Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. 01.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди (найму) квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,90 м2. Згідно договору об`єкт оренди передається в оренду для подальшого використання в підприємницькій діяльності з можливістю передачі в піднайм (суборенду) будь-яким фізичним особам на вибір орендаря. 14.12.2020 між позивачами та ФОП [PERSON] було укладено договір піднайму (суборенди) квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,90 м2. Однак, з наступного дня доступ до вищевказаної квартири позивачам було обмежено зі сторони відповідача. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять суд усунути їм перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення. Ухвалою суду від 05.04.2021 відкрито загальне позовне провадження. 25.05.2021 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову в повному обсязі. 14.06.2021 в якості третьої особи до справи залучено ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції». Позивачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, на адресу суду наслав заяву про визнання позову в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 01.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди (найму) квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,90 м2. Згідно договору об`єкт оренди передається в оренду для подальшого використання в підприємницькій діяльності з можливістю передачі в піднайм (суборенду) будь-яким фізичним особам на вибір орендаря. 14.12.2020 між позивачами та ФОП [PERSON] було укладено договір піднайму (суборенди) квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,90 м2. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло лля проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст. 823 ЦК України за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Згідно п. 6.2 Договору піднайму визначені права суборендарів: користуватися майном, що є у квартирі; користуватися системами комунікацій, які знаходяться в квартирі; користування майном, що обслуговує будинок. До майна, що обслуговує будинок, відносяться приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку: під`їзд, сходові клітки, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочині, кладови, сміттєкамери, горища, підвали, а також механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, будинку, тощо; Відповідно до п.6.3 договору до обов`язків орендодавця входить: передати об`єкт оренди у фактичне користування суборендарям відповідно до умов договору, одночасно з передачею об`єкта оренди передати у користування міський телефон (за наявності); Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння, право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 397, 398 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивачі є суборендарями квартири за адресою: [ADDRESS] , яку вони отримали у володіння та користування на підставі Договору найму (суборенди) квартири від 14.10.2020 року. З цих підстав, а також враховуючи визнання позову відповідачем суд вважає правильним задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved