Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в якій вказала, що [INFO] в місті Щекіно Тульської області Російської Федерації, помер її чоловік [PERSON] . На час смерті Спадкодавця, спадкоємцями першої черги окрім позивачки, залишились двоє їх дочок - [PERSON] та [PERSON] . На випадок своєї смерті, Спадкодавець залишив Заповіт від 19.08.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сохою Ольгою Борисівною (зареєстрований в реєстрі за № 791), у зв`язку з чим спадкування після його смерті відбувається за заповітом. В наслідок смерті Спадкодавця відкрилася спадщина, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві приватної власності - двокімнатна квартира [ADDRESS] . Позивачка особисто звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Після закінчення шестимісячного терміну, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сохи О.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Соха О.Б., своєю Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.10.2017 року за № 313/02-31 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує склад спадкового майна, та рекомендувала звернутись до суду за правилами судового провадження. Тому, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за собою право власності у порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] . 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник Запорізької міської ради Шеремет О.В. у судове засідання не з`явилась. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Увідповідності до ч.ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, щопозивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (видане повторно) серії [NUMBER] від 27.09.2017 р., виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділі РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, актовий запис № 537 (а.с.7). [INFO] в місті Щекіно Тульської області Російської Федерації, чоловік позивачки - [PERSON] помер (а.с.5). На випадок своєї смерті, [PERSON] залишив Заповіт від 19.08.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сохою Ольгою Борисівною (зареєстрований в реєстрі за №791), яким заповів [PERSON] , [INFO] всі свої права та обов`язки та все своє майно, що будуть належати йому на день смерті (а.с.6). На момент смерті [PERSON] , йому на праві власності належала двокімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується Ордером на житлове приміщення Серія О№ 5025 від 07.12.1990року, Свідоцтвом № 2768 на право власності на житло, виданим 09.11.1994 року, відповідно до якого право власності на зазначену квартиру зареєстровано в ЗМБТІ в реєстровій книзі №256 за реєстровим № 37283 та Технічним паспортом на вказане житлове приміщення, складеного 09.11.1994 року (реєстровий №256/37283) (а.с.8-11). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 14.08.2014 року позивачка особисто звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Соха О.Б. в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, а після закінчення шестимісячного терміну із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (а.с.27). Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Однак, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Соха О.Б., своєю Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.10.2017 року за № 313/02-31 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує склад спадкового майна (а.с.14). На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, судом у приватного нотаріуса Сохи О.Б. була витребувана Спадкова справа № 29/20104 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.25-51). Відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до глави 10 п.4.15 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотарі\-усами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Згіднодо глави 10 п. 4.18 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», передбачено, що «Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, но\-таріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку». Відповідноп.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії якщо не подано відомості (інформацію)та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно інформаційної довідки №185756650 від 22.10.2019 р. відомості щодо квартири [ADDRESS] Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. (а.с.94) Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до п.1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач прийняв спадщину, в порядку передбаченому законом, однак не має можливості оформити право власності на спадщину в порядку, установленому актами цивільного законодавства у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно та витягу з реєстру прав власності, які були втрачені, а задоволення позовних вимог не порушує невизнанні або оспорювані права, свободи чи інтереси будь-яких інших осіб.

Outcome: approved