Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач з грудня 2013року у будинку не проживає, вибув з нього добровільно, припинивши сімейні стосунки з позивачкою [PERSON], вибув у невідомому напрямку і до будинку більше не повертався, не приймає участі в утриманні будинку, речей відповідача у будинку нема. Відповідач в судове засідання не явився повторно, повідомлений належним чином, рекомендованим листом за місцем зареєстрованого проживання, і крім того, через оголошення на офіційному сайті. Відповідач відзиву, доказів, інших заяв не подав. Судом ухвалено справу розглянути заочно, відповідно до ст.280-281 ЦПК України. Згідно договору дарування будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачам на підставі свідоцтв про право на спадщину від 22.09.2004р. і від 9.09.2008р. Право власності позивачів зареєстровано у встановленому порядку. Згідно свідоцтва про шлюб- позивач [PERSON] і відповідач уклали шлюб 18.06.2010р. Згідно довідки з місця проживання та будинкової книги - в даному будинку [ADDRESS] зареєстровані позивачі, а також відповідач. Згідно будинкової книги і довідки Броварської міської ради - відповідач зареєстрований за даною адресою з 19.03.2013р. Згідно даним паспорту відповідача - він є громадянином Російської Федерації, в Україні має посвідку на постійне проживання від 15.10.2012р. Згідно акту обстеження, складеному депутатом та засвідченому підписами сусідів, від 27.08.2018р. - відповідач не проживає в даному будинку з 2013 року. Свідок [PERSON], сусідка, пояснила, що часто, не рідше двох разів на тиждень, буває у даному будинку, раніше у будинку позивачів проживав чоловік [PERSON], який з кінця 2013 - початку 2014 року в будинку не проживає, з тих пір вона відповідача не бачила; ніяких конфліктів цьому не перебувало, його ніхто не виганяв, перед вибуттям відповідач висловлював наміри повернутись в Російську Федерацію. Свідок [PERSON], знайома сім'ї, хрещена мати спільно дитини позивачки [PERSON] і відповідача, пояснила, що часто буває у даному будинку, раніше у будинку проживав чоловік [PERSON], який з кінця 2013 - початку 2014 року в будинку не проживає, з тих пір вона відповідача не бачила, до дуднику він не повертався. Таким чином, суд встановив такі факти: Позивачі є співвласниками будинку. Відповідач зареєстрований на постійне місце проживання у даному будинку і проживав у ньому у якості члена сім,ї власників - чоловіка [PERSON] та відповідно зятя [PERSON]. Відповідач права власності на даний будинок чи частку у ньому не мав і не має. дане майно набуте позивачкою в порядку спадкування, тому не є спільною сумісною власністю з відповідачем як набуте у шлюбі. Встановлено, що відповідач фактично в даному будинку не проживає з початку 2014 року, не користується будинком як своїм житлом тривалий час, більше одного року. Не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивачів щодо проживання відповідача в даному жилому приміщенні протягом всього зазначеного часу. Не встановлено будь-яких законних підстав для збереження за відповідачем права користування вказаним жилим приміщенням. Згідно ст..405 ЦК України член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід,ємними від права власності. Згідно ст. 391 ЦК власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності, в тому числі і у вказаний спосіб., тобто шляхом визнання особи такою, що втратила право проживання - користування жилим приміщенням, і шляхом подальшого скасування реєстрації проживання за вказаною адресою, оскільки така реєстрація є похідною та лише підтверджувальною щодо права користування (проживання) і тому підлягає скасуванню у випадку втрати права користування жилим приміщенням та вибуття з нього. Таким чином, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, належним на праві власності позивачу, з підстав, передбачених ст..405 ЦК України, і подальшого скасування реєстрації проживання відповідача за вказаною адресою.

Outcome: approved