Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 12.08.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат. Свій позов обгрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.11.2018 р. розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що їхній син з народження має вади фізичного та психічного розвитку, має інвалідність. Відповідач жодної участі у витратах на утримання сина та додаткових витратах не несе, хоча працює, не має інших утриманців, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина та додаткові витрати. Просила стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 4500 грн. починаючи стягнення із 01.07.2021 р., та стягувати щомісячно додаткові витрати у сумі 1000 грн. Крім того, просила стягнути понесені витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання 29.09.2021 р. не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, за змістом якої [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в у судове засідання 29.09.2021 р. не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомили, відзиву не подали, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі який рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.11.2018 р. розірвано (а.с.6-7). У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] - [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] (а.с. 8, 10-11). Згідно консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 05 лютого 2021 року [PERSON] хворіє з діагнозом синдром затримки психо-моторного розвитку та є дитиною з інвалідністю (а.с.14-17). Вирішуючи питання щодо розміру стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Враховуючи потреби дитини, те, що він має інвалідність, а відповідач є особою працездатного віку, на його утриманні немає інших осіб, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача стягнення аліментів із 01.07.2021 р., то відповідно до вимог частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач [PERSON] 12.08.2021 р. звернулася в суд з позовом, а тому аліменти із відповідача слід стягувати саме із 12.08.2021 р. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, то суд зазначає наступне. Згідно статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин, викладених у статті 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Однак на підтвердження понесених додаткових витрат позивачем не надано жодного документа щодо визначення суми таких додаткових витрат. Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат слід відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Позивачем [PERSON] долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 03.08.2021 р., ордер на надання правничої допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Либовки А.В. , попередній орієнтований розрахунок витрат на загальну суму 5000 грн., квитанцію на суму 5000 грн. (а.с.18-27). Згідно із попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат, вартість підготовки позову та зібрання додаткових документів становить 2000 грн., а орієнтована вартість за участь у судових засіданнях (3 судових засідання по 1000 грн. за кожне) становить 3000 грн. З врахуванням того, що представництво адвокатом інтересів позивача [PERSON] у судових засіданнях не відбувалося, відшкодуванню підлягають тільки витрати з підготовки позову та збирання додаткових документів у сумі 2000 грн. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення аліментів та оплату додаткових витрат на дитину, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн з відповідача в дохід держави. За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184,185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial