Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Відповідача [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 28.08.2016 року о 12:16 год. на 60 км. Автодороги «Київ-Харків» сталася ДТП за участю автомобіля «Хонда ЦРВ» з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле Авео», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року № 755/221/17, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту ДТП 28.08.2016 року. В звіті № 95-D/23/4 від 12.09.2016 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер [NUMBER] ), вказано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер [NUMBER] ) станом на 12.09.2016 року складає 266 493,69 грн.. Позивачі вказують, що це саме стільки коштів необхідно для відновлення автомобіля в придатний для експлуатації стан. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована і отримано страхове відшкодування в розмірі 48 793,23 грн., однак цих коштів недостатньо для відновлення автомобіля позивача. Також позивачі зазначають про витрати на лікування [PERSON] в розмірі 552 грн. Позивачі вказують, що їм завдана моральна шкода, яка полягає у особистих стражданнях у зв`язку із виникненням ДТП, отриманням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, стресу та постійних переживань протягом тривалого часу, докладання зусиль для відновлення та захисту своїх прав. Враховуючи викладене, позивачі [PERSON] , [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1187, 1167, 1194 ЦК України, просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 552 грн. матеріальних збитків та 25 000 грн. моральної шкоди, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 217 700 грн. 46 коп. та 45 000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати.. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивачів позов підтримали і просили його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, в поданих до суду поясненнях представник третьої особи просив розгляд справи проводити у відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2016 року о 12:16 год. на 60 км. Автодороги «Київ-Харків» сталася ДТП за участю автомобіля «Хонда ЦРВ» з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле Авео», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження. 28.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про вказану ДТП, що вбачається з Витягу з кримінального провадження № 42016111100000269. 12.06.2017 року Військовою прокуратурою Дарницького гарнізону винесено постанову про закриття кримінального провадження № 42016111100000269 від 28.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року № 755/221/17, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП по факту ДТП 28.08.2016 року. Відповідно до звіту № 95-D/23/4 від 12.09.2016 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер [NUMBER] ) вказано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер [NUMBER] ) складає 266 493,69 грн., а ринкова вартість даного транспортного засобу до моменту пошкодження складає 131 693,23 грн.. Таким чином, враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП: 131 693,23 грн.. Згідно звіту № 42-D/24/1 від 19.09.2016 року про оцінку пошкодженого транспортного засобу Шевроле Авео (державний номер [NUMBER] ) вказано, що ринкова вартість пошкодженого КТЗ Шевроле Авео (державний номер [NUMBER] ) на дату оцінки складає 81 900,00 грн. Згідно Виписки № 23667 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] остання отримала тілесні ушкодження: струс головного мозку, забій грудної клітини, гематома м`яких тканин передньої черевної стінки, пошкодження зв`язок лівого гомілковостопного суглобу. Вказано про лікувальні і трудові рекомендації. На ім`я [PERSON] видано листки непрацездатності від 28.08.2016 року, від 29.08.2016 року, та складено консультативний висновок спеціаліста № 19/17. [PERSON] оплачувала медичні препарати, що підтверджується квитанціями на суму 421,64 грн.. Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за Полісом № АЕ/9534627, ліміт за шкоду, заподіяну здоров`ю 200 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн. На підставі Заяви про страхове відшкодування від 07.08.2017 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт № ЦВ/16/2904 від 13.09.2017 року та розрахунок страхового відшкодування на суму виплати 48 793,23 грн. (131 693,23 грн. - 81 900,00 грн. - 1000,00 грн.). 13.09.2017 року [PERSON] отримав від ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 48 793,23 грн., що вбачається з виписки по рахунку [PERSON] за 13.09.2017 [INFO] . Згідно вимог ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За ст. 6 Закону Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 12 Закону Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 22 Закону У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 Закону Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. В ст. 24 Закону вказано, що У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Згідно ст. 28 Закону вказано: Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За ст. 30 Закону Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано наступне: якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Суд зазначає, що вартість автомобіля Шевролет Авео, д/н [NUMBER] , на момент ДТП складає 131 693,23 грн., а після ДТП складає 81 900,00 грн. Залишки автомобіля після ДТП знаходяться у власника автомобіля. Оскільки, розмір шкоди в даному випадку визначається за ринковою вартістю автомобіля на момент ДТП (131 693,23 грн.), то власнику відшкодовується різниця між ринковою вартістю на момент ДТП та ринковою вартістю після ДТП, що становить 49 793,23 грн. (131 693,23 грн. - 81 900,00 грн.). Як було встановлено судом, [PERSON] отримав страхове відшкодування у розмірі 48 793,23 грн. (49 793,23 грн. - 1 000,00 грн.). Витрати [PERSON] на лікування в розмірі 421,64 грн. не можуть бути покладені на Відповідача [PERSON] , оскільки це буде суперечити вищевказаним положенням закону та меті інституту страхування. З огляду на ці обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 552,00 грн. та часткове задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 1 000,00 грн. (розмір франшизи). Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне: Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.3.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема, п. 3, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, п. 5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачі вказували, що їм завдана моральна шкода, яка полягає: у особистих стражданнях у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, отриманням тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, у зв`язку із пошкодженням автомобіля, стресу та постійних переживань протягом тривалого часу, докладання зусиль для відновлення та захисту своїх прав. Зокрема, позивач [PERSON] зазначала, що вона отримала наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, забій грудної клітини, гематома м`яких тканин передньої черевної стінки, пошкодження зв`язок гомілковостопного суглобу, в з`язку з чим був накладений гіпс, і внаслідок отриманих пошкоджень вона знаходилась більше 21 дня на лікарняному. У зв`язку з нервовими переживаннями і безсонням внаслідок ДТП вона зверталась до лікаря. Як вказував [PERSON] , він все своє життя працював водієм таксі, і автомобіль був його єдиним джерелом існування. Протягом тривалого часу після дорожньо-транспортної пригоди він не може відремонтувати автомобіль та не міг заробляти кошти для існування своєї родини, на грунті чого в нього навіть погіршились стосунки в сім`ї. Оцінюючи ситуацію при дорожньо-транспортній пригоді, яка виникла 28.08.2016 року, протиправність дій відповідача [PERSON] , вину відповідача у вказаній ситуації, ті обставини, що моральна шкода є пов`язаною з наслідками ДТП, порушення звичного способу життя позивачами, суд дійшов висновку, що позивачам з боку відповідача заподіяна моральна шкода, і тому позов в частині вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000,00 грн., та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 2 240,00 грн., що підлягає поділу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 701,31 грн. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 3 777,00 грн., що підлягає поділу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 28,76 грн.

Outcome: partial