Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , посилаючись на те, що з 25 лютого 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом останніх років стосунки з чоловіком зіпсувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування та ведення спільного господарства, проживають з чоловіком окремо, що змусило позивачку звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Крім того, позивачка просила стягнути на її користь з відповідача судові витрати у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 28 вересня 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ними даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 60 (а.с.6). Шлюбні відносини між подружжям є фактично припинені майже два роки тому. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім`ї стало неможливим, таким чином збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Спору про розділ майна між сторонами не існує. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне позивачці [PERSON] залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки питання про зміну прізвища позивачкою перед судом не ставилось. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у сумі 908 грн., розміру судового збору який остання сплатила при подачі дійсного позову до суду. Що ж стосується 5000 грн. правничої допомоги, то вони не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачка не довела їх сплату адвокату, який надавав їй таку допомогу.

Outcome: approved