Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивачка 19.12.2018 звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . За змістом позову, позивачка зареєстрована та є наймачем квартири [ADDRESS] , в якій з 30.10.2013 мешкає разом із донькою [PERSON] . За вказаною адресою також зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] , який з червня 2004 року змінив своє фактичне місце проживання. Квартира належить Запорізькій міській раді. Відповідач з вказаного часу не сплачує комунальні послуги, що нараховуються із врахуванням його реєстрації, особистих речей у житловому приміщенні не має. В позасудовому порядку відповідач за місцем реєстрації не знявся, що створює перешкоди позивачці у користуванні квартирою, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати на сплату житлово-комунальних послуг. Орієнтовний розрахунок судових витрат, зазначений позивачкою, становить 704,80 гривень, сплачені в рахунок судового збору, 1 000,00 гривень витрат на правову допомогу за складання позовної заяви та 1 000,00 гривень витрат на правову допомогу за участь представника у судовому засіданні. З підстав, передбачених ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою від 20.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.01.2019 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову, територіальну громаду м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та [PERSON] Ухвалою суду від 14.02.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду. Зустрічної позовної заяви відповідач не подав. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, згідно з заявою від 03.06.2019 [PERSON] просить розглядати справу без їх участі, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради - Самусєва Ю.П. належним чином повідомлена про розгляд справи, подала до справи письмові пояснення, відповідно до яких рішення суду не вплине на права та обов`язки департаменту, крім того, проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справи за її відсутності. Інші треті особи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, передбаченим ч.4 ст. 174 ЦПК України, на подання відзиву, поважних причин його ненадання не повідомив, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, тому, як передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З підстав, передбачених ст.ст. 223, 280 ЦПК України, судом під час проведення судового засідання 27.03.2019 постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Предметом позову є захист права позивачки на користування квартирою [ADDRESS] . Підставою для звернення до суду із зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні позивачкою вказаним нерухомим майном, які створюються з боку відповідача, що відмовляється в позасудовому порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою. Судом встановлено, що, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради №163530346 від 15.04.2019), відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Згідно з довідками №15/07-21 від 12.04.2019 та 18/07-21 від 19.04.2019, виданими районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району, [PERSON] з 26.05.1998 та [PERSON] з 30.10.2013 по теперішній час мешкають за адресою: [ADDRESS] , тобто є наймачами житлового приміщення, своє право на приватизацію житла за даною адресою не використали (відомості про приватизацію відсутні). Сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом ЗАГС м.Запоріжжя, реєстрація розірвання шлюбу здійснена за актовим записом №237 від 08.06.2004, що підтверджено наданими позивачкою доказами (копія паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 12.09.1996). За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.02.1994 по теперішній час (відповідь від 26.12.2018 на запит суду). З 08 червня 2004 року відповідач не проживає за вказаною адресою, що підтверджено актом № 449 від 28.10.2015, складеним комісією РО ЦОА, засвідченим начальником ЦОА МКП «Основаніє», та актом про не проживання від 01.09.2018, засвідченим головою правління ОСББ «МАГ 92». Крім того, в судовому засіданні 27.03.2019 за клопотанням представника позивачки адвоката Мартиненка А.В. допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили ту обставину, що відповідач тривалий час відсутній за вказаною адресою, не мешкає у квартирі. Таким чином, на час розгляду справи квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності, а відносини, які виникають у зв`язку з наймом житла, що перебуває у комунальній власності, регулюються ЖК України та іншими актами житлового законодавства(ст.3 ч.1 ЖК України). Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Згідно з ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Випадки, встановлені ч.3 ст. 71 ЖК України, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, судом у цій справі не встановлено. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач понад 6 місяців не мешкає за вказаною адресою, а саме з 08.06.2004. З реєстраційного обліку за місцем проживання в позасудовому порядку не знятий, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням його реєстрації за вказаною адресою. Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідача, як тимчасово відсутнього наймача вказаного житлового приміщення, він створює перешкоди у користуванні позивачкою та її донькою нерухомим майном, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 133, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивачки, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду, у сумі 704,80 гривень. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки в порушення ч.3 ст. 137 ЦПК України стороною позивача не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд позбавлений можливості визначити їх розмір з метою розподілу судових витрат, та співмірність із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із врахуванням змісту вищевказаної норми, суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved