Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом у якому просять встановити факт належності померлому батьку [PERSON] правовстановлюючого документа та визнати за ними право власності на спадкове майно у виді житлового будинку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують, що вони як спадкоємці за законом першої черги у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , яке окрім іншого, складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , та належало останнім, як спільна сумісна власність подружжя. Право власності на вказаний житловий будинок нині померлим батьком [PERSON] зареєстровано у встановленому, на той час, законом порядку в органах БТІ на підставі Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння. Однак, вказуючи на те, що у даному Акті допущено описку при написанні прізвища нині померлого [PERSON] , та перебування спадкового майна у статусі спільної сумісної власності подружжя, позивачі позбавлені можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на нього, у зв`язку з чим звернулись до суду з вказаним позовом. В підготовче засідання позивачі не з`явилися, однак на адресу суду подали заяви про підтримання позовних вимог та просили суд розгляд справи по суті провести у їх відсутність в підготовчому засіданні з огляду на визнання відповідачем позову. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Диканської селищної ради Диканського району Полтавської в підготовче засідання не з`явився, але вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Диканської державної нотаріальної в підготовче засідання не з`явився, а надав до суду письмове клопотання про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що позивачі позов підтримали, відповідачем було подано відзив на позов, у якому він зазначив про визнання позову, його визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, представник третьої особи у своєму письмовому поясненні зазначив про відсутність заперечень щодо заявленого позову, судом розгляд справи по суті було проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивачів та представника відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. [INFO] в смт. Диканька Полтавської області помер [PERSON] , що підтверджено належно завіреною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Диканською селищною радою Диканського району Полтавської області. На підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 05.04.1968 та Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Диканської селищної ради депутатів трудящих від 14.02.1975 р., за нині померлим [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . (а.с 11). В той же час, як вбачається з Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , складеного 06.02.1975, що прізвище забудовника вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Помилка при написанні прізвища померлого в даному Акті унеможливлює оформлення позивачами права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , а встановити даний факт в інший спосіб, як через встановлення такого судовим рішенням позивачі не мають змоги. Згідно з п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6\~ст. 273 ЦПК України\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Правильність прізвища нині померлого [PERSON] та належність останньому вказаного вище Акту, підтверджується Договором від 24.06.1967, відповідно до якого нині померлому [PERSON] надано в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, яка знаходиться по [ADDRESS] , посвідченням мисливця, карткою відстрілу. За вказаних обставин, враховуючи те, що невідповідність написання прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації позивачам права на володіння та розпорядження належним майном, суд дійшов висновку, що вимога в частині встановлення факту належності спадкодавцю вищевказаного правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Крім цього, судом встановлено, що нині померлий [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] , (а.с 20), що підтверджується належно завіреною копією свідоцтва про шлюб, виданого 14.07.1954. Відповідно до ч.1 ст.. 22 КпШС, який діяв на момент виникнення права власності на спірний житловий будинок у нині померлих [PERSON] та [PERSON] , передбачає, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном. Згідно до ст. 86 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент набуття права власності померлих на вказаний будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Крім того, ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тож, з викладеного вище вбачається, що кожному з нині померлих належало по Ѕ частині житлового будинку на праві спільної сумісної власності подружжя, який побудований останніми, та зданий в експлуатацію з подальшою реєстрацією права власності у встановленому законом порядку в органах БТІ за одним з подружжя померлим [PERSON] . Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 22.09.2020 Приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вказане будинковолодіння складається з житлового будинку позначеного літ. А-1, погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «б» та «Б», колодязя питного (1/2ч) літ. «К», огорожі №1, воріт огорожі №2. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Судом встановлено, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , у встановленому законом порядку, прийняли його діти позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] , а також дружина нині померла [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу, [PERSON] належним чином не встигла оформити право власності на успадковану нею, після смерті чоловіка, частину житлового будинку, однак, володіла ним, як власник, тому суд приходить до висновку, що таке майно належало їй на законних підставах, а тому є спадковим майном. Позивачі, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, як спадкоємці за законом першої черги, у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 30.10.2020 Диканською державною нотаріальною конторою, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння, через допущену помилку в написанні прізвища нині померлого [PERSON] в Акті про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію, а також через відсутність можливості встановлення дійсного складу спадкового майна, оскільки таке перебуває у спільній власності подружжя. Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що нині померлі правомірно володіли належними їм частками спірного домоволодіння, позивачі як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] , інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved