Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачка 31.01.2017 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 27.07.2013 року, що був зареєстрований у Відділі державної РАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складений відповідний актовий запис № 1110 та видане свідоцтво про реєстрації шлюбу 1-ЖД № 193265. 27.09.2019 року у них з відповідачем народилася донька [PERSON]. Під час сімейного життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивачка зазначила, що відповідач працює , проте на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. А також вказала, що проживають вони разом, але сумісного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують. За взаємною домовленістю донька проживає з позивачкою. Майнового спору не існує. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, де ще вказала, що відповідач все ж таки частково надає матеріальну допомогу. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також в заяві зазначив, що на розірвання шлюбу згоден. Вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення позивачки суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складений відповідний актовий запис № 1110 та видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу 1-ЖД № 193265 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін є спільна дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 368654, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, (а.с. 8), яка проживає з матірю. Сторони з 05.02.2017 року не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Неповнолітня дитина проживає з позивачкою тобто її матірю та відповідно перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатною людиною за станом здоровя та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Згідно довідки, виданої ТОВ «Цели», вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Цели» на основному місті роботи на посаді електрогазозварника 3-го розряду з 01.06.2016 року (наказ № 10-к від 31.05.2016 року) з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. Відомості щодо утримання відповідачем інших осіб у суду відсутні. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову по досягнення дитиною повноліття, а саме 27.09.2031 року. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривня 00 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про\~стягнення аліментів\~- у межах суми платежу за один місяць. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved