Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки про визнання її та їх неповнолітніх дітей [PERSON] ,[INFO] та [PERSON],[INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №52 по вул.. З.Космодем»янської в смт. Іванків Київської області. Ухвалою суду від 04.03.2016 р. в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА,оскільки спір зачіпає інтереси неповнолітніх дітей. Позивачі мотивують позов тим,що вони з 10.12. 2014 року є співвласниками(по 1/2 частині) житлового будинку №52 по вул.З.Космодем»янської в смт. Іванків Київської області,згідно Свілдоцтва про право на спадщину за законом. Даний будинок належав їх батькові,[PERSON], який помер 21.04. 2014 року. Після його смерті спадщину прийняли вони, його сини. Відповідачка по справі,[PERSON], колишня дружина позивача [PERSON]. В шлюбі вони перебували з 2002 року по 2015 рік. Мають спільних дітей:[PERSON],19.05. [INFO] та [PERSON], 12.09. [INFO] Після розірвання шлюбу діти проживають з відповідачкою. Під час їх спільного проживання, відповідача разом з їх дітьми проживала в будинку їх батька,[PERSON],за адресою: смт. Іванків вул.. З.Космодем»янської,52,- а також була там зареєстрована. В січні 2015 року,ще до офіційного розірвання шлюбу, відповідачка забрала дітей та виїхала з їх будинку,хоча ніхто їй не перешкоджав користуватися будинком. Рішення про зміну місця проживання вона прийняла самостійно та добровільно. Рішення про зміну проживання дітей відповідачка також прийняла самостійно,без врахування думки їх батька,[PERSON] Проте,до цього часу відповідачка продовжує бути зареєстрованою в їх будинку, чим фактично формально визнається її право користування вказаним житлом,що суттєво порушує їх права співвласників.,оскільки вони не можуть вільно розпоряджатися будинком. На даний час вони мають намір продати будинок, але не можуть цього зробити,оскільки в ньому зареєстрована відповідачка. Стаття 391 Цивільного кодексу України передбачає право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника(або колишній член сім»ї власника) житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Зазначена норма не встановлює обмежень на неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.160,161 сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десятирічного віку. Визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла десятирічного віку,- визначається за спільною згодою батьків з урахуванням думки самої дитини. Якщо ж батьки не досягли такої згоди,то спір між батьками вирішується судом. Згідно рішення Іванківського районного суду від 10.02. 2015 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON],їх неповнолітні діти залишені на вихованні матері. Оскільки відповідачка самостійно прийняла рішення про зміну місця проживання їх дітей, вони також втратили право користування жилим приміщенням у спірному будинку. Вони згодні надати дітям право реєстрації місця проживання разом з батьком за адресою смт. Іванків вул.. Розважівська,146. В судовому засіданні позивачі підтримали позов. Позивач [PERSON] пояснив,що в 2002 році вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Спочатку проживали у квартирі, яку вони придбали за спільні кошти,потім були зареєстровані в будинку його брата,[PERSON], де він на даний час також зареєстрований - смт. Іванків вул..Розважівська. 146. Спірний будинок після смерті їх батька,[PERSON] , перейшов у спільну власність його та його брата. Оскільки до цього часу в будинку зареєстрована відповідачка та діти. Вони не можуть розпорядитися будинком. Він працює і проживає в м.Києві.хоча власного житла у нього там немає. В будинку №52 по вул..З.Космодем»янської в смт. Іванків ніхто не проживає,оскільки у брата є своє житло, а він працює в Києві. Раз в тиждень приїжджає до будинку,щоб продивитися за його станом. Вони згодні тимчасово, поки він не придбає власного житла, зареєструвати дітей по місцю його проживання- вул..Розважівська. 146 в смт. Іванків, але відповідачка не погоджується. Вони потрапили в глухий кут, оскільки він не має житла, придбати його, не продавши будинок. Він не можу, а будинок бездоглядний і псується. Позивач [PERSON]позов підтримав та доповнив,що він згоден зареєструвати дітей в місці проживання їх батька-по вул..Розважівська, 146 в смт. Іванків. Йому належить половину спірного будинку. Але він не може ним розпорядитися із-за того,що в ньому зареєстрована [PERSON]. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Пояснила,що дійсно в січня 2015 року в спірному будинку не проживає. Вона самостійно виїхала із спірного житла,забравши з собою дітей. На даний час вона проживає на зйомній квартирі, але має намір купити в смт. Іванків будинок. Коли вона купить будинок, вона не знає,оскільки тільки почала на нього збирати гроші. В будинок №52 по вул..З.Космодем»янської в смт. Іванків вона не має наміру повертатися, але їй потрібне місце реєстрації, і оскільки в будинку зареєстровані діти. То вона також має право бути там зареєстрована. Вона не згордна,щоб діти були зареєстровані по вул..Розважівська. 146 в смт. Іванків,оскільки бажає,щоб вони були зареєстровані разом нею. Третя особа, представник служби у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА,- [PERSON], позов визнала і пояснила, поскільки батько, [PERSON] згоден зареєструвати дітей за місцем свого проживання та зобов»язується перереєструвати їх місце проживання у придбаному житлі,щоб він мав вказати у договорі купівлі-продажу, який посвідчено нотаріусом. Вислухавши позивачів, відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України(далі-ЦК) правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб. З Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 2014 року слідує,що [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] отримали право по ? частині на спадщину свого батька,[PERSON], який помер 21 квітня 2014 року, а саме: на жилий будинок з надвірними будівлями,що знаходиться в селищі Іванків вулиця З. Космодем»янської,52( а.с. 5,6). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Отже,з огляду на вимоги ст. 316 ЦК України,[PERSON] та [PERSON] своє право власності здійснюють відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб,проте, позивачі не можуть за своєю волею розпорядитися спірним будинком,тобто,скористатися своїм правом розпорядитися будинком,оскільки в ньому зареєстрована відповідачка,що свідчить про її формальне право на користування вказаним житлом. Право власності є непорушним та захищається законом( ст. 41 Конституції, ст. 321 ЦК України). З норм ст. 319 ЦК України слідує,що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник зобов»язаний дотримуватися закону та моральних засад суспільства. З будинкової книги слідує,що в будинку №52 по вул.. З.Космодем»янської в смт. Іванків зареєстровані [PERSON],210.04. [INFO] з 13.06. 2012 р.( а.с. 8), [PERSON], 2005 р.- з 13.06.2012 року та [PERSON],[INFO],з 13.06. 2012 р.( а.с. 9). З актів підтвердження фактичного проживання на території Іванківської селищної ради від 11.03. 2015 р, 08.05.2015р. 13.08.2015 р., 08.12. 2015 року слідує,що комісія, яка перевіряла факт проживання [PERSON] в будинку №52 по вул..Розважівська в смт. Іванків, встановила,що [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] в даному житлі не проживають. Факт не проживання в [INFO]янсьої в смт. Іванків відповідачка не заперечує. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналогічна норма закріплена в ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України. З копії рішення Іванківського районного суду від 10 лютого 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] слідує,що шлюб між сторонами було розірвано, а їх спільні діти: [PERSON], 19.05. [INFO] та [PERSON],12.09. 2008 р., до їх повноліття,залишений на вихованні матері. Отже, [PERSON],після розірвання шлюбу з [PERSON], перестала бути членом його сім»ї, діти члени сім»ї позивача [PERSON], проте, не є членами сім»ї [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку(квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила статті 162 цього Кодексу. З пояснень відповідачки вбачається,що вона у спірному житлі не поживає і не має наміру повертатися в нього для проживання,вибула добровільно,без тиску зі сторони позивачів. Отже, [PERSON] понад один рік відсутня в будинку №52 по вул..З.Космодем»янської в смт. Іванків,оскільки вибула добровільно, а тому позов слід задовольнити. Крім відповідачки [PERSON] в спірному будинку зареєстровані неповнолітні діти [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] З позову слідує,що діти вибули із спірного житла за згодою відповідачки. Відповідно до ч.2 ст. 156 Житлового кодексу України за згодою власника будинку(квартири) член сім»ї власника вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Стаття 141 Сімейного кодексу України передбачає,що мати,батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини,незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 160,161 СК передбачено право батьків на визначення місця проживання, вирішення цього спору між батьками в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається,що сторони дійшли спільної згоди,що діти мають проживати з матір»ю,хоча батько-позивач [PERSON],- не заперечує проти формальної реєстрації їх місця проживання за його місцем проживання,готовий їх зареєструвати,на що категорично не згодна відповідачка. Отже,хоча діти є неповнолітніми,не можуть приймати самостійні рішення, а такі рішення за них приймають їх батьки, з огляду на позицію відповідачки,яка, зловживаючи своїми батьківськими правами у власних інтересах,з метою зберегти попереднє місце своєї реєстрації, відмовилася у період наданим судом зареєструвати місце проживання дітей за місцем проживання батька, суд вважає, що діти [PERSON],2005 р. н. та [PERSON],2008 р. не проживають у спірному житлі понад один рік без поважної причини, з метою формального збереження їх місця реєстрації позивач готовий дітей зареєструвати за місцем свого проживання,що не порушує їх прав, а реєстрація у спірному житлі порушує права власників [PERSON] та [PERSON],оскільки власники не можуть розпорядитися своєю власністю, а отже, позов слід задовольнити, як обґрунтований. Судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь позивача [PERSON] На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України,ст.ст. 316,317,319,321,405 Цивільного кодексу України, ст. 156 Житлового кодексу України, ст.ст.19, 141,160,161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved