Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем по справі, [PERSON] , позивачка зареєструвала шлюб 29.08.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатської області, актовий запис № 168. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини припинили понад два роки, спільне господарство не ведуть з грудня 2020 року. У зв`язку з наведеним позивачка просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, відзив на позов не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 29.05.2015 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатської області за актовим записом № 168, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу дітей у сторін немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть з грудня 2020 року. Шлюб сторін існує тільки формально. Позивач остаточно визначилася та настоює на розірванні шлюбу. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому позов, заявлений позивачкою обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила 908 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved