Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким, з урахуванням уточнень просять зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією будинку [ADDRESS], яка знаходиться на балансі ОСББ № 53 по вул.. Залізнична у м. Мерефа Харківського району «Мерефа Центральна» шляхом знесення за свій рахунок дерев'яного паркану, розташованого на прибудинковій території будинку № 8 по вул.. Гастелло в м. Мерефі льоху та приведення її у попередній стан. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що вони є власниками багатоповерхового будинку [ADDRESS], для обслуговування якого відведено земельну ділянку загальною площею 662 га, яка є прибудинковою територією вказаного будинку. На вказаній території матір'ю відповідачки - [PERSON] без оформлення будь-якої дозвільної документації та узгодження із сусідами був побудований льох. Наявність цього льоху та паркану, яким відповідач відмежувала свій будинок, створюють незручності позивачам, які полягають у наступному. Позивачі не мають можливості в повній мірі здійснювати оздоблення прибудинкової території, паркан, який знаходиться на прибудинковій території ОСББ заважає комунальним службам, які приїздять по мірі необхідності. Таким чином, відповідач самовільно зайняла прибудинкову територію позивачів, без отримання необхідних дозволів побудувала льох, який є об'єктом нерухомості, чим порушила Закон України «Про містобудування», Закон України «Про порядок видачі дозволів на виконання будівельних робіт». За зверненням позивачів Мереф’янською міською радою було проведено обстеження меж домоволодіння відповідачки та за результатами обстеження зазначено про необхідність знесення самовільного будівництва. У судовому засіданні позивачі та представник позивачів [PERSON] та підтримали позовні заяви у повному обсязі та просили їх задовольнити. Також, позивачі надали письмові пояснення, де зазначили, що надані відповідачкою документи про будівництво льоху к 1928 році мають сліди виправлення, та розбіжності у датах виготовлення, а тому неможна їх вважати доказами по справі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення за позовом, яким зазначила, що у позивачів та інших мешканців будинку [ADDRESS] не виникало право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розташовано багатоквартирний будинок. За домоволодінням [ADDRESS] закріплено земельну ділянку площею 954 кв.м. для обслуговування житлового будинку, крім того, льох, який позивачі просять знести був побудований у 1928 році та внесений до технічного паспорту на домоволодіння, а паркан був збудований у кінці 1960 років. Під час будівництва льоху та паркану багатоквартирного будинку не існувало, а після будівництва багатоквартирного будинку поряд з домоволодінням відповідача протягом 20 років жодних претензій щодо паркану не надходило, тому відповідач вважає, що позивачами пропущений строк позовної давності. Також, відповідачка зазначила, що позивачами не вказано станом на яку дату вони просять привести земельну ділянку у попередній стан та яким чином відповідачкою порушені межі земельної ділянки прибудинкової території будинку [ADDRESS] Третя особа - Мереф’янська міська рада Харківського району в особі міського голови надала суду відзив на позовну заяву, яким зазначає, що до отримання балансоутримувачем державного акту на право користування земельною ділянкою як прибудинковою територією, ця земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Мерефи. При таких обставинах ані позивачі ані ОСББ «Мерефа Центральна» не є суб'єктами землекористування, оскільки Мереф’янська міська рада не приймала рішень про передання земельної ділянки, на якій розташований будинок [ADDRESS] у власність або користування. Представник третьої особи Крижановський К.М., у судовому засіданні підтримав відзив міського голови на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечував. Представник третьої особи «Мерефа-Центральна» Попов В.А. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення та доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Будинок [ADDRESS] Харківського району входить до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 53 вул. Залізнична м. Мерефа «Мерефа-Центральна». Домоволодіння [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці, як межує із земельною ділянкою, на якій розташований багатоквартирний будинок [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Мереф’янської міської ради від 11 жовтня 1994 року за вказаним домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 954 кв.м. для обслуговування житлового будинку. Цим же рішенням узаконені надвірні споруди, які були самовільно збудовані на території домоволодіння. Рішенням Мереф’янської міської ради Харківського району від 28.02.2014 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вищевказаної земельної ділянки в натурі для одержання кадастрового номеру орієнтовною площею 0, 1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], виданого 19.12.2013 року. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно ч. 2 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Судом встановлено, що між власником домоволодіння [ADDRESS] та мешканцями багатоквартирного будинку [ADDRESS] виникли спірні правовідносини з приводу користування суміжними земельними ділянками, у зв'язку з чим сторони неодноразово зверталися до органів прокуратури, місцевого самоврядування, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Предметом спору є льох, розташований на земельній ділянці, закріпленої за домоволодінням відповідачки, а також розташований на цій земельній ділянці паркан. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], до складу домоволодіння [ADDRESS] входить житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», погріб літ. «В», вбиральня літ. «Ж», гараж літ. «З», огорожа № 1-2, колонка - К. Відповідно до даних технічного паспорту, виданого на ім'я відповідачки 03 лютого 2013 року, самовільні прибудови та споруди на території домоволодіння [ADDRESS] відсутні, рік забудови погрібу літ. «В» - 1928, а всі огорожі у домоволодінні зведені до 2000 року. При таких обставинах, суд вважає доводи позивачів про самовільне будівництва погрібу та огорожі відповідачкою або колишньою власницею домоволодіння необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Та обставина, що за результатами обстеження меж домоволодіння відповідачки було зазначено про необхідність знесення самовільного будівництва спростовується листом Мереф’янської міської ради від 12.06.2014 року № 1654, про зняття цієї вимоги у зв'язку з наданням відповідачкою до ради рішення про узаконення самовільно збудованих надвірних будівель та закріплення земельної ділянки за домоволодінням. Що стосується посилань відповідачів про захоплення відповідачкою частини прибудинкової території багатоквартирного будинку, де вони мешкають, суд зазначає наступне. Статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» визначено, що прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою, і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Як вбачається з листа Мереф’янської міської ради від 12.06.2014 року № 1654, рішення ради про закріплення земельної ділянки за будинком [ADDRESS] не приймалося. Як вбачається з повідомлення КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 18.09.2014 року за № 488, в матеріалах архівної справи знаходиться схематичний план земельної ділянки, зафіксовано при інвентаризації станом на 1966 рік. Дані про відведення або закріплення земельної ділянки відсутні. При таких обставинах, позивачами не надано суду доказів на підтвердження у них права користування або право власності на земельну ділянку площею 662 га, на якій розташований багатоквартирний будинок [ADDRESS]. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Наданий позивачами розрахунок податку на землю та ситуаційний план газифікації будинку відповідачки та схеми газифікації багатоквартирних будинків по вул. Гастелло в м. Мерефі не може бути належним та допустимим доказом про те, що у позивачів виникло право користування вищевказаною земельною ділянкою. Відповідно до ч. 2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист цього права здійснюється способами, визначеними у ч.3 цієї статті, в тому числі відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Оскільки позивачі не набули права власності або користування спірною земельною ділянкою, вони не мають права вимагати усунення будь-яких перешкод у користуванні нею. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed