Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначили, що [INFO] року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,2500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,3882 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS]. В оформленні права власності після померлої [PERSON] позивачам в нотаріальній конторі було відмовлено у зв'язку з відсутністю відповідних правовстановлюючого документа на вищевказані земельні ділянки та витягу з Державного земельного кадастру, що стало підставою для звернення позивачів до суду. В судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заявами про розгляд справи за її відсутності, позов підтримали повністю та просили його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, обставини зазначені в позові визнали. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Тарасівка, Житомирського району, Житомирської області померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №16. Позивачі, діти померлої [PERSON], які прийняли спадщину за заповітом, оформити право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,2500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,3882 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS] в нотаріальній конторі не можуть у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказані земельні ділянки та витягу з Державного земельного кадастру. Право позивачів на спадкове майно підтверджуються наданими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.3), копією заповіту (а.с.4), копією витягу з рішення Ліщинської сілької ради Житомирського району (а.с.5), довідками Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.7-8), копією звіту про експертну грошову оцінку (а.с.9-14), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.15), копією витягу (а.с.16-16-19), копією свідоцтва про народження (а.с.22), копією постанови нотаріуса від 03 листопада 2014 року №1526/02-31 про відмову у видачі на ім'я позивачів свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (а.с.26). Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Щодо п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», то «правило ст.1225 ЦК України про те, що при переході права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, необхідно розуміти так, що так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні». Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved