Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи тим, що 01 серпня 1999 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №899. За час перебування в шлюбі, сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. Сім'я на сьогоднішній день існує формально, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам, на примирення не погоджується. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Вказує, що діти проживають з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дітей. В зв'язку з тим, що на протязі останніх двох років відповідач не підтримував з нею з дітьми нормальних відносин, на момент подання цього позову в неї немає достовірних відомостей про те, де саме працює відповідач, однак їй відомо, що розмір його офіційної заробітної плати є значним та суттєвим. Останнє його місце роботи було в Службі безпеки України в Чернівецькій області, з якого він перевівся в травні місяці 2015 року на таку ж саму службу в м. Херсон. Також їй не відомо місце проживання відповідача. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. В той час, вона змушена самостійно утримувати та виховувати дітей, одночасно працювати за для матеріального забезпечення себе та дітей, при цьому, що вона отримує нестабільний дохід, якого не вистачає для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як спільних з відповідачем дітей так і її особистого проживання. У зв'язку з наведеним, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 60% від всіх видів доходу відповідача щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала викладені в позові обставини, надала аналогічні пояснення, просила позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 01 серпня 1999 року, який зареєстрований управлінням реєстрації актів громадського стану Чернівецької міської ради, місто Чернівці, Чернівецької області, за актовим записом №899, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призвело до розпаду сім'ї. На примирення позивачка не згідна, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.9-11). Діти зареєстровані та проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.12). Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Добровільної згоди між сторонами щодо утримання спільних дітей не досягнуто. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на батьків покладається обов'язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов'язки щодо утримання своїх неповнолітніх дітей не надав. За змістом ч. 2 ст.182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005 року; № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року) передбачено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в розмірі 50% від всіх видів доходу відповідача щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ними повноліття, таким чином задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави, а щодо позовних вимог про розірвання шлюбу відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в повернення судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial