Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом у якому просять визначити, що їх спадкодавець мала частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,1875 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221487801:01:034:0042 та 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,2423 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:034:0044, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх матері вони, як спадкоємці за законом звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна; однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність виділеної частки спадковаця у даному нерухомому майні. Позивачі в судове засідання не прибули; представник позивачів надала суду заяву у якій просила розглянути справу у їх відсутності, підтримала позов та просила задовольнити його вимоги із викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судове зассідання не прибув, надав суду заяву якій просив розглянути справу у його відсутності. Треті особи в судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.02.2016 року (а.с. 57). Спадкоємцями померлої за законом є її діти - позивачі по даній справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.1974 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.1978 року, свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.05.1994 року і свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.11.1995 року (а.с. 58, 59, 60). Позивачі належним чином прийняли спадщину після померлої матері, що відображено в матеріалах спадкової справи № 43/2016 до майна померлої, яку отримано на вимогу суду та досліджено під час розгляду справи в судовому засіданні (а.с. 49 - 118). Позивачі звернулися до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої матері. Постановою приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасної Т.М. від 13.07.2018 року № 344/02-14, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,1875 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221487801:01:034:0042 та земельної ділянки, площею 0,2423 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:034:0044, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , - через неможливість визначення складу спадковго майна у зв`язку із відсутністю часток співвласників спільної сумісної власності вказаного нерухомого та невизначеності частки спадкодавця у ній (а.с. 112 - 114). Норма статті 125 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. З доданих до позову копій правовстановлюючих документів судом встановлено наступне. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2014 року, земельна ділянка, площею 0,2423 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:034:0044, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - зареєстрована на праві спільної сумісної власності за трьома особами: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ; розмір частки 1/1 (а.с. 19). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2014 року, земельна ділянка, площею 0,1875 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221487801:01:034:0042, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - зареєстрована на праві спільної сумісної власності за трьома особами: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ; розмір частки 1/1 (а.с. 22). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.06.2020 року. Спадкоємцем померлої за законом є її чоловік - третя особа [PERSON] по даній справі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.01.1981 року. Діти померлої [PERSON] , заявами від 27 жовтня 2020 року на ім`я нотаріуса відмовилася від спдащини після матері на користь свого батька. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» містить роз`яснення, що розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Норма частини другої статті 370 ЦК України передбачає, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Також, згідно із частинами четвертою і п`ятою статті 89 ЗК України (в редакції, що діяла станом на дату смерті спадкодавця), співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Стаття 368 ЦК України визначає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із статтею 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Також, відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини; при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними). Отже, не вирішуючи питання про поділ спільного майна, суд виходить із засад рівності часток співвласників [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у спільному нерухомому майні (дві спадкові земельні ділянки). Як наслідок, виходячи із рівності часток [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у спільному нерухомому майні у вигляді земельної ділянки, площею 0,1875 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221487801:01:034:0042 та земельної ділянки, площею 0,2423 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:034:0044, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , - слід зробити висновок, що [PERSON] мала частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини кожної із вказаних земельних ділянок. При цьому суд враховує, що з наведених вище обставин перебування зазначених земельних ділянок у спільній сумісній власності трьох осіб, суд приходить до висновку, що при виділу частки із вказаних земельних ділянок, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності визначається рівними. У зв`язку з цим, суд вважає, що та обставина, що [PERSON] за життя не здійснила виділ своїх часток із спільного сумісного майна та не встигла оформити право власності на належні їй частки вказаних земельних ділянок належним чином, - не є достатньою підставою для відмови у визнанні за її спадкоємцями прав на спадкування належних часток вказаного нерухомого майна. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визначення частки їх матері у спільній сумісній власності на земельні ділянки. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved