Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою 07.08.2015 року, в якій просили суд визнати за ними, кожним окремо, право власності по 1/3 частині квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування пред'явлених вимог посилаються на те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно - квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали її рідні сини [PERSON], [PERSON], а також неповнолітня онука [PERSON] за правом представлення після смерті її батька [PERSON] - сина спадкодавиці, померлого [INFO] року. 23.12.2000 року із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом звернувся [PERSON], а 19.05.2001 року - [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] 01.09.2005 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 2-4028/05 за [PERSON] одноособово було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, яку він згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2005 року продав [PERSON] та [PERSON], а ті, в свою чергу, 10.11.2005 року перепродали [PERSON] та [PERSON], котрі 11.12.2006 року продали її [PERSON], яка 11.12.2006 року уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір іпотеки, передавши її в заставу в забезпечення кредитних зобов'язань. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2011 року визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 21.09.2005 року, за яким [PERSON] продав квартиру [PERSON] та [PERSON] із зобов'язанням сторін повернути все отримане на виконання цього договору. Враховуючи роз'яснення рішення суду згідно ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2011 року стосовно можливості реалізації спадкових прав на спірну квартиру правонаступниками спадкодавиці [PERSON], яка була її власником, після визнання угоди купівлі-продажу квартири недійсною, позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом. Однак постановою нотаріуса від 02.07.2015 року у вчиненні вказаної нотаріальної дії їм було відмовлено з причини відсутності правовстановлюючих документів на квартиру та документального підтвердження факту набуття спадкодавицею за життя права власності на цю квартиру, що унеможливлює її включення до складу спадкового майна. Оскільки позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права на успадковане майно в досудовому порядку, тому визнання за ними права власності на вказане майно в рівних частках між ними можливе лише судом. Позивачі та представник позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач - представник виконкому Криворізької міської ради та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - державний нотаріус Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], представник Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи покладались на розсуд суду (т.1, а.с.48,82-83, 87, 122, 134-138,170). Відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник Криворізького управління Дніпропетровського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» повторно не з'явились в судове засідання, неодноразово викликались, про час та місце розгляду справи в контексті ст.76 ЦПК України вважаються повідомленими належним чином (т.1, а.с.110-121, 123-133, 164-169). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином. Згідно наданих в минулих засіданнях пояснень та наявних в матеріалах справи письмових заперечень, позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, вважаючи їх необґрунтованими з причин відсутності у позивачів права на спірне майно, яке правомірно перейшло до [PERSON] як добровільного набувача, котра передала належне їй майно в іпотеку банку. Вказував на необхідність закриття провадження по справі в частині пред'явлених вимог [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з тим, що спір між сторонами вже було вирішено рішеннями Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2008 року, 18.03.2011 року, що виключає можливість їх повторного розгляду судом. Крім того, стосовно пред'явлених вимог [PERSON], то вважав їх передчасними з огляду на відсутність спору щодо її спадкових прав, оскільки відповідно до рішення суду від 18.03.2011 року для реалізації нею таких прав достатньо звернення до нотаріальної контори. Відносно пред'явлених [PERSON] вимог, зазначив, що оскільки про порушене право він знав з 04.11.2008 року - моменту ухвалення судом рішення по справі № 2-2147/08, але, не звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], який прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], втратив своє право на успадкування частки в спірному нерухомому майні та звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, який просив суд застосувати. Неодноразові неявки представника третьої особи ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» суд розцінює як намір затягування судового розгляду справи, у зв'язку з чим, враховуючи згоду позивачів, позицію інших учасників по справі, з метою дотримання розумних строків розгляду справи вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в силу ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER], виданим повторно 03.07.2015 року (т.1, а.с.28). Оскільки спадкові правовідносини виникли після відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] року, тобто до 01 січня 2004 року і спадкоємці за законом юридично та фактично вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР (п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, абз.3 п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»), що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 06.04.2016 року у справі №6-1397цс15. В ході судового розгляду встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно - квартиру [ADDRESS], вартість якої вона як член ЖБК «Восток-4» у 1981 році виплатила та набула право власності на неї, у зв'язку з чим вона може бути включена в обсяг спадкового майна спадкодавиці. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки за життя [PERSON] заповітів не складала, що сторони не оспорюють, спадкування після її смерті здійснюється за законом в порядку визначеної ним черговості. Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Так, до спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належать її рідні діти - сини [PERSON], [PERSON] та за правом представлення онука спадкодавиці - [PERSON] в межах розміру частки, яку б міг успадкувати за життя її батько [PERSON], померлий [INFO] року (т.1, а.с.22), - син [PERSON] Факт родинних відносин між позивачами та спадкодавицею [PERSON] підтверджується їх свідоцтвами про народження (т.1, а.с.25-27), встановлений рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2011 року, яке набрало законної сили 31.01.2012 року, визнаний сторонами, тому в розумінні ст.61 ЦПК України не потребує додаткового доказування. Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування, в ході судового розгляду судом не встановлено. З відповіді Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори від 22.09.2006 року № 1255 слідує, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, із заявами про прийняття спадщини звернулись син померлої [PERSON] та неповнолітня онука - [PERSON], в інтересах якої діяла її мати [PERSON], що підтверджується копіями відповідних заяв (т.1, а.с.6-8). При цьому встановлено, що син спадкодавиці [PERSON] - позивач у справі, на момент її смерті був зареєстрований в [ADDRESS], належній за життя [PERSON] (т.1, а.с.2, справа №2-1097/11), а тому фактично прийняв спадщину. 22.12.2001 року спадкоємець [PERSON] помер (т.1, а.с.30), фактично не встигши вчинити жодних дій, передбачених ст.549 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті матері, у зв'язку з чим після його смерті право на успадкування належної йому частки спадщини в порядку спадкової трансмісії, відповідно до ст.551 ЦК УРСР, перейшло до його спадкоємця - сина [PERSON] - позивача у справі. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, оскільки його дружина та мати позивача [PERSON] - [PERSON] померла 04.04.2014 року (т.1, а.с.218), а отже встановлено, що все належне їй за життя майно успадковане позивачем [PERSON], як вбачається з матеріалів копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] (т. 1, а.с.216-249). Згідно заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.11.2008 року (т.1, а.с.67-69) позивач [PERSON], вважаючи себе єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], який фактично прийняв спадщину, на підставі рішення суду № 2-4028/05 від 01.09.2005 року набув право власності на спірну квартиру з реєстрацією його в КП БТІ, після чого згідно договору купівлі-продажу серії ВСМ № 698445 від 21.09.2005 року продав її [PERSON] та [PERSON], а ті, в свою чергу, 10.11.2005 року перепродали [PERSON] та [PERSON] згідно договору серії ВСК № 10026, котрі 11.12.2006 року продали її [PERSON], яка 11.12.2006 року уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір іпотеки за № 11093185000-З (а.с.64-66 т.1), передавши її в заставу в забезпечення своїх кредитних зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11093185000 від 11.12.2006 року (т.1, а.с.53-63). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2015 року № 36388088 (т.1, а.с.9-11) власником спірної квартири з 11.12.2006 року значиться [PERSON], власність - приватна, з наявністю обтяжень на майно - арешт та іпотека. Враховуючи те, що рішення суду № 2-4028/05 від 01.09.2005 року скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.01.2008 року у зв'язку з наявністю інших спадкоємців, які мають право на успадкування частки спірної квартири, в ході нового розгляду справи після перегляду заочного рішення суду від 04.11.2008 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2011 року, яке набрало законної сили 31.01.2012 року, у зв'язку з неправомірним набуттям [PERSON] права власності на квартиру та відчуження майна, на частку якого він не мав права, оспорюваний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] серії ВСМ № 698445 від 21.09.2005 року, яким продав квартиру [PERSON] та [PERSON] - визнано недійсним (т.1, а.с.14-18, а.с.19-20 - ухвала про виправлення описки від 14.09.2011 року). Посилання представника третьої особи ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на відсутність у позивачів права на спірне майно, оскільки воно знаходиться у власності відповідача [PERSON], суд вважає необґрунтованими виходячи з того, що вони зводяться до переоцінки рішення суду від 18.03.2011 року, в контексті висновків якого, з огляду на визнання недійсними угод відносно квартири, відповідач [PERSON] не є її власником спірної квартири та будь-яких майнових прав на неї не має. За даних обставин суд приходить до висновку, що в результаті визнання первісної угоди купівлі-продажу квартири недійсною, шляхом застосуванням реституції відповідно статус власника квартири повернуто спадкодавиці [PERSON], її правонаступники - позивачі у справі, вправі реалізувати свої права щодо спадкування майна, що залишилось після її смерті та розпорядитися ним на власний розсуд, що також визначено в ухвалі суду від 31.10.2011 року про роз'яснення рішення суду від 18.03.2011 року (т.1, а.с.21-22). При цьому суд критично ставиться до доводів представника третьої особи ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо необхідності закриття провадження у справі з посиланням на вирішення спору відносно визнання права власності на спадкове майна за відповідачем [PERSON] згідно рішень суду від 04.11.2008 року та 18.03.2011 року, якими в задоволенні позовних вимог [PERSON] двічі було відмовлено, оскільки рішення суду від 04.11.2008 року скасовано ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.01.2008 року, у зв'язку з чим жодної законної та доказової сили не має, в той час як рішенням суду від 18.03.2011 року позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно по суті не вирішувались, оскільки ухвалою суду від 18.03.2011 року були залишені без розгляду (т.2, а.с.184, справа №2-1097/11), що в розумінні ч.2 ст.207 ЦПК України не позбавляло позивача права повторного звернення до суду з цими ж вимогами. В той же час суд не може прийняти до уваги доводи представника третьої особи ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» стосовно передчасності звернення позивача [PERSON] до суду з даним позовом виходячи з відсутності будь-яких порушень її спадкових прав, які вона може реалізувати шляхом звернення до нотаріуса в досудовому порядку, що розцінює як підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки вони є необґрунтованими, адже наявність постанови державного нотаріуса Сьомої Криворізької нотаріальної контори від 02.07.2015 року про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру (т.1, а.с.13), яка є належним доказом відсутності у позивача умов для одержання в нотаріальній конторі вказаного свідоцтва, є основною обставиною, яка свідчить про наявність спору про її спадкове право, який підлягає вирішенню виключно судом, що відповідає змісту роз'яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Суд також не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин в частині пред'явлення [PERSON] позовних вимог строку позовної давності, на чому наполягав представник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», оскільки з огляду на характер спадкових відносин ні діючим законодавством України, ні ЦК УРСР, яке діяло на момент їх виникнення, не передбачено застосування до них позовної давності (за виключенням визначеного ст.1281 ЦК України порядку пред'явлення вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця). З в свою чергу, зволікання позивача [PERSON] в оформленні спадщини після смерті своєї баби [PERSON] в порядку спадкової трансмісії та зверненні до суду не можуть вважатися достатньою правовою підставою для позбавлення його права на спадкування. Крім того, як вбачається з довідки ЖБК «Восток-4» від 26.04.2016 року на момент смерті [PERSON] з 1974 року до 22.12.2001 року - дня його смерті, за адресою: [ADDRESS], фактично проживав та був зареєстрований [PERSON] - позивач у справі, що в розумінні ч.1 ст.549 ЦК УРСР суд розцінює як доведений факт прийняття останнім спадщини після смерті батька в тій частині, яку [PERSON] будучи закликаним до спадкоємства за законом після смерті своєї матері - [PERSON] не встигнув прийняти в установлений строк, що є підставою для задоволення пред'явлених позивачем [PERSON] вимог. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладені обставини, доведеність факту набуття спадкодавицею [PERSON] за життя права власності на спірну квартиру в період її перебування у складі ЖБК «Восток-4», можливість її включення до складу спадкового майна, та виходячи з того, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, з метою захисту спадкових прав позивачів суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, право власності за кожним з них в рівних частках по 1/3 частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки будь-яких підстав, які б свідчили про необхідність відступлення від принципу їх рівності в ходу судового розгляду встановлено не було.

Outcome: approved