Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, посилаючись на те, що змінився мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а рішенням Козятинського міськрайонного суду від 29.09.2014 на її користь стягнуті аліменти з відповідача на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач надав відзив в якому позовні вимоги визнає частков в частині зміни розміру стягуваних аліментів , а саме з 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно але не меньше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, на 1/4 частки всіх видів заробітку але не меньше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зміни розміру аліментів з 08 липня 2017 року, оскільки у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки в матеріалах позовної заяви відсутній розрахунок понесених витрат відповідно до вимог ст.176 ЦПК. Вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] змінила своє прізвище після розлучення з відповідачем, що підтверджується Свідоцтвом про зміну імен ( а.с. 5). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.09.2014 року [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] згідно рішення Козятинського міськрайсуду від 08.08.2012 року, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку(доходу) відповідача проводити, починаючи з 25.04.2014 року. (а.с.7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, яка діє на час розгляду справи, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів який визначається судом визначається у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що передбачено ч 1 ст 183 КК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину що може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлюється законодавством. Як зазначено в ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначених норм права дає суду підстави прийти до висновку, що саме суду віддані дискреційні повноваження при визначенні конкретного розміру аліментів. При цьому, закон визначив що саме суд повинен брати до уваги і враховувати при визначенні розміру аліментів. Такими обставинами можуть бути: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів або якісь інші обставини, які можуть мати важливе значення для визначення розміру аліментів. Визначення мінімального розміру - визначається законом. Це той мінімум, який батьки зобов'язані витрачати на дитину, не залежно від доходів, можливостей, бажання, інших дітей, незалежно від всіх цих обставин. Ззбільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. В даному випадку, у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, але це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. У разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності Законом, тобто, з 8 липня 2017 року та винесення відповідної постанови державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже, враховуючи зазначені обставини справи, співставляючи їх з нормами права суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в задоволені позову необхідно відмовити. Згідно ст. 141 ч. 7 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed