Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 12.05.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №18. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що їх спільне життя з відповідачем припинилося через відсутність взаєморозуміння один одного, різні погляди на спільне сумісне життя, відсутність будь-яких зближуючих почуттів та внаслідок цього частих конфліктів в сімї. Внаслідок зазначеного вважає, що подальше спільне життя між сторонами та збереження шлюбу є неможливим, на примирення не згідна. При цьому позивачка вказує, що майнових претензій до відповідача не має. Стверджує, що відповідач не приймає участі у вихованні спільної дитини, коштів на її утримання не надає, при цьому працює у відділі освіти Жмеринської районної державної адміністрації та кожного місяця отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої складає близько двох тисяч гривень на місяць. При цьому відповідач зі своєї заробітної плати сплачує аліменти на другу доньку, інших стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. На підставі викладеного, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в сумі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає в позові, що державної допомоги на утримання дитини не отримує, в той час як дитина потребує постійних витрат на своє утримання, відвідує садок, потребує затрат на її всебічний розвиток. За наведених обставин позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 400 гривень щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила не надавати строк на примирення та вказала, що на даний час вона вже півтора року з позивачем не живе подружнім життям. Відповідач їм з донькою матеріально не допомагає. Не заперечувала щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частини його щомісячного доходу, зважаючи на те, що останній офіційно працює. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, в свою чергу вказав, що працює офіційно начальником господарської групи відділу освіти Жмеринської районної державної адміністрації, заробляє близько 2000 грн. щомісячно, при цьому з нього щомісячно стягують на утримання іншої доньки 1/5 частину його заробітку, а тому згідний сплачувати аліменти також у розмірі 1/5 його доходів на утримання доньки [PERSON]. Також вказав, що добровільно надає матеріальну допомогу позивачці, коли має таку можливість, влітку ним було сплачено 1500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1- ЕГ № 070995 (а.с.9). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №169235 (а.с.8). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та більше року проживають окремо, що підтвердили в судовому засіданні самі сторони. Шлюб між сторонами існує формально. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. Що стосується стягнення аліментів, то такі позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. А саме, згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], як батько малолітньої [PERSON], зобовязаний утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Судом встановлено, що відповідач працює начальником господарської групи відділу освіти Жмеринської районної державної адміністрації, що підтверджується копією довідки №267 від 05.10.2015 року (а.с.10), чого також не заперечував в судовому засіданні сам відповідач. Окрім того, як вбачається з вказаної довідки, з відповідача також стягуються аліменти у розмірі 1/5 частини його щомісячного доходу на утримання іншої дитини. За наведених обставин, враховуючи те, що відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. При цьому, сама позивачка не заперечувала щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частини його заробітків, а відповідач ствердив, що спроможний сплачувати 1/5 частину заробітку на утримання доньки [PERSON]. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько малолітньої [PERSON], зобовязаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитини повноліття, починаючи з 26.10.2015 року.

Outcome: approved