Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просили встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON], який помер 28.03.2013 року, а саме: домоволодіння з усіма спорудами, жилий будинок житловою площею 84,50 кв.м., житловою пристройкою А-1, літньою кухнею Б, погрібом Б/пд, гаражем- сараєм В, заборами 1,2, уборною Г, водоколонкою 1,заборами №2 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кравченко, будинок № 1.,та визнати за спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Визнати долі у спадкуванні за законом в рівних частках по 1/3 частки кожному спадкоємцю. Визнати право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кравченко, 1 за кожним позивачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2013 року після смерті [PERSON] залишився будинок з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Кравченко, 1 у Центрально-Міському районі (надалі Будинок). В цьому Будинку мешкали всією родиною разом з батьком та матірю [PERSON], діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] ( до заміжжя [PERSON] ) [PERSON]. У встановлений законом час , вони як спадкоємці першої черги звернулися до Першої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини,після померлого [PERSON]. Але у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом їм було відмовлено у звязку з відсутністю права власності на спадкове майно. У 2012 році у їх Будинку була пожежа,всі документи згоріли. Після цього їх батько сильно захворів ,тому не мав фізичної та матеріальної можливості відновити документи. Їм вдалося отримати дублікат договору купівлі-продажу із архіву на Будинок,посвідчений нотаріусом Першої державної нотаріальної контори [PERSON] 22 листопада 1986 року,та зареєстрований в реєстрі за № 2-841. Вони вважають, що батько був власником Будинку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу та на підставі постійного мешкання та утримання Будинку. Вони всі, згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняли спадщину,оскільки на час смерті батька, вони разом з матірю мешкали за однією адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кравченко, буд№1. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивачці [PERSON] було розяснено, що вона має право, як спадкоємиця по закону, після смерті чоловіка претендувати на більшу частку спадщини за законом. Але вона та інші позивачі, а саме -[PERSON] та [PERSON], вказали суду, що вони домовилися між собою та вирішили про отримання в порядку спадкування саме по 1/3 частини спадщини кожному із них. Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову в уточненому вигляді не заперечувала. Вислухавши позивачів, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 28 березня 2013 року помер [PERSON], якому за життя на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 1986 року посвідченого нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори за реєстром №2-841 належав житловий будинок №1 по вул. Кравченко в м. Кривому Розі, який складається з: житлового будинку житловою площею 84,50 кв.м, житловою пристройкою А-1, літня кухня Б, погріб Б/пд, гараж сарай В, забори 1,2, уборна Г, водоколонка 1, забори №2. Жилий будинок розташований на земельній ділянці розміром 480 кв.м. [PERSON] знаходилась з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 1985 року. В Будинку вона зареєстрована та проживає з 1986 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] (до заміжжя [PERSON]) є дітьми померлого, які зареєстровані та проживають у Будинку [PERSON] з 1993 року, а [PERSON] з 2005 року. [PERSON] довідки квартального уповноваженого всі позивачі проживають в Будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кравченко, 1. Згідно Звіту про оцінку майна - ринкова вартість Будинку на 13 грудня 2014 року становить 313\~340 грн. Позивачі звернулись до Першої криворізької державної нотконтори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], та оформлення спадщини, проте, свідоцтво про право на спадщину видане їм не було. [PERSON] Постанови держнотаріуса від 12.06.2014 року вбачається, що видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кравченко, 1, який належав померлому [PERSON], а видача дублікатів не можлива, тому спадкоємцям необхідно звернутися до суду за визнанням права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 7). [PERSON] про пожежу від 13.02.2012 року вбачається, що 11.02.2012 року по вул. Кравченко, 1 була пожежа. По даному факту та по заяві [PERSON] проводилася Центрально-Міським РВ КМУ перевірка, та в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі ст. 6 п.2 КПК України та ст. 11 ч.2 КК України в звязку з малозначністю. В.О. державного нотаріуса Криворізької філії державного нотаріального округу в Дніпропетровській області 17.07.2014 року був виданий дублікат Договору купівлі-продажу, який посвідчений державним нотаріусом першої Криворізькою нотаріальною конторою [PERSON] 22.02.1986 року і зареєстрований в реєстрі за № 2-841. Примірник договору купівлі-продажу зберігається у справах Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області. Дублікат виданий позивачці [PERSON] [PERSON] дублікату Договору купівлі-продажу, що має силу оригіналу, [PERSON] 22.02.201986 року купив жилий будинок шлаколитний облицьований кирпичем, жилий будинок житловою площею 84,50 кв.м., житловою пристройкою А-1, літнєю кухнею Б, погрібом Б/пд, гаражем- сараєм В, заборами 1,2, уборною Г, водоколонкою 1, заборами №2, що знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. Кравченко під чергою один. Жилий будинок розташований на земельній ділянці розміром 480 кв.м. Згідно довідки від 17.06.2015 КП «ДОР «Криворізьке БТІ» до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кравченко, буд 1 зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі №108, сторінка 99, запис 26155 на імя [PERSON], згідно договору купівлі-продажу,посвідчений 22.02.1986 р Першою криворізькою Державною нотаріальною контрою, зареєстрованого в реєстрі за № 2-841. Досліджені у судовому засідання докази надають суду підстав встановити той факт, що [PERSON], який помер 28 березня 2013 року, за життя володів на праві приватної власності житловим будинком з господарчими спорудами №1 по вул. Кравченко у м. Кривому Розі. [PERSON] до ч.2 ст. 234, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, згідно ч.5 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Іншими словами, у випадку наявності спору про право питання про встановлення фактів, що мають юридичне значення, має розглядатися у порядку позовного разом з вимогами про захист невизнаного, порушеного або оскарженого права. Ст. 1297 ЦК України передбачає обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Вони цей обов'язок виконали, звернувшись до нотаріуса, однак, вказана дія не дозволила їм захистити свої законні права та інтереси. Отже, у зв'язку з відсутністю умов та можливостей отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому вони звернулися до суду за правилами позовного провадження та ставлять питання про визнання права власності в порядку спадкування. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину [PERSON] до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець,який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. [PERSON] до ч. 5 ст. 1268 ЦК України «Незалежне від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини». [PERSON] до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За відсутності заповіту єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON]. в рівних частках є позивачка [PERSON] як донька померлого, його син [PERSON] та дружина померлого [PERSON]. На момент смерті [PERSON] перебував у шлюбі, зареєстрованому 15.03.1985 року Центрально-Міським відділом ЗАГС м. Кривого Рогу, актовий запис № 137, з [PERSON]. [PERSON] до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. [PERSON] до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. [PERSON] до абз. 1 п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом за домовленістю співвласників або законом. З огляду на викладені положення закону та досягнуту між спадкоємцями домовленість про поділ спадкового майна, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про поділ спадщини, розподіливши вказане майно між сторонами у справі у спосіб, про який просять позивачі, визнати за ними право власності по 1/3 частки кожному на Будинок. [PERSON] до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивач [PERSON] не просить визнати право власності на 1/2 частину Будинку з господарчими спорудами за нею, як набуте подружжям за час шлюбу, оскільки належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ринкова вартість обєкта оцінки станом на 12.12.2014 року становить 313340 грн. (а.с 29-47). З огляду на викладені положення закону та досягнуту між спадкоємцями домовленість про поділ спадкового майна, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про поділ спадщини, розподіливши вказане майно між сторонами у справі у спосіб, про який просить позивачі, визнати за ними право власності по 1/3 частки кожному на Будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved