Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

позивачка 23.11.2015р. пред»явила в Голосіївському районному суді м.Києва позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначала, що 13.08.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Голосіївського районного суду від 25.03.2015 року №752/288/15-ц. Від цього шлюбу [INFO] народився син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Таку свою відмову відповідач аргументує тим, що кошти, які він би надавав на утримання дитини, будуть витрачені нею на її власні потреби. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років. Відповідач працює, але має мінливий дохід. Стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться і він має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. На утримання дитини вона витрачає за один місяць 3 280 грн, відповідно наведеного в позовній заяві розрахунку, отже з відповідача підлягає стягненню на її користь на утримання дитини половина зазначеної суми, а саме 1639,91 грн. Просила: стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання (аліменти) сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1640 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву, в якій зазначила про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просила суд розглянути справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у зв»язку з чим суд, відповідно до ст.169 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутності позивачки та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач з 13.08.2008р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голосіївського районного суду від 25.03.2015 року, що набрало законної сили 20.04.2015р. (справа №752/288/15-ц провадження №2/752/2189/15). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов2язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає з позивачкою та її матір»ю за адресою реєстрації позивачки: [ADDRESS], що стверджується довідками ОСББ «Печерський-10» (а.с. 46, 47), у зв»язку з чим фактично перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до ст.180 СК України, відповідач, як батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], зобов»язаний брати участь в його утриманні до досягнення ним повноліття. Позивачка посилається в позові на те, що відповідач ухиляється від визначеного ст.180 СК України обов'язку утримувати сина [PERSON], що, зокрема, виявилося в його відмові добровільно надавати кошти на придбання для сина одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. При вирішенні клопотань сторін у підготовчій частині судового засідання відповідачем було заявлено, та не заперечено позивачкою, що відповідач перераховує щомісяця на банківський рахунок позивачки, для їх дитини, грошові кошти в сумі 300 грн. У позовній заяві позивачка надала розрахунок її витрат на утримання дитини сторін, із зазначенням видів необхідних товарів та послуг, їх найменувань, кількості та вартості, які, в середньому щомісячно становлять суму 3 279,83 грн. Суд вважає наведений позивачкою розрахунок із зазначенням видів необхідних товарів та послуг, їх найменувань, кількості та вартості, обґрунтованим та, відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК, визнає обставини щодо потреби неповнолітньої дитини сторін у зазначених в розрахунку товарах та послугах - загальновідомими, та такими, що не потребують доказуванню. З урахуванням розміру суми коштів, що перераховується відповідачем позивачці на утримання сина - 300 грн, суд приходить до висновку, зазначена сума, що сплачується відповідачем на утримання спільної дитини, є недостатньою для утримання дитини сторін протягом місяця, тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін суд, з урахуванням положень ст.180 СК України, вважає обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів, що підлягає до стягненню з відповідача, суд, відповідно до ст.182 СК України, ураховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а саме - те, що син сторін [PERSON], [INFO], згідно довідки №114 від 04.11.2015р. Центру первинної медико-санітарної допомоги №2, потребує домашнього догляду до 18.11.2016р. - тобто, до досягнення ним 6-річного віку, проте суду не додано доказів про наявність в дитини хронічних захворювань, наявність яких вимагала б витрат на його лікування понад загальновідомі витрати на лікування для дитини відповідного віку; матеріальне становище дитини - те, що позивачка, згідно витягу з наказу №1000/к від 13.11.2015р. ректора Національного авіаційного університету, та довідки про доходи від 08.12.2015р., займає посаду старшого викладача Національного авіаційного університету, з червня 2015р. не отримує зарплату у зв»язку із наданням відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку з 19 листопада 2015р. по 18 листопада 2016р., з одночасним продовженням строку трудового договору на цій посаді по 18 листопада 2016р.; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а саме - відсутність даних про наявність у відповідача хронічних або інших захворювань, які потребують періодичних витрат; те, що відповідач має працездатний вік (1984 року народження), відповідач, з урахуванням кількості судових засідань, що відбулися в даній справі, мав можливість, проте на надав суду дані щодо свого доходу, його регулярності чи мінливості, що само по собі не є обставиною, що перешкоджає суду постановити рішення в даній справі; - те, що відповідачем не надано суду доказів наявності в нього інших неповнолітніх дітей, чи непрацездатних батьків, сина, доньки, а також наявності інших обставин, що мають істотне значення, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини сторін. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина сторін [PERSON] у твердій сумі, в розмірі 50% від розрахованих у позовній заяві щомісячних витрат на дитину, що складає 1 640,00 грн. З урахуванням зазначених вище обставин, що мають істотне значенні, виходячи з положень ст.184 СК України, суд вважає такі вимоги та спосіб стягнення аліментів, та заявлений позивачкою до стягнення розмір аліментів - обґрунтованим, а отже, таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, суд ураховує, що з часу пред»явлення позову відповідачем позивачці на утримання дитини щомісяця перераховувалися кошти в розмірі 300 грн, тому суд вважає за необхідне врахувати зазначену обставину та період сплати відповідачем коштів у вказаному розмірі - від дня пред»явлення позову до постановлення рішення в даній справі, у зв»язку з чим вважає стягнути аліменти з відповідача у зазначеному вище розмірі не від дня пред»явлення позову - 23 листопада 2016р., а з 23 грудня 2015р. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved