Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка 25.04.2016 року звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. З відповідачем проживала фактично в період з 2002 року по 2010 рік, без реєстрації шлюбу. 07 лютого 2007 року у них народилась дитина, донька [PERSON]. На день звернення до суду із відповідачем проживають окремо. Відповідач не приймає участі у утримання дитини, виконувати свої обовязки по утриманню дитини не бажає. Просила врахувати, що відповідач не працює, його дохід є мінливим, а тому просила визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, вважала, що така сума аліментів буде забезпечувати мінімальну можливість утримувати дитину. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримувала, суду пояснила, що вона винаймає кімнату в гуртожитку, витрачає кошти на придбання речей, продуктів харчування для дитини, відповідач допомоги не надає. Суму до стягнення визначила мінімальну, яка на її думку буде забезпечувати утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилався на те, що він не зможе сплачувати таку суму аліментів, він дійсно не працює, зараз тимчасово мешкає у батьків, оскільки не отримує доходу. Вважав, що правильним буде визначити аліменти в розмірі 500 гривень, які він зможе сплачувати. Просив врахувати, що він має намір здавати квартиру в подальшому отримувати дохід. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №070055 виданого 28.02.2007 року /а.с.5/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються судом в частині від доходу батька або в твердій грошовій сумі. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів на утримання дитини за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Неповнолітня [PERSON] проживає з матірю позивачем у справі. Сторонами дані обставини не оспорювались. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач суду повідомив, що він є працездатною особою, інвалідності не має, на його утриманні інші непрацездатні особи, окрім доньки не перебувають. Відповідно до вимог ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому дохід платника повинен носити нерегулярний або мінливий характер. В ході розгляду справи встановлено мінливість доходів відповідача. Суд враховує, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку в розмірі 1531 гривня. Суд вважає, що оскільки відповідач не має інших осіб на утриманні, а батьки повинні нести витрати на утримання дитини в рівних частках, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів до стягнення в сумі 766 (сімсот шістдесят шість) гривень, тобто половина від визначеного прожиткового мінімуму. Питання додаткових витрат на утримання дитини, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) може бути предметом розгляду в рамках іншого провадження. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позові від його сплати звільнена.

Outcome: partial