Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачі, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просять: 1. виділити [PERSON] ідеальну частку в спільному сумісному майні у розмірі 1/3 частини квартири [ADDRESS], в порядку придбання за договором міни, посвідченим державним нотаріусом 4 Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1996 року, зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 11 грудня 1996 року, визнавши за нею право власності на вказану частку; 2. виділити [PERSON] ідеальну частку в спільному сумісному майні у розмірі 1/3 частини квартири [ADDRESS], в порядку придбання за договором міни, посвідченим державним нотаріусом 4 Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1996 року, зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 11 грудня 1996 року, визнавши за нею право власності на вказану частку; 3. визначити, що [PERSON], яка померла [INFO] належала ідеальна частка (доля) в спільному сумісному майні у розмірі 1/3 частини квартири [ADDRESS], в порядку придбання за договором міни, посвідченим державним нотаріусом 4 Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1996 року, зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 11 грудня 1996 року. В обґрунтування позову позивачі вказували, що на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом 4 Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1996 року, власниками квартири за адресою: [ADDRESS], стали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті проживала та була зареєстрована з померлою за адресою: [ADDRESS], але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено нотаріусом, оскільки долі власників в договорі міни не зазначені та не має можливості визначити обсяг спадкової маси. В судове засідання позивачі не з'явилися, але їх представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов визнає та факти викладені в позові підтверджує. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Згідно договору міни від 05.12.1996 року, посвідченому державним нотаріусом 4 Харківської державної нотаріальної контори, та зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 11 грудня 1996 року, номер запису № 58436, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]./а.с.5,7/ [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом РАЦС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 23.06.2015 року./а.с.6/. Позивач, [PERSON], є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Районним Бюро РАЦС м.Каргасок Томської області 07.07.1972 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Відділом РАГС Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова 06.11.1998 року, з якого вбачається зміна прізвища позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]». /а.с.8-9/ Родинні відносини позивача [PERSON] з матір'ю [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Міським РАЦС м.Братськ 21.09.1991 року та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим Відділом ДРАЦС по м.Харкову Харківського міського управління юстиції 30.09.2011 року, з якого вбачається зміна прізвища позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]». /а.с.10-11/ За повідомленням Четвертої Харківської Державної нотаріальної контори позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки на час її смерті була зареєстрована з нею, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено нотаріусом, оскільки долі власників в договорі міни не зазначені та не має можливості визначити обсяг спадкової маси./а.с.7/ Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частинами 1, 2 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у справі спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Тобто, з урахуванням досліджених судом обставин встановлено, що позивачам та [PERSON], що померла [INFO], належить право власності на квартиру [ADDRESS] та це право ніким не оспорюється. Це право власності було набуто відповідно вимог діючого законодавства на підставі договору міни, посвідченого нотаріально. Право власності було зареєстровано, але частки при укладанні договору, реєстрації права власності, не були визначені. Оскільки за позовом фактично йде мова про визначення часток у праві власності щодо обєкту нерухомості - квартири[ADDRESS], яка була придбана за договором міни, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню із визначенням часток у праві спільної часткової власності на квартиру та додаткового визнання права власності не потребує. Між сторонами у справі відсутній спір про розмір частини спільного майна, яка відповідає їх частці у праві власності, суд визначає, що частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі є рівними по 1/3 за кожною, відсутність такого визначення позбавляє сторони в реалізації свого права на спадкування після смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial