Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивачі звернувся до суду із вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовують тим, що 25 та 26 квітня, 08 травня 2016 року вони отримали електронні листи від [PERSON], що були направлені на декілька адресів, у якому відповідач висловив негативні відомості про них, які не відповідають дійсності, жодного доказу на підтвердження своїх слів не надав. Таким чином, позивачі вважають, що діями відповідача порушено їх право на повагу честі та гідності, у звязку із чим нанесена шкода їх діловій репутації. Ним перенесений великий стрес, викликаний неправомірною поведінкою відповідача, оскільки він отримав душевну, моральну та психологічну травму. Все відбувалося на тлі того, що він близько десяти років приймає серцеві ліки та антидепресанти, про що відомо відповідачу [PERSON], тому що останній є його сином. Враховуючи зазначене, позивачі просять: визнати недостовірною інформацію відносно позивачів, поширену [PERSON] у електронному листі від 25 та 26 квітня, 08 травня 2016 року, що відповідач розповсюдив завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності та порочать їх честь, гідність і ділову репутацію; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні 08.02.2017 року позивачі повністю підтримали позов, просили задовольнити вимоги. 11.04.2017 року позивачі у засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В електронних листах від 25 та 26 квітня, 08 травня 2016 року міститься негативна, принизлива інформація відносно [PERSON], [PERSON], Харківського обласного благодійного фонду «Соціальна служба допомоги» (а.с.9-27). Конституція України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей . Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68). У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Стаття 201 Цивільного кодексу України (далі ЦК) вказує, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 299 ЦК фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації Як розяснено в положеннях Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року щодо юридичного складу правопорушення, порушення майнового права позивача та характеру поширеної інформації, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні зясувати визначити характер такої інформації та зясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. На підставі зазначеного, суд вважає, що позивачами доведено, що відповідачем завдана шкода їх діловій репутації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Відповідно до ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Суд, дослідивши докази по справі визначає, що зазначені в електронних листах від 25 та 26 квітня, 08 травня 2016 року відомості є недостовірною відносно позивачів інформацією. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved