Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачі подали до суду позов до відповідачів, в якому просили: визнати дії [PERSON] /[PERSON], Дудки/ С.Г. в особі її представника [PERSON] та самого [PERSON] щодо створення перешкод у користуванні майном /гаражами/ позивачів, яке знаходиться на території Обслуговуючого кооперативу «Дніпро» по вул.Сапожнікова 3-а /5-б/ в м.Запоріжжі на земельній ділянці площею 28788 кв.м. протиправними: зобов»язати [PERSON] /Косаревську-Янцен, Дудки/ С.Г. в особі її представника [PERSON] та самого [PERSON], а також всіх осіб, які будуть діяти від їх імені за договорами доручення, трудовими договорами та іншими усними чи письмовими дорученнями не чинити перешкод в користуванні майном /гаражами/ позивачів, яке знаходиться по вул.Сапожнікова 3-а /5-б/ в м.Запоріжжі на земельній ділянці площею 28788 кв.м., тобто на території Обслуговуючого кооперативу «Дніпро», шляхом заборони перекриття будь-яким способом основного в»їзду /проїзду/ до майна /гаражів/ позивачів, що знаходиться на території Обслуговуючого кооперативу «Дніпро» по вул.Сапожнікова 3-а в м.Запоріжжі /код ЄДРПОУ 20522278/. Позовні вимоги обґрунтували тим, що ОК «Дніпро», членами якого є всі позивачі, знаходиться по вул.Сапожнікова 3-а /5-б/ в м.Запоріжжі на земельній ділянці площею 28788 кв.м., діє відповідно до свого Статуту, частина позивачів є власниками гаражів, а частина законними користувачами. Усі гаражі позивачами були встановлені або побудовані у період, коли вони були членами товариства «Автомотолюбитель УРСР», якому було дозволено будівництво залізобетонних та встановлення металевих гаражів на вказаній земельній ділянці. Проте, відповідачі та їх працівники або уповноважені особи перешкоджають позивачам проїзду до своїх гаражів шляхом перекриття в»їзду до кооперативу, вимагають плату за користування, мотивуючи тим, що земельна ділянка площею 28788 кв.м., де розташований ОК «Дніпро» та гаражі позивачів, належить відповідачці [PERSON], як власниці Цілісного майнового комплексу автостоянки №22 по вул.Сапожнікова 5-б в м.Запоріжжі. Провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] закрите ухвалою суду у зв»язку зі смертю позивача /т.4 а.с.109/. Представник відповідачки [PERSON] та сам відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовом не погодився та зазначив, що [PERSON] є власницею Цілісного майнового комплексу автостоянки №22 по вул.Сапожнікова 5-б в м.Запоріжжі, який розташований на земельній ділянці площею 28788 кв.м., гаражі позивачів на вказаній земельній ділянці розташовані незаконно, оскільки ОК «Дніпро» вказана земельна ділянка ніколи не відводилась, позивачі взагалі не є законними власниками гаражів, оскільки отримали дозвіл на їх установку незаконно. Позивачі відмовились укладати сервітут на користування земельною ділянкою, відмовляються сплачувати послуги, які надаються на території майнового комплексу, позивачі мають доступ до своїх гаражів, але в»їзд автомобілями їм заборонений, тому вважає, що в задоволенні їх позовних вимог необхідно відмовити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідачів адвокат [PERSON] з позовом не погодився та зазначив, що оскільки [PERSON] придбала Цілісний майновий комплекс автостоянки №22 по вул.Сапожнікова 5-б в м.Запоріжжі, то до неї перейшло і право користування земельною ділянкою площею 28788 кв.м., на якій розташований вказаний комплекс; у комплексу немає жодних договірних відносин з ОК «Дніпро», який не має права користування вказаною земельною ділянкою і посилаючись на членство у якому позивачі намагаються користуватись своїми гаражами; вказаний майновий комплекс законно був переданий у статутний фонд «СоюзАвто», потім до статутного фонду АТВТ «АвтоТехСоюз, який в подальшому продав вказаний комплекс автостоянки спочатку [PERSON], а потім його власницею стала [PERSON], яка, як власник автостоянки №22, самостійно несе витрати по оплаті за користування вказаною земельною ділянкою, тому позивачі також мають платити за те, що на вказаній земельній ділянці розташовані гаражі, якими вони користуються, але вони відмовляються. Враховуючи наведене у задоволенні позову необхідно відмовити. Представник позивачів [PERSON]»яненко Н.І., [PERSON], [PERSON], Тур»янської І.Г., [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третіх осіб - Запорізької обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів та ОК «Дніпро» [PERSON], у судових засіданнях позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивачі є законними власниками та користувачами гаражів, розташованих в ОК «Дніпро» на території земельної ділянки по вул.Сапожнікова 3-а/ 5-б/ в м.Запоріжжі, але останні 3-4 роки відповідачі в особі своїх представників перекривають єдиний діючий проїзд до гаражів позивачів шляхом перекриття шлагбауму та зачинення воріт, а також представляються такими, що діють від імені [PERSON], та вимагають грошові кошти за проїзд. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, 20 серпня 2004 року Косаревська-Янцен /у шлюбі [PERSON]/ [PERSON] купила Цілісний майновий комплекс автостоянки №22 по вул.Сапожнікова 5-б в м.Запоріжжі загальною площею 28788 кв.м. /т.2 а.с.88,97, т.3 а.с.206/. Рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено, що договір купівлі-продажу від 20.08.2004 року зазначеного Цілісного майнового комплексу автостоянки №22 укладений з дотриманням вимог діючого законодавства, та в ньому зазначено, що вказаний майновий комплекс знаходиться на земельній ділянці площею 28788 к.в. за адресою вул.Сапожнікова 5-б в м.Запоріжжі /т.2 а.с.98,99-100,101-102, т.4 а.с.5-6/. На території вказаного Цілісного майнового комплексу автостоянки №22 за погодженням з власницею комплексу, як фізична-особа підприємець відповідач [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність, в тому числі з охорони території. /т.2 а.с.71,103/. ОК «Дніпро», згідно свого Статуту в третій редакції від 19.03.2006 року, є правонаступником всіх прав та обов»язків гаражно-експлуатаційного кооперативу «Дніпро», який був первинно зареєстрований розпорядженням Хортицької районної адміністрації №916 від 15.11.1995 року, створений на добровільних засадах громадянами України на основі приватної власності гаражів, розташованих на земельній ділянці згідно рішення Запорізького обласного виконавчого комітету від 25.12.1985 року №467, Державний акт Б №012333 на право користування землею, виданий виконавчим комітетом Запорізької районної [PERSON] депутатів трудящих 27.01.1986 року для забезпечення експлуатації свого майна гаражів. /п.1.1. Статуту, т.1 а.с.51-52//. Сторонами по справі не оспорюється той факт, що на території Цілісного майнового комплексу автостоянки №22 по вул.Сапожнікова 5-б в м.Запоріжжі та на земельній ділянці площею 28788 кв.м. розташовано більш ніж 400 металевих та капітальних гаражів, в тому числі і гаражі, на які зареєстровано право власності або право користування позивачів по справі. Судом досліджено технічну документацію цілісного майнового комплексу автостоянки №22, в якій власниками зазначені лише фізичні особи [PERSON], потім [PERSON], потім [PERSON], і яку суду надав відповідач [PERSON], на плані якої видно, що на земельній ділянці площею 28788 кв.м. розташовані більш ніж 400 гаражів металевих та залізобетонних, в тому числі і гаражі, які належать позивачам. Всі позивачі по цій справі є членами ОК «Дніпро» та колективними членами Запорізької обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, що вбачається із довідки ОК «Дніпро» №1402-27 від 25.02.2014 року. /т.1 а.с.42/ Позивачі надали суду технічні паспорти, видані Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, якими оформлено право власності та право користування на наступні гаражі. Гараж №29 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а належить [PERSON] /т.1 а.с.16,198, т.3 а.с.191,192-194/; Гараж №36 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б належить [PERSON]»яненко [PERSON] /т.1 а.с.19,206, т.2 а.с.188-191, 192-193/; Гараж №83 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.20, т.3 а.с.94,95/; Гараж №87 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б належить [PERSON] /т.1 а.с.21, 200, т.3 а.с.130/; Гараж №135 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова /3-а/ 5-б належить [PERSON] /т.1 а.с.22, т.3 а.с.133, 133 зв./; Гараж №136 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б належить [PERSON] /т.1 а.с.23, т.3 а.с.141-142/; Гараж №142 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.24,205 т.3 а.с.134-135/; Гараж №144 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б належить [PERSON] /т.1 а.с.25, т.3 а.с.96-97/; Гараж №161 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова /без номеру/ знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.26, т.3 а.с.136-137/; Гараж №173 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.27, т.3 а.с.111-113/; Гараж №177 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.28, т.3 а.с.143-144,145-146/; Гараж №194 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б належить [PERSON] /т.1 а.с.30, 201, т.3 а.с.101/; Гараж №196 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні Тур»янської [PERSON] /т.1 а.с.31, т.3 а.с.114-116,117-121/; Гараж №200 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.32, т.3 а.с.147-151/; Гараж №214 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.33, т.3 а.с.102-107/; Гараж №217 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.34, т.3 а.с.91-93,199-201/; Гараж №232 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.35, т.3 а.с.194-196/; Гараж №254 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.36, /; Гараж №272 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.37, т.3 а.с.122-124/; Гараж №335 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.38, т.3 а.с.138-140/; Гараж №352 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова /без номеру/ знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.39, т.3 а.с.108-110,202-204/; Гараж №190 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.40,/; Гараж №302 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а знаходиться в користуванні [PERSON] /т.1 а.с.14/; Гараж №11 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б належить [PERSON] /т.1 а.с.41,204, т.3 а.с.125-127/; Гараж №61 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б належить [PERSON] /т.1 а.с.15, т.3 а.с.3,195-197/; Гараж №152 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а належить [PERSON] /т.1 а.с.17, т.3 а.с.153-154/. Гараж №21 за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а належить [PERSON] /т.1 а.с.18, /. До позивача [PERSON] перейшло право користування гаражем №190, що знаходився у користуванні його батька [PERSON], який помер, [PERSON] прийнятий до членів ОК «Дніпро». /т.8 а.с.60-67/. Позивач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з»явилась та не надала суду жодних доказів того, що у неї у користуванні або у праві власності перебуває будь-який гараж, розташований на території Цілісного майнового комплексу автостоянки №22. Таким чином, позивачі [PERSON], [PERSON]»яненко А.І., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у наданих технічних паспортах та свідоцтвах про право власності на відповідні гаражі, виданих на підставі рішень виконавчого комітету Запорізької міської [PERSON], зазначені як власники відповідних гаражів. [PERSON] зареєстрований у Реєстрі прав власності на нерухоме майно як власник гаража№152 на підставі договору дарування. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Тур»янська І.Г., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у наданих технічних паспортах зазначені як користувачі відповідних гаражів. При цьому, у технічних паспортах на гаражі зазначені їх різні поштові адреси: гаражі, зареєстровані за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], Тур»янською І.Г., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначені за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 3-а. Гаражі, зареєстровані за позивачами [PERSON]»яненко Н.І., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - зазначені за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова 5-б. Гараж, зареєстрований за [PERSON] зазначений за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова /3-а/ 5-б, а гаражі [PERSON] та [PERSON]. зазначені за адресою м.Запоріжжя, вул.Георгія Сапожнікова без вказання номеру. При цьому, згідно Витягів з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності позивачів на зазначені гаражі не зареєстроване. /т.4 а.с.41-47/. Позивачі надали документи, які підтверджують, що вони встановлювали металеві, чи будували залізобетонні гаражі за власні кошти /т.3 а.с.86-154, 197-204/, та встановлювали їх в період з 1986 року по 1990 рік на земельній ділянці, що була виділена Запорізькій обласній [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» у безстрокове і безоплатне користування, і членами якого вони були, що не оспорюється сторонами по справі. Рішенням виконкому Запорізької міської [PERSON] народних депутатів №11/17 від 24.01.1985 року обласній [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель» було відведено земельні ділянки по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі для організації відкритої охоронюваної платної автостоянки та майданчика для встановлення металевих гаражів для зберігання автомобілів інвалідів та учасників ВВВ /т.8 а.с.15/. Рішенням Запорізького облвиконкому №467 від 25.12.1985 року Запорізькій обласній [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», яка 26.11.1992 року була перереєстрована у мін»юсті /свідоцтво №331/ як Всеукраїнська спілка автомобілістів, у безстрокове і безоплатне землекористування було надано 4,0 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування для будівництва гаражів і відкритої платної стоянки. 27 січня 1986 року виконавчим комітетом Запорізької районної [PERSON] народних депутатів Запорізької області на підставі Основ земельного законодавства СРСР Запорізькій обласній [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» у безстрокове і безоплатне користування в межах згідно з планом землекористування був виданий Державний акт на право користування землею Б №012333 на земельну ділянку загальною площею 4,0 га. [PERSON] плану землекористування, який є додатком Державного акту, виділені дві земельні ділянки: №1 площею 1,8 га під боксові гаражі для зберігання автомобілів інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни; №2 площею 2,2 га під відкриту охоронювану платну стоянку по зберіганню автомобілів громадян. У матеріали справи надана фотокопія вказаного Державного акту Б №012333 /т.1 а.с.43-50/. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської [PERSON] №240/4 від 31.07.1987 року дозволено будівництво збірно-розбірних залізобетонних гаражів на майданчику по вул.Сапожнікова. Із постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2012 року при розгляді адміністративного позову Запорізької обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до відділу Держкомзему про зобов»язання видачі дублікату Державного акту на право користування землею Б №012333 від 27.01.1986 року, вбачається, що судом була досліджена постанова Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.2012 року у справі №8/5009 8015 11, з якої видно, що цей суд розглянув апеляційну скаргу прокурора Хортицького району м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської [PERSON] на рішення господарського суду Запорізької області від 15.02.2012 року за позовом цього ж прокурора до Запорізької обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів та ОК «Дніпро», про скасування Державного акту на право користування землею Б №012333 від 27.01.1986 року. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.2012 року, яка набрала законної сили 09.04.2012 року, встановлено, що згідно Положення про Запорізьку обласну організацію Всеукраїнської спілки автомобілістів, затвердженого 28.12.1992 року, вона є місцевим осередком Всеукраїнської громадської організації /обласна організація Спілки/. Спілка була заснована на установчому з»їзді 30.01.1974 року як Українське республіканське добровільне товариство автомобілістів, Статут якого був затверджений постановою ради міністрів УРСР №193 від 16.04.1974 року. 08.12.1989 року на з»їзді Українського республіканського добровільного товариства автомобілістів було прийнято рішення про перейменування Товариства на Українську республіканську спілку автомобілістів, Статут якої зареєстрований постановою ради міністрів УРСР №290 від 26.09.1990 року. На підставі постанови Верховної [PERSON] України «Про порядок введення вдію Закону України «Про об»єднання громадян» Українська республіканська спілка автомобілістів зареєструвалась у Мін»юсті України 26.11.1992 року свідоцтво №331 як «Всеукраїнська спілка автомобілістів». При цьому, рішення про ліквідацію однієї організації та створення нової не приймались, а лише вносились термінологічні зміну у назву. Усі три вищенаведені назви належать одній і тій же організації - Всеукраїнській спілці автомобілістів. На підставі наведеного постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2012 року встановлено, що Запорізька обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів є Запорізькою обласною радою добровільного товариства «Автомотолюбителів УРСР», якій було надано право користування земельною ділянкою площею 4,0 га відповідно д Державного акту на право користування земельною ділянкою Б №012333 від 27.01.1986 року. /т.1 а.с.169-177/ Також, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.2012 року встановлено, що відсутні докази того, що відбулось вилучення спірної земельної ділянки за вказаним Державним актом, або таке право припинилось, оскільки товариство «Автомотолюбитель УРСР» не ліквідовувалось, а лише змінило назву на ЗОО Всеукраїнська спілка автомобілістів, тому право користування вказаною земельною ділянкою в даному випадку не припинилось. /т.8 а.с.11-14/. В 1987 році автостоянка транспортних засобів по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі на 649 машиномісць введена в експлуатацію, що підтверджено відповідним актом, затвердженим виконавчим комітетом Запорізької міської ради 31.07.1987 року./т.8 а.с.46-48,68-71/. Розпорядженням голови Запорізького міськвиконкому №693 від 10.05.1993 року було зареєстроване ЗАТ «СоюзАвто», серед засновників якого були ТОВ «Універсал» та ДТ «Автомотолюбитель УРСР»./ т.8 а.с.31-32/. В судовому засіданні досліджені матеріали господарської справи №908/4465/14 за позовом Всеукраїнської спілки автомобілістів до ЗАТ «Союз-Авто», Запорізької міської [PERSON], третя особа ВАТ «Автотехсоюз», про визнання рішення незаконним, припинення права користування земельною ділянкою, яка містить Статут ЗАТ «Союз-Авто», затверджений 19.02.1993 року, та зареєстрований розпорядженням виконкому Запорізької міської [PERSON] народних депутатів № 693р від 10.05.1993 року, згідно п.4.1 якого АТ «СоюзАвто» є власником майна, переданого засновниками, а в п.4.3 Статуту передбачено, що його статутний фонд складає 150 млн. крб., з яких Запорізька обласна рада Всеукраїнської спілки автомобілістів внесла 76500000 крб., а ТОВ «Універсал» - 73500000 крб.. Стаття 15 Учредительного договору між Запорізькою обласною радою Всеукраїнської спілки автомобілістів та ТОВ «Універсал» від 19.02.1993 року зазначає, що майно, яке вносять засновники в якості вкладу до Статутного фонду, передається за актом приймання-передачі. У невстановлену дату Запорізька обласна [PERSON] Всеукраїнської спілки автомобілістів передала до Статутного фонду ЗАТ «СоюзАвто» за актом приймання-передачі частину своїх основних фондів /т.8 а.с.85-93/. Оригінал акту досліджений у судовому засіданні. Вказаний акт без дати містить, серед переліку майна, «Здание автостоянки №22 ул.Сапожникова», не містить зазначення про передачу цілісного майнового комплексу, а також замощень, воріт, хвірток. Акт не містить індивідуальних ознак нерухомого майна, площі чи матеріалу, з якого споруджено будівлю автостоянки №22. Вказаним актом, також, не передавались гаражі по вул.Сапожнікова. /т.8 а.с.31-37, 45-48,68-71, 85-93/. У невстановлену дату АТЗТ «Союзавто» в свою чергу передав автостоянку №22 в уставний фонд АТВТ «АвтоТехСоюз». Судом були вжиті заходи щодо з»ясування того, які саме права та обов»язки і щодо якого саме майна або земельної ділянки були передані спочатку до статутного фонду АТЗТ «Союзавто» , а потім до статутного фонду АТВТ «АвтоТехСоюз», але на запити суду вказані організації не надали жодних документів. У відповіді від 12.02.2016 року на запит суду голова правління ЗАТ «СоюзАвто» надала відповідь про те, що ЗОО ВСА в якості внеску до статутного фонду ЗАТ «СоюзАвто» передало саме цілісний майновий комплекс автостоянки №22 площею 2,85 га з асфальтним замощенням, на якому були встановлені гаражі позивачів, встановлені кооперативом «Абразивщик» по вул.Сапожникова, і тому право користування земельною ділянкою перейшло до ЗАТ «СоюзАвто». Також вказала, що спірна земельна ділянка перебувала на балансі ЗАТ «СоюзАвто» до липня 1995 року./т.8 а.с.149/. Проте документів, які б це підтверджували, ЗАТ «СоюзАвто» і на повторний запит суду не надало. Рішенням арбітражного суду Запорізької області від 21.08.2000 року по справі за позовом ВАТ «Автотехсоюз» до ГЕК «Дніпро» про витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов»язано ГЕК «Дніпро» повернути позивачу майно автостоянки №22 згідно переліку накладної №144 від 15.12.1995 року. [PERSON] акту приймання-передачі майна автостоянки №22 від 06.12.2000 року, на підставі рішення арбітражного суду від 21.08.2000 року ВАТ «Автотехсоюз» прийняло від ГЕК «Дніпро» майно: автостоянку площею 2,85 га з асфальтним покриттям, огорожу секційно-металеву, будиночок чергового, туалет, котел опалювальний, котел КЕВ 09, електролічильники, два сейфи, водо лічильник, телефонний апарат, меблі, приймачі, протипожежні прилади. /т.2 а.с.84-86, т.3 а.с.5-6/. При цьому, вказаний акт приймання-передачі підписаний лише представником ВАТ «Автотехсоюз», а від ГЕК «Дніпро» підписи відсутні. На підставі договору купівлі-продажу №123 від 06.12.2000 року майнового комплексу автостоянки №22, укладеного ВАТ «Автотехсоюз», рішенням господарського суду Запорізької області від 13.07.2001 року у справі № 2/5/1041 право власності на цілісний майновий комплекс автостоянки №22 по вул.Сапожнікова, 5-б в м.Запоріжжі було визнано за Запорізьким міським об»єднанням учасників дорожнього руху. [PERSON] вказаного рішення господарського суду, до складу цілісного майнового комплексу автостоянки №22 увійшли: будівля контрольно-пропускного пункту, допоміжні споруди вбиральня, огорожа /металева сітка/, зливна яма, естакада, замощення. Договором купівлі-продажу №2462 від 18.07.2002 року Запорізьке міське об»єднання учасників дорожнього руху продало зазначений комплекс ПП [PERSON]. За договором купівлі-продажу від 20.02.2004 року [PERSON] продав вказаний цілісний майновий комплекс автостоянки №22 [PERSON]./ т.8 а.с.59/. А вже 20.08.2004 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON], продав вказаний комплекс [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу, засвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] №3165./т.2 а.с.87-88/. Як зазначено у вказаному договорі купівлі-продажу, цілісний майновий комплекс автостоянки №22 в м.Запоріжжі, вул.Сапожнікова 5-б загальною площею 67,9 кв.м. розташований на земельній ділянці розміром 28788 кв.м. /т.1 а.с.179/, а на цій земельній ділянці розташовані: контрольно-пропускний пункт з/бетон, панелі-А, вбиральня В, паркан-1, ворота 449, хвіртка 450, ворота 451, естакада 111, ворота -454, замощення площею 15210 кв.м., зливна яма П, замощення площею 3660 кв.м.. [PERSON] повідомлення ОП ЗМБТІ №7425 від 07.06.2010 року «право власності на цілісний майновий комплекс автостоянки №22 за адресою м.Запоріжжя, вул.Сапожнікова Георгія 3-а /раніше була адреса вул.Сапожнікова Георгія 5-б/ зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2004 року. /т.3 а.с.206/. Право власності [PERSON] на цілісний майновий комплекс автостоянки №22 в м.Запоріжжі, по вул.Сапожнікова Георгія 5-б зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. /т.2 а.с.88/. [PERSON] повідомлення ОП ЗМБТІ на запит суду №9218 від 10.06.2011 року, згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно дані про реєстрацію права власності на об»єкти нерухомого майна на ОК «Дніпро» та Запорізьку обласну організацію Всеукраїнської спілки автомобілістів не зареєстроване. /т.2 а.с.97/. В інформації «ЗМБТІ» №16780 від 02.11.2011 року роз»яснено, що асфальтобетонне покриття це верхній шар землі із твердим покриттям, тобто воно не є нерухомим майном, а є типом покриття доріг і тротуарів. /т.8 а.с.49/. Рішеннями виконкому Запорізької міської [PERSON] про оформлення права власності на гаражі, розташовані на земельній ділянці в м.Запоріжжі, вул.Сапожнікова 3-а та вул.Сапожнікова,5-б: №486/2 від 27.12.2001 року, №150/13 від 27.05.2002 року, №193/10 від 27.06.2002 року,№294/10 від 30.09.2002 року, №330/3 від 05.11.2002 року, №11/15 від 17.01.2003 року, №16/13 від 27.01.2005 року,№320/32 від 31.08.2006 року, №407/4 від 20.12.2002 року, надано дозвіл на оформлення права власності громадянам, у тому числі позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]»яненко Н.І../т.1 а.с.198-206/. [PERSON] з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель від 20.10.2010 року, оцінювалась земельна ділянка по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі площею 40000 кв.м., яка надана землекористувачеві Запорізькій обласній організації всеукраїнської спілки автомобілістів. /т.8 а.с.54/. [PERSON] довідки Хортицької районної адміністрації від 30.06.2010 року, земельна ділянка Дудці /[PERSON], [PERSON]/ С.Г. в оренду або у власність не надавалась. /т.8 а.с.54 оборот/. [PERSON] довідки ДПІ в Хортицькому районі від 16.01.2012 року ОК «Дніпро» з 2004 року сплачує у повному обсязі земельний податок за земельну ділянку загальною площею 2,8788 га по вул.Сапожнікова, 3а в м.Запоріжжі. /т.8 а.с.55/. Запорізьке міське управління земельних ресурсів на запит [PERSON] /[PERSON]/ С.Г. надало відповідь №К01-04/216 від 23.02.2007 року, в якій зазначило, що на розглядаємій земельній ділянці знаходиться Цілісний майновий комплекс автостоянки №22, який належить [PERSON], а саме: контрольно-пропускний пункт, вбиральня, паркан, ворота, хвіртка, естакада, зливна яма та замощення. На даному замощенні знаходяться капітальні гаражі, які оформлені у власність за фізичними особами - членами ГЕК «Дніпро». [PERSON] з даними державного земельного кадастру, дана земельна ділянка раніше була відведена обласній раді добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» по вул.Сапожнікова рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №11/17 від 24.01.1985 року для організації відкритої охороняємої платної автостоянки для встановлення металевих гаражів інвалідам та учасникам ВВВ /для майданчика/, а не для розташування цілісного майнового комплексу автостоянки, і до теперішнього часу дане рішення не скасоване, згоди на вилучення землі від землекористувача або від його правонаступника не зареєстровано. Також зазначено, що земельна ділянка по вул.Сапожнікова, 5-б в м.Запоріжжі ніколи не була оформлена в оренду для розташування вищезгаданого комплексу за жодним із власників, а саме з жовтня 2001 року до липня 2002 року за Запорізьким міським об»єднанням учасників дорожнього руху, з липня 2002 р. по лютий 2004 р. за [PERSON], і з серпня 2004 року за [PERSON]. Для вирішення суперечок в подальшому рекомендовано замовити технічну документацію для складання договору оренди землі, яка повинна в собі містити схему розподілу території з усіма власниками майна, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці /т.7 а.с.144/. У акті №330 від 18.11.2011 року про перевірку дотримання вимог земельного законодавства, складеному ст.державним інспектором Головного управління Держкомзему у Запорізькій області та інспекторами з контролю за використанням та охороною земель, зазначено, що проведена перевірка додержання вимог земельного законодавства на земельній ділянці по вул.Сапожнікова, 3-а, встановлено, що вказана земельна ділянка була надана рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №11/17 від 24.01.1985 року для організації відкритої охоронюваної платної автостоянки для встановлення металевих гаражів інвалідам та учасникам ВВВ /для майданчика/. В ході перевірки встановлено, самовільне зайняття земельної ділянки, площа самовільного заняття складає 0,5688 га, різниця площ утворилась поміж державним актом на користування землею від 27.01.1986 року, де площа є 2,3342 га та фактичним розміром земельної ділянки у відповідності з виконаною геодезичною зйомкою /площа 2,9030 га/. Відсутні документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою ЗОО ВСА, порушено вимоги ст.125,126 ЗК України. /т.7 а.с.151/. [PERSON] з [PERSON] з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.01.2016 року, право на земельну ділянку площею 2,903 га по вул.Сапожнікова,3-а в м.Запоріжжі за кадастровим номером 2310100000:06:007:0012 зареєстроване за Запорізькою обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів /т.7 а.с.215/. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року, яка набрало законної сили, у задоволенні позову [PERSON] до ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя про скасування податкових рішень-повідомлень про нарахування земельного податку за користування земельною ділянкою площею 28788 кв.м. по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі відмовлено. При прийнятті рішення суд керувався тим, що незважаючи на те, що позивач не зареєструвала право власності чи користування земельною ділянкою під належним їй на праві власності майновим комплексом, але враховуючи пріоритетність норм ПК України над іншими актами у разі їх суперечності, у [PERSON] виник обов»язок зі сплати земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташоване на вказаній земельній ділянці. /т.9 а.с.21-22/. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають бути частково задоволені, а позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Позовні вимоги по цій справі заявлені про усунення перешкод у користуванні майном, яке знаходиться на земельній ділянці площею 2,8788 га по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі, але фактично спір стосується права користування вказаною земельною ділянкою. Встановлено, що вказана земельна ділянка була надана у користування товариству «Автомотолюбитель УРСР» в 1985 році, і тоді ж на неї був виданий Державний акт на право користування землею Б №012333. Таким чином, в даному випадку для вирішення питання про правомірність користування позивачами своїм майном гаражами, розташованими на вказаній земельній ділянці, та про правомірність дій відповідачів, які заперечують право користування вказаним майном - необхідно застосовувати земельне законодавство, яке діяло на час виникнення відповідних правовідносин. У відповідності до норм Земельного кодексу України, який набрав чинності в 1991 році та втратив чинність в 2002 році, був встановлений порядок надання земельних ділянок у власність та користування, та передбачена можливість переходу земельних ділянок у власність або користування у зв»язку з переходом права власності на нерухоме майно, яке розташовано на такій земельній ділянці. Відповідно до ст.30 ЗК України 1991 р. при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об»єктами переходить у розмірах, встановлених ст.67 цього Кодексу, і право власності або користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. [PERSON] ч.3 ст.30 ЗК УРСР 1991 р. при передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об»єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. При цьому, право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст.23 ЗК України 1991 року /. Відповідно до ст.23 ЗК України 1991 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Форми державних актів у період з 1991 р. по 2002 рік були затверджені Постановою Верховної [PERSON] Української УРСР від 1991 року «Про форми державних актів на право володіння або користування землею і Положення про порядок надання і вилучення земельних ділянок», яка втратила чинність в 1992 році, та Постановою Верховної [PERSON] України «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» 1992 року, яка втратила чинність в 2003 році. Крім того, з 01.01.2002 року набрав чинності діючий Земельний кодекс України. Так, відповідно до ст.116 ЗК України громадяни або юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності чи користуванні, провадиться лише після її вилучення /викупу/ в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. [PERSON] ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, форми яких затверджуються КМУ. Таким чином, з аналізу земельного законодавства, яке діяло з 1991 року і по даний час вбачається, що земельна ділянка має бути виділена у користування уповноваженими органами місцевого самоврядування, що має бути посвідчене державним актом відповідної та встановленої на час отримання цієї земельної ділянки у користування форми. В даному випадку встановлено, що спірна земельна ділянка була виділена обласній [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» уповноваженим органом - рішенням виконкому Запорізької міської [PERSON] народних депутатів №11/17 від 24.01.1985 року по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі для організації відкритої охоронюваної платної автостоянки та майданчика для встановлення металевих гаражів для зберігання автомобілів інвалідів та учасників ВВВ. Право користування зазначеною земельною ділянкою було посвідчено державним актом на право користування землею Б №012333, виданим 27 січня 1986 року виконавчим комітетом Запорізької районної [PERSON] народних депутатів Запорізької області на земельну ділянку площею 4.0 га по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі. Таким чином, станом на час введення в дію ЗК УРСР 1991 року належним землекористувачем вказаної земельної ділянки була обласна [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», яка в подальшому змінила назву на Запорізьку обласну організацію Всеукраїнської спілки автомобілістів, що встановлено вищенаведеними рішеннями судів. Суду не надано достовірної інформації щодо того, в яку саме дату Запорізькою обласною Радою добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» автостоянка №22 по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі, розташована на земельній ділянці площею 28788 кв.м., яка є частиною земельної ділянки, виділеної у користування «Автомотолюбителю УРСР» на підставі Державного акту на право користування землею Б №012333, була передана в уставний фонд АТЗТ «Союзавто», але враховуючи те, що ЗАТ «Союзавто» було створено в 1993 році, а перший договір купівлі-продажу майнового комплексу автостоянки №22 фізичній особі [PERSON] відбувся 18.07.2002 року, коли вже Запорізьке міське об»єднання учасників дорожнього руху продало йому об»єкт під назвою цілосний майновий комплекс автостоянки №22, то правовідносини щодо користування земель ділянкою в цей період часу мають регулюватися спочатку нормами ЗК УРСР 1991 року, а з 01.01.2002 року - діючим ЗК України. У відповідності до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1,2 ч.1 ст.355 ЦПК України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. В ухвалі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 року, якою були скасовані усі попередні рішення по цій справі, зазначено, що при вирішенні даної справи не встановлений обсяг прав землекористування, що належав попереднім власникам цілісного майнового комплексу та набутих відповідачкою, а також у даному випадку має враховуватись правова позиція, викладена у постанові ВСУ №6-2цс15 від 11.02.2015 року. Так, у постанові Верховного Суду України №6-2цс15 від 11.02.2015 року висловлено правову позицію про таке. На відміну від норми статті 30 ЗК Української РСР (1991 року), яка в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду, частина перша статті 120 ЗК України визначила, що при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо). При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на обєкт нерухомості слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. [PERSON] цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Вказана правова позиція Верховного Суду України могла б бути застосована до даної справи, якщо б права землекористування попередніх землекористувачів в даному випадку регулювались нормами діючого ЗК України, а саме ч.4 ст.120 ЗК України, яка передбачає, що особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Проте, суд вважає, що в даному випадку вказана правова позиція не може бути врахована з наступних підстав. Як встановлено по справі, перший перехід у користування іншої юридичної особи- ЗАТ «Союзавто» - після обласної [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» - автостоянки, розташованої на спірній земельній ділянці, відбувся у невстановлену дату, але після 1993 року та до набрання чинності ЗК України, тобто до 01.01.2002 року. При цьому, важливою обставиною у справі є те, що відбулась передача майна «Автомотолюбитель УРСР» до статутного фонду АТЗТ «Союзавто», і це майно було розташоване на земельній ділянці площею 28788 кв.м., та мало назву, згідно акту без дати приймання-передачі частини основних фондів «Автомотолюбитель УРСР», «здание автостоянки №22 ул.Сапожникова», а також замощення, ворота, хвіртки, без зазначення індивідуальних ознак нерухомого майна, площі чи матеріалу, з якого споруджено будівлю автостоянки №22. Коли саме на спірній земельній ділянці виникло нерухоме майно під назвою «Цілосний майновий комплекс автостоянки №22» - таких даних сторони суду не надали, але вказаний комплекс у документах вперше зустрічається лише у договорі купівлі-продажу №123 від 06.12.2000 року майнового комплексу автостоянки №22, укладеного ВАТ «Автотехсоюз», та рішенні господарського суду Запорізької області від 13.07.2001 року у справі № 2/5/1041, яким право власності на цілісний майновий комплекс автостоянки №22 по вул.Сапожнікова, 5-б в м.Запоріжжі було визнано за Запорізьким міським об»єднанням учасників дорожнього руху. З наведеного можна зробити висновок про те, що при передачі майна, а саме «здания автостоянки №22» та іншого майна автостоянки №22, яке розташоване на спірній земельній ділянці, у статутний фонд ЗАТ «Союзавто», обласна [PERSON] добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» та ЗАТ «Союзавто» мали виконати вимоги ч.3 ст.30 ЗК УРСР 1991 р., яка передбачає, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об»єктами переходить у розмірах, встановлених ст.67 цього Кодексу, і право власності або користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об»єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. При цьому, право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст.23 ЗК України 1991 року, яка передбачає, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Тобто, отримавши у статутний фонд нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, ЗАТ «Союзавто» повинен був належним чином посвідчити у відповідній [PERSON] народних депутатів отримання вказаної земельної ділянки у користування та отримати Державний акт на право користування земельною ділянкою встановленої на час передачі земельної ділянки форми. Суду не надано доказів того, що це відбулось. При цьому, про відсутність належного переоформлення права користування спірною земельною ділянкою свідчать відповідь Запорізького міського управління земельних ресурсів №К01-04/216 від 23.02.2007 року та акт прийому-передачі у статутний фонд ЗАТ «Союзавто» майна без дати, в якому серед майна, яке передається, земельна ділянка по вул..Сапожнікова в м.Запоріжжі не зазначена. Висновку про те, що [PERSON] не зареєструвала право власності чи користування земельною ділянкою під належним їй на праві власності майновим комплексом, дійшов і Запорізький окружний адміністративний суд у своїй постанові від 03.03.2016 року, яка набрала законної сили. Крім того, з 01.01.2002 року, коли набрав чинності діючий Земельний кодекс України, відповідно до ст.116 ЗК України громадяни або юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності чи користуванні, провадиться лише після її вилучення /викупу/ в порядку, передбаченому цим Кодексом. Суду не надано доказів того, що спірна земельна ділянка вилучалась чи викупалась у товариства «Автомотолюбитель УРСР» чи у Запорізької обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів. З наведених підстав вбачається, що до набувача спочатку майна автостоянки №22, а потім цілісного майнового комплексу автостоянки №22 розташованого на земельній ділянці площею 28788 кв.м., не перейшло право користування вказаною земельною ділянкою у розумінні ст.120 ЗК України , оскільки попередні землекористувачі, починаючи з ЗАТ «Союзавто», не набули права користування цією земельною ділянкою у порядку, передбаченому діючим на той час Земельним Кодексом УРСР 1991 року. Крім того, ст.30 ЗК УРСР 1991 року в імперативній формі передбачала перехід права користування на земельну ділянку у разі переходу права користування на будівлі і споруди лише у її частинах першій та другій, а частина третя вказаної статті ЗК УРСР 1991 р. містила спеціальне зазначення щодо того, що при передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об»єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. При цьому, право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст.23 ЗК України 1990 року /. А ст.23 ЗК України 1991 року в свою чергу зобов»язувала в такому випадку посвідчити перехід права користування земельною ділянкою державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Правова ж позиція, викладена у постанові ВСУ №6-2цс15 від 11.02.2015 року, стосується правовідносин, які виникли між фізичними особами щодо земельної ділянки, яка перебувала у праві власності спадкодавця з оформленням такого права у встановленому законом порядку, тому до правовідносин, які виникли по цій справі, застосована бути не може. У відповідності до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. Позивачі надали суду належні та допустимі докази того, що гаражі, розташовані та спірній земельній ділянці площею 28788 кв.м. по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі, належать їм, та були встановлені в 1986 1990 роках відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської [PERSON] №240/4 від 31.07.1987 року, яким дозволено будівництво збірно-розбірних залізобетонних гаражів на майданчику по вул.Сапожнікова членам товариства «Автомотолюбитель УРСР». Також, надані позивачами суду документи та свідчення, а також пояснення відповідача [PERSON] у судових засіданнях, дають підстави вважати, що позивачам з боку відповідачів чиняться певні перешкоди у користування належними їм гаражами, а саме відповідачі забороняють їм проїзд до належних їм гаражів, тоді як основною функцією гаражу є саме зберігання там транспортного засобу, що передбачає можливість безперешкодного проїзду транспорту до гаражу. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна, відповідно до ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Перешкоди позивачам у проїзді належними їм транспортними засобами до належних їм гаражів порушує їх право користування майном. Відповідачі в судовому засіданні не оспорюють того, що вони не дозволяють позивачам заїжджати транспортними засобами на територію цілісного майнового комплексу автостоянки №22 до належних їм гаражів, оскільки не визнають право власності позивачів на гаражі, а також позивачі відмовляються здійснювати оплату послуг автостоянки. Враховуючи те, що в даному випадку суду не надано доказів того, що до попередніх землекористувачів, починаючи з ЗАТ «Союзавто», перейшло право користування спірною земельною ділянкою площею 28788 кв.м. по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі у порядку, передбаченому діючим на той час Земельним Кодексом УРСР 1991 року, то суд приходить до висновку про те, що у відповідачів на даний час немає підстав для створення перешкод у користуванні належними позивачам гаражами, які знаходяться, як і цілісний майновий комплекс автостоянки №22, що належить [PERSON], на земельній ділянці площею 28788 кв.м. по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі, до виконання сторонами спірних правовідносин вимог ЗК України відповідно до роз»яснення, викладеного у листі Запорізького міського управління земельних ресурсів на запит [PERSON] /[PERSON]/ С.Г. №К01-04/216 від 23.02.2007 року, де зазначено, що для вирішення суперечок в подальшому рекомендовано замовити технічну документацію для складання договору оренди землі, яка повинна в собі містити схему розподілу території з усіма власниками майна, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці /т.7 а.с.144/. Тим більше, що ОК «Фронтовик», який розташований на другій земельній ділянці, виділеній раді добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР» відповідно до Державного акту на право користування землею Б №012333 від 27.01.1986 року, площею 1,8 га, вже отримав дозвіл на розробку технічної документації щодо права користування зазначеною земельною ділянкою. З наведених підстав суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог всіх позивачів, крім [PERSON], а саме в частині визнання дій відповідачів по створенню перешкод позивачам користуватись належним їм майном гаражами, розташованими на спірній земельній ділянці, незаконними, та зобов»язання відповідачів не чинити позивачам перешкод у користуванні вказаним майном. При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки вона всупереч вимогам ст.11,60 ЦПК України не надала суду жодного доказу того, що на спірній земельній ділянці розташований належний їй гараж. Суд не бере до уваги в даному випадку твердження відповідачів про те, що гаражі, належні позивачам, встановлені та побудовані на спірній земельній ділянці незаконно, оскільки рішення виконавчого комітету Запорізької міської [PERSON] №240/4 від 31.07.1987 року, яким дозволено будівництво збірно-розбірних залізобетонних гаражів на майданчику по вул.Сапожнікова членам товариства «Автомотолюбитель УРСР», якими були позивачі, а також рішення виконкому Запорізької міської [PERSON] про оформлення права власності на гаражі, розташовані на земельній ділянці в м.Запоріжжі, вул.Сапожнікова 3-а та вул.Сапожнікова,5-б, винесені за період з 2001 року по 2006 рік, і якими було дозволено оформлення права власності на гаражі позивачів, на даний час не скасовані та не визнані недійсними. Суд, також, вважає, що в даному випадку різні поштові та юридичні адреси вул.Сапожнікова 3-а та вул.Сапожнікова 5-б в м.Запоріжжі, які зазначені як у технічних паспортах на гаражі позивачів, так і у правовстановлюючих документах Цілісного майнового комплексу автостоянки №22, не мають значення для правильного вирішення спору, оскільки судом встановлено, що і гаражі позивачів, і цілісний майновий комплекс автостоянки №22 розташовані на одній і тій же земельній ділянці площею 28788 кв.м. по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі. Разом з тим, враховуючи те, що у ОК «Дніпро» також немає належних документів, які б підтверджували його право користування земельною ділянкою площею 28788 кв.м. по вул.Сапожнікова в м.Запоріжжі, позовні вимоги позивачів в тій частині, що необхідно зобов»язати відповідачів не чинити їм перешкод в користуванні майном, яке знаходиться на території ОК «Дніпро» по вул.Сапожнікова 3А /5Б/ в м.Запоріжжі на земельній ділянці площею 28788 кв.м., задоволені бути не можуть.

Outcome: partial