Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивачка 6 листопада 2020 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2011 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалося, відповідач зраджував в подружній вірності та вже більше 10 місяців вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. В судовому позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснила, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, з лютого 2020 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин. Вона переконана, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та зазначив, що подружнє життя у відповідача з позивачкою не склалося і вже близько року відповідач проживає з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сім`ю. Відповідач втратив хороші почуття до позивачки і примирення між ними неможливе. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2011 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Судом беззаперечно встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, з лютого 2020 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Суд намагався зберегти сім`ю сторін, в лютому цього року надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися. Крім того, задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, відповідач фактично створив нову сім`ю з іншою жінкою, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved