Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Рудниківського старостинського округу Заболотівської селищної ради ОТГ про визнання права власності. Уточнюючі позовні вимоги мотивували тим, що [PERSON] за життя склав заповіт, згідно якого все своє майно, а саме: деревяний житловий будинок старої побудови з належними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , заповів у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . залишилось спадкове майно, яке останній заповів своєму сину, позивачу по справі, [PERSON] , у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . В той час, у Свідоцтві про право на спадщину [PERSON] , до складу спадкового майна, що перейшло в порядку спадкування від [PERSON] , не вказано самочинно побудований ними житловий будинок та господарську будівлю (курник), що пов`язано з наступним: спадкодавець [PERSON] , разом із членами сім`ї [PERSON] , на земельній ділянці переданій йому у приватну власність, розпочав на місці старого аварійного дерев`яного житлового будинку, будівництво нового дерев`яного житлового будинку загального площею 86,4 кв.м та господарську будівлю (курник). Однак, за час свого життя спадкодавець [PERSON] , а пізніше померлий [PERSON] , не встигли здійснити державну реєстрацію права власності на відповідні земельні ділянки та виготовити належні документи та зареєструвати право власності на новозбудований житловий будинок та господарську будівлю на своє ім`я. На даний час, позивач [PERSON] , являється єдиним спадкоємцем за заповітом всього майна померлого [PERSON] , а саме: 1/2 частини побудованого самочинного житлового будинку, загальною площею 86,4 кв.м та відповідної частини господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . [PERSON] не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки спадкодавець [PERSON] , [INFO]., який помер [INFO] . прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В свою чергу, [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, але не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно по [ADDRESS] , оскільки не було зареєстровано право власності в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на свої частки [PERSON] та позивачкою [PERSON] , у таких спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку. [PERSON] та [PERSON] вимушені звернутись до суду та просять визнати: - право власності на самочинно побудоване нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 86,4 кв.м та самочинно побудовану господарську будівлю курник в [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках; - право власності за [PERSON] на 1/2 частину самочинно побудованого житлового будинку, загальною площею 86,4 кв.м та відповідної частини господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - право власності за [PERSON] на 1/2 частину самочинно побудованого житлового будинку, загальною площею 86,4 кв.м та відповідної частини господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечив. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2000р. слідує, що на підставі заповіту, посвідченого Рудниківської сільської ради народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області, 18.05.1999р. по реєстру за №18, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлого [INFO] . є в рівних частинах [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до заповіту, посвідченого 16.02.2018р. виконуючим обов`язки старости Рудниківського старостинського округу Заболотівської селищної ради ОТГ Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] . все належне йому майно заповів [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Із довідки Рудниківського старостинського округу Заболотівської селищної ради ОТГ від 28.09.2018р. вбачається, що за [PERSON] , який помер [INFO] числиться частина земельної ділянки та 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. Технічний паспорт на спірний житловий будинок виданий на позивача [PERSON] . З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що зареєстровано заповіт, заповідачем якого є [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, 04.01.2019р. приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Шкрібляку І.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК) та землекористувачі (стаття 95 ЗК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. У пункті 12 зазначеної вище Постанови також передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Отже, виходячи з вищенаведеного суд прийшов до переконання, що за [PERSON] та [PERSON] слід визнати в рівних частках право власності на самочинно побудоване нерухоме майно та самочинно побудовану господарську будівлю курник в [ADDRESS] та визнати за позивачами право власності на самочинно побудований житловий будинок та господарські будівлі і споруди, а саме: [PERSON] на 1/2 частки та [PERSON] на 1/2 вищезазначеного будинковолодіння по [ADDRESS] На підставі наведеного, ст.ст. 328, 331, 376, 392, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved