Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про звільнення спадкового майна з-під арешту (заборони), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 16 лютого 2016 року помер батько позивачів [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровськаобласть, м.Синельникове, [PERSON], 33,який належить померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори 14 червня 1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1003. Заповіту [PERSON] не залишив. Єдиними спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є позивачі по справі: [PERSON], як донька спадкодавця та [PERSON], як син спадкодавця. Спадщину після смерті [PERSON] його діти прийняли, згідно із ст.1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подали до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно. Але отримали 26 серпня 2016 року постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що на об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, розташований за адресою: м.Синельникове, вул.І.Трушева, 33 на підставі ухвали б/к від 13 серпня 1982 року Синельниківського міського народного суду, накладена заборона (арешт нерухомого майна), яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером-3863386. Ухвалою Синельниківського міського народного суду від 13 серпня 1982 року накладено арешт на 3/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: м.Синельникове, вул. І Трушева, 33 в цілях забезпечення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання договора дарування недійсним. Даний арешт накладався як на майно, що перебуває у власності одного з учасників процесу - [PERSON] (колишньої власниці вищезазначеного спадкового житлового будинку). 13 вересня 1982 року за вищевказаним позовом Синельниківським міським народним судом Дніпропетровської області було прийнято рішення про визнання недійсним договору дарування від 04 травня 1982 року на 3/5 ч. житлового будинку № 33 по вул. І.Трушева в м.Синельникове, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Тобто, необхідність у забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на зазначений будинок відпала ще у 1982 році, а арешт не був скасований швидше за все помилково. Майно, що знаходиться під арештом, є власністю з 14 червня 1988 року померлого 16.02.2016 року [PERSON]. І діти спадкодавця,що прийняли спадщину та вступили у володіння майном, позбавлені права оформити належне їм право власності на спадкове майно у зв'язку із накладенням арешту на нього. У зв'язку із сформованою ситуацією, вважають, що даний арешт підлягає скасуванню, оскільки підстав для накладення заборони на майно померлого вже давно немає. Просять зняти заборону (арешт нерухомого майна) накладену на підставі ухвали Синельниківського міського народного суду від 13 серпня 1982 року на об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. І.Трушева, 33, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 3863386 та зобов'язати державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори вилучити відповідний запис про заборону на відчуження зазначеного житлового будинку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачі до початку судового розгляду справи надали письмові заяви, якими просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач до початку відкритого судового засідання надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 683327 від 22 лютого 2016 року [PERSON] помер 16 лютого 2016 року. Згідно договору купівлі-продажу від 22 листопада 1976 року посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори 14 червня 1988 року,зареєстрованого в реєстрі за № 1003 [PERSON] на раві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, [PERSON], 33. Згідно ухвали Синельниківського міського народного суду від 13 серпня 1982 року накладено арешт на 3/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: м.Синельникове, вул. І Трушева, 33 з метою забезпечення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. 13 вересня 1982 року Синельниківським міським народним судом Дніпропетровської області винесено рішення про визнання недійсним договору дарування від 04 травня 1982 року на 3/5 частини житлового будинку № 33 по вул. І.Трушева в м.Синельникове, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до постанов про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] відмолено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що на об'єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, розташований за адресою: м.Синельникове, вул. І.Трушева, 33 на підставі ухвали б/н від 13 серпня 1982 року Синельниківського міського народного суду, накладена заборона (арешт нерухомого майна), яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером - 3863386. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, позивачі є спадкоємцями майна померлого 16 лютого 2016 року [PERSON], а саме житлового будинку, розташованого за адресою: м.Синельникове, вул. І.Трушева, 33, а накладена на будинок заборона (арешт нерухомого майна), яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 3863386, порушує їх права, як спадкоємців. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved