Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування шкоди, що спричинено належному їм житлу. В позові зазначили, що є учасниками права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. Кожному з співвласників належить по 1/3 частині квартири. Третім учасником права власності є [PERSON], розмір частки якої також становить 1/3 частину житла. 10 листопада 2016 року сталося залиття належної їм квартири внаслідок протікання лівньової каналізації, розташованої на технічному поверсі над квартирою позивачів. Через залиття було пошкоджено стелі, стіни, підлогу в приміщеннях квартири. Спричинення майнової шкоди сталося з вини відповідача, який на той час був визначений як виконавець послуг з утримання будинків та прибудинкової території і який протягом тривалого часу не вживає заходів для усунення протікання покрівлі над поверховими сходами в під'їзді, де розташована квартира позивачів. Наслідком вказаної бездіяльності виконавця комунальних послуг є постійні випадки затоплення житла позивачів. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь третього учасника права спільної часткової власності на житло стягнуто вартість спричиненої внаслідок залиття квартири шкоди. Частина вартості шкоди, що залишилась невідшкодованою, у сумі 3328 грн. 67 коп. має бути стягнутою на користь позивачів. Крім зазначеної суми, позивачі просять стягнути на їхню користь 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка зумовлена психологічними переживаннями в зв'язку з пошкодженням їхнього майна, яке відбувається систематично, турботами через необхідність постійного здійснення відновлювальних ремонтів, переживаннями через неестетичний вигляд приміщень, в який вони приходять всупереч волі позивачів, неможливістю поновити своє право в позасудовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. підтримав доводи своєї довірительки. Просить про ухвалення рішення на її користь. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і проведення судового розгляду у його відсутність, що в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовило проведення судового засідання без участі позивача [PERSON] Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, посилаючись на такі обставини. Відповідно до акту готовності до опалювального періоду за 2016/2017 рік, складеного МКП «Основаніє», будинок [ADDRESS] готовий до опалювального сезону, а в паспорті готовності до роботи в опалювальний період 2016/2017 року зазначено, що покрівля будинку [ADDRESS] перебуває в задовільному стані, що свідчить про відсутність будь-яких несправностей у функціонуванні лівньової каналізації. Крім того, з 1 грудня 2016 року вказаний будинок вилучений з господарського відання комунального підприємства «Наше місто» і переданий в управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Магістральна 96», тобто комунальне підприємство «Наше місто» є неналежним відповідачем в справі. Що стосується розміру майнової шкоди, він не відповідає розміру фактично отриманих майном позивачів збитків, а вартість майнової шкоди від залиття передбачає відшкодування збитків від цієї події, а не здійснення ремонту всієї квартири. Вимоги про відшкодування моральної шкоди, на думку представника відповідача, всупереч засаді змагальності цивільного судочинства не підтверджені належними та допустимими доказами. У зв'язку з викладеним представник відповідача просить про відмову у задоволенні позову. Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про проведення судового засідання у її відсутність, що в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовило судовий розгляд без участі [PERSON] Вислухавши учасників справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких міркувань. Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON]., [PERSON], сталося залиття з внаслідок протікання лівньової каналізації, що розташована на технічному поверсі, над поверхом, де розміщена квартира позивачів (а. с. 15). Акт комісії служби обслуговування жилого фонду комунального підприємства «Наше місто» внаслідок дослідження квартири після залиття констатує протікання покрівлі над сходовою клітиною, для усунення якого необхідно виконати ремонт покрівельного перекриття (а. с. 15). Вартість відновлення житла позивачів внаслідок отриманих ушкоджень відповідно до кошторису суб'єкта оціночної діяльності становить 4993 грн. (а. с. 14-30). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь третьої особи - учасника права спільної часткової власності на житло - стягнуто вартість спричиненої внаслідок залиття квартири шкоди в розмірі 1/3 частини вартості шкоди у сумі 1664 грн. 33 коп. (а. с. 70-72). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, яка містить поняття термінів, виконавець послуг - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. В силу ч. 2 ст. 29 зазначеного Закону виконавець зобов'язаний, зокрема: здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 311 від 24.06.2016 року комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а. с. 59). Вирішуючи позов на користь позивачів, суд виходить з того, що тягар обов'язку утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг в період, до якого відноситься спричинення шкоди майну позивачів, відповідно до рішення Запорізької міської ради був покладений на відповідача як на виконавця відповідних послуг. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У зв'язку з викладеним суд вважає, що наявність недосконалості утримання покрівлі, яку констатує акт про виявлені внаслідок залиття ушкодження, є наслідком неналежного виконання відповідачем вказаного обов'язку і свідчить про винну протиправну, всупереч вимог закону, поведінку відповідача. Настання шкоди та її вартість підтверджено належними та допустимими доказами, яким всупереч засаді змагальності цивільного судочинства представник відповідача не протиставив жодних фактичних даних, її причинний зв'язок з порушенням відповідачем свого обов'язку прямо витікає зі змісту згаданого акту. Так як обов'язковими умовами для настання деліктної відповідальності за загальними правилами є винність і протиправність дій особи, яка завдала шкоди, а також причинний зв'язок між її поведінкою та настанням шкоди, суд вбачає всі підстави для покладення майнової відповідальності на відповідача за дії, що зумовили настання шкоди. На вказаний висновок суду не впливають твердження представника відповідача про те, що з 1 грудня 2016 року комунальне підприємство «Наше місто» втратило статус виконавця комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, оскільки спричинення шкоди майну позивачів відноситься до часу, яким охоплюються повноваження відповідача в сфері надання цих послуг (10 листопада 2016 року). В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вже зазначено, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь третьої особи - учасника права спільної часткової власності на житло - стягнуто вартість спричиненої внаслідок залиття квартири шкоди в розмірі 1/3 частини вартості шкоди у сумі 1664 грн. 33 коп. (а. с. 70-72). Висновки суду в загаданому рішення, що набуло сили закону, про винуватість відповідача у спричиненні шкоди майну позивачів внаслідок дослідженого випадку залиття квартири є обов'язковими для суду при вирішенні цього спору. Таким чином, оцінивши надані суду фактичні дані, суд, перш за все, виходячи з презумпції обов'язковості для суду встановлених рішенням суду в іншій справі обставин, разом з тим вважає, що відповідач наданими ним і в цій справі доказами не довів своєї непричетності до спричинення шкоди позивачам, що виключає ухвалення рішення на його користь. Вирішуючи вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи з конструкції вказаної правової норми спричинена особі моральна шкода має індивідуальний характер, і кожна особа переживає її персонально з урахуванням особистого сприйняття ситуації заподіяння цієї шкоди, нехай і однакової для всіх. У зв'язку з викладеним суд вважає, що вказана вимога не може бути вирішена як солідарна, а потребує розв'язання щодо кожного позивача окремо крізь призму понесених кожним з них емоційних страждань. Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що, за поясненнями представника позивача [PERSON], її джерелом є страждання з приводу негідних умов життя, що виникають через пошкодження житла. Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу [PERSON]. моральної шкоди крізь призму зазначених її представником джерел, суд вважає, що ці вимоги є обґрунтованими, так як позивач постійно користується житлом, яке є для неї постійним місцем проживання, тому вид ушкоджених приміщень негативно відбивається на її психоемоційному стані. Разом з тим враховує суд і ту обставину, що позивач як представник молодшого покоління не бере участі у здійсненні ремонтів квартири ані фізично, ані фінансово, і ця обставина має суттєве значення при визначенні розміру відшкодування. У зв'язку з викладеним суд вважає, що сума в 1000 грн. є достатньою компенсацією емоційних переживань позивача і ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості. Вимоги позивача [PERSON], який належним йому житлом не користується, постійно проживаючи в іншому населеному пункті, крізь призму заявлених страждань з приводу негідних умов життя, на думку суду, задоволенню не підлягають. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає сплачений ним судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial