач та його адвокат у судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог Позивачів в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в письмових запереченнях наданих до суду, у відповідності до яких вони згодні з обставинами викладеними Позивачами щодо належності житлового будинку та земельних ділянок [PERSON] розташованих в м. Південному по вул. Леніна № 72 Харківського району Харківської області. Відповідач зазначив, що Позивач [PERSON] в спірному житловому будинку ніколи не проживав, а весь час проживав у м. Харкові, в звязку з чим у нього взагалі відсутні підстави претендувати на спірне майно. Також є недостовірною інформацією, що між батьками Відповідача та Позивачами існувала домовленість щодо виникнення права спільної сумісної власності, оскільки на початок будівництва сестра Відповідача ще не знаходилася в шлюбі з [PERSON] та ніде не працювала. Також не відповідають дійсності твердження Позивачів про надання ними фінансової та будь-якої іншої допомоги при будівництві спірного житлового будинку, оскільки сестра Відповідача за професією вчителька, а її чоловік лікар, а тому твердження Позивачів про виконання ними сантехнічних, столярних, будівельних і.т.п. робіт не повязані з їх професійною діяльністю і вони не мають відповідних навичок направлених на їх виконання. При цьому Позивачі ніде не працювали та самі потребували матеріальної допомоги, а пізніше в них у 1977 році народився син, що також потребувало додаткових грошових витрат. Твердження Позивачів про надання батьками [PERSON] коштів на будівництво спірного будинку взагалі є абсурдним та нічим не підтверджені, оскільки батьки Відповідача працювали, крім того що отримували пенсію, а також вирощували квіти, що приносило суттєвий дохід, який надавав можливість вести будівництво та ще і надавати матеріальну допомогу Позивачам. Суд, вислухавши пояснення Позивачів, Відповідача та їх представників, допитаних свідків, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 28 вересня 1966 року [PERSON] (чоловік [PERSON]) придбав житловий будинок розташований м. Південному по вул. Леніна № 66 Харківського району Харківської області, що підтверджується копією вищевказаного Договору купівлі-продажу (а.с.8). 25 травня 1972 року на підставі рішення № 127 виконавчого комітету Південноміської ради було надано дозвіл на перебудову вищевказаного житлового будинку у відповідності до проектної документації (а.с.7). По закінченню будівництва по вищевказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами було привласнено останньому новий номер - м. Південне, вул. Леніна, № 72, Харківського району Харківської області та оформлено право власності за [PERSON], що підтверджується копією рішення Південноміської ради № 390 від 12.04.1994р. (а.с.11) та копією Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.04.1994р. (а.с.12). 04 лютого 1985 року помер [PERSON] та спадщину після його смерті у вигляді 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд отримала його дружина [PERSON], оскільки інша 1/2 частина належала їй, як частка у майні подружжя, що підтверджується копіями Свідоцтв про право власності виданих Першою держаною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області (а.с.9, 10). 08 червня 2004 року [PERSON] були видані Державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0506га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується копіями вищевказаних Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХР № 094516 та серії ХР № 094515 (а.с.231, 232). 07 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, що підтверджується копією вищевказаного договору, посвідченого приватним нотаріусом Харківського району Харківської області [PERSON] (а.с.13). Розглядаючи дану справу суд встановлює у правочині зовнішнє волевиявлення особи, яке має відповідати його внутрішній волі. По даній цивільній справі було проведено посмертну судово-психіатричну експертизу та у відповідності до висновків Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 відділення судово-психіатричної експертизи № 18 від 11.12.2013р. за № 941, згідно наданих вищевказаній установі даних - [PERSON] при житті, в тому числі і 07.12.2009р. ознак будь-якого хронічного стійкого психічного розладу не мала та за своїм психічним станом на момент підписання Договору довічного утримання 07.12.2009р. була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно зі ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або)доглядом довічно. Майном, яке переходить у власність набувача, розпоряджатися (продавати, здавати, закладати) за життя відчужувача він не може. Договір довічного утримання, що передає набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Він носить тривалий характер і вимагає від набувача постійного виконання своїх обов'язків. В іншому випадку відчужувач може через суд вимагати виконання умов договору або його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем було надані до суду копії поштових квитанцій, які підтверджують виконання [PERSON] своїх обовязків по утриманню матері. Також підтвердженням виконання своїх обовязків Відповідачем може слугувати заміна за місцем проживання матері газового проточного водонагрівача «АНТОН» (а.с.190-196) та підтвердженням вищевикладених обставин по виконанню своїх обовязків Відповідачем слугує той факт, що у вересні 2010 року в звязку з погіршенням стану [PERSON] її син перевіз до себе у м. Донецьк де продовжив догляд за нею до самої смерті тобто до 29 грудня 2010 року та за свої кошти здійснив її поховання, що підтверджується випискою з лицевого рахунку № 060402973 від 12.03.2011р., згідно якого до складу родини відповідача відносилася [PERSON] (а.с.27), копією свідоцтва про смерть [PERSON], згідно якого остання померла в м. Донецьк (а.с.29) та копією договору-замовлення на організацію та проведення поховання (а.с.205, 206). Також волевиявлення [PERSON] по розпорядженню своїм майном, раніше була викладена нею у складеному нею заповіті від 20 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], згідно якого [PERSON] заповіла належне їй майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (дочці Відповідача), а не будь-кому з Позивачів (а.с.197). Допитані в судовому засіданні в якості свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON] носять суперечливий характер та підтверджують лише обставини догляду за [PERSON] як з боку Позивачів так і з боку Відповідача. Надані та витребувані в якості доказів копії амбулаторних карток (а.с.35-58, 59-89) не вказують на будь-які психічні розлади з боку [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Позивачів та надані ними докази не спростовують обставини викладені Відповідачем в своїх запереченнях, в звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити Позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки складений Договір довічного утримання відповідав волевиявленню [PERSON], а Відповідачем були дотриманні в повному обсязі вимоги вищевказаного Договору.

Outcome: dismissed