Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської обл. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що вказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», в якому, станом на 15.04.1991 року, були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], яка померла 17.12.2009 року та [PERSON], який помер 24.11.2012 року, відповідно зазначеним особам на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору належало по 1/6 частині вказаного будинковолодіння. Після смерті [PERSON] спадщину на її частку колгоспного двору прийняли [PERSON] та [PERSON], оскільки проживали із померлою на час її смерті, а відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла. Таким чином [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/12 частині спірного будинковолодіння та стали співвласниками по1/4 його частини. Однак, в зв'язку із тим, що спірне будинковолодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видано лише на ім'я [PERSON], як голову колгоспного двору, то позивачі не можуть нотаріально оформити спадщину, а тому просять суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської області; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської області; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської області; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської області. Представник позивачів адвокат [PERSON] подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу просив розглядати у відсутності позивачів та їх представника. Відповідачка [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилася. Від неї надійшла заява, де вона зазначила, що позов визнає і просить розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.01.1988 року та довідки Балинцівської сільської ради № 1350 від 23.11.2015 року господарство по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської обл. відносилось до суспільної групи «колгоспного двору», у якому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], яка померла 17.12.2009 року та [PERSON], який помер 24.11.2012 року, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 їм на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору належало по 1/6 частині будинковолодіння по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки, Снятинського району, Івано-Франківської обл. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із довідкою Балинцівської сільської ради №1409 від 26.11.2015 року на час смерті [PERSON] з нею проживали [PERSON] та [PERSON], які після її смерті, згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину на її частку колгоспного двору, оскільки були спадкоємцями першої черги за законом, а відповідачка спадщину не прийняла, що також підтверджується довідкою Першої Снятинської державної нотаріальної контори № 1559/02-14 від 25.11.2015 року. На підставі ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Із заповіту [PERSON], посвідченого секретарем Балинцівської сільської ради 22.02.2012 року вбачається, що після його смерті спадкоємцями стали позивач [PERSON] - спадкоємець спірного житлового будинку, та відповідачка [PERSON] - спадкоємиця земельного паю та грошового вкладу. [PERSON] на час смерті батька проживав з ним, і згідно довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори № 1557/02-14 від 25.11.2015 року в шестимісячний строк подав до Першої Снятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому він згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, та став співвласником 1/2 частини спірного будинковолодіння, що підтверджується довідкою Балинцівської сільської ради №1410 від 26.11.2015 року, а також, що підтверджується довідкою. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно відмови Першої Снятинської державної нотаріальної контори № 1558/02-14 від 25.11.2015 року позивачам було відмовлено у нотаріальному оформленні спадщини, у зв'язку із тим, що спірне будинковолодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видано лише на ім'я [PERSON], як голову колгоспного двору. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що оформлення свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок лише на ім'я [PERSON], як голову колгоспного двору, не є підставою відмови у захисті права позивачів. Таким чином судом встановлено, що позивачі мають право на частки у будинковолодінні по вул. С.Бандери,17 в с. Бучачки Снятинського району Івано-Франківської обл., а саме: [PERSON] на 1/2 частини, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/6 частини. На підставі наведного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved