Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Вказують, що вони, [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач, в належній їм квартирі, зареєстрований на правах племінника, але з 2013 року в ній не проживає. Вони, як співвласники вказаної квартири позбавлені права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном, у зв'язку з чим, вимушені звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони судове засідання не з'явилися. Від позивачів надійшли до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. [PERSON] (після реєстрації шлюбу з [PERSON] прізвище змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]») та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON] (прізвища яких у зв'язку з усиновленням змінено з «[PERSON]/[PERSON]» на «[PERSON]/[PERSON]») на праві спільної (сумісної або часткової) власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1996./а.с.9, 10,11,12,13/ Згідно повідомленням відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №4935 від 13.08.2018 [PERSON], [INFO]., зареєстрований в квартирі [ADDRESS]./а.с.18/ Однак, відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2013 року, що підтверджується довідкою ОСББ «Університетська, 39» від 10.08.2018./а.с.14/ Надані позивачами докази свідчать про те, що відповідач хоча і був зареєстрований у вищевказаній квартирі на правах племінника [PERSON], однак членом її сім'ї не являється. В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але з 2013року в ній не проживає, позивачі не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час в квартирі [ADDRESS] залишається зареєстрованим [PERSON], який не є власником квартири, не проживає в ній з 2013 року, що перешкоджає власникам квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved