Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, надавши його в листопаді 2020 року в новій редакції, про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що [INFO] у неї та [PERSON] , які не перебували у шлюбі між собою, народилася донька - [PERSON] . Вказує, що з моменту народження малолітня донька проживає з нею, а батько дитини [PERSON] протягом останніх чотирьох років життям та здоров`ям доньки не цікавиться, жодної участі у житті та утриманні доньки не приймає. Зазначає, що вона самостійно опікується та матеріально утримує дитину, купує продукти харчування, засоби особистої гігієни та одяг, дає гроші на кишенькові витрати, несе витрати, пов`язані із навчанням, оплачує лікування та медикаменти, супутні потреби, створює умови фізичного, морального та духовного розвитку дитини. Позивачка стверджує, що на утримання доньки витрачає 3000 грн. щомісячно. Вказує, що вона не має постійного місця роботи, з метою матеріального забезпечення дитини змушена шукати тимчасові підробітки у зв`язку із чим отримує мінливий дохід. Відповідач є фізично здоровою людиною. Вказує, що відповідач перебуває в шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] . Однак, в провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває справа про розірвання зазначеного шлюбу. При цьому, позивачка стверджує, що на утриманні відповідача немає непрацездатної дружини та батьків. На основі викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, а також вирішити питання про стягнення судових витрат. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.07.2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] . Ухвалою суду від 22.10.2020 року дане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Доповнила, що відповідачем не надано доказів того, що його батько є інвалідом 2-ої групи та перебуває на утриманні відповідача. Вказала, що у відповідача на утриманні немає непрацездатної дружини, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2020 року шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано. Просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача на користь позивачки витрати за надану правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов та в письмовому клопотанні. Доповнив, що він не давав кошти позивачці, оскільки вона від нього тікала та не давала можливості бачитися з донькою. Вказав, що він офіційно не працює, однак робить ремонти, за що отримує біля 5000-6000 грн. в місяць. Зазначив, що він згоден утримувати доньку та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в сумі 1200 грн. Крім того, вказав, що він не згоден оплачувати витрати на правничу допомогу, оскільки вони є неспівмірними із заявленими позовними вимогами. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), батьком зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з вимогами чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України, відповідач - [PERSON] , як батько малолітньої [PERSON] , зобов`язаний утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як встановлено судом, у відповідача [PERSON] на утриманні перебуває ще одна малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.79). Разом з тим, суд вважає, що посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває батько [PERSON] , який є інвалідом 2-ої групи та непрацездатним, є безпідставним, оскільки відповідачем суду не надано жодних доказів на підтвердження факту інвалідності на непрацездатності [PERSON] . Надана відповідачем копія трудової книжки [PERSON] (а.с.80-80зв.) жодним чином не доводить того, що [PERSON] є інвалідом та знаходиться на утриманні відповідача. Крім того, відповідачем не надано рішення суду про встановлення факту родинних відносин, оскільки відповідно до копії паспорта (а.с.73-74) прізвище відповідача вказано [PERSON] , а в копії паспорта (а.с.81-82) прізвище батька вказано [PERSON] . Також, суд вважає, що посилання відповідача на те, що в нього на утриманні перебуває непрацездатна особа - дружина [PERSON] є безпідставним, оскільки, як вбачається з копії рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.11.2020 року (а.с.126-127) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до позовної заяви в новій редакції, позивачка просить стягнути аліменти в частці від заробітку (доходу) відповідача, а відповідач у відзиві на позов не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Суд не може змінювати спосіб присудження аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму, виходити за межі позовних вимог та розглядати вимогу, що не є предметом розгляду. При цьому, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року по справі №759/10277/18. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , як батько малолітньої [PERSON] , зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18.02.2020 року до настання повноліття дитини, задовольнивши частково позовні вимоги. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів в такому об`ємі, суд також виходить з того, що відповідач на даний час є здоровою, працездатною особою, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Що ж стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то необхідно зазначити наступне. 11.02.2020 року між позивачкою [PERSON] та адвокатським об`єднанням Поляк і партнери» укладено договір №27/20 про надання юридичної (правничої) допомоги (а.с.136-137). Відповідно до додаткової угоди від 14.02.2020 року до договору (а.с.10), внесено зміни у п.4.1. договору, а саме винагорода за послуги, що надаються адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» становить 1000 грн. за годину роботи особи, яка надавала правничу допомогу. Згідно з додатковою угодою №2 від 23.10.2020 року до договору (а.с.138), встановлено, що розмір винагороди за послуги, що надаються адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» визначається в межах 40% розміру місячної мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня поточного року, за годину роботи особи, яка надавала правничу допомогу. Відповідно до звіту (акту) про надані послуги від 01.12.2020 року (а.с.139), позивачці [PERSON] надано правничу допомогу на суму 5667,60 грн., зокрема адвокатом на підготовку позову в новій редакції, завірення додатків та направлення позову про стягнення аліментів сторонам витрачено 2 години, на підготовку та участь в судовому засіданні 25.11.2020 року витрачено 40 хвилин, на підготовку та участь в судовому засіданні 07.12.2020 року витрачено 20 хвилин. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №25/20/11 від 25.11.2020 року (а.с.140), позивачка [PERSON] сплатила адвокатському об`єднанню «Поляк і партнери» кошти в розмірі 5667,60 грн. за надання правничої допомоги. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки заявлена сума понесених витрат є неспівмірною із затраченим часом та складністю справи. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що оскільки позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволені лише на 75,76%, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 4293,77 грн. (5667,60*75,76%). Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: partial