Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом та просять: 1) встановити факт прийняття [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спадщини за законом після смерті [INFO] у м. Харцизьк Донецької області [PERSON] , [INFO] ; 2) визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності по 1/2 частині за кожним на: -земельну ділянку площею 1,6898 га (кадастровий номер 3223382000:02:006:0221) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (діл. 521), що розташована на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; -земельну ділянку площею 1,6899 га (кадастровий номер 3223382000:03:005:0118) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (діл. 167), що розташована на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; -земельну ділянку площею 0,7000 га (кадастровий номер 3223382000:04:001:0140) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (діл. 297), що розташована на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; -земельну ділянку площею 0,5801 га (кадастровий номер 3223382000:02:002:0082) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (діл. 26), що розташована на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] у м. Харцизьк Донецької області померла мати позивачів [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на вищевказані земельні ділянки. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, як діти спадкодавця, та прийняли спадщину належним чином, подавши відповідні заяви нотаріусу. Після смерті [INFO] [PERSON] нотаріусом Першої Харцизької державної нотаріальної контори 28.12.2011 була заведена спадкова справа №418. З 20.02.2014 - дня початку тимчасової окупації частини території України, до якої входить м. Харцизьк Донецької області, позивачі не можуть оформити свої спадкові права на нерухоме майно, оскільки органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження на території, де була заведена спадкова справа. Приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області позивачам повідомлено, що завести спадкову справу та видати на їхні імені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , місце проживання якої на день смерті - [ADDRESS] , неможливо, оскільки спадкова справа заведена Першою Харцизькою державною нотаріальною конторою 28.12.2011 за №418, номер у спадковому реєстрі 52261084. За захистом прав їм рекомендовано звернутися до суду. Від відповідача Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в підготовче засідання надійшла заява про визнання позову з проханням розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Треті особи: СТОВ «НІКА» та ТОВ «ГАРАНТ» подали суду заяви про розгляд справи без участі їх представників, просили ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Також у заявах виклали пояснення, що СТОВ «НІКА» з 2010 року, а ТОВ «ГАРАНТ» з 2002 року користується земельними паями, які належать [PERSON] . Суд прийняв заяву відповідача про визнання позову, та заяви третіх осіб на підтримку позовних вимог та на підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України розглянув справу в підготовчому засіданні з ухваленням рішення по суті спору в порядку ч.4 ст. 206 цього Кодексу. Позивач [PERSON] , допитана в судовому засіданні як свідок, пояснила, що після смерті матері, яка проживала разом з нею у м. Харцизьк Донецької області вона подала нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме в грудні 2011 року. Також у цей строк через кілька місяців аналогічну заяву склав її брат [PERSON] , яку посвідчив державний нотаріус у м. Переяславі, а вона відвезла її у державну нотаріальну контору до м. Харцизьк Донецької області. Діючи від свого імені та від імені брата за його нотаріально посвідченим дорученням, вона намагалась оформити спадкові права в нотаріальному порядку, однак до 20.02.2014 (початок тимчасової окупації) оформити їх не встигла та свідоцтва про право на спадщину не отримала по причині фінансових труднощів. Після окупації частини Донецької області вона переїхала на батьківщину до села Дівички Переяслав-Хмельницького району та вже разом з братом звернулись до місцевого приватного нотаріуса по питанню оформлення спадщини на земельні ділянки, які належали померлій матері [PERSON] . Нотаріус надав письмову відмову по тій причині, що спадкова справа заведена в іншого нотаріуса в Донецькій області і він не має права вчиняти будь-які нотаріальні дії у такій спадковій справі. Позивач [PERSON] підтвердив обставини, які повідомила суду [PERSON] , пояснивши, що в нотаріальному порядку він не може оформити спадщину та, як наслідок позбавлений права розпоряджатись належним йому спадковим майном. Обставини, викладені в позовній заяві та повідомлені позивачем в суді підтверджуються наступними письмовими доказами. Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області підтверджує той факт, що [INFO] у м. Харцизьк Донецької області у віці 72 років померла [PERSON] (а.с.23). Відповідно до даних Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 01.06.1963 та Свідоцтва про шлюб (повторне) Серії [NUMBER] від 24.11.2011 [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » яке змінила 23,01.1982 . Вона народилась [INFO] в с. Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області, про що 01.06.1963 зроблено відповідний актовий запис за № 22. Батько позивача - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.20,22) [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 05.10.1959 (а.с.21). Факт прийняття спадщини позивачами [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом першої черги після смерті [INFO] матері [PERSON] та не отримання ними свідоцтва про право на спадщину підтверджується довідкою нотаріуса Харцизького міського нотаріального округу ДНР № 474/02-14 від 15.05.2018, заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 11.01.2012, Витягом про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі за № 52261084 від 28.12.2011, інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 29253009 від 28.12.2011 та № 61000924 від 21.07.2020 (а.с.26-29, 44). Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимога позивачів про встановлення факту прийняття ними спадщини після смерті матері є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивачів про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності по 1/2 частині за кожним на земельні ділянки площами 1,6898 га, 1,6899 га, 0,7000 га та 0,5801 га, що розташовані на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належали спадкодавцю [PERSON] , то суд перевірив належність спадкового майна спадкодавцю та те, що на момент розгляду справи в суді вищевказані земельні ділянки не були перереєстровані на жодного нового власника. Як встановлено вище, нотаріусом Першої Харцизької державної нотаріальної контори Берзінь І.А. 28.12.2011 була заведена спадкова справа №418 (номер у спадковому реєстрі 52261084) після смерті [INFO] [PERSON] . Позивачі прийняли спадщини, але не оформили своїх спадкових прав та не отримали у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців судом не встановлено. З 20.02.2014 - дня початку тимчасової окупації частини території України, до якої входить м. Харцизьк Донецької області, позивачі не можуть оформити свої спадкові права на нерухоме майно, оскільки органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження на території, де була заведена спадкова справа. Довідка виконкому Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 645 від 21.07.2020 свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] , з 2014 року фактично проживає по [ADDRESS] без реєстрації місця проживання на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 323000321 від 15.05.2015 (а.с.52). Згідно листа приватного нотаріуса Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. № 57/01-16 від 21.07.2020 позивачам рекомендовано звернутися до суду, оскільки завести спадкову справу та видати на їхні імена свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , місце проживання якої на день смерті - [ADDRESS] , неможливо, оскільки спадкова справа заведена Першою харцизькою державною нотаріальною конторою 28.12.2011 за № 418 (а.с.45). Право власності спадкодавця [PERSON] на земельні ділянки площею 1,6898 га, площею 1,6899 га, площею 0,7000 га та площею 0,5801 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підтверджується копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку Серії ЯД № 932384 від 05.08.2008, Серії ЯД № 932383 від 05.08.2008, Серії ЯД 932382 від 05.08.2008 та Серії ЯД № 932381 від 05.08.2008; довідками Управління Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі № 3428/15-11 від 29.08.2012, за № 3429/05-11 від 29.08.2012, за № 3426/05-11 від 29.08.2012, за № 3427/05-11 від 29.08.2012, за № 3422/05-11 від 25.08.2012, за № 3423/05-11 від 25.08.2012, за № 3424/05-11 від 25.08.2012, за № 3425/05/11 від 25.08.2012. Судом встановлено, що на момент розгляду справи право власності на вищевказані земельні ділянки після смерті їх власника - [PERSON] на інших осіб не переоформлялось та не реєструвалось, наразі земельні ділянки продовжують перебувати в оренді, як такі, що належать [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.09.2020; Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08.09.2020 (кадастровий номер 3223382000:04:001:0140, площа 0,7 га); Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08.09.2020 (кадастровий номер 3223382000:02:006:0221, площа 1,6898 га); Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08.09.2020 (кадастровий номер 3223382000:03:005:0118, площа 1,6899 га); Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08.09.2020 (кадастровий номер 3223382000:02:002:0082, площа 0,5801 га); довідкою ТОВ «ГАРАНТ» від 22.07.2020; довідкою СГ ТОВ «НІКА» № 5 від 22.07.2020. Подані позивачами докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності разом з витребуваними судом матеріали спадкової справи є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує положення глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, якими врегульовані питання спадкування, а також загальні та спеціальні норми законодавства про право власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Згідно із ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-У11 від 15.04.2014 року тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. У Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно Розпорядження КМ України від 7 листопада 2014 року№1085 (у редакції розпорядження КМ України від 7.02.2018 року№79-р) входить м. Харцизьк. Відповідно до ст.11-1 «Забезпечення реалізації права на спадкування» Закону №1207-У11 від 15.04.2014 року у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Аналогічна норма щодо реалізації права на спадкування закріплена у ст.9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-У11 від 2.09.2014 року Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Питання доступу до архівів нотаріальних документів, які залишилися на непідконтрольній Україні території, а також можливості їх передачі з вказаних територій, то на законодавчому рівні воно залишається відкритим. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична особа має право володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні положень ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу VII «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07 липня 2011 року, «До 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними». Отже, судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності дійсно належали земельні ділянки, які є предметом цього позову, і позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину та мають право на оформлення своїх прав на вказане майно у відповідності до вимог діючого законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved