Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Козятинської міської ради Козятинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вона вказала, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка постійно проживала в м. Козятині Вінницької області, після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з погосподарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом . Інших спадкоємців ні за законом , ні за заповітом немає. ВІдповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК УКраїни позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі своєю матір'ю по [ADDRESS] на час відкриття спадщини . Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , оскільки, відсутній правовстановлюючий документ на зазначений будинок, а тому просить захистити її право за судовим рішенням. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, але від неї надійшла заява , в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить справу розглядати в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак , преджставник відповідача- Кукуруза Ю. надіслав заяву, в якій позов визнає і просить справу розглядати в його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх -небудь прав та інтересів. Так, судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] ( а.с. 10), яка постійно проживала по [ADDRESS] ( а.с. 16). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з погосподарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,1 га та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності( а.с. а.с. 22,23) . Відповідно до технічного паспорта від 24 жовтня 2014 року власником житлового будинку , що по [ADDRESS] являється [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище було змінено на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 22 квітня 1992 року , виданого райвідділом ЗАГС Вінницької області ( а.с. 15,18-21) . Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом . Інших спадкоємців ні за законом , ні за заповітом немає. Родинні відносини між позивачкою та її матір'ю підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки, свідоцтвом про зміну імені позивачки ( а. с. 8,9) Позивачка, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України , в установлений законом строк прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі своєю матір'ю по [ADDRESS] на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою квартального комітету №6 Козятинської міської ради Вінницької області від 06 липня 2015 року № 508 (а.с.17) . Але позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , оскільки, відсутній правовстановлюючий документ на зазначений будинок. Враховуючи те , що на померлих не видаються правовстановлюючі документи, а із-за відсутності оригінала правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивачка не може оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, тому її права порушені і підлягають захисту за судовим рішенням. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, згідно з якими спадкуванням є перехід прав та обов'язків( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, одержують особи , визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя , хто його пережив , та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved