Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області звернулось до Кілійського районного суду Одеської області 27.03.2019 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по переплаті пенсії. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 22.10.2019 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про заміну позивача правонаступником - задоволено, замінено позивача у цивільній справі № 502/588/19 за позовною заявою Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по переплаті пенсії, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, було органом державної виконавчої влади, підвідомчим Головному управлінню Пенсійного фонду України Одеської області і уповноважений державою на реалізацію державної політики в сфері забезпечення збору страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Громадянин [PERSON] , [INFO] , з 20.10.2017 року перебував на обліку управління та отримував пенсію за віком, призначену в порядку, передбаченому п. 2 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Підставою для призначення йому пенсії був факт пред`явлення Посвідчення громадянина, евакуйованого в 1986 року з зони відчуження серії [NUMBER] . Вищенаведене посвідчення було видане Одеською обласною державною адміністрацією 29.04.1993 року. Розмір пенсії, призначеної громадянину [PERSON] становив 949, 00 гривень. Тим не менш, управлінням, в межах його повноважень було вжито заходів, щодо перевірки підстав видачі Посвідчення громадянина [PERSON] евакуйованого в 1986 році з зони відчуження серії [NUMBER] . На необхідність здійснення такої перевірки вказували розбіжності між даними трудової книжки громадянина [PERSON] та його довідкою про евакуацію за № 50350, виданою Державною адміністрацією Київської області 07.12.2018 року. Вищенаведена розбіжність полягала у тому, що згідно трудової книжки громадянин [PERSON] звільнений з Управління будівництва Чорнобильської АЕС з 25.09.1986 року, а згідно довідки про евакуацію № 50350 , евакуйований він був 27.04.1986 року. Між тим, саме довідка про евакуацію, видана Державною адміністрацією Київської області 07.12.1992 року, надана громадянином [PERSON] , була підставою для видачі йому Посвідчення громадянина, евакуйованого в 1986 році з зони відчуження. З метою встановлення причин даної розбіжності, управлінням до Київської обласної державної адміністрації 29.09.2017 року було направлено лист про підтвердження даних довідки про евакуацію за № 50350, виданої Державною адміністрацією Київської області та надання її завіреної копії. 21.11.2017 року до управління надійшов лист Київської обласної державної адміністрації № 05-52-2842 від 08.11.2017 року, в якому наголошувалось, що примірник довідки про евакуацію за № 50350 від 07.12.1992 року в Київській обласній державній адміністрації відсутній. Також, в даному листі наголошувалось на необхідності звернення за вищенаведеною інформацією до суб`єкта видачі пред`явлення Посвідчення громадянина, евакуйованого в 1986 року з зони відчуження серії [NUMBER] , тобто до Одеської обласної державної адміністрації. Такий запит було направлено за номером № 9974/08 до Департаменту охорони здоров`я 01.12.2017 року. Відповідь на вищезазначений запит підтвердила факт відсутності в Одеській обласній державній адміністрації оригінала довідки про евакуацію за № 50350 від 07.12.1992 року. Таким чином, громадянин [PERSON] не надав довідку про евакуацію до управління та така довідка відсутня і в Одеській обласній державній адміністрації, і в Київській обласній державній адміністрації. Виходячи з вищенаведеним, постає питання про обґрунтованість видачі Посвідчення громадянина евакуйованого в 1986 року з зони відчуження серії [NUMBER] , яке стало підставою призначення пенсії громадянину [PERSON] . Крім того, 20.10.2017 року громадянину [PERSON] було направлено лист з попередженням про припинення виплати пенсії та вимогою щодо надання оригіналів документів, які б обґрунтували видачу Посвідчення громадянина, евакуйованого в 1986 році з зони відчуження серії [NUMBER] . Тим не менш, він не надав жодних документів. Виходячи з вищенаведеного, рішенням № 35 від 14.02.2018 року було встановлено необхідність повернення громадянином [PERSON] до Пенсійного фонду надмірно виплачених йому коштів в розмірі 10806 гривень 36 копійок за період з 20.10.2016 року по 30.09.2017 року. Вищезгадане рішення було викликане встановленням відсутності підстав призначення пенсії. Своїми діями відповідач грубо порушує вимоги чинного законодавства, що приводить до дефіциту надходжень в бюджет Пенсійного фонду України та невиконання державних гарантій реалізації застрахованими громадянами своїх прав, тобто у визначений законодавством строк отримання пенсій та виникнення заборгованості по пенсійним виплатам, гарантованим Конституцією України. На підставі вищезазначеного позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по переплаті пенсії в розмірі 10806 (десять тисяч вісімсот шість) гривень 36 (тридцять шість) копійок. Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи [PERSON] перебував на обліку в Ізмаїльському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Одеської області та отримував пенсію за віком, призначену в порядку передбаченому п. 2 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 10.04.1981 року встановлено, що 29.12.1985 року на підставі наказу № 1333 від 24.12.1985 року, [PERSON] прийнятий бетонником третього розрядку на ділянку № 14 «Южатоменергострой» Управління АЕС. Також встановлено, що відповідно до наказу № 1369 від 25.09.1986 року [PERSON] звільнений у зв`язку з аварією на Чорнобильській АЕС за власним бажанням, /а. с. 9/. Підставою для призначення відповідачу [PERSON] пенсії був факт пред`явлення Посвідчення громадянина, евакуйованого в 1986 року з зони відчуження серії [NUMBER] , видане 29.04.1993 року Одеською обласною державною адміністрацією. Згідно повідомлення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації за вих. № 05-52-2842 від 08.11.2017 року встановлено, що Київською облдержадміністрацією була видана довідка встановленого зразка № 50350 на ім`я [PERSON] , 1964 року народження, як такому, що на момент аварії на Чорнобильській АЕС проживав по [ADDRESS] та в установленому порядку був евакуйований із зони відчуження 27.04.1986 року. Оригінал довідки в департаменті відсутній. В департаменті відсутня інформація про видачу Київською облдержадміністрацією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2 на ім`я [PERSON] , /а. с 12/. Відповідно до довідки № 50350 від 07.12.1992 року виданої Держадміністрацією Київської області встановлено, що [PERSON] про те, що він станом на 26.04.1986 року фактично проживав і був прописаний в [ADDRESS] і у встановленому порядку евакуйований 27.04.1986 року. Довідка є підставою для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2, відповідно до ст. 14 п. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції від 19.12.1991 року із змінами і доповненнями від 01.07.1992 року, /а. с. 15/. Згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 14.02.2018 року № 35 встановлено, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] отримує пенсію за віком в розмірі 949, 00 гривень на місяць. Також встановлено, що сума переплати 10806 гривень 36 копійок, згідно з розрахунком Кілійського відділу з питань призначення перерахунку та виплати пенсії Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ Одеської області від 14.02.2018 року утворилася заборгованість з 20.10.2016 року по 30.09.2017 року. У зв`язку з невірним визначенням право на пенсію за віком, як потерпілому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС при повному стажі, відповідно до Закону України «Про соціальний захист потерпілим від аварії на ЧАЕС», сума переплати 10806 гривень 36 копійок підлягає поверненню [PERSON] , /а. с. 17/. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума боргу [PERSON] за період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року включно, становить 10806 гривень 36 копійок, /а. с. 18/. Згідно листа Кілійського відділу ПППВП Ізмаїльського об`єданого управління Пенсійного фонду України Одеської області за вих. 165/08 направленого за адресою [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] встановлено, що у зв`язку з тим, що при здачі документів для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» [PERSON] не були надані документи про факт евакуації (евакуаційного листка, довідки паспортного відділу, довідки сільської ради, довідку про відселення), тобто для призначення йому пенсії підстав не було, /а. с. 19/. У відповідності зі ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Невиконання підприємствами вимог ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо дотримання законодавства в подані достовірних документів, що стосується призначення, перерахунку та виплати пенсій, а також відшкодування матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або за видачу недостовірних документів ставить під загрозу виконання Пенсійним фондом державних програм щодо виплати пенсій. Відповідно до ч. 3 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Крім того, відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надмірно внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Утримання з пенсії проводиться в розмірі не більше 20 %. У випадку припинення виплати пенсії, до повного погашення заборгованості її залишок стягується в судовому порядку. Оскільки виплату пенсії [PERSON] припинено, стягнути борг по переплаті пенсії можливо лише у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії проводяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків, виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодовувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до вимог Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління зобов`язане у процесі своєї діяльності суворо додержуватися вимог чинного законодавства, законних Інтересів підприємств, установ, організацій та громадян. Станом на день подання позовної заяви, заборгованість [PERSON] самостійно несплачена. Своїми діями відповідач грубо порушує вимоги з чинного законодавства, що приводить до дефіциту надходжень в бюджет Пенсійного фонду України та невиконання державних гарантій реалізації застрахованими громадянами своїх прав, тобто у визначений законодавством строк отримання пенсій та виникнення заборгованості по пенсійним виплатам, гарантованим Конституцією України. Абзацом 2 ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що у разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. З досліджених доказів судом встановлено, що відповідач, як особа, що згідно з положеннями законодавства була зобов`язана повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, не виконала відповідного обов`язку, хоча був про нього попереджений, що вбачається з його заяви про призначення пенсії, в зв`язку з чим в його діях вбачаються ознаки зловживання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved