Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права спільної часткової власності на земельні діляки, що належали [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Позивачі належним чином прийняли спадщину [PERSON] , що підтверджується довідкою Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори. До спадкової маси входять три земельні ділянки, право власності на які посвідчувалося державним актом на право власності на землю від 20.10.2004 року серії ЧН № 076068 , який на даний час втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. На даний час вони позбавлені можливості в позасудовому порядку підтвердити право на земельні ділянки, власником яких був їх батько - [PERSON] . У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, при цьому подали клопотання про розгляд справи без їх участі, в якому зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Мамекинської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради в якій зазначив, що позов визнають в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с.Мамекине, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 9). Ще за життя [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЧН № 076068 від 20.10.2004 року, яким було посвідчено його право власності на земельні ділянки площею 2,4305 гектари з кадастровим номером 7423686600:05:000:0254, площею 0,2896 гектари з кадастровим номером 7423686600:05:000:0700, площею 0,5564 гектари з кадастровим номером 7423686600:05:000:0302, що підтверджується наявною в матеріалах справи архівною копією державного акту та витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земель (а.с.12-15). У подальшому вказаний державний акт на право власності на земельні ділянки був втрачений, на підтвердження чого, до матеріалів справи додано оголошення в газеті «Сіверський край» про те, що втрачений державний акт на право власності на землю серії ЧН № 076068, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсними (а.с.16). Спадкодавець [PERSON] є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується, відповідно, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.11). Позивачі [PERSON] та [PERSON] будучи спадкоємцями першої черги, належним чином прийняли спадщину [PERSON] та являються його єдиними спадкоємцями, що підтверджується повідомленням Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Чернігівській області №558/02-14 від 30.07.2019 року (а.с.10). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою вланістю. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до його спадкоємців за законом, а саме до позивачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто кожному з них належить по1/2 частці спадщини [PERSON] .. Водночас позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на належні йому земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачі набули у порядку спадкування за законом кожен по 1/2 частці у праві спільної часткової власності на земельні ділянки, розташовані на території Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 2,4305 гектари з кадастровим номером 7423686600:05:000:0254, площею 0,2896 гектари з кадастровим номером 7423686600:05:000:0700, площею 0,5564 гектари з кадастровим номером 7423686600:05:000:0302, які належали [PERSON] і право власності останнього на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 076068 від 20.10.2004 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved