Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 10.03.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат. Свій позов обгрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який 19.09.2019 р. розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO] , який на даний час навчається у другому класі та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що працює, однак доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя сина, для придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання їх фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Зазначає, що відповідач інколи надає невелику суму на утримання сина, однак це буває нерегулярно та цих коштів зовсім не вистачає. Відповідач офіційно не працює, однак займається підприємницькою діяльністю з перевезення пасажирів власним транспортом, а тому отримує чималий дохід, не має інших утриманців, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Крім того, їхньому синові діагностовано з народження астигматизм обох очей, що зумовлено рекомендаціями щодо корекції для постійного носіння окулярів, проведення курсів апаратного плеоптно-ортоптичного лікування 3 рази на рік, та вітамінізація двічі на рік, тому є потреба у додаткових витратах на дитину постійно та зумовлює потребу у фінансуванні наперед. Витрати на проведення такого лікування з підтримання зору дитини та профілактичних методів складають 3332 грн. на рік. Просила стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн., та стягнути додаткові витрати у сумі 3332 грн. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено та ухвалено стягувати із відповідача [PERSON] щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 4000 грн., та стягнуто 3332 грн. додаткових витрат, та судові витрати. 17.08.2021 р. відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. 06.09.2021 р. ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву [PERSON] задоволено, скасовано заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат призначено до судового розгляду. Відповідач [PERSON] скористався правом подання відзиву в якому зазначив, що дійсно він є зареєстрований як приватний підприємець однак діяльність фактично не здійснює, що підтверджується податковою декларацією про майновий стан та доходи ФОП. Транспортних засобів у власності не має. Має у власності 1\\3 частку квартири у місті Львові, іншого нерухомого майна не має. На даний час у пошуках роботи та живе за рахунок раніше зароблених накопичень. Спроможний на даний час сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. Щодо додаткових витрат, то вважає, що зазначену суму позивачем слід поділи на них двох, а тому готовий сплатити половину зазначеної суми, а саме 1666 грн. Просив позовні вимоги задовольнити частково. Позивач [PERSON] 21.09.2021 р. подала відповідь на відзив відповідача в якому зазначила, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, надає послуги із перевезення пасажирів власним транспортом та отримує чималий дохід у середньому 14000-15000 грн. Крім того має у власності квартиру у місті Львові та Харкові. А тому заявлена сума аліментів та додаткових витрат для нього є посильними. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ємельянова Н.В. у судовому засіданні 21.09.2021 р. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник позивача додатково подала заяву про розрахунок судових витрат позивача на правову допомогу (разом із договором про надання правничої допомоги, та акт виконаних робіт), які просили також стягнути у користь позивача. Відповідач [PERSON] в у судовому засіданні 21.09.2021 р. позовні вимоги визнав частково. З підстав зазначених у відзиві просив стягувати з нього щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн., та додаткові витрати в сумі 1666 грн. У задоволенні вимоги щодо витрат на правову допомогу позивача просив відмовити. Вислухавши позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] - [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 4). Згідно довідки від 03 лютого 2021 року № 27/09, [PERSON] навчається у Ліцею № 20 у 2 класі (а.с.13). Проживає із матір`ю [PERSON] . Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач [PERSON] володіє 1/3 часткою квартири у м. Львові. Іншого майна у власності не має. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує потреби дитини, матеріальне становище сторін, стан здоров`я відповідача, те, що у нього на утриманні, окрім сина [PERSON] , інших дітей немає, та вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно на користь позивача, починаючи стягнення з 10 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, то суд зазначає наступне. Згідно статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин, викладених у статті 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На підтвердження понесених додаткових витрат позивачем надані: довідка фізичної особи-підприємця [PERSON] , про отримання від [PERSON] оплату за допоміжну діяльність у сфері освіти для дитини [PERSON] у сумі 3120,00 грн. за період вересень 2020 року - лютий 2021 року (а.с.14); фіскальні чеки для оплати за огляд та лікування сина (а.с.15). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази про понесення додаткових витрат на дитину. Таким чином, понесені позивачкою додаткові витрати в сумі 3332 грн. слід стягнути з відповідача. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» , від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення аліментів та оплату додаткових витрат на дитину, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн з відповідача в дохід держави. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Як уже зазначалося вище, дана цивільна справа перебуває у провадженні Івано-Франківського міського суду із 10.03.2021 р. Під час ухвалення заочного рішення 13.07.2021 р. вимога позивача щодо витрат на правову допомогу не вирішувалося і не ставилася позивачем. Відповідно до ч.1, 2 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ч. 3, 9, ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Із зазначеного положення слід дійти висновку, що будь-які надані адвокатами послуги мають бути підтверджені наданими у встановлений строк відповідними доказами. Позивач та її представник подали розрахунок судових витрат тільки у судовому засіданні 21.09.2021 р. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач та її представник у встановлений строк не подали розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла або які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184,185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial