Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

позивачі звернулися в суд із позовною заявою до відповідача про визнання за кожним з них права власності на ? частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами за адресою: вул. Загороди, 14, с. Великий Ходачків, Козівського району, Тернопільської області та ? частину земельної ділянки площею 2,53 га на території Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що 27.03.2007 року померла їхня бабця [PERSON], яка проживала на момент смерті із ними та їхнім батьком [PERSON]. Вважають, що у звязку з цим [PERSON] слід вважати таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. [PERSON] після смерті своєї матері своїх спадкових прав не зареєстрував. 01.04.2012 року помер їхній батько [PERSON], з яким вони спільно проживали та були зареєстровані. У звязку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів, виданих [PERSON] на будинок за адресою: Загороди, 14, с. Великий Ходачків, Козівського району, Тернопільської області та земельну ділянку площею 2,53 га на території Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вони змушені для оформлення своїх спадкових прав звернутися до суду. На підставі вказаного, просять позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 21.07.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі вказаного, суд приходить до висновку про необхідність продовження розгляду справи за правилами ЦПК України в редакції закону №2147-VIII від 03.10.2017 року. Позивачі та їхній представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити такі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 04.10.2018 року подав заяву про визнання позову позивачів та підтримав таку у судовому засіданні під час судового розгляду справи. Крім того, під час судового розгляду справи відповідач підтвердив вказані позивачами обставини, зокрема те, що оригінали правовстановлюючих документів, виданих його матері [PERSON] на належний їй житловий будинок та земельну ділянку було втрачено, а також те, що остання протягом двох років перед смертю проживала спільно із позивачами та їхнім батьком його братом [PERSON]. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Визнання позову відповідачем та третьою особою не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Судом встановлено, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: вул. Загороди, 14, с. Великий Ходачків, Козівського району, Тернопільської області та земельна ділянка площею 2,53 га на території Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належали на праві власності [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25.09.2001 року №33 та державного акту №231 від 25.12.2002 року (а.с.14, 15). [PERSON] померла 27.03.2007 року, що підтверджується копією її свідоцтва про смерть (а.с.3). Як встановлено судом із пояснень позивачів та їх представника, що також підтверджено і поясненнями відповідача щодо визнання цієї обставини, [PERSON] протягом двох років перед смертю фактично проживала із [PERSON] та позивачами [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Тернопіль, вул. А.Корольова, 8/150. Крім того, встановлено також з пояснень сторін, що оригінали правовстановлюючих документів, виданих [PERSON] на підтвердження її права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: вул. Загороди, 14, с. Великий Ходачків, Козівського району, Тернопільської області та земельну ділянку площею 2,53 га на території Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва втрачено. Вказані обставини обома сторонами визнаються, а тому не потребують додаткового доказування, згідно ч.1 ст.82 ЦПК України. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Батьками [PERSON] та [PERSON] (позивачів у справі) є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с.8-9). [PERSON] помер 03.04.2012 року, що підтверджується копією його свідоцтва про смерть (а.с.6). Згідно з копіями паспортів позивачів, наявними в матеріалах справи, останні зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.10-12). Згідно\~з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Частиною 3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 18.01.2018 року у такому відсутні будь-які записи щодо подання заяв про прийняття спадщини чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] її спадкоємцями [PERSON] та/або [PERSON] (відповідачем) (а.с.52-55). Таким чином, зважаючи, серед іншого, на визнання відповідачем факту проживання [PERSON] протягом двох років перед смертю разом з його братом [PERSON] та позивачами за адресою: м. Тернопіль, вул. А.Корольова, 8/150, слід дійти висновку про те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON]. З аналогічних підстав слід вважати такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] його синів позивачів [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №25-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Крім того, згідно абз.1 п.3.1. згаданого листа №25-753/0/4-13 від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі вказаного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є підставними, доведеними та обґрунтованими у встановленому процесуальним законом порядку, а тому, враховуючи також визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved