Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до Київської міської ради, згідно якого просять визнати за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частини, а за позивачем [PERSON] - на 1/3 частину гараж (бокс) [ADDRESS], загальною площею, 31,20 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті померлого [INFO] [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що після смерті батька позивачів [PERSON] позивачі та їх мати є спадкоємцями першої черги за законом і у встановлений законом строк позивачі звернулись до Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадкового майна, яке залишилось після смерті їх батька. При цьому, мати позивачів - [PERSON] відмовилась від прийняття належної їй частини спадкового майна на користь позивача [PERSON], про що також написала відповідну заяву у зазначену нотаріальну контору. При цьому, позивачі вказують, що на день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: 1/2 частини квартири [ADDRESS]; земельної ділянки площею 0,633 га, яка розташована на [ADDRESS]; грошового вкладу, що зберігається в АКБ «Аркада», з відсотками; гаражу [ADDRESS]. Таким чином, на підставі ст. 1296 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) позивачі звернулись до державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори про видачу їм відповідних Свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно. Разом з тим, позивачам було видані не всі Свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом на відповідні частини гаражного боксу [ADDRESS], позивачам було відмовлено, оскільки ними не було надано правовстановлюючих документів на дане спадкове майно. Проте, позивачі зазначають, що надати оригінал довідки ГБК «Лада-2» № 11 від 20 січня 1995 року, якою підтверджується право власності спадкодавця [PERSON] на даний гараж не представляється можливим, оскільки цей документ у позивачів відсутній і місце знаходження його їм не відоме. Але в матеріалах спадкової справи №306/10 щодо майна померлого [PERSON] міститься інформаційна довідка з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, згідно якої вбачається, що згідно з даними бюро гараж [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за [PERSON] на підставі вищезазначеної довідки. На підставі викладеного позивачі просять позов задовольнити. Позивачі та їх представники у судове засідання 06 листопада 2014 року не з'явились, проте, представниками позивачів подана заява, в якій вони просили слухати справу у відсутність позивачів на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Крім того, в судовому засіданні 01 жовтня 2014 року позивач [PERSON], його представник [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за відсутністю їхнього представника та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові пояснення, згідно яких просить справу розглядати за відсутністю їхнього представника та ухвалити рішення згідно діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, яке складається з ? частини квартири [ADDRESS]; земельної ділянки площею 0,633 га, яка розташована на [ADDRESS]; грошового вкладу, що зберігається в АКБ «Аркада», з відсотками; гаражу [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті [PERSON] складено не було., таким чином, згідно положень ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З аналізу матеріалів спадкової справи судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON] та його дружина - [PERSON], що також підтверджується копіями Свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER], а також копією Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (а.с. 12-14). Положеннями ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як встановлено судом, позивачі 03 червня 2010 року та 09 липня 2010 року, відповідно, подали до Шостої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття ними спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 15, 16), тобто в строк передбачений ст. 1270 ЦК України. При цьому, відповідно до заяви [PERSON] від 03 червня 2010 року, остання відмовилась від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], на користь [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Судом встановлено, що державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було видано на ім'я позивача [PERSON]: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 22); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,633 га, яка розташована на [ADDRESS] (а.с. 23); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року на 2/3 частки грошового вкладу, що зберігався в ПАТ КБ «Аркада» (а.с. 24). На ім'я позивача [PERSON] державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було видано: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року на 1/6 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 19); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,633 га, яка розташована на [ADDRESS] (а.с. 20); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 вересня 2010 року на 1/3 частку грошового вкладу, що зберігався в ПАТ КБ «Аркада» (а.с. 21). Як вбачається з матеріалів спадкової справи 23 червня 2014 року позивач [PERSON] подав до Шостої Київської державної нотаріальної контори заяву про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS], який належав померлому на підставі довідки ГБК «Лада-2» № 11 від 20 січня 1995 року. В свою чергу, позивач [PERSON] також звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний гараж. Проте, державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 червня 2014 року (а.с. 28), на підставі якої позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS] в місті Києві, який залишився після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], оскільки останній не надав право встановлювальний документ на спадковий гараж. Крім того, державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 серпня 2014 року (а.с. 27), згідно якої [PERSON] також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS], з тих же підстав. Відмовляючи у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця на спадковий гараж державний нотаріус у виданих ним постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії посилається на п.п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, згідно яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна ГЖ-2014 № 4796 від 27 травня 2014 року (а.с. 26), згідно з даними Бюро, гараж [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки виданої ГБК «Лада-2» № 11 від 20 січня 1995 року. Відповідно до довідки про показники об'єкта нерухомого майна Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 31 жовтня 2014 року (а.с. 162) загальна площа гаража за адресою [ADDRESS], становить 31,2 кв.м. Відтак, судом встановлено, що [PERSON], є власником гаражного боксу [NUMBER] та членом кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» на підставі рішення Шевченківського райвиконкому м. Києва від 13 серпня 1979 року № 958, який зареєстрований за юридичною адресою: [ADDRESS]. При цьому, державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було правомірно відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON], оскільки ними не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий гараж. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє їх як спадкоємців за законом права на спадщину на гараж, а відтак їх право підлягає захисту в суді, оскільки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі на їх ім'я свідоцтва про право на спадщину на спадковий гараж. При цьому, положеннями ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: [PERSON], Головне управління юстиції у місті Києві, про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 392, 1223, 1261, 1268-1270, 1274, 1296, 1297 ЦК України та

Outcome: approved