Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Свої вимоги обґрунтували тим, що їм як членам колгоспного двору, належить по 1/3 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Також 1/3 частка вказаного майна належала їхній покійній дружині/матері [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла.Вони прийняли спадщину після смерті останньої, оскільки постійно проживали і були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.02.03.2020 року вони звернулися додержавного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Васильєвої Н.М. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на частки житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] і залишились після смерті [PERSON] . Однак нотаріус своїми постановами відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищенаведене нерухоме майно, з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У зв`язку з вищевказаним, просили суд визнати за ними, [PERSON] , право власності на належну йому 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та на 1/6 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] (разом на 1/2 частку) та за [PERSON] , право власності на належну їй 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та на 1/6 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (разом на 1/2 частку). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності, позов підтримують, просили його задовольнити. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову немає, позов визнає у повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутності. 30.12.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 1 Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, особовий рахунок [NUMBER], станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] значилось господарство, яке числилось як колгоспний двір (а.с.61). З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 06.10.2018 року вбачається, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у період з 1964 року по 1980 рік, та не є самовільним будівництвом (а.с.4-7). Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки до дня смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані разом з нею у спадковому домоволодінні, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 653 від 24.12.2020 року (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 112/2012 від 11.04.2012 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с.36-59). На момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] , в тому числі [PERSON] на належну йому 1/3 частку домоволодіння та на 1/6 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] (разом на 1/2 частку) та [PERSON] на належну їй 1/3 частку домоволодіння та на 1/6 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (разом на 1/2 частку). Позивачам [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки у спадкоємців відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 218/02-31 та № 693/02-31 від 11.03.2020 року (а.с.14-15). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у відповідних частках. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме, по 220,00 грн. кожному. На підставі ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), 392 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved