Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, з 30.10.2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 17.08.2012 року шлюб розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду. Після розірвання шлюбу син залишився поживати разом з нею. Оскільки у неї виникла необхідність оздоровлювати свою дитину за межами території України, раніше відповідач надавав їй нотаріально посвідчену заяву, дія якої закінчилася, а на теперішній час він перебуває у розшуку, просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України [PERSON], [INFO] у супроводу матері [PERSON], та без супроводу батька [PERSON], [INFO], протягом 2016-2026 років, а також надати дозвіл на перетинання лінії розмежування для в»їзду та виїзду на неконтрольовану територію України малолітнього [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та без супроводу батька [PERSON], [INFO] протягом 2016-2026 років. В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, а саме просила надати дозвіл на виїзд дитини [PERSON], за кордон для відпочинку з метою оздоровлення з 01.06.2017 року по 01.09.2017 рік до Автономної Республіки Крим, Російської Федерації. В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся через оголошення у пресу , причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не повідомив про причини своєї неявки, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Сернецька О.М. в судовому засіданні підтримала п. 1 позовних вимог, а саме надати дозвіл на виїзд дитини за кордон до Автономної Республіки Крим та Російської Федерації та заперечували проти задоволення п. 2 позовних вимог, стосовно надання дозволу на виїзд на перетинання лінії розмежування для в'їзду та виїзду на неконтрольовану територію України малолітнього [PERSON], без згоди батька у супроводі матері, позивачки по справі, оскільки не встановлена мета такого перетинання. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.01.2010 року ( а. с. 8). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17.08.2012 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно нотаріально посвідченої заяви в період 28.06.2015 року по 28.06.2016 року [PERSON], відповідач по справі, надав свою згоду на тимчасовий виїзд свого сина [PERSON] до Автономної Республіки Крим, Туреччини, та Єгипту протягом з 28.06.2015 року по 28.06.2016 року ( а. с. 11). Згідно довідки Сергіївської сільської ради № 797 від 07.09.2016 року [PERSON] дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], та разом з нею проживають: [PERSON], чоловік, [PERSON], [PERSON] ( а. с. 17). Згідно довідки Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області [PERSON] станом на 26.08.2016 року перебуває у державному розшуку ( а. с. 20). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради підтримав п. 1 позовних вимог, а саме надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього [PERSON] у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON] в період з 01.10.2016 року по 01.10.2018 рік до Російської Федерації, Автономної Республіки Крим, Туреччини Єгипту та заперечували проти стосовно надання дозволу на виїзд на перетинання лінії розмежування для в'їзду та виїзду на неконтрольовану територію України малолітнього [PERSON], без згоди батька у супроводі матері, позивачки по справі, оскільки не встановлена мета такого перетинання. Стаття 19 СК України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів, зокрема, при вирішенні питань при визначенні місця проживання неповнолітньої дитини. При цьому суду надається письмовий висновок щодо розв'язання спору між батьками щодо їх участі у вихованні дитини. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір виїхати з неповнолітньою дитиною за кордон без згоди батька, зокрема до Російської Федерації, Автономної Республіки Крим в період з 01.06.2017 рік по 01.09.2017 рік для відпочинку з метою оздоровлення. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. При розгляді справ про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків необхідно виходити з положень Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХИ « Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» ( далі Закону про порядок виїзду з України), Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 ( далі Правила оформлення і видачі паспорта), Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року та в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 ( далі Правила перетинання державного кордону), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно з ч. 2 п. 2-2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, які не досягли 16- річного віку, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У резолютивній частині рішення необхідно зазначати про надання дозволу на виїзд дитини за кордон і про надання дозволу на оформлення проїзного документа на дитину. Отже, як вбачається із змісту наведеного закону, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду, а при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон. Вищенаведена правова позиція викладена також у Постанові Верховного Суду України від 09 лютого 2011 року № 6-26604св10, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка має намір вивезти неповнолітнього сина за межі території України для відпочинку з метою оздоровлення до Автономної Республіки Крим, Російської Федерації в період з 01.06.2017 рік по 01.09.2017 рік, приймаючи до уваги той факт, що раніше відповідачем по справі була надана нотаріальна посвідчена згода ( заява) на такий виїзд дитини за кордон в період з 28.06.2015 року по 28.06.2016 року, а станом на 26.08.2016 року відповідач перебуває у державному розшуку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Що стосується позовних вимог в частині надання дозволу на перетинання лінії розмежування для в»їзду та виїзду на неконтрольовану територію України малолітнього [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та без супроводу батька [PERSON], [INFO] протягом з 01.10.2016 року по 01.10.2018 рік, то в цій частині слід відмовити, оскільки позивачка, заявляв таку позовну вимогу , не вказала мету виїзду дитини на перетинання лінії розмежування для в»їзду та виїзду на неконтрольовану територію України. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial