Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом про визнання за ними, за кожним, право власності на Ѕ частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], оскільки вказане нерухоме майно відноситься до колгоспного двору, є приватною спільною сумісною власністю, частки у якому конкретно не визначені. Просять визнати за ними, за кожним, право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивачі не з»явились, у позові вказали про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач Теребовлянська міська рада Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Третя особа Теребовлянська державна ноторіальна контора у судове засідання не з»явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON], а його членом [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 11 квітня 1988 року та довідкою Теребовлянської міської ради від 8 квітня 2019 року № 09-04/09/146 року. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. З урахуванням наведеного, [PERSON] та [PERSON], як членам колишнього колгоспного двору, кожному, належить по Ѕ частці у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, визнання позову відповідачем та з метою проведення державної реєстрації вказаного об»єкта нерухомості за його співвласниками, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON], за кожною, права власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS]. Судом з»ясовано, що при зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 8873 грн. У судовому засіданні встановлено, що вартість нерухомого майна, на яке позивачі просять визнати право власності, згідно з висновком про вартість майна складає 88730 грн. З урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» позивачі повинні були сплатити при зверненні до суду із позовом майнового характеру судовий збір у розмірі 887.30 грн. Позивачем [PERSON] 14 травня 2019 року до суду подано письмову заяву про повернення їй зайво сплаченого судового збору. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач [PERSON] сплатила судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено зазначеним Законом, а тому із Державного бюджету їй слід повернути 7985.70 грн. сплаченого судового збору. Судові витрати у розмірі 887.30 грн. позивач просить залишити за нею.

Outcome: approved