Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 4 березня 2016 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх 2 років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до сімейних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, вони втратили почуття та повагу один до одного. Позивачка зазначає, що рішення про розірвання шлюбу прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примиритись з відповідачем пробували неодноразово та протягом останніх 7 місяців, однак все безрезультатно. А тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Позивачка просить розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 4 березня 2016 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №379. Ухвалою Літинського районного суд Вінницької області від 19.05.2021 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак, поштою надіслала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, на електронну адресу суду надіслав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає повністю та проти заочного розгляду не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 379. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у своїй позовні заяві не порушила питання про зміну прізвища, тому після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved