overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.12.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 19.02.2014 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя та обов'язки, на підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, разом вони не проживають з жовтня 2016 року і подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву від 13.02.2017 року про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, повторно не з'явився, як і не з'явився у судове засідання, призначене на 13.02.2017 року, яке було відкладено у зв'язку з його неявкою. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вступили в зареєстрований шлюб 19.02.2014 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки з жовтня 2016 року, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15 липня 2016 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 19 липня 2003 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у відділу реєстрації актів громадянського стану Роменського міського управління юстиції Сумської області, запис № 178. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання позивача з відповідачем між ними виникали сварки, причиною яких була відсутність взаєморозуміння та різні життєві інтереси. На даний час шлюбних відносин сторони не підтримують, з липня 2016 року разом не проживають. Позивач вважає, що їх сімя повністю розпалася і примирення стало неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила його задовольнити, оскільки чоловік, перебуваючи в нетверезому стані вдома і в громадських місцях бив її і погрожував вбивством. Вона звернулася із заявою про притягнення його до відповідальності у Роменський відділ поліції і не збирається з ним миритися. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши, що він хоче зберегти сім»ю, але яким чином не зміг пояснити. Підтвердив, що дійсно він погрожував дружині та бив її, забрав з квартири свої речі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя в них не склалося. Не дивлячись на заперечення відповідача, суд вважає, що примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені. Для уникнення подальших побоїв і погроз вбивством з боку відповідача відносно позивачки є доцільним задовольнити позов про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15 листопада 2018 року звернулась до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, мотивуючи тим, що з 18 жовтня 2014 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, до досягнення дитиною трирічного віку та потребує утримання з боку чоловіка. Оскільки відповідач за своїм матеріальним становищем має таку можливість, але ухиляється від її утримання, позивачка просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причину своєї неявки, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.8) та мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який знаходиться на утриманні позивачки (а.с.7). Відповідно до ст.75 та ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст.80 СК України). Оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці, яка її потребує, але добровільно допомогу не надає, на підставі ст.ст.75, 84 СК України позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.. На підставі ст.ст.75,84,80 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15 серпня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 1998 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу, актовий запис № 65. Від спільного життя з відповідачем вона має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем вона шлюбні відносини припинила в у червні 2012 року, з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, у кожного з подружжя різні погляди на життя, відповідач зловживає спиртними напоями. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, фактично вони стали чужими людьми. На теперішній час вона бажає з відповідачем шлюб розірвати й на примирення не згодна, тому що вважає, що шлюб розпався остаточно і в попередньому вигляді його відновити неможливо. На підставі викладеного, вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка до судового засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На позовних вимогах наполягала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з»явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20 лютого 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, відділом РАГС Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20.02.1998 року, актовий запис № 65 (а.с. 6). Від спільного життя з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини позивачка припинила в червня 2012 року, з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, у кожного з подружжя різні погляди на життя, відповідач зловживає спиртними напоями. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, фактично вони стали чужими людьми. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше існування сім'ї позивачки і відповідача неможливе та недоцільне. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивачки після розірвання шлюбу, залишивши прізвище - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15 серпня 2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 09 червня 2008 року. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало сварки, які відповідач часто влаштовує, а також зловживання ним алкогольних напоїв. Наразі проживають окремо. Через такі відносини та із-за відсутності тривалого часу сімейних подружніх відносин, дійшла висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просила суд його розірвати. Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, та дала пояснення, які відповідають обставинам, викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2008 року виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом № 10. Подружжя має одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та може зашкодити дітям. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин та враховуючи що у наданий для примирення подружжю строк їх примирення не відбулося, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15 червня 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] щомісячно у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем [PERSON] не перебувала в зареєстрованому шлюбі , однак під час фактичних шлюбних відносин в них 30.03.2010 року народилася спільна дитини [PERSON]. Після народження дитини сторони разом не мешкали, і дитина весь час мешкає з позивачкою на перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає . Зазначила, що відповідач [PERSON] не має постійної роботи і тому має мінливий, не регулярний дохід. На підставі зазначеного звернулася до суду та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки до її повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON]не з*явилася , надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним,\~що підтверджується матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], яка народилася 30.03.2010 року , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини і вони відповідно записані її батьками. Суд дійшов висновку, що позов позивача ґрунтується на вимогах\~ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якого, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1\~ст. 184 Сімейного Кодексу України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що\~позовні вимоги про присудження аліментів у твердій грошовій сумі, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки ґрунтуються на законі. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України зазначено , що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.02.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Підставами своїх вимог вважає те, що 31.05.2009 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, від даного шлюбу в них є спільна дитина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER], видане виконавчим комітетом Сатанівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 08.09.2009 року, відповідний актовий запис № 10. Дитина проживає з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 78 від 11.02.2015 року, яка видана Сатанівською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області. Позивачка ніде не працює, перебуває на обліку в Монастирищенському районному центрі зайнятості, в середньому на місяць отримує допомогу по безробіттю у розмірі 342 грн., що підтверджується довідкою від 05.02.2015 року, яка видана Монастирищенським РЦЗ, інших доходів вона не має. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача немає. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2012 року на утримання дитини на її користь стягнуто аліменти з відповідача в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте дана сума становить 300 грн., щомісячно, що є малою сумую аліментів на утримання дитини. Дитина постійно хворіє, що підтверджується записами в медичні картці дитини, розміру аліментів та її допомоги по безробіттю не вистачає на утримання дитини. Позивачці стало відомо, що матеріальне становище відповідача за останній час значно покращилося. У зв»язку з тим, що здоров»я неповнолітнього сина за останній час значно погіршилося, а матеріальний стан відповідача покращився позивачка вважає, що з відповідача має бути стягнуто на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судові засідання 12.03.2015 року, 24.03.2015 року та 01.04.2015 року не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, заперечення проти позову та заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне змінити розмір аліментів та щомісячно стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.02.2017р. звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона 25.01.2012р. зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним до 26.01.2017р.. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у відповідача немає почуття, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 05.01.2012 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 26.01.2017р. та в подальшому вони не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.03.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28.04.2001р. Єлизаветівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 02. В суд сторони не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивачка на позові наполягає, відповідач не заперечує проти позову (а.с. 23-24). То ж суд розглядає справу без участі сторін та без технічної фіксації процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 28.04.2001р., зареєстрований Єлизаветівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 02 (а.с. 5). Від шлюбу у них є діти: - [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] народження(а.с. 6). За довідкою Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області, сторони проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). З вересня 2013р. між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони тривалий час не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище сторони не змінюють. Спір про розподіл майна та проживання дітей відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved