Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка 04 квітня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованої заробітної плати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом судове засідання, копія ухвали судді якою відповідачу роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Представник відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Наказом відповідача за №3-ос про прийняття на роботу від 20 лютого 2012 року позивачку прийнято на роботу з 20 лютого 2012 року на посаду начальника юридичного відділу з окладом 6950 гривень 00 копійок на місяць, що підтверджується копією зазначеного наказу ( а. с. 20 ). Наказом відповідача за №14-ос від 01 серпня 2013 року позивачка була звільнена 01 серпня 2013 року з посади начальника юридичного відділу за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією зазначеного наказу ( а. с. 21 ). Наказом відповідача за №15-ос про прийняття на роботу від 05 серпня 2013 року позивачку прийнято на роботу з 05 серпня 2013 року на посаду юрисконсульта 1 категорії з окладом 6000 гривень 00 копійок на місяць, що підтверджується копією зазначеного наказу ( а. с . 4 ). За заявою позивачки від 31 грудня 2013 року ( а. с. 5 ) позивачка була звільнена 31 грудня 2013 року з посади юрисконсульта 1 категорії за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України згідно наказу №23-ос від 31 грудня 2013 року, що підтверджується копією зазначеного наказу ( а. с. 6 ). Згідно із ст. 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно наданих позивачці Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі м. Києва Головного управління Міністерства доходів і зборів України даних про відрахування відповідачем податків від суми заробітної плати вбачається, що позивачці була нарахована заробітна плата і по зазначеним сумам заробітна плата позивачки складає 15194 гривні 04 копійки ( а. с. 16, 17 - 18, 19 ). Відповідач нарахував, але своєчасно не сплатив позивачці заробітну плату за період з лютого 2012 року по грудень 2013 року, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки 15194 гривні 04 копійки нарахованої, але не сплаченої заробітної плати. При задоволенні зазначених позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь держави 121 гривня 80 копійок судового збору.

Outcome: approved