Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Дзержинської районної ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що її батько [PERSON] на підставі договору дарування від 17 січня 1995 року отримав у приватну власність від своєї матері, [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Однак, зазначений правочин не був зареєстрований в КП ДОР «КБТІ». В результаті чого, житлове помешкання [ADDRESS] до теперішнього часу значиться в КП ДОР «КБТІ», як власність [PERSON] [PERSON] не був зареєстрований у вищезазначеному житловому помешканні, однак, у період з 1999 року по 07 січня 2012 року [PERSON] фактично мешкав за цією адресою, що підтверджується відповідним актом. Також разом із своїм батьком в квартирі [ADDRESS] фактично мешкала і продовжує мешкати на теперішній час. [INFO] її батько, [PERSON] помер. 30 березня 2012 року нею було подано заяву про прийняття спадщини, на що 15 квітня 2013 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з тим, що документ про право власності належним чином не зареєстрований. Таким чином вона не має можливості отримати у спадщину квартиру та з урахуванням викладеного вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивачки [PERSON], який був присутнім в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про залишення чистини позовних вимог без розгляду. Представник відповідача виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з»явилася, причину неявки суду не повідомила. У попередніх судових засідання заперечувала проти задоволення позову та просила суд відмовити в повному обсязі. Вислухавши думку представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов, в частині залишеної до розгляду на підставі ухвали суду від 20.08.2014 року , підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 17 січня 1995 року отримав у приватну власність від своєї матері, [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). Однак, зазначений правочин не зареєстрував в КП ДОР «КБТІ», тобто державна реєстрація зазначеного житлового помешкання не проводилася. З довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 21.03.2013 року вбачається те, що зазначена вище квартира зареєстрована на ім»я [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності (а.с.8). [INFO] [PERSON], померла що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом РАГС виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу, актовий запис № 130 від 01.02.2000 року (а.с.12). На момент вчинення договору дарування, його укладення здійснювалося на підставі норм Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Згідно ст. 128 вищевказаного ЦК право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі , якщо інше не передбачено законом або договором . Передачею визнається вручення речей набувачеві. Захист права власності згідно норм вищеназваного Кодексу передбачався ст.ст.144-149 ЦК України, при цьому у ст.150 цього Кодексу було вказано, що права , передбачені вищеназваними статтями , належать також особі, яка хоч і не є власником, але володіє майном в силу закону або договору. Аналогічні роз»яснення містяться і у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 про те, що відповідно до ст.25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи, а отже неможливо всупереч вимогам ст.3 ЦПК України, ст.ст.27-31 ЦПК вирішувати питання про права осіб, які не є сторонами процесу та не мають цивільної правоздатності та дієздатності у зв»язку із смертю. Крім того, після набуття чинності ЦК України з 01.01.2004 року встановлення факту володіння особою будинком на праві власності в порядку окремого провадження не допускається. Але судам , при вирішенні спадкових спорів необхідно перевіряти: чи належав та на якій правовій підставі об»єкт нерухомості спадкодавцеві. Судом було встановлено, що за життя померлий [PERSON] на законній підставі, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 17 січня 1995 року володів квартирою [ADDRESS]. Даних про те, що його право власності оспорювалось іншими особами за життя власника або, що після його смерті наявні претензії на спірне майно з боку третіх осіб суду не надано. Як убачається із наданих суду доказів, [PERSON] не був зареєстрований у вищезазначеному житловому помешканні, однак, у період з 1999 року по 07 січня 2012 року [PERSON] фактично мешкав за цією адресою, що підтверджується актом підписаного мешканцями [ADDRESS],[ADDRESS] та підписи яких завірено уповноваженою особою КП «ЖЕО № 8» (а.с.9), отже на протязі тривалого часу він добросовісно володів, користувався та розпоряджався подарованою йому квартирою. Разом із своїм батьком в квартирі [ADDRESS] фактично мешкала і продовжує мешкати на теперішній час позивач [PERSON], що підтверджується відповідним актом, підписаним мешканцями [ADDRESS],[ADDRESS], який завірено уповноваженою особою КП «ЖЕО № 8» (а.с.10). [INFO] [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02 від 10.01.2012 року (а.с.11). [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33 (а.с.18). [PERSON] 30 березня 2012 року через Шестірнянську сільську раду Широківського району подала заяву про прийняття спадщини (зареєстровану в реєстрі за № 22) до Широківської державної нотаріальної контори (а.с.13). Постановою державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори від 15.04.2013 [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.14). Згідно інформаційного листа від Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 25.04.2014 року за № 523/02-14 на ім»я [PERSON] спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] була заведена на підставі заяви [PERSON] від 30.03.2012 року про прийняття спадщини ( а.с.71), інших спадкоємців не має. Заповіт від імені [PERSON] не складався . 11.04.2014 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме: земельну ділянку площею 5.692 га , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шестірнянської сільської ради , Широківського району Дніпропетровської області ( а.с.110). Як убачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності на квартиру є невідповідність правоустановчого документу вимогам чинного законодавства , а саме: він належним чином не зареєстрований ( а.с.81), інших підстав для відмови нотаріус не убачає. Отже факт прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] позивачем [PERSON] не заперечується Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області , яка уповноважена згідно діючого законодавства України, на вирішення питань щодо юридичного оформлення спадкових прав і зазначені обставини не потребують їх додаткового визнання судом . У зв»язку із відсутністю спору, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання її такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батька не підлягають задоволенню. Таким чином, позивач, як єдина спадкоємиця 1-ої черги, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку , на підставі ст.ст. 1217, 1222 ч.1, 1223 ч.2, 1258, 1261ЦК України має право на спадщину за законом на майно, яке належало за життя спадкодавцю. Приймаючи до уваги ті обставини, що за життя [PERSON] правомірно володів, користувався та розпоряджався на підставі договору дарування від 17 січня 1995 року квартирою [ADDRESS] , суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та задовольняє їх у цій частині. На стягненні судових витрат з відповідача позивач не наполягає.

Outcome: partial