Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися у суд з позовом, подавши позовну заяву, яка підписана їх представником - адвокатом Скочиляс І.М., у якому просять стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 15000 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 167 грн. 67 коп., три відсотки річних у розмірі 41 грн. 92 коп., понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. та на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 17190 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 192 грн. 15 коп., три відсотки річних у розмірі 48 грн. 04 коп., та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн. В обґрунтування вимог зазначають, що 9 жовтня 2020 року близько 19 год. 55 хв. водій автомобіля [PERSON] , рухаючись по автодорозі Р-14 сполученням Луцьк - Любешів поблизу с. Нові Червища Камінь-Каширського району здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПрАТ «УПСК». 29 жовтня 2020 року на адресу ПрАТ «УПСК» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування матері та батькові загиблого - [PERSON] та [PERSON] . Загальна сума вимоги страхового відшкодування, заподіяною смертю [PERSON] становить 64380 грн, з яких для матері загиблого [PERSON] - 30000 грн. моральної шкоди, для батька загиблого [PERSON] - 30000 грн. моральної шкоди та 4380 грн. витрат на поховання. Листом № 1745/18 від 26 листопада 2020 року відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем рішення по кримінальній справі за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, вказавши, що відповідно до ст. 36 Закону страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу. 28 грудня 2020 року на адресу відповідача надіслано заяву про долучення документів, а саме, постанови старшого слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області про закриття кримінального провадження № 12020030090000384 від 10 жовтня 2020 року. Листом № 4769/18 від 29 січня 2021 року повідомлено, що ПрАТ «УПСК» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, а саме, на користь матері загиблого [PERSON] 15000 грн. моральної шкоди, батька загиблого [PERSON] 15000 грн. моральної шкоди і 2190 грн. витрат на поховання. Загальна сума страхового відшкодування складає 32190 грн. Зазначена сума становить 50% від заявленої суми на відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання. В подальшому 17 лютого 2021 року на адресу відповідача було скеровано досудову вимогу про проведення позивачам виплати страхового відшкодування (вих. № 000268/21) невідкладно протягом 7 календарних днів у розмірі 32190 грн. Станом на день подачі позову відповідачем не надано жодної відповіді та досудова вимога не виконана. Відмову ПрАТ «УПСК» у виплаті 50% страхового відшкодування є неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі закону. У даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2020 року в даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля марки «PEUGEOT PARTNER», н.з. [NUMBER] , не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. При цьому інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. З огляду на наведене, відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «УПСК» у повному обсязі. Наявні законні підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України для: матері загиблого - за період з 29 січня 2021 року по 3 березня 2021 року у розмірі 167 грн. 67 коп., батька загиблого - за період з 29 січня 2021 року по 3 березня 2021 року у розмірі 192 грн. 15 коп., також трьох процентів річних від простроченої суми боргу, для: матері загиблого - за період з 29 січня 2021 року по 3 березня 2021 року у розмірі 41 грн. 92 коп., батька загиблого - за період з 29 січня 2021 року по 3 березня 2021 року у розмірі 48 грн. 04 коп. 24 березня 2021 року представником позивачів - адвокатом Скочиляс І.М. до суду надіслано заяву про збільшення позовних вимог, в якій остання просить стягнути з ПАТ «УПСК» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 15000 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 391 гривні 64 копійки, три відсотки річних у розмірі 93 гривні 70 копійок, інфляційні витрати у розмірі 150 гривень, понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень; стягнути з ПАТ «УПСК» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 17190 гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 448 гривень 82 копійок, три відсотки річних у розмірі 107 гривень 38 копійок, 171 гривню 90 копійок, та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень. Відповідач ПАТ «УПСК» 6 травня 2021 року надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що 9 жовтня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot Partner» номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , внаслідок якої останній від отриманих тілесних ушкодження загинув на місці події. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot Partner», н.з [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/81228401 від 7 липня 2020 року. 10 жовтня 2020 року за фактом події було відкрито кримінальне провадження № 12020030090000384, яке в подальшому постановою Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області від 30 листопада 2020 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 286 КК України. У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020030090000384 була проведена інженерно-транспортна експертиза із дослідженням обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Висновком інженерно-транспортної експертизи № 570 від 25 листопада 2020 року встановлено, зокрема, що в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «PEUGEOT PARTNER», н.з. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування негайного гальмування, з моменту виникнення небезпеки для руху, як при дозволеній швидкості руху 90 км/год., так і при вирахуваній мінімальній 96,6 - 98 км/год. Тобто, у водія [PERSON] була відсутня технічна можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, що є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачив, проте не міг її відвернути. Потерпілий [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми діями створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, що підтверджено результатами експертних досліджень. Незважаючи на наявність постанови Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області від 30 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 12020030090000384, у якій на підставі висновку інженерно-транспортної експертизи № 570 від 25 листопада 2020 року встановлено факт настання обставини непереборної сили (водій не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода), представник позивачів у позовній заяві не спростував цього і не зазначив переконливих обґрунтувань щодо створення аварійної ситуації самим водієм. ПрАТ «УПСК» є страховиком за полісом № АР/81228401, згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації зазначеного транспортного засобу. Цивільна відповідальність носить майновий характер: особа, яка заподіяла шкоду, зобов`язана повністю відшкодувати збитки потерпілому, тобто третій особі. Підписанням договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів даний обов`язок перекладається на страховика. Ураховуючи, що відсутність у водія [PERSON] технічної можливості уникнути події є обставиною непереборної сили (узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.04.2020 р. по справі № 532/1374/18), [PERSON] , як володілець джерела підвищеної небезпеки, відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, звільняється від відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно, ПрАТ «УПСК» на підставі п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може бути відшкодована шкода, заподіяна при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 24 червня 2021 року представником позивачів [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що предметом спору у даній справі є стягнення недовиплаченого страхового відшкодування, а також стягнення пені та відсотків річних у зв`язку із несвоєчасною виплатою такого. Відповідачем при здійсненні страхового відшкодування незаконно відмовлено у виплаті 50% суми відшкодування шкоди, що стало підставою звернення до суду. В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув. Ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки. Однак у даній ситуації, смерть потерпілого пішохода настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не мав технічної можливості уникнути скоєння наїзду на нього. Законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого незалежно від його вини. Пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Оскільки, загиблий пішохід, який у розумінні положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є потерпілим, цивільно-правова відповідальність якого не може бути застрахована у відповідності до положень цього Закону, рішення страховика (відповідача) про зменшення розміру страхового відшкодування наполовину є невірним, та таким, що не ґрунтується на положеннях вказаного Закону, тобто невмотивованим. Законодавством чітко встановлено, що поділ відповідальності відповідачем міг враховуватись у разі чіткого встановлення факту наявності умислу потерпілого або непереборної сили, а не звичайної необережності. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові старшого слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2020 року, відсутня. Ні доказів умислу, ні доказів непереборної сили пішохода суду не надано, а тому підстави для звільнення відповідача як страховика, від обов`язку відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, у даному випадку відсутні. Постановою про закриття кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди встановлено відсутність у діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тоді як цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена ст. 1187 ЦК України. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювана шкоди. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого, на яку посилається у відзиві представник відповідача. Також не мають правового значення посилання представника відповідача на ту обставину, що постановою старшого слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області від 30 листопада 2020 року кримінальне провадження відносно водія [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Окрім того, відповідачем залишено поза увагою норми ч. 3 ст. 1193 ЦК України, якими передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою ст. 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, їх представник - адвокат Скочиляс І.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав та пояснила, що позивачами вживалися заходи щодо добровільного відшкодування матеріальної шкоди, проте відповідачем у повному обсязі старховее відшкодування не було виплачене. Представник відповідача ПАТ «УПСК» у судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивачів, з`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 9 жовтня 2020 року близько 20 год. на автодорозі сполучення смт. Маневичі - смт. Любешів, на неосвітленому перехресті нерівнозначних доріг (примикання другорядної дороги в напрямку с. Нові Червища Камінь-Каширського району Волинської області) стався наїзд автомобілем марки «Peugeot Partner», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , на пішохода [PERSON] , який перетинав проїжджу частину дороги зліва направо відповідно до руху транспортного засобу, в результаті чого останній від отриманих травм помер на місці події. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , який народився [INFO] , помер [INFO] , місце смерті автодорога сполученням смт. Маневичі - смт. Любешів (а.с. 9). У зв`язку з зазначеною ДТП було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2020 року за № 12020030090000384. Постановою старшого слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області від 30 листопада 2020 року зазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на час ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» згідно з полісом № АР8128401. Батьки потерпілого [PERSON] та [PERSON] , з якими проживав [PERSON] (а.с. 10, 11) через представника ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» 29 жовтня 2020 року звернулися до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 29 січня 2021 року №4769/18 ПрАТ «УПСК» повідомило позивачам, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 32190 грн., з урахуванням тих обставин, що кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення та здобуті в ході досудового розслідування фактичні дані вказують на те, що водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] шляхом застосування екстренного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, а відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями декількох осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». Одним із видів страхового відшкодування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини по цьому виду страхування врегульовані, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-ІV). Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-ІV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-ІV). Згідно з пунктами 27.1-27.5 статті 27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved