Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], про визначення способу спілкування з дитиною та її вихованні, усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та в вихованні сина [PERSON], [INFO], також зобов'язати відповідача не чинити перешкоди їй в особистому спілкуванні з сином в обраному нею місці, в тому числі з відвідуванням дитиною місця окремого проживання матері, та стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. Підтримуючи позов [PERSON], пояснила, що вона з відповідачем [PERSON] з 21.08.2010 року по 01.11.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з листопада 2012 року, вона перебувала у стресовому стані, пов'язаному з розірванням шлюбу з позивачем, та почала зловживати спиртними напоями, та перебувала у зв'язку з цим на лікуванні в психіатричному відділенні Ізмаїльської міської лікарні № 1. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2013 року, було визначено місце проживання дитини, з батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. На підставі її заяви про участь у вихованні та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 14.02.2014 року визначено порядок участі матері [PERSON] яка проживає за адресою: [ADDRESS], у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином один раз на тиждень у неділю з 15.00 до 20.00 годин. На теперішній час, вона забезпечена, працює, займається підприємницькою діяльністю, має дохід, тобто може брати участь у вихованні дитини, тому просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснюючи, що він не заперечує проти спілкування позивачки з дитиною, але не до 20.00 години оскільки дитина ще маленька у неї свій режим, дитину треба купати та укладати спати, з цих же причин вважає не доцільним в середу, а пропонує кожну суботу та неділю можливо на цілу добу або з 10.00 год. до 19.00 години, а також в святкові дні та в день народження. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, підтримала висновок органу опіки в повному обсязі, оскільки він складений з метою захисту прав дитини, вважає, що часу визначеного органом опіки та піклування достатньо для спілкування позивачки з дитиною, але висновок робився пів року назад та має рекомендований характер. Заслухавши пояснення позивачки її представника, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Тобто визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з матір'ю, тому батько не повинен перешкоджати її особистим контактам з дитиною. Правило ч.2 ст. 157 СК України додатково підкреслює обов'язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь в її вихованні, хоча збереження у нього цього обов'язку прямо випливає зі ст. 141 СК України. Згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між: батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що сторони з 21.08.2010 року по 01.11.2012 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується поясненнями сторін та з оглядку на вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Від сумісного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 7). Між сторонами виник спір щодо участі матері у вихованні дитини, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи - ч.ч.1-2 ст. 159 СК України. Відповідно до частини другої ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Позивачка має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, оздоровленні, що підтверджено поясненнями сторін, а також висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради. Згідно з ч.ч.5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у вихованні дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради постановлений висновок №01/21-402 від 14.02.2014 року, відповідно до якого, виходячи з інтересів малолітнього [PERSON], [INFO], рекомендує визначити порядок участі матері, [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], у вихованні та усуненні перешкод у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], один раз на тиждень, у неділю з 15.00 до 20.00 годин. Зі змісту запропонованого органом опіки та піклування способу участі матері у вихованні дитини, вбачається, що дитина будуть мати можливість бачити маму один раз на тиждень, у неділю з 15.00 до 20.00 годин, що буде недостатньо для спілкування та виховання дитини, також дитина буде позбавлена можливості відпочивати. На підставі вище викладеного, суд вважає за можливе встановити позивачці час для спілкування з дитиною, кожну неділю з 10.00 год. до 19. 00 години, 19 грудня щорічно з 16.00 до 19.00 години, 25 січня щорічно з 10.00 год. до 14.00 год. (день народження дитини), 26 вересня щорічно (день народження матері дитини) з 16.00 до 19.00 години, в обраному позивачкою місці, в тому числі з відвідуванням дитиною місця окремого проживання матері. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд відмовляє в частині позову, про стягнення з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати на правову допомогу у розмірі 1443,60 грн. за відсутності відповідного розрахунку витрат на правову допомогу відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.»

Outcome: partial