Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]О, при цьому наполягав на стягненні в солідарному порядку з відповідачів на її користь 1500 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 40500 грн. та на стягненні з судового збору. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Відповідачі в судове засідання жодного разу не зявились, хоча про час та місце слухання справи повідомлялись, чому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Вислухавши позивачку та її представника, свідка [PERSON], дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що у лютому 2015 року сторони домовилися між собою про продаж будинку по вул.. Польовій, 6 в с. Коси Котовського району Одеської області, який буцімто належав відповідачам на праві власності як спадкове майно. Згідно цього позивачка за допомогою секретаря Косівської сільської Ради Котовського району Одеської області 17 лютого 2015 року віддала відповідачам 2000 доларів США, про що було складено відповідну розписку. Але, одразу ж позивачці стало відомо, що відповідачі не є власниками проданого ними житла, оскільки не прийняли спадщину у встановленому законом порядку. До того ж на це житло претендує дружина їх померлого брата Юрія, який фактично і прийняв спадщину, Тетяна. З цього приводу існує цивільний спір , що розглядається Котовським міськрайонним судом Одеської області. Зясувавши ці обставини, позивачка негайно звернулася до відповідачів з пропозицією про повернення грошей. Достеменно знаючи про дійсні обставини справи, останні повернули 15 березня 2015 року [PERSON] 500 доларів США, при цьому [PERSON] зобовязався повернути позивачці до 01 квітня 2015 року 1500 доларів США. Про це також було складено розписку. Але, у подальшому зобовязань не виконав і кошти не повернув, пояснюючи , що ці кошти він вже розтратив. Це і спіткало позивачку звернутись до суду. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є сиротою і тому вона зі своїм чоловіком, знаючи померлих батьків [PERSON] і її рідного (також померлого) брата, допомогла знайти позивачці будинок у селі для ведення домашнього господарства. Разом з нею, вона ходила до сільської Ради, де була присутня при передачі нею коштів відповідачам, при складанні розписок від 17 лютого 2015 року та 20 березня 2015 року, коли зясувалось, що проданий будинок є спірним. Зазначене стверджувалося позивачкою, свідком, достеменно встановлено розписками і ніким не спростовувалось. Таким чином , достеменно встановлено, що відповідачі, не прийнявши спадщину, не дотримавшись нотаріальної форми договору купівлі-продажу нерухомого майна, не сповістивши позивачку про наявність спору з приводу власності на значений будинок, фактично здійснили 17 лютого 2015 року недійсний правочин купівлі-продажу (ст.. 215 п.1 ЦК України). Згідно положень п.1 ст. 216 ЦК України недійсна угода не тягне за собою юридичних наслідків крім тих, що повязані з її недійсністю. У випадку недійсності кожна із сторін зобовязана повернути іншій стороні у натурі все, що вона отримала у виконання угоди. Тому у суда є всі підстави задовольнити позов. А на підставі положень ст.. 88 п.1 ЦПК України задовольнити його і у частині стягнення судових витрат.

Outcome: approved