Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачі звернулися з вказаним позовом до суду, уточнивши який (а.с. 149-150, 157-158), просять визнати недійсним свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON], серії [NUMBER] від 03.02.2014 року та серії [NUMBER] від 03.02.2014 року, видані реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на земельну ділянку № [NUMBER], площею 0,1218 га, кадастровий номер [NUMBER] та на земельну ділянку № [NUMBER], площею 1,6215 га, кадастровий номер [NUMBER] та скасувати їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 284061051210, номер запису про право власності 4539596 та реєстраційний номер 284097151210, номер запису про право власності 4540128. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,1218 га та № [NUMBER] площею 1,6215 га, які розташовані на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області. 03.12.2007 року їх мати склала заповіт, яким заповіла все своє рухоме і нерухоме майно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в рівних частинах кожному, який посвідчено державним нотаріусом Другою Одеською державною нотаріальною конторою. [PERSON], [INFO] відмовився від належної йому частки спадщини на користь [PERSON], [PERSON] також відмовилася від належної їй частки спадщини на користь [PERSON], а їх батько [PERSON] відмовився від належної йому частки в спільному майні подружжя. Таким чином, позивачі є спадкоємцями першої черги. 03.02.2014 року Реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області були видані свідоцтва про право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1218 га та на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,6215 га, власником яких являється [PERSON] Позивачі мали намір зареєструвати право власності на спадкове майно, а саме вищевказані земельні ділянки, але згідно наданих документів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савіною К.П. їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки державна реєстрація вказаних земельних ділянок здійснена після смерті спадкодавця. У зв'язку з викладеним вони звернулися з позовом до суду. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, після перерви до судового засідання не з»явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягала і просила справу розглянути без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савіна К.П. до судового засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с. 19). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,1218 га, кадастровий номер [NUMBER] та № [NUMBER] площею 1,6215 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області. 03.12.2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе своє майно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в рівних частинах кожному, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, що посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 3-4652 (а.с. 13). Позивачі є дітьми [PERSON], згідно свідоцтв про народження (а.с. 38, 45). Таким чином, відповідно до заповіту від 03.12.2007 року, який не змінений і не відмінений, позивачі [PERSON] і [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON], згідно ст. 1223 ЦК України. 06.07.1974 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.07.1974 року (а.с 20), тому відповідно до ст. 1261 ЦК України він також є спадкоємцем за законом першої черги. З матеріалів спадкової справи № 14/2013, яка була заведена до майна [PERSON], померлої [INFO], вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовилися від спадщини на користь позивачів (а.с. 52, 54, 82). Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савіної К.П. для оформлення права на спадщину, зокрема на земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,1218 га, кадастровий номер [NUMBER] та № [NUMBER] площею 1,6215 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, однак листом № 49/02-14 від 06.04.2016 року приватний нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендував звернутися до суду, так як датою державної реєстрації земельних ділянок є 19.04.2013 року, також не вказано документ, що посвідчує це право, тобто реєстрація була проведена після смерті спадкодавця (а.с. 31). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17248752 від 03.02.2014 року вбачається, що за [PERSON] державним реєстратором Іскровим О.В. зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1218 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Троїцька сільська рада Біляївського району Одеської області, земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER], дата державної реєстрації земельної ділянки: 19.04.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 284061051210 (а.с. 8). Крім того, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17250882 від 03.02.2014 року вбачається, що за [PERSON] державним реєстратором Іскровим О.В. зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,6215 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Троїцька сільська рада Біляївського району Одеської області, земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER], дата державної реєстрації земельної ділянки: 19.04.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 284097151210 (а.с. 14). Частина 1 статті 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 25, ч. 2 ст. 331, п. 11 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивачі позбавлені можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Судом встановлено, що за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельні ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER], що розташовані території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області вже після її смерті, тобто після припинення цивільної правоздатності особи, що суперечить положенням ст.25 ЦК України та перешкоджає позивачам у реалізації її спадкових прав, які не визнаються. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положень ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що реєстрація права власності на вищевказані земельні ділянки була здійснена за померлою особою, тобто на час смерті [PERSON] не набула право власності на вказані земельні ділянки, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved