Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 13 січня 2014 року відділом ДВСГлухівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження, де [PERSON] було зобов'язано не чинити [PERSON] перешкод у користуванні господарською спорудою (льохом) та земельною ділянкою по [ADDRESS]. Також позивачі посилаються на те, що 21.01.2014 р. державним виконавцем було складено акт, в якому зазначено, що боржник [PERSON] не чинить [PERSON] перешкод у користуванні господарською спорудою (льохом) та земельною ділянкою, яка знаходиться біля льоху, а коли 27.01.2014 р. відповідач звернувся до суду із заявою про роз'яснення судового рішення, яке підлягає виконанню, то ухвалою Глухівського міськрайонного суду від 06.02.2014 р. було відмовлено у задоволенні такої заяви. Крім того, мотивують позов тим, що 17.03.2014 р. відповідач виніс постанову про накладення на [PERSON] штрафу в розмірі 170 грн., в якій послався на те, що ним не були усунуті перешкоди за рішенням суду, але за позовом [PERSON] постановою Глухівського міськрайонного суду від 16.07.2014 р. вищевказану постанову державного виконавця скасовано. Далі ухвалою Глухівського міськрайонного суду від 05.09.2014 р., яка набрала законної сили, було задоволено скаргу [PERSON] на неправомірні дії службових осіб відділу ДВС щодо подальшого проведення виконавчих дій в цьому виконавчому провадженні та зобов'язання закінчити виконавче провадження. Позивачі обґрунтовують свої вимоги й тим, що будучи відповідно інвалідами 3-ї та 2-ї групи (захворювання [PERSON] пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС), вони зазнали моральних страждань, бо тривалий час (більше півроку) не могли добитися справедливості та належного виконання рішення суду, хоча рішення немайнового характеру мало виконавуатися в двомісячний строк, так як відповідач перевищував свої службові повно-важення та зловживав своїм посадовим становищем. При цьому [PERSON] змушена була відмовитися від гарантованого державою лікування та оздоровлення, і оскільки їх сім'я має невеликі доходи, то змушені були позичати гроші, були порушені їх нормальні умови життя, сусіди вважають їх сутяжниками, тому заподіяну моральну шкоду оцінюють в 5000 грн., яку просять стягнути з відповідачів. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, та просили стягнути з відповідача на користь кожного з них по 2500 грн. моральної шкоди, а також на користь [PERSON] 243,6 грн. витрат по оплаті судового збору. Відповідач позов не визнав та надав суду письмові заперечення, в яких послався на те, що дійсно на виконанні відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції знаходився виконавчий лист Глухівського міськрайонного суду від 28.10.2013 р. про зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні господарською спорудою (льохом) та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], по якому 13.01.2014 р. державним виконавчем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того, посилається на те, що 21.01.2014 р. при виході за місцем проживання боржника було встановлено, що той надав доступ для користування льохом та земельною ділянкою під ним зі сторони вул. Київський шлях, але оскільки таке виконання судового рішення не задовольнило стягувача, то державний виконавець звернувся до суду з приводу надання роз'яснення судового рішення, яке підлягало виконання, та зупинив дане виконавче провадження, а після відмови у його роз'ясненні 04.03.2014 р. виконавче провадження було поновлено. Також заперечення мотивовані тим, що 14.03.2014 р. державним виконавцем здійснено повторний вихід за місцем проживання боржника і оскільки рішення суду не було виконанно, то було складено відповідний акт, а 17.03.2014 р. у зв'язку з невиконанням рішення суду винесено постанову про накладення на [PERSON] штрафу в розмірі 170 грн. У зв'язку з оскарженням цієї постанови виконавче провадження було зупинено 24.03.2014 р., а після її скасування 16.07.2014 р. Глухівським міськрайонним судом виконавче провадження було поновлено. В подальшому дії посадових осіб відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції були оскаржені [PERSON] до Глухівського міськрайонного суду, який задовольнив його вимоги та зобов'язав відділ ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції закінчити виконавче провадження. Оскільки державний виконавець діяв в межах чинного законодавства, то відповідач вважає, що його рішення є законним і неупередженим. Крім того, вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, так як представник боржника [PERSON] жодного разу не подавала жодних клопотань про зупинення виконавчого провадження чи перенесення судових засідань у зв'язку необхідністю лікування, боржник [PERSON] міг самостійно представляти свої інтереси й залучати представника є його правом, а не обов'язком, при цьому з позову вбачається, що путівку на лікування яке мало початися з 10.09.2014 р., [PERSON] отримала 13.08.2014 р. й добровільно відмовилася від даної путівки, бо остаточне рішення суду по скаргах на бездіяльність посадових осіб відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції було винесено 05.09.2014 р., тому просить суд залишити цей позов без задоволення. В судовому засіданні представник відповідача Бурнос О.В. позов також не визнав, пославшись на обставини, викладені в наданих суду письмових запереченнях. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Так, в суді встановлено, що з 13 січня 2014 року на виконанні у відділі ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції знаходився виконавчий лист №2/576/1 від 28.10.2013 р., виданий Глухівським міськрайонним судом про зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні господарською спорудою (льохом) та земельною ділянкою по [ADDRESS]. З ухвали Глухівського міськрайонного суду від 05 вересня 2014 року вбачається, що дії посадових осіб відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції, вчинені після 21.01.2014 р. у виконавчому провадженні, відкритому 17.01.2014 р. за виконавчим листом №2/576/1/13 на виконання рішення Глухівського міськрайонного суду від 28 жовтня 2013 року в частині зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди перешкоди у користуванні господарською спорудою (льохом) та земельною ділянкою по [ADDRESS], визнано неправомірними та зобов'язано прийняти у зазначеному виконавчому провадженні рішення про закінчення виконавчого провадження. Крім того, в суді встановлено, що 27.01.2014 р. державний виконавець звернувся до суду із заявою про роз'яснення вищевказаного рішення суду від 28.10.2013 р., але ухвалою Глухівського міськрайонного суду від 06.02.2014 р. у роз'ясненні рішення було відмовлено. Також судом установлено, що постановою державного виконавця від 17.03.2014 р. на боржника [PERSON] було накладено штраф в розмірі 170 грн., але постановою Глухівського міськрайонного суду від 16 липня 2014 року її визнано протиправною та скасовано. З долученої до справи путівки №503525, наданої 13.08.2014 р. управлінням праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради, вбачається, що її видано на ім'я [PERSON], яка є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), термін путівки з 10 по 27 вересня 2014 року. За змістом ст. 23 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, й така шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності або ділової репутації, душевних переживаннях у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім'ї чи знищенням, пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що хоч дії відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції й були визнані неправомірними ухвалою Глухівського міськрайонного суду від 05.09.2014 р., і позивач [PERSON] скористався наданим йому правом на оскарження таких дій й відповідача було зобов'язано прийняти у виконавчому провадженні рішення про закінчення виконавчого провадження, що й було зроблено після набрання законної сили вищевказаної ухвали суду, то в даному випадку це є достатньою сатисфакцією за порушене право, інших же доказів заподіяння моральної шкоди суду не надано, а тому в задоволенні його вимог про відшкодування такої шкоди необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Посилання ж позивачів на те, що [PERSON] не змогла скористатися путівкою на лікування та оздоровлення є безпідставним, оскільки її права жодним чином не порушені діями чи рішеннями відповідача, бо вона не була стороною в даному виконавчому провадженні, а лише представляла інтереси [PERSON]. До того ж ухвала суду, якою були відновлені його права, була винесена 05.09.2014 р., тобто, до початку терміну її лікування (з 10.09.2014 р.), тому в задоволенні її позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за їх безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed