Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29.10.1989 року сторони зареєстрували шлюб у відділі запису актів громадянського стану Вінницької міської Ради народних депутатів Вінницької області, актовий запис №3334. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] 1992 року народження, який на даний час повнолітній, проживає та навчається окремо. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. На протязі останніх шести місяців сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивачка вирішила звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 29.10.1989 року сторони зареєстрували шлюб у відділі запису актів громадянського стану Вінницької міської Ради народних депутатів Вінницької області, актовий запис №3334, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом запису актів громадянського стану Вінницької міської Ради народних депутатів Вінницької області 29.10.1989 року (а.с.3). Як вбачається з пояснень сторін у судовому засіданні спільних неповнолітніх дітей у сторін не має. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. На протязі останніх шести місяців сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. А тому суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивачки є законними, достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справах доказах. Окрім того, відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved