Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Овертранс про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12742,12 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000 грн., стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 17.11.2016 відбулась ДТП за участі автомобіля „Вольво, р.н. [NUMBER], з автопричепом, р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] „Овертранс [PERSON], та автомобіля [NUMBER], від керуванням позивача [PERSON] При цьому, власником автомобіля „ВАЗ-21072 4МТ є позивач [PERSON] Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.04.2017 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУпАП, однак у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрито. Внаслідок ДТП спричинені технічні пошкодження автомобіля у вигляді деформації зі зламом передньої і задньої лівих дверцят, деформації зі зламом заднього лівого крила, деформації задньої панелі, заднього бампера, пошкодження лівого заднього ліхтаря, а також інші пошкодження. Відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта зносу становить 12742,12 грн. та таку суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] [PERSON] цього, внаслідок ДТП позивачам заподіяна моральна шкода, яка полягала в тому, що [PERSON] зазначала страждань і переживань у зв'язку з пошкодженням її майна, що позбавило її права на користування і розпорядження автомобілем, а [PERSON] зазнав моральних страждань у звязку з погіршенням стану його здоров'я та перебував на стаціонарному лікуванні у зв'язку з тривалим перебуванням на місці події. [PERSON] цього, позивач [PERSON] зазнав значних незручностей, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля тривалий час позбавлений можливості використовувати ТЗ і роботі в побуті. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві [PERSON] повинен становити 8000 грн., позивачеві [PERSON] 12000 грн. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] „Овертранс у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві від 13.04.2018 та пояснив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] „Овертранс як власника автомобіля „Вольво, р.н. [NUMBER], з автопричепом, р.н. [NUMBER], застрахована у ПрАТ „Страхова компанія „Перша зі строком дії страхових полісів з 19.03.2016 до 18.03.2017 та з 15.05.2016 до 14.05.2017. Ліміт відповідальності на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100000 грн. із нульовою франшизою, відтак, вимоги повинні бути заявлені до страховика. Вважає, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за заподіяння шкоди. [PERSON] цього, зазначив, що заподіяння позивачам моральної шкоди не підтверджено належними доказами, а надані позивачами медичні довідки є суперечливими. Також вважає, що висновок експерта не є належним доказом, оскільки огляд автомобіля експертом здійснювався у грудні 2017 року, тобто більше, ніж через один рік після ДТП. [PERSON] цього, висновок ґрунтується на припущеннях та поясненнях власника транспортного засобу, а на момент безпосередньо після ДТП автомобіль спеціалістом не оглядався та в довідці УПП у м.Львові про ДТП на запит ПрАТ „СК „Перша зазначено, що механічні пошкодження на обох транспортних засобах відсутні. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У відповіді на відзив від 27.04.2018 позивачами зазначено, що останні не погоджуються з тим, що належним відповідачем повинно бути ПрАТ „СК „Перша, оскільки позов може бути пред'явлено безпосередньо до винної особи. Не заперечили щодо залучення цієї страхової компанії до розгляду справи лише як третьої особи. Щодо доказів заподіяння шкоди, то вказали, що такі в достатньому обсязі наведено у позовній заяві та додатках до такої. У запереченнях представник відповідача [PERSON] „Овертранс фактично підтримав усі свої попередні доводи. Представник третьої особи ПАТ „СК „Перша, треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Від [PERSON] надійшла заява про те, що не має наміру брати участі у розгляді справи, оскільки власником автомобіля вважає лише [PERSON] З огляду на зазначені обставини суд вирішив розглядати справу за відсутності вказаних осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2016 на вул. Стрийська м. Львові біля будинку №262 сталася ДТП за участю автомобіля „Вольво, р.н. [NUMBER], з автопричепом, р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] „Овертранс [PERSON], та автомобіля [NUMBER], від керуванням позивача [PERSON] Власником автомобіля [NUMBER], є позивач [PERSON] Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.04.2017 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 КУпАП, однак у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрито. В ході судового розгляду встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] „Овертранс, як власника вищевказаного транспортного засобів з автопричепом, на момент ДТП була застрахована у ПрАТ „СК „Перша відповідно до полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема: поліс АІ/9456266 від 18.03.2016 зі строком дії з 19.03.2016 до 18.03.2017 та поліс АІ/9813059 від 06.05.2016 зі строком дії з 15.05.2016 до 14.05.2017. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за кожним із вказаних полісів становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100000 грн. із нульовою франшизою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~Згідно ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час\~виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків. Відповідно до\~п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Постановою [PERSON] Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц сформульовано висновки про правильне застосування норм права та зазначено наступне. Стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону\~України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону,\~цей страховик\~набуває право\~зворотної вимоги\~(регрес)\~до завдавача\~шкоди на\~суму виплаченогопотерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні\~у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа,\~яка застрахувала\~свою цивільну\~відповідальність,\~у разі\~недостатності страхової\~виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у\~страховика не\~виник обов'язок\~з виплати\~страхового відшкодування\~(зокрема,\~у випадках,\~передбачених у\~статті 37),\~чи розмір\~завданої шкоди\~перевищує ліміт\~відповідальності страховика.\~В останньомувипадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди\~у межах страхового відшкодування\~на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту\~страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону реалізуєправо вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене, зважаючи на наявність чинного договору обов'язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності за шкоду заподіяну автомобіля „Вольво, р.н. [NUMBER], з автопричепом, р.н. [NUMBER], з огляду, що заявлені вимоги щодо відшкодування шкоди не перевищують страхового ліміту, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення матеріальної шкоди з відповідача [PERSON] „Овертранс, цивільно-правова відповідальність якого, як власника транспортних засобів, була застрахована у ПрАТ „СК „Перша, відтак, вимоги про відшкодування зазначеної шкоди, завданої при ДТП позивач вправі заявити до страховика. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, \~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст.23 Закону України «Про\~обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик виплачує потерпілому моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, тобто, лише у випадку заподіяння моральної шкоди, яка визначена п.1 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України. Як вбачається із змісту позову позивачами вимога про відшкодування моральної шкоди обґрунтовано протиправною поведінкою щодо них (вчиненням адміністративного правопорушення) та пошкодженням майна, яке перебуває у їх власності та користуванні. Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки [PERSON], органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані не п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, відповідальність за спричинення моральної шкоди повинен нести не страховик, а відповідач, працівник якого завдав такої шкоди. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування\~\~моральної(немайнової) шкоди»,\~під\~\~моральноюшкодою слід\~\~розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній\~\~чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю\~\~інших осіб. Відповідно\~ до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяли, в якій грошовій сумі,\~\~чи в якій матеріальній формі\~\~позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він\~\~при цьому виходить, а також інші\~\~обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що внаслідок ДТП позивач [PERSON] як власник майна, а позивач [PERSON] як користувач майна та учасник події, зазнали моральної шкоди, яка виразились у душевних переживаннях в звязку з пошкодженням майна, а також протиправною поведінкою заподіювача шкоди, який порушивши вимоги ПДР України, що призвели до пошкодження майна, залишив місце події. Через пошкодження автомобіля, неможливість його використання, необхідність ремонту, а також вжиття заходів до захисту порушеного права було порушено їх звичний життєвий уклад. Відтак, враховуючи зазначені обставини та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду позивачу [PERSON], яка є власником автомобіля, становить 2000 грн., та позивачу [PERSON], який постійно користувався автомобілем 4000 грн. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача [PERSON] про те, що йому завдана моральна шкода у зв'язку з погіршенням стану здоров'я внаслідок ДТП, що мала місце 17.11.2016, оскільки надані суду медичні довідки, виписки підтверджують лікування позивача, проте значно пізніше від моменту ДТП. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати на користь позивачів підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Позивачем [PERSON] понесено судові витрати в сумі 11\~150 грн., відтак, пропорційно задоволеної частини вимог позивача стягненню підлягає 1\~115 грн. судових витрат (10%). Позивачем [PERSON] понесено судові витрати в сумі 3\~966 грн.80 коп., а тому пропорційно задоволеної частини вимог позивача стягненню в його користь підлягає 1\~322 грн. 26 коп.(40%) На підставі статей 23, 993, 1166, 1167, 1172, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, статей 22, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», та

Outcome: approved