Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з зазначеним з позовом, посилаючись на те, що 22 січня 2014 року [PERSON], керуючи автобусом «Богдан», д.н. [NUMBER] (перебуваючи у трудових відносинах з власником вказаного транспортного засобу ПП фірма «КАИ-ЦЕНТР» по вул.Дніпровській в м.Павлограді, в районі будинку №341 при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників руху та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Форд Фюжн», д.н. [NUMBER], під керуванням останнього, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зокрема, автомобіль «Форд Фюжн», д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, сума завданої позивачу матеріальної шкоди ушкодження належного [PERSON] транспортного засобу , склала 46894, 84 грн. На теперішній час ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто», з якою ПП фірма «КАИ-ЦЕНТР» було укладено договір страхування цівільно-правової відповідальності, не відшкодувала позивачу суму завданих внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди збитків. Також вважає, що діями відповідача [PERSON] йому також було завдано і моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП, винним у настанні якого визнаний відповідач, позивач був вимушений докладати зусилля для організації свого життя та членів своєї сімї, так як не мав можливості використовувати автомобіль за призначенням, вимушений був звертатися до відповідних організацій для визначення суми матеріальної шкоди. В судове засідання позивач та його представник надали заяву, про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали із зазначених у ньому підстав; відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди - визнав частково в розмірі 1000 гривень. Представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» та представник третьої особи ПП фірма «КАИ-ЦЕНТР» в судове засідання не з'явились, будучи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст..224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 січня 2014 року [PERSON], керуючи автобусом «Богдан», д.н. [NUMBER] (перебуваючи у трудових відносинах з власником вказаного транспортного засобу ПП фірма «КАИ-ЦЕНТР» по вул.Дніпровській в м.Павлограді, в районі будинку №341 при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників руху та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Форд Фюжн», д.н. [NUMBER], під керуванням останнього, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року [PERSON] (відповідач по справі) був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення (а.с.6-8). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Форд Фюжн», д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ (а.с.5). Третя особа ПП фірма «КАИ-ЦЕНТР» 07.08.2013 року уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, яким застрахував подію, внаслідок якої буде заподіяна шкода третім особам за участю належного йому транспортного засобу - автомобіля «Богдан», д.н. [NUMBER], внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, із розміром франшизи згідно полісу ОСАГО в розмірі 0 грн., що підтверджується Полісом № АС/5308787 ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» (а.с.11). За цим договором страхування цивільно-правової відповідальності страховик, тобто ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» виплати позивачу не здійснила. Згідно рахунку №66 від 01 квітня 2014 року (а.с.15) ПП «Аеліта», витрати позивача, понесені ним в зв'язку з відновлювальним ремонтом належного йому транспортного засобу склали 46 588,00 гривень, в тому числі ПДВ 7 764,67 грн. Вказані підтверджуються відповідними доказами, тому суд вважає їх встановленими. У відповідності з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобв'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно чинного законодавства в сфері страхування транспортних засобів та положення ст. 1194 ЦК України «особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)», але ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно страхового полісу - встановлено в розмірі 50000 грн., тобто у разі заподіяння шкоди страхова компанія в межах встановленого ліміту проводить страхове відшкодування, і саме розмір страхового відшкодування встановлюється страховою компанією на підставі наданих документів. Відносини в сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У відповідності з п. 34.2 ст. 34 Закону Страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на отримання страхового відшкодування надає страховику відповідну письмову заяву згідно Закону та додати до неї документи зазначені п. 35.2 цього ж Закону. Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Згідно № АС/5308787 ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» франшиза дорівнює 0. Відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» не виконав зобов'язання відповідно до Закону, залишивши без відповіді звернення позивача про виплату суми страхового відшкодування, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» суми стразового відшкодування. Суд погоджується з вимогами позивача про відшкодування моральної шкоди і вважає, що заявлені вимоги можуть бути задоволені частково з наступних підстав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні (п. 5.1 Методичних рекомендацій Міністерства юстиції України - лист від 13.05.2004 р. № 35-13/797). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими не правомірними діями чи без діяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 гривень, які слід стягнути з відповідача [PERSON] У відповідності до положень ст..88 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви в розмірі 243, 60 грн. в рівних частках з кожного.

Outcome: partial