Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивачка 13.03.2019 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини. Свої вимоги бґрунтовує тим, що 31 серпня 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Деснянському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1102. Оскільки спільне життя між сторонами не склалось, рішенням Святошинського районного суду м. Києва, шлюб між подружжям було розірвано. Сторони мають спільних дітей доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , обидві доньки проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, оскільки позивач перебуває у декретній відпустці та не в змозі самостійно забезпечувати дітей, а відповідач на даний час фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач вимушена звернутись із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою від 15.03.2019 року вищевказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач належним чином повідомлений судом про розгляд даного провадження, про що свідчить особистий підпис на повідомленні про вручення поштової кореспонденції суду, однак відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк станом на сьогоднішній день не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі зареєстрованому Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1102 (а.с.10) Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньок - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) та [PERSON] , [INFO] , (а.с. 9) які проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, та перебувають на її утриманні (а.с. 11,12 ) Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2018 року даний шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що батько дітей має постійну роботу та отримує стабільний дохід, однак від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дітей, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходяться малолітні діти, її стан здоров`я, потреби. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як свідчить позивач, не досягли. Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її користь, як матері дитини яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей 13.03.2019 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей. Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, з урахуванням принципу співмірності, забезпечення достатності потреб матері дитини, вимог ст.191 СК України, а також враховуючи ту обставину що від відповідача не надійшло заперечень, щодо суми стягнення з нього коштів, яка зазначена в позовній заяві, суд вирішив, що з відповідача підлягають стягненню кошти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України вимога позивачки про стягнення коштів на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення доньки трирічного віку, з урахуванням принципу справедливості, співмірності, підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved