overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON], 27.10.2014 року, звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON]., про стягнення аліментів, в позовній заяві зазначила, що вони перебували в шлюб з відповідачем і від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. В позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх двох неповнолітніх дітей обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що після розірвання шлюбу по рішенню Шишацького районного суду від 25.12.2013 року, вони ще проживали з відповідачем однією сім'єю до серпня 2014 року, вели спільне господарство, виховували та утримували дітей, а потім вона вимушена була переїхати на проживання разом з дітьми до своїх батьків і відповідач з того часу ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила суд задовольнити їх з підстав, викладених нею у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Воскобійницької сільської ради Шишацького району Полтавської області 23 травня 2006 року, актовий запис № 08, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серія [NUMBER], виданим Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 04 листопада 2009 року, актовий запис № 09, кожен з них має рівні права щодо їх утримання, а тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільних дітей, але не по 1/4 частині від заробітку ( доходу ) відповідача на кожну дитину, а в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, а після досягнення повноліття старшою дитиною продовжувати стягнення аліментів на утримання меншої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.10.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] спілки «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості за договором внесення внеску прохавши суд стягнути на її користь борг в сумі 40\~000 грн. та нараховані відсотки в сумі 3255,25 грн. В своїй позовній заяві позивачка посилалася на те, що вона має внесок на депозитному рахунку згідно договору № 5 від 14.01.2015 року в сумі 40 000 грн. Вказала, що по закінченню строку договору сума коштів відповідачем повернута не була. Просила суд стягнути з [PERSON] спілки «Полтава і полтавці» на її користь суму вкладу 40\~000 грн та нараховані відсотки в сумі 3255,25 грн. а всього на загальну суму 43255,25 грн. В судове засіданні позивачка не з»явилася, направивши до суду заяву в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, направивши до суду заяву в якій просить справу слухати без участі представника відповідача та винести рішення за наявними у справі матеріалами. Суд дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 14.01.2015 року між [PERSON] спілкою «Полтава і полтавці» та позивачем [PERSON] укладено договір № 5 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок ( а. с. 5 ). Згідно з умовами договору позивач внесла внесок на депозитний рахунок, а відповідач зобов'язався повернути вклад та проценти на умовах договору. Однак заборгованість КС «Полтава і полтавці» перед [PERSON] становила згідно договору № 5 від 14.01.2015 року в розмірі 40\~000 грн. Заборгованість за відсотками в розмірі 3255,25 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаних договорів виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору повна сума вкладу позивачу повернута не була. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладів позивача не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно визнати неправомірними дії КС «Полтава і полтавці» по неповерненню суми вкладу за договором № 5 від 14.05.2015 року внесення внеску члена кредитної спілки на депозитні рахунки та стягнути з КС «Полтава і полтавці» на користь позивача заборгованість на загальну суму 43255,25 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.01.2014р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21.12.2013р. відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 107. В суд сторони не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає, відповідач не заперечує (а.с. 12,13). Тому за правилами ст.ст.130, 174 ЦПК України суд розглядає справу у попередньому засіданні. Позов обґрунтовано тим, що шлюбні відносини між сторонами перервані, вони проживають окремо. Спору про поділ майна в них не має. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 21.12.2013р., який було зареєстровано відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 107, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Спір про розподіл майна відсутній. Про стягнення судових витрат позивачка не заявляє, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON], 28.02.2017 року, звернулася в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] з зазначеними позовними вимогами, в позовній заяві вказала, що вона являється власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 10 жовтня 2016 року. У вказаній квартирі зареєстрована в даний час і проживає свекруха, мама її чоловіка [PERSON], а також зареєстрований але на протязі останніх пяти років не проживає брат її чоловіка [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] на протязі останніх пяти років за місцем реєстрації не проживає, участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг не приймає, місце його перебування невідоме, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на реєстрацію та користування квартирою № 35 в будинку № 17 по вулиці Миру в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у її позовній заяві, просила суд задовольнити її позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, причини неявки до суду не відомі, в звязку з цим суд, відповідно до норм ст.ст.169,224 ЦПК України, та за згодою позивачки, розглядає справу у заочному порядку на підставі наявних письмових доказів та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України, при відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 10 жовтня 2016 року. У вказаній квартирі зареєстрована в даний час і проживає мама її чоловіка [PERSON], а також зареєстрований але на протязі останніх пяти років не проживає брат її чоловіка, відповідач по справі [PERSON], що підтвердили в судовому засіданні позивачка та свідки і що також підтверджується довідкою Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області № 443 від 17.02.2017 року ( а.с.9). Оскільки відповідач [PERSON] в квартирі позивачки постійно не проживає на протязі останніх пяти років, за адресою реєстрації не зявляється, добровільно знятися з реєстрації він не може так як його місце перебування не відоме, суд визнає позовні вимоги позивача такими, що підлягають до задоволення.. На підставі ст.ст.71,72 Житлового кодексу України, ст.ст.317,319,383,405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.03.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від її утримання, і матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви (а.с.17-18) про розгляд справи у їх відсутність, позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач повідомив про визнання позовних вимог. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів позову, позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на існування між нею та відповідачем відносин, які регулюються СК України, та наявністю у них з відповідачем спільної дитини, обов'язок по утриманню якої несе відповідач відповідно до ст.ст.121, 180 СК України. Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує наявність правовідносин та обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та визнає позов, за відсутності підстав вважати, що визнання позову відповідачем порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності з положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки для цього є законні підстави. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.121, 122, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.03.2016р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів в свою користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], у розмірі 1/2 заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у ВРАЦС Бродівського РУЮ , актовий запис №91. Від даного шлюбу у подружжя народилося п?ятеро дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років спільного проживання відповідач часто зловживає спиртними напоями, не дбає про сім?ю, не забезпечує належним чином матеріально, хоча офіційно працює та отримує належну заробітну плату, діти повністю перебувають на її утриманні та вихованні, в даний час вона звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, одночасно бажає вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, з тих підстав змушена з даною заявою звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з?явилася, однак подала суду письмову заяву, в якій просить суд дану цивільну справу розглядати у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився однак подав суду письмову заяву, в якій просить суд дану цивільну справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, враховуючи, що відповідач є працездатний, суд рахує, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 від суми сукупного доходу батька, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду із позовною заявою і до досягнення дітей повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.05.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони 19.06.2010 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через взаємне непорозуміння, у звязку з чим подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище . Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву від 22.06.2015 року (а.с.18) про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, повторно не зявився (а.с.21), як і не зявився у судове засідання, призначене на 22.06.2015 року (а.с.17), яке відклалося у звязку з його неявкою. За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 19.06.2010 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення їй теперішнього прізвища підлягають задоволенню . На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.07.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Підставами своїх вимог вважає те, що 18.09.2011 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, від даного шлюбу в них є спільні діти:- [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції 02.03.2012 року, актовий запис про народження № 29; [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції 02.03.2012 року, актовий запис про народження № 30. Діти проживають з позивачкою, перебувають на її утриманні, що підтверджено довідкою № 3358 від 25.07.2014 року, яка видана Монастирищенською міською радою. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 всіх його доходів. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, про що подала письмову заяву від 07.08.2014 року. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, про що подав в суд письмову заяву від 07.08.2014 року. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на кожну дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.07.2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; Посилаючись на те що, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги зменшила, просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та визнання ним позовних вимог в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Підставою виникнення прав та обов'язків відповідача, відповідно до ст.ст.121,122,133,141 СК України є народження від нього дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-6) і не оспорюється ним, а також те, що проживання його окремо від дітей, не впливає на обсяг його прав та не звільняє його від обов'язку щодо дітей. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він на своєму утриманні інших дітей не має. На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved