Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначила, що з 2000 р. вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] та народила трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], котрі проживають з батьком, та [PERSON], [INFO], котра проживає з нею. В свідоцтві про народження дочки [PERSON], [INFO] батьком вказаний відповідача [PERSON], однак такий не є біологічним батьком. Батьком дитини являється [PERSON] з котрим вона, позивачка, з середини 2013 р. перебуває у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] визнає своє батьківство, а тому просить внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], виключивши відомості про [PERSON] як батька, вказати батьком дитини [PERSON], змінити прізвище дитини на [PERSON], по батькові - [PERSON]. Позивач [PERSON] в свою чергу просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO] У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини викладені вище, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що йому відомо про те, що батьком дитини [PERSON] є [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуваючи в шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] р. народила дочку [PERSON], батьком котрої в свідоцтві про народження дитини вказано [PERSON] В судовому засіданні позивачі вказали, що з середини 2013 р. вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах і саме вони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] при цьому, надав суду нотаріально засвідчену 27.10.2014 р. заяву про визнання себе батьком [PERSON], [INFO], народженої у [PERSON] Верховний Суд України за результатами розгляду справи № 6-20цс15 зробив правовий висновок про те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини 2 статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з приписами ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Частинами 3 та 4 статті 128 Сімейного кодексу України закріплено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу. Так, ч. 1 ст 135 СК України передбачено,що в разі народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Зокрема якщо, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст135 СК). Частиною 2 статті 128 СК України встановлено, що підставою для визнання батьківства за рішенням суду є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до абз. 2-3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Ухвалою суду від 06.11.2014 р. у даній справі за клопотанням позивача [PERSON], яке не заперечив відповідач [PERSON], було призначено судово-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено питання про те, чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] Вказана ухвала повернута без виконання. Оскільки, невідомі причини невиконання ухвали суду від 06.011.2014 р., зокрема не встановлено факту ухилення відповідача від проведення судово-генетичної експертизи, суд не застосовував примусовий привід відповідача на проведення такої експертизи. В наступні судові засідання відповідач [PERSON] не з'являвся та не повідомляв про причини неявки. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачі з середини 2013 р. перебувають у фактичних шлюбних відносинах, разом проживають та виховують малолітню [PERSON] Відповідач не заперечив, що з позивачкою разом не проживає та, що батьком дитини є саме [PERSON] Відповідно до положення ч. 2 ст. 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] нотаріально засвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу заявою від 27.10.2014 р. визнав себе батьком [PERSON], яка народилась [INFO] р. у гр. [PERSON] Остання в свою чергу підтвердила, що гр. [PERSON] є батьком її дитини [PERSON] За таких обставин, оцінюючи зібрані в ході судового розгляду докази в їх сукупності суд дійшов висновку про підставність позову, а тому такий слід задовольнити.

Outcome: approved