Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять: визнати за [PERSON], в порядку спадкування за [PERSON], яка померла [INFO], право власності на 1/2 земельної ділянки №1 площею 0,4838 га та на 1/2 земельної ділянки №2 площею 0,1981 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] від 11.09.2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської Ради народних депутатів №101 від 26.07.2001 року та визнати за [PERSON], в порядку спадкування за [PERSON], яка померла [INFO], право власності на 1/2 земельної ділянки №1 площею 0,4838 га та на 1/2 земельної ділянки №2 площею 0,1981 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] від 11.09.2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської Ради народних депутатів №101 від 26.07.2001 року. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] померла їхня бабця [PERSON]. До складу спадкоємців першої черги увійшла відповідачка, мати позивачів. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,6819 га, яка складається із двох земельних ділянок, а саме №1 площею 0,4838 га та №2 площею 0,1981 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], від 11.09.2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської Ради народних депутатів №101 від 26.07.2001 року. Позивачі на момент смерті спадкодавця постійно проживали разом з ним, про свою відмову від права спадкування не заявляли, а тому, вважають, що вони фактично прийняли спадщину , а саме право земельну ділянку площею 0,6819 га, яка складається із двох земельних ділянок, а саме №1 площею 0,4838 га та №2 площею 0,1981 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], від 11.09.2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської Ради народних депутатів №101 від 26.07.2001 року. Однак оригінал такого державного акту було втрачено, що перешкоджає у реалізації права позивачів на спадкування. У судове засідання позивачі не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. .Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтв про народження [PERSON], яка після укладення шлюбу отримала прізвище - [PERSON], [PERSON], яка після укладення шлюбу отримала прізвище [PERSON], копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], яка після укладення шлюбу отримала прізвище [PERSON], копії свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що [PERSON], бабця позивачів та мати відповідача померла [INFO], про що зроблено актовий запис за № 44 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], а єдиним спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом є мати позивачів [PERSON]. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,6819 га, яка складається із двох земельних ділянок, а саме №1 площею 0,4838 га та №2 площею 0,1981 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], від 11.09.2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської Ради народних депутатів №101 від 26.07.2001 року. Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. У відповідності із положеннями ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців незалежно від черги. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] спадкоємець першої черги спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] відмовилася від своє частки на спадкове майно, та подала заяві в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги позивачів визнає. Так судом встановлено, єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] , є її онуки позивачі [PERSON] та [PERSON], які відносяться пятої черги спадкоємців за законом згідно ст. 1265 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. У відповідності із положеннями ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців незалежно від черги. Окрім наведеного вище, як вбачається з довідки № 236 від 05.02.2015 виданою Сороки-Львівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, на момент смерті спадкодавця позивачі проживали разом із нею, доглядали за нею до дня її смерті. У відповідності до положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки, позивачі на момент смерті баби постійно проживали із нею, у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України не звернулися до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини, вони фактично прийняла таку та набули право власності на земельну ділянку. Право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 0,6819 га, яка складається із двох земельних ділянок, а саме №1 площею 0,4838 та №2 площею 0,1981 підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], від 11.09.2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської Ради народних депутатів №101 від 26.07.2001 року, оригінал якого втрачено. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ч.2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивачі змушені звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також того факту, що відповідач відмовилася від своєї частки у спадщині, а позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем на момент її смерті та інших спадкоємців немає, вони фактично набули право власності на спадкове майно.

Outcome: approved