Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 25.12.2010 року помер їхній батько [PERSON], який проживав [INFO], після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається із автомобіля [NUMBER], № кузова ХТА 212100N0903072 1991 року випуску вартістю 89895 грн.; причепа до легкового автомобіля [NUMBER], № шасі 0008589 1994 року випуску вартістю 15699 грн.; земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 3221081001:04:012:0053, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Молодіжній, 75 в с. Дружня Бородянського району Київської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 148950 грн.. Крім того, спадкодавець перебував у шлюбі з [PERSON], під час шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS], яку зареєстровано на імя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2009 року, вартістю 421791,50 грн.; також ними придбаний та зареєстрований на імя [PERSON] автомобіль марки CHERY TIGGO 2008 року випуску, номер шасі LVVDD14BX8D172778, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 117495 грн.; після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаної квартири та автомобіля, як частка в спільному майні подружжя. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця відповідач по справі та діти спадкодавця, всі вони прийняли спадщину у визначеному законом порядку, але нотаріусом позивачам відмовлено в оформленні спадкових прав в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутності письмової згоди [PERSON] на виділ на імя померлого його частки в спільному майні. А тому позивачі просили суд визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та на автомобіль марки CHERY TIGGO 2008 року випуску, номер шасі LVVDD14BX8D172778, реєстраційний номер [NUMBER] становила 1/2 частину; визнати за [PERSON] право власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS] та на 1/10 частину автомобіля марки CHERY TIGGO 2008 року випуску, номер шасі LVVDD14BX8D172778, реєстраційний номер [NUMBER], на 1/5 частину автомобіля [NUMBER], № кузова ХТА 212100N0903072 1991 року випуску, на 1/5 частину причепа до легкового автомобіля [NUMBER], № шасі 0008589 1994 року випуску, на 1/5 частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 3221081001:04:012:0053, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Молодіжній, 75 в с. Дружня Бородянського району Київської області в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], який помер 25.12.2010 року. Визнати за [PERSON] право власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS] та на 1/10 частину автомобіля марки CHERY TIGGO 2008 року випуску, номер шасі LVVDD14BX8D172778, реєстраційний номер [NUMBER], на 1/5 частину автомобіля [NUMBER], № кузова ХТА 212100N0903072 1991 року випуску, на 1/5 частину причепа до легкового автомобіля [NUMBER], № шасі 0008589 1994 року випуску, на 1/5 частину земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 3221081001:04:012:0053, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Молодіжній, 75 в с. Дружня Бородянського району Київської області в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], який помер 25.12.2010 року. В судовому засіданні представником позивачів було надано заяву про збільшення позовних вимог /а.с.56-57/, в якій він просив суд визнати додатково за [PERSON] право на 1/5 частину гаража № 482 в гаражному кооперативі «Сокіл», що розташований по вул. Сквирське шосе,227 в м. Біла Церква, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], який помер 25.12.2010 року; визнати за [PERSON] право на 1/5 частину гаража № 482 в гаражному кооперативі «Сокіл», що розташований по вул. Сквирське шосе,227 в м. Біла Церква, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], який помер 25.12.2010 року; в решті позовні вимоги залишено без змін. Представник відповідача, відповідач позов визнали частково, представник відповідача пояснив, що квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки CHERY TIGGO 2008 року випуску, номер шасі LVVDD14BX8D172778, реєстраційний номер [NUMBER] придбано за особисті кошти [PERSON], це майно не належить до обєктів спільної сумісної власності подружжя, а тому не входить до спадкової маси, крім того, гараж № 482 в ГК «Сокіл» також не може входити до спадкового майна, оскільки сам спадкодавець за життя не оформив право власності на цей гараж. Представник 3-ї особи Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 25.12.2010 року помер [PERSON], з яким [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.10.1991 року по 21.08.2002 року, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про смерть, про народження дітей, про розірвання шлюбу та копією паспорта [PERSON] зі штампом про реєстрацію шлюбу з [PERSON] /а.с. 9-15/. В судовому засіданні також встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачі [PERSON], подавши 26.01.2011 року до Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, [PERSON], який по день смерті спадкодавця був зареєстрований разом з ним по вулиці Некрасова,115 кім. 219 в м. Білій Церкві. Спадщину також прийняла відповідач [PERSON], з якою спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2004 року до дня смерті, подавши 12.06.2011 року до Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в своїх інтересах та інтересах двох малолітніх синів від шлюбу з [PERSON], а саме: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Все наведене стверджується копією спадкової справи № 23/2011, яку було надано на запит суду /а.с.102-132/. Згідно довідки Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори від 17.09.2015 року /а.с.173/, інші спадкоємці померлого [PERSON] станом на 17.09.2015 року із заявами про прийняття спадщини не зверталися. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ст.1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, згідно вищенаведених правових норм спадщину після смерті [PERSON] прийняло 5 спадкоємців за законом. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. В судовому засіданні встановлено і представниками сторін не заперечується, що до складу спадкового майна входить: автомобіль [NUMBER], № кузова ХТА212100N0903072 1991 року випуску, причеп до легкового автомобіля [NUMBER], № шасі 0008589 1994 року випуску, земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер 3221081001:04:012:0053, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Молодіжній, 75 в с. Дружня Бородянського району Київської області, що стверджується довідкою Білоцерківського ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Біла Церква, Білоцерківського району, м. Сквира та Сквирського району /а.с.16/, копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.12.2009 року /а.с.18/. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як розяснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 28.01.2012 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю у них оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також відсутності згоди дружини спадкодавця [PERSON] на виділення його частки у спільному майні, що слідує з копії цієї постанови /а.с.22/. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, в силу приписів вищенаведених правових норм, виходячи з рівності часток спадкоємців за законом у спадщині, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності по 1/5 частині за кожним на зазначене вище спадкове майно, оскільки нотаріусом їм було відмовлено в оформленні спадкових прав. Позивачі просили суд визнати за ними право власності по 1/10 частині за кожним на наступне майно: квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки CHERY TIGGO 2008 року випуску, номер шасі LVVDD14BX8D172778, реєстраційний номер [NUMBER], яке придбано в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], зареєстровано на імя [PERSON] Як вказано вище в рішенні, відповідач та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2004 року. На підставі довідки рахунку КІМ-263349 від 09.07.2010 року на імя [PERSON] зареєстровано автомобіль марки CHERY TIGGO 2008 року випуску, номер шасі LVVDD14BX8D172778, реєстраційний номер [NUMBER], що стверджується довідкою начальника МРЕВ ДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області /а.с.16/, копією облікової картки приватного АМТ /а.с.17/. На імя [PERSON] також зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2009 року, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], що стверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.20/, копією договору купівлі-продажу квартири /а.с.177/. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Відповідно до ст.65 цього Кодексу для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і /або/ державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і /або/ державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. За положеннями ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Заперечуючи факт належності вказаної вище квартири до спільної сумісної власності подружжя, відповідач та її представник посилалися на те, що цю квартиру придбано за кошти, які були подаровані відповідачці її батьком, на підтвердження чого надали договір дарування грошових коштів від 20.04.2009 року, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] 14 000 грн., що слідує з копії цього договору /а.с.161/. В п.4 договору передбачено, що ці кошти обдаровувана має намір витратити на придбання квартири. Ці обставини підтвердив в суді [PERSON], надаючи покази як свідок. Але згідно письмової заяви [PERSON], справжність підпису якого посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири, він особисто цією заявою засвідчив, що є співвласником набутого ними в період шлюбу майна, що складається з грошей, призначених для покупки квартири [ADDRESS], та надав згоду на покупку цієї квартири у спільну сумісну власність на імя [PERSON] за 11 220 грн. Вказані грошові кошти є їхньою спільною сумісною власністю, що слідує з копії даної заяви /а.с.183/. Отже, наданий суду договір дарування грошових коштів та покази свідка не спростовують того факту, що спірна квартира придбана за спільні сумісні кошти подружжя і є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, в договорі дарування зазначено тільки про те, що [PERSON] має намір витратити подаровані їй кошти на придбання квартири, безспірних доказів того, що квартиру було придбано саме за подаровані кошти, суду не надано, тоді як у вказаній вище заяві сам [PERSON] вказав на те, що квартиру придбано за спільні кошти подружжя у спільну сумісну власність. За ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України від 03.03.2004 року № 20/5, зареєстровано в Мінюсті України 03.03.2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час відкриття спадщини, передбачено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Якщо у спільному майні подружжя правовстановлювальний документ на таке майно оформлений на того із подружжя, що є живим, нотаріус вимагає його (її) письмову згоду на виділ на імя померлого його частки в спільному майні. Як встановлено судом, такої згоди відповідач не надала, крім того, у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на це майно. А тому суд вважає обгрунтованими вимоги позивачів про визначення частки померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], що становила 1/2 частину, та визнання за кожним із них права власності на 1/10 частину цієї квартири при наявності 5 спадкоємців за законом. Щодо віднесення до обєктів права спільної сумісної власності подружжя автомобіля марки CHERY TIGGO, який зареєстровано на імя [PERSON] на підставі довідки рахунку КІМ-263349 від 09.07.2010 року, то суд враховує наступні обставини. Так, відповідачем надано до суду розписку від 01.07.2010 року, згідно якої вона позичила у [PERSON] 120 000 грн., які зобовязалася повернути до 01.07.2015 року /а.с.163/, автомобіль придбано 09.07.2010 року. Відповідач в суді пояснила, що вказаний автомобіль нею було придбано в звязку з тим, що вона почала працювати арбітражним керуючим і автомобіль їй був потрібним для роботи, користувалася цим автомобілем тільки вона, оскільки у її чоловіка був інший автомобіль. Свідок [PERSON] повністю підтвердила в суді ці обставини, вказавши на те, що кошти позичала особисто [PERSON] на придбання транспортного засобу, борг повернула їй [PERSON] після смерті чоловіка. Покази свідка приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать поясненням відповідача, крім того, суду надано розписки [PERSON] про повернення їй боргу [PERSON] в період з липня 2011 року /після смерті [PERSON]І./ по травень 2015 року /а.с.164-167/, відповідач надала також виписку по її банківському рахунку про доходи, які вона отримувала в цей період, коли повертала борг /а.с.168-169/, загальна сума коштів на рахунку -140501 грн. Представник позивачів не оспорював того факту, що кошти, які взяла в борг [PERSON], є її особистою власністю, але посилався на те, що вказаний вище автомобіль є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки відсутні докази того, що цей автомобіль придбано за ті кошти, які взяла в борг [PERSON] За положеннями ст.65 СК України, на що вказано вище в рішенні, для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Представником позивачів суду не надано доказів того, що [PERSON] надавав письмову згоду своїй дружині на придбання автомобіля у спільну сумісну власність подружжя, доказів того, що спірний автомобіль придбано за спільні кошти подружжя, тоді як відповідачем та представником відповідача надано докази стосовно того, що даний автомобіль було придбано за кошти, які взяла в борг відповідач і яка їх повернула після смерті [PERSON] А тому суд вважає, що вказаний автомобіль марки CHERY TIGGO є особистою власністю [PERSON] і не входить до складу спадкового майна. Позивачі просили суд визнати за ними право на гараж № 482 в гаражному кооперативі «Сокіл», що розташований по вул. Сквирське шосе,227 в м. Біла Церква, по 1/5 частині за кожним. Згідно довідки Гаражного кооперативу «Сокіл» /а.с.59/, [PERSON] був членом ГК «Сокіл» з 1992 року, пайові внески були сплачені ним в повному обсязі під час реєстрації членом гаражного кооперативу, в списках членів гаражного кооперативу, що додається до Статуту кооперативу, [PERSON] значиться під № 357, за ним закріплений гараж № 482. Членські внески за гараж з 01.01.2011 року сплачує [PERSON]. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», який втратив чинність з 27.04.2007 року, але діяв на час сплати пайових внесків спадкодавцем, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Оскільки спадкодавець повністю вніс пайовий внесок за гараж, то став його власником, а вказаний гараж входить до складу спадщини. Отже, вимоги позивачів про визнання за ними права за кожним на 1/5 частину цього гаража в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь кожного з позивачів сплачений ними судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Так, вартість майна, яке входить до складу спадщини, згідно зазначених позивачами цін на це майно, становить /автомобіль ВАЗ -89895 грн., причіп -15699 грн., земельна ділянка -148950 грн., гараж -58500 грн. / 313044 грн., ставка судового збору 1 % від ціни позову -3130 грн., 1/5 частина від вартості майна -626 грн. Вартість спірної квартири 421791 грн., ставка судового збору -4218 грн., але згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції на час звернення до суду з позовом/ максимальний розмір судового збору з позовів майнового характеру становить 3654 грн.; отже різниця доплати становить 524 грн. /3654 грн. 3130 грн./, 1/10 частина від цієї суми -52 грн. Тобто, сума судового збору для кожного з позивачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог має становити 678 грн. /626 грн. + 52 грн./. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial