Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом до відповідачки [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою і в обґрунтування позовних вимог вказали про те, що їхні батьки: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.12.1990 року. 12.05.2010 року шлюб між ними було розірвано. На час звернення з даним позовом до суду позивачі тимчасово проживають в Росії. Згідно свідоцтву про право власності на житло від 13.05.1996 року, виданого управлінням комунальної власності і приватизації Сумського міськвиконкому згідно з рішенням міськвиконкому від 08.05.1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно технічного паспорту вказана квартира посімейного заселення, розташована на 7-му поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 28,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната 11,6 кв.м, 2-а кімната 17,0 кв.м., кухні, площею 7,8 кв.м., вбиральні, площею 1,0 кв.м, ванної кімнати, площею 2,6 кв.м, коридору, площею 6,8 кв.м, вбудованої шафи, площею 0,2 кв.м., квартира обладнана лоджією 3,6 х 0,5 = 1,80 кв.м. Загальна площа квартири - 48,80 кв.м. Вищевказані кімнати з окремими ізольованими приміщеннями. Позивачі були зареєстровані у вказаній квартирі та постійно проживали в ній. На даний час мати позивачів - [PERSON] в спірній квартирі не проживає. В квартирі постійно мешкають квартиранти, яких вона заселила. Відповідачка чинить перешкоди позивачам у користуванні квартирою, а саме: змінила замок на вхідних дверях, не дає ключі. Тому вони не можуть потрапити до квартири, де залишилися їхні особисті речі. Позивачі намагалися потрапити до квартири, щоб організувати проведення поточного ремонту в ній, але їх не впустили. Тому вони змушені звернутися до суду і просять встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS], та виділити в користування [PERSON], [PERSON] кімнату, площею 17,0 кв.м. з лоджією, площею 1,80 кв.м., а [PERSON] - кімнату, площею 11,6 кв.м. Кухню, площею 7,8 кв.м., вбиральню, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,6 кв.м., коридор, площею 6,8 кв.м., вбудовану шафу, площею 0,2 кв.м., залишити в спільному користуванні. У судове засідання представник позивачів за довіреністю [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги позивачів підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, але від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність, письмових заперечень суду не надала. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, але від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що[PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.12.1990 року. Від шлюбу народились діти: син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. 12.05.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 12.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 376. Згідно свідоцтву про право власності на житло від 13.05.1996 року, виданому управлінням комунальної власності і приватизації Сумського міськвиконкому згідно з рішенням міськвиконкому від 08.05.1996 року, зареєстрованому Сумським бюро технічної інвентаризації і записаному у реєстрову книгу за № 493, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтву про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданому 01.11.2013 року Красногорським управлінням ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області за актовим записом № 1198, 01.11.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вищевказана квартира посімейного заселення, розташована на 7-му поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею 28,6 кв.м., у тому числі, 1-а кімната 11,6 кв.м, 2-а кімната 17,0 кв.м., кухні, площею 7,8 кв.м., вбиральні, площею 1,0 кв.м, ванної кімнати, площею 2,6 кв.м, коридору, площею 6,8 кв.м, вбудованої шафи, площею 0,2 кв.м., квартира обладнана лоджією 3,6 х 0,5 = 1,80 кв.м. Загальна площа квартири - 48,80 кв.м. Вищевказані кімнати з окремими ізольованими приміщеннями. Позивачі були зареєстровані у вказаній квартирі та постійно проживали в ній. На даний час мати позивачів - [PERSON] в спірній квартирі не проживає. В квартирі постійно мешкають квартиранти, яких вона заселила. Відповідачка чинить перешкоди позивачам у користуванні квартирою, а саме: змінила замок на вхідних дверях, не дає ключі. Тому вони не можуть потрапити до квартири, де залишилися їхні особисті речі. Позивачі намагалися потрапити до квартири, щоб організувати проведення поточного ремонту в ній, але їх не впустили За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Сумській області [PERSON], [INFO], зареєстрованою або знятою з реєстрації не значиться. Згідно відмітці на сторінці № 11 паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 09.12.1999 року Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області на ім'я [PERSON], [INFO], остання з 17.12.1999 року знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійснення своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. З ч. 3 ст. 358 ЦК України вбачається, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. З ст. 383 ЦК України вбачається, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON], [PERSON] є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved