Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому прохають: визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частину домоволодіння за кожним, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці площею 0,15 га і складається з житлового будинку «А-1», погребу «а1», літньої кухні «Б», воріт № 1, огорожі № 2, колодязя № 3, трубопроводу № 4, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Гадяцького району Полтавської області, як за членами колишнього колгоспного двору; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/8 частину домоволодіння за кожним, що знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, площею 0,15 га і складається з житлового будинку «А-1», погребу «а1», літньої кухні «Б», воріт № 1, огорожі № 2, колодязя № 3, трубопроводу № 4, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Гадяцького району Полтавської області, як за спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання позивачі не з'явились, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечують. Третя особа - приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольська С.М. у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, вирішення справи покладає на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно копій свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.02.1975 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.09.1979 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.09.1975 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.07.1999 року, [PERSON] 09.02.1975 року зареєстрував шлюб із [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON]. Від спільного шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Із довідки виконавчого комітету Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/687 від 21.04.2017 року вбачається, що будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року згідно погосподарської книги № 12 особовий рахунок № [NUMBER] відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Земельна ділянка станом на 01.07.1990 року площею 0,15 га на даний час неприватизована. Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Гадяцького району Полтавської області, до складу даного домоволодіння входить: житловий будинок - А-1, погріб - а1, літня кухня - Б, ворота - № 1, огорожа - № 2, колодязь - № 3, трубопровід - № 4. Відповідно довідки Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 7589 від 03.08.2017 року, реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не проводилась. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в рівних долях. У копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.11.2016 року значиться, що [PERSON] помер [INFO] року. Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на [INFO] року за адресою: [ADDRESS] Гадяцького району Полтавської області разом з дружиною - [PERSON], та сином - [PERSON]. Інших зареєстрованих станом на [INFO] року не значилося, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 615 від 12.04.2017 року. 11.08.2017 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольською С.М. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] Полтавської області, у зв'язку з відсутністю зареєстрованих правовстановлюючих документів на вказане майно. Із повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольської С.М. № 1170/01-16 від 21.08.2017 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21.08.2017 року вбачається, що після померлого [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини зверталися [PERSON], [PERSON], із заявою про відмову від прийняття спадщини звертався [PERSON]; інші особи із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Як вбачається з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За правилами ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України вбачається, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Із ч.ч. 1, 3 ст. 1235 ЦК України вбачається, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно абз. 17 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, факт належності на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]по 1/4 частині домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] Гадяцького району Полтавської області, підтверджено належними доказами. [INFO] року [PERSON] помер. Спадщину у вигляді за заповітом після його смерті, до складу якої входить, зокрема, право власності на 1/4 частину вищевказаного домоволодіння згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, прийняли [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто право власності на 1/8 частину вищевказаного домоволодіння кожний. [PERSON], яка має право на обов'язкову частку у спадщині, відмовилась від неї. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved