Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи, що ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.03.2015 р. визнано неправомірними дії Головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ [PERSON] в частині не направлення позивачам копій постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 44605697 від 02.09.2014 р. на виконання виконавчого листа № 645/2301/14-ц від 27.07.2014 р., виданого Фрунзенським районним судом м.Харкова, про стягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 66414,99 грн. та судового збору 664,14 грн. Вказана ухвала є доказом порушення відповідачами права позивачів добровільно виконати постанову державного виконавця від 02.09.2014 р. Оскільки позивачі не отримали постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2014 р., та не могли у добровільному порядку їх виконати, вони понесли матеріальні збитки. Так, [PERSON] сплатили виконавчий збір у розмірі 6978,45 грн., [PERSON] сплатив 720 грн. за евакуацію автомобіля на штраф майданчик та 1176 грн. за знаходження автомобіля на штраф майданчику. Крім того, діями відповідачів позивачам було завдано моральну шкоду, яку позивачі оцінюють у розмірі 5000 грн. кожний. Просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 1896,00 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 6978,45 грн., та на користь кожного по 5000 грн. моральної шкоди (а.с.18). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що постанову державного виконавця від 10.09.14 р. про стягнення виконавчого збору та постанову від 10.09.14 р. про стягнення витрат на провадження виконавчих дій він не отримував та не оскаржував. Відповідач [PERSON], діючи від себе та в інтересах Фрунзенського ВДВС ХМУЮ, в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій були сплачені [PERSON] на підставі відповідних постанов державного виконавця від 10.09.14 р., які є дійсними та не скасовані. Наразі виконавче провадження закрито у звязку з виконанням рішення суду. Третя особа ФОП [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він отримав від позивача 720,00 грн. за перевезення його автомобіля на штрафмайданчик. При ухваленні судового рішення покладався на розсуд суду. Позивач [PERSON] та інші треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили про розгляд справи у їх відсутність, що суд вважає за можливе. Дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в провадженні головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] перебували на виконанні виконавчі листи № 645/2301/14-ц, видані 21.07.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості за кредитним договором від 16.08.2007 року в розмірі 66414,99 грн. та судового збору у розмірі 664,14 грн. Виконавче провадження з виконання вищевказаних виконавчих листів було відкрито за постановами головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] від 02.09.2014 року. Постановами головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] від 10.09.2014 р. з позивачів стягнуто на користь держави виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. Факт сплати грошових коштів у розмірі 6978,45 грн. позивачем [PERSON] підтверджується письмовими доказами, долученими до справи (а.с.5). Крім того, суду надані квитанції про сплату позивачем [PERSON] 720,00 грн. за послуги евакуатора, та 1176 грн. (168+1008) за охорону автомобіля PEUGEOT 206, держномер АХ9533АХ, на штрафмайданчику (а.с.5). Вказаний автомобіль PEUGEOT 206, держномер АХ9533АХ, був поміщений на штрафмайданчик згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника. Згідно постанови головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] від 09.02.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 645/2301/14-ц про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованості за кредитним договором від 16.08.2007 року в розмірі 66414,99 грн. та судового збору у розмірі 664,14 грн. закінчено у звязку з виконанням рішення суду, арешт на автомобіль PEUGEOT 206, держномер АХ9533АХ скасований. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.03.2015 р.(а.с.8). Вказаною ухвалою було частково задоволено скаргу [PERSON], [PERSON] та визнано неправомірними дії головного державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ [PERSON] щодо направлення позивачам копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2014 р. простою кореспонденцією. В частині вимог, що стосується скасування постанови державного виконавця про арешт автомобіля PEUGEOT відмовлено у задоволенні. Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду\~\~із\~\~скаргою,\~\~якщо\~\~вважають,\~\~що рішенням, дією або бездіяльністю\~\~державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторонами зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог та заперечень. Враховуючи, що на час розгляду справи позивачі не оскаржили в порядку ст.383 ЦПК України дії державного виконавця щодо стягнення з них виконавчого збору та витрат на провадження виконавчих дій, і відповідні постанови державного виконавця не були скасовані, тобто підлягали виконанню, також не було визнано недійсною і постанову державного виконавця про арешт автомобіля PEUGEOT, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивачі, на порушення ст.60 ЦПК України, не довели суду безпідставність стягнення з них вказаних вище грошових коштів, у звязку з чим відмовляє у задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди - суд відмовляє у їх задоволенні за недоведеністю причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та спричиненою моральною шкодою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed