Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачки посилаючись на те, що 15.12.2011 року о 08 годині 30 хв. на 19 км. Дороги «Одеса-Южне» с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ-2103» державний номер [NUMBER] в умовах обмеженої оглядовості не вибравши безпечної швидкості руху та дистанції, допустила зіткнення з автомобілем моделі «Nissan-SUNNY» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На місце пригоди виїхали працівники ДАІ, які оформили та склали протокол про адміністративне правопорушення [PERSON], схему ДТП, відібрали пояснення від учасників та свідків. Постановою Суворовського районного суду Одеської області м. Одеси від 16.01.2012 р. по справі № 1527/397/12 відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті ДТП, який належить [PERSON] автомобілю марки «Nissan-SUNNY» державний номер [NUMBER] були спричинені пошкодження механічного типу: - деформація заднього бамперу; - деформація заднього правого крила; деформація заднього лівого крила; - деформація багажника; деформація кришки багажника; - деформація задньої панелі. Відповідно до рахунку № 42 від 20.12.2011 року СДП -ФО [PERSON] вартість ремонту автомобіля склала 8816 грн. Пошкоджений автомобіль знаходився у користуванні [PERSON], якому була спричинена моральна шкода у вигляді (відсутності можливості використання пошкодженого транспортного засобу тривалий час; витрачання значного часу на усунення наслідків вказаної ДТП; відчуття страху за своє життя, розчарування та моральні хвилювання; інші моральні страждання, яку він оцінює у розмірі 10 000 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідачки застрахована у ПРАТ «СК «Лафорт». 02.10.2012 [PERSON] було подано до СК заяву про отримання страхового відшкодування, однак від страхової компанії він не отримував ні відповіді, ні виплат. Просили суд стягнути з відповідачки на користь [PERSON] грошову компенсацію за спричинену майнову шкоду у розмірі 8 816 грн. на користь [PERSON] грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 50). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в частині вимог його довірителя, з підстав зазначених у позові. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги до його довіритель ниці не визнав просив суд відмовити у задоволенні позову. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, пояснення представників суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що 16 січня 2012 року [PERSON] визнана винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.8). Із змісту постанови встановлено, що [PERSON] допустила зіткнення з автомобілем «Нісан» державний номер [NUMBER]. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачами по справі не надано жодного доказів, щодо предмета доказування в частині того кому належить автомобіль «Нісан», під чиїм керуванням був автомобіль під час ДТП, на яких підставах [PERSON] керував даним автомобілем. Згідно ч. 4 ст. 59 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed