Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою про визнання за ними права власності по 1/3 частки житлового будинку №3 по вулиці Белікова Балка в місті Миколаєві в порядку спадкування за заповітом після смерті їх матері [PERSON], оскільки після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку, а вони є спадкоємцями за заповітом, однак не можуть оформити свої спадкові права в звязку із тим, що в свідоцтві про одруження та в правовстановлюючому документі прізвище спадкодавця записано по різному. Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа на запит суду надіслала спадкову справу, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Житловий будинок №3 по вулиці Белікова Балка в місті Миколаєві належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 17.02.1959 року за реєстраційним №3-548, та договору купівлі-продажу від 20.12.1973 року за реєстраційним №2-7991. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на спірний будинок не зареєстровано. 22 квітня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №260876. За життя [PERSON] склала на імя позивачів заповіт від 20.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №570, за яким спадкодавець заповіла все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом буде мати право, своїм дітям: [PERSON] 1/3 частку, [PERSON] 1/3 частку, [PERSON] 1/3 частку. Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подали до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах копія спадкової справи заведеної щодо майна померлої 22 квітня 2017року [PERSON]. Таким чином, позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті їх матері, звернулися із заявами про прийняття спадщини, від спадщини не відмовились. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2017 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з огляду на наступне. У свідоцтві серії ЯУ №931843 про одруження [PERSON] з померлою, прізвище останньої записано як «Брюхавецька», а в договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 17.02.1959 року за реєстраційним №3-548, укладеного між відділом комунального господарства виконкому Сталінської районної Ради депутатів трудящих в м. Миколаєві та спадкодавцем, прізвище останньої зазначено як «Брюховецька», та право власності зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 08.07.1963 року за реєстровим №10209 за спадкодавцем з прізвищем «Брюховецька». За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З огляду на те, що у позивачів відсутня можливість оформити свої спадкові права після смерті їх матері в позасудовому порядку, та зважаючи на те, що позивачі є спадкоємцями за заповітом, позов підлягає задоволенню На підставі ст. ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1268, 1269 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved