Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, який в подальшому був уточнений, по якому просять суд: -Скасувати рішення індексний номер: 39613112 від 09.02.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого державним реєстратором Махортовим Ігорем Олександровичем Комунального підприємства « Реєстраційна служба Одеської області». -Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 24773055 про державну реєстрацію права власності [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . -Судові витрати покласти на відповідачів. Заявлені вимоги обгрунтовують тим, що між позивачем - [PERSON] та ПАТ Акціонерний банк « Порто-Франко» був укладений кредитний договір, в забезпечення виконання зобов`язань за яким був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно та договір поруки між Банком та [PERSON]. В подальшому між АБ« Порто-Франко» та ТОВ « Альянс Фінанс», ТОВ « Альянс Фінанс» та ТОВ « ІН-ФАКТОР» укладено договори про відступлення прав вимоги, шляхом відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором про забезпечення виконання зобов`язань. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року задоволено позовні вимоги ТОВ « ІН-ФАКТОР», стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором у загальному розмірі 296083,03 грн. 30.12.2016 року ТОВ « ІН-ФАКТОР» та [PERSON] укладено договори про відступлення прав вимоги, шляхом відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором про забезпечення виконання зобов`язань. Підставою звернення до суду із даним позовом стало те, що державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим Ігорем Олександровичем внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Справа була розподілена в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В провадження судді Абухіна Р.Д. справа надійшла 28.01.2019 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 575/19 від 28.01.2019 року, винесеного у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Бойчука А.Ю.. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач - [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином. Представник надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити. Відповідач - Державний реєстратор комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 15.12.2011 року між [PERSON] та ПАТ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ПОРТО-ФРАНКО» був укладений Кредитний договір №566/11-11. В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 15.12.2011 року був укладений іпотечний договір №4228, предметом якого є нерухоме майно: чотирьохкімнатна квартира під [ADDRESS] , загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею 61,5 кв.м., згідно якого іпотекодавцями є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором,15.12.2011 року був укладений договір поруки №15-12-2011 між [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України « Про іпотеку» іпотека, як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно за яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 05.07.2016 року між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» був укладений Договір про відступлення права вимоги, шляхом відступлення прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення виконання зобов`язань, у тому чис\-лі за Кредитним договором №566/11-11 від 15 грудня 2011 року. 23.08.2016 року між ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» та ТОВ «ІН-ФАКТОР» був укладений Договір про відступлення права вимоги, шляхом відступлення прав вимоги за кре\-дитним договором та договорами забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі за Кредитним договором №566/11-11 від 15 грудня 2011 року. 08.12.2016 року Рішенням Приморського районного суду м.Одеси по справі № 522/1529/15-ц задоволено позовні вимоги ТОВ «ІН-ФАКТОР», стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором №566/11-11 від 15.12.2011 року у загальному розмірі 296083,03 грн, яка складається із: 169854,59 гривень заборгованості за креди\-том, 60393,44 гривень заборгованості за відсотками за період з 18.11.2014 року по 31.03.2016 року, 65835,00 гривень пені за виникнення простроченої заборгованості за період з 21.04.2015 року по 05.03.2016 року. 30.12.2016 року між ТОВ «ІН-ФАКТОР» та [PERSON] був укладений Договір про відступлення права вимоги, шляхом відступлення прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі за Кредитним договором №566/11-11 від 15 грудня 2011 року. 30.12.2016 року між ТОВ «ІН-ФАКТОР» та [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , був укладений Дого\-вір відступлення права вимоги за іпотечними договорами, шляхом відступлення прав вимоги за кредитним договором та договорами, а саме за договором іпотеки від 15.12.2011 року. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 12 січня 2018 року на підставі Рішення про державну реєстрацію прав їх обтяжень, індексний номер: 39613112 від 09.02.2018 року, державним реєстратором Махортовим Ігорем Олександровичем, Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» було внесено запис про право власності 24773055, у зв`язку з чим власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , став [PERSON] . Отже, не зважаючи на стягнення за рішенням суду за кредитним договором, кредитором було звернуто стягнення у позасудовому порядку, а саме застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», обравши перехід до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу zooусунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України « Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодержателем в суді. Позивачі посилаються на те, що рішення про реєстрацію права власності від 12 січня 2018 року є незаконним, оскільки воно суперечить нормам законодавства та здійснено з порушеннями норм законодавства та положень Договору іпотеки, встановленого для даної процедури. Позивач стверджує, що всупереч ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель не надсилав Позивачам письмову вимогу про усунення порушення. Представник відповідача [PERSON] разом з Відзивом на позовну заяву надавав копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлень власникам квартири, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В матеріалах справи міститься довідка, що [PERSON] з 2013 року проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] ,як зазначалося в позовній заяві, проживає за адресою: [ADDRESS] з 199 року ( а.с. 41). Крім того, суд приймає до уваги, що на рекомендованому відправленні 6506905502096, отримувачем якого є [PERSON] , вбачається штрих-код поштового відділення «Одеса-11», яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Базарна, 74, а не адреса за відправленням відділення, що стосується адреси м .Одеса, вул . Ак.Корольова , 2 , бу. 9. відносно [PERSON] незрозуміло за якою адресою рекомендоване відправлення було направлено, на яке поштове відділення. [PERSON] не проживає за адресою відправлення, тому і отримати та здійснити відмітку про отримання не могла. З аналізу зазначених норм вбачається, що іпотекодержатель має довести як факт надіслання відповідної вимоги іпотекодавцю, так і факт отримання такої вимоги особисто іпотекодавцем. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 квітня 2017 року у справі №822/864/15 та від 12 квітня 2017 року у справі №822/862/15. Підтвердженням отримання сторонами вимоги, яка пересилалася поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211. Таким чином зазначені копії повідомлення не відповідають вимогам про вручення та оформлення відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку та Порядку пересилання поштових відправлень,крім всього іншого, неможливо з`ясувати вміст відправлення; вказані поштові відділення не співпадають з адресою отримувача. Однак, на копіях , що було надано стороною Відповідача- [PERSON] , вбачається, що ніби-то [PERSON] і [PERSON] отримали і власноруч розписалися. 30.01.2017 року [PERSON] було отримано повідомлення вих.. 10-01/2 від 10.01.2017 року від ТОВ «ІН-ФАКТОР» повідомлення щодо заміни кредитора у зобов`язанні згідно Договору про відступлення права вимоги від 30.12.2016 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК Ураїни, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів пере\-ходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, по міститься в іпотечному договорі є позасудовим способом врегулювання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечногодоговору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: -Передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; -Право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсним. Отже, за наявності рішення суду щодо стягнення боргу, є недоцільним та незаконним використовувати позасудовий порядок звернення стягнення, оскільки у такому випадку порушується ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналіз змісту вищенаведених норм закону дозволяє зробити висновок, що набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем у позасудовому порядку є одним із видів примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», яке виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав за нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: -Прийняття/ отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; -Виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування ( у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; -Встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; -Перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; -Прийняття рішення про державну реєстрацію прав ( у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); -Відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майна та їх обтяження, про об`єкти та суб`єкти цих прав; -Формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; -Видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Частиною 3 ст. 37 закону України «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Аналіз змісту наведеної норми Закону надає підстави для висновку, що обов`язковим та невід`ємним при набутті права власності на предмет іпотеки є оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Зі змісту інформаційної довідки, в переліку документів на підставі яких у [PERSON] виникло право власності на предмет іпотеки, наведених в її змісті, є відсутнім документ про оцінку фактичної вартості предмету іпотеки, за якою було набуто право власності. Також у зазначеній інформаційній довідці є відсутніми відомості та інформація, про розмір заборгованості Позичальника та про її безспірність, в рахунок погашення якої було здійснено задоволення вимог банку. З наведеного вище слідує, що в порушення вимог ч. З ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що Державний реєстратор комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович прийняв рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на предмет іпотеки, за умови фактичної відсутності інформації, даних та відомостей про розмір безспірної заборгованості Позичальника та фактичну вартість предмету іпотеки, за якою відбулось задоволення вимог Іпотекодержателя у позасудовому порядку. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України визначено, що право зласності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановленому законом. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved