Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до Київської міської ради про визнання права власності. Свої вимоги мотивують тим, що вони є спадкоємцями за заповітом в рівних частках всього майна [PERSON] , що померла [INFO] . Позивачі звернулись до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 22 червня 2004 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору дарування від 24 жовтня 1956 року. Крім того, спадкове майно складається з частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Проте, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку вони не отримали. 07 жовтня 2019 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надано відповідь на запит нотаріуса, з якої вбачається, що на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05 лютого 1998 року № 216 на ім`я [PERSON] оформлено державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ № 124595 (на земельну ділянку площею 0,0757 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель у спільну власність з [PERSON] та [PERSON] ) та повідомлено про те, що виготовлення, реєстрація та видача державних актів на право приватної власності на землю не передбачені законодавством України. З 01 січня 2013 року офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на рухоме майно. З огляду на наведене, Департамент не має можливості надати копію зазначеного державного акту. 25 жовтня 2019 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , через відсутність у них оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними в рівних частках право власності у порядку спадкування на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про повернення судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачі у судове засідання не з`явились, [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи містяться письмові пояснення представника відповідача, з яких вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність, вирішення питання залишає на розсуд суду (а.с. 92-94). Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу у її відсутність вирішення питання залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом в рівних частках всього майна [PERSON] (а.с. 75). Позивачі звернулись до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 22 червня 2004 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину будинку [ADDRESS] (а.с. 11), яка належала [PERSON] на підставі договору дарування від 24 жовтня 1956 року (а.с. 76). З позову вбачається, що спадкове майно також складається з частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 124595 від 03 листопада 1999 року (а.с. 20-21). Проте, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку позивачі не отримали. 07 жовтня 2019 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надано відповідь на запит нотаріуса, з якої вбачається, що на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05 лютого 1998 року № 216 на ім`я [PERSON] оформлено державний акт на право приватної власності на землю серії І-КВ № 124595 (на земельну ділянку площею 0,0757 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель у спільну власність з [PERSON] та [PERSON] ) та повідомлено про те, що виготовлення, реєстрація та видача державних актів на право приватної власності на землю не передбачені законодавством України. З 01 січня 2013 року офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на рухоме майно. З огляду на наведене, Департамент не має можливості надати копію зазначеного державного акту (а.с. 18-19). 25 жовтня 2019 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 81). У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивачі у підготовчому судовому засіданні уточнили заявлені вимоги та просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме по 1/6 частини за кожним на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Вбачається, що позивачі мають право на спадкування по 1/6 частині земельної ділянки кожному після смерті [PERSON] за заповітом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадщину - 1/6 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на спадщину - 1/6 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved