Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] пред'явили до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою по вул. Старий Ринок, 1 у м. Тернополі. Обґрунтовують позов тим, що вони є власником вказаної квартири в рівних частках. З ними у вказаній квартирі зареєстрований відповідач (колишній чоловік [PERSON]Р.). Після розірвання шлюбу, тобто з 01 липня 2017 року, він у вказаній квартирі не проживає. З цих підстав позивачі просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій просила слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечили проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст.\~225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як слідує з договору купівлі-продажу квартири від 18 лютого 2003 року №336243, зареєстрованого в реєстрі за №1840, [PERSON] та [PERSON] купили в рівних долях належну [PERSON] квартиру по вул. Старий Ринок, 1/51 у м. Тернополі. Згідно з договором дарування квартири серії ВСЕ №854293 від 19 листопада 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №10333, [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] належну йому ? частину квартири [ADDRESS]. З 11 січня 2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2013 року. Як слідує із довідки ДП «Авторитет плюс», [PERSON] зареєстрований [INFO] з 02 липня 2011 року. Як убачається з актів Дочірнього підприємства «Авторитет плюс» від 11 травня 2017 року та від 14 червня 2017 року, [PERSON] зареєстрований [INFO], але вже більше двох років за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірній квартирі. За вказаних обставин судом установлено, що відповідач [PERSON] відсутній у квартирі [ADDRESS] понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України втратив право на користування спірним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved