Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача 498645,00 грн. матеріальної шкоди, заподіяної майну позивачів пожежею, яка сталася 27 березня 2020 року в квартирі відповідача, та по 50000,00 грн. моральної шкоди для кожного з позивачів. Позов вмотивовано тим, що 27 березня 2020 року о 02 год. 50 хв. в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 27 березня 2020 року, складеному комісією у складі головного інспектора відділу нагляду (контролю) у сфері ПБ, ТБ та ЦЗ ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області підполковника служби цивільного захисту Ключко С., а також висновком №08/22/27.03.2020 від 30 березня 2020 року, складеним інженером ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області, лейтенантом служби цивільного захисту Сагуновим Ю. та погодженим начальником ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту Панкратовим О., з дослідження технічної причини пожежі, яка сталась 27.03.2020 в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок пожежі було пошкоджено належне позивачам майно, а саме: квартира [NUMBER] та майно, яке в ній знаходилось, на загальну суму 498645,00 грн., що підтверджується висновком експерта №008/2020 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 29 травня 2020 року . Вказаною пожежею позивачам, крім матеріальної шкоди, завдано моральної шкоди. Ухвалою від 28 липня 2020 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивачів адвокат Свида К.В. позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] відзиву до суду не надав, проти задоволення позову заперечував, стверджуючи, що до пожежі він не причетний, а його квартиру ймовірно могли підпалити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачам [PERSON] (3/4 частки) на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] , виданого 09 серпня 2004 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, та [PERSON] (1/4 частка) на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2006 року. На підтвердження права власності до суду надані витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: №208062639 від 04 травня 2020 року про реєстрацію права власності на 1/4 частку у праві власності на квартиру за [PERSON] та № [NUMBER] від 04 травня 2020 року про реєстрацію права власності на 3/4 частки у праві власності на квартиру за [PERSON] . Як вбачається з інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №214009262 від 25 червня 2020 року), власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] 27 березня 2020 року о 02 год. 50 хв. в належній [PERSON] квартирі [NUMBER] сталася пожежа. Ліквідовано пожежу було о 09 год. 42 хв. того ж дня. Актом про пожежу від 27 березня 2020 року, складеному комісією у складі головного інспектора відділу нагляду (контролю) у сфері ПБ, ТБ та ЦЗ ОМУ ГУ ДСНС України в Одеській області підполковника служби цивільного захисту Ключко С. , [PERSON] , [PERSON] , місцем виникнення пожежі в будинку [ADDRESS] , є приміщення в квартирі [NUMBER] , яке належить відповідачу. В акті зазначено, що пожежею знищено наступне майно: «в кв. [NUMBER] перегорів дах на площі 5м2, перекриття будинку на площі 700 м2, остіклення кв. [NUMBER], в кв. [NUMBER] знищено перекриття на площі 200 м2, перекриття даху кв. [NUMBER] на площі 100 м2». Актом про пожежу встановлені наступні пошкодження: «залито водою всю кв. [NUMBER] на площі 250 м2, залито водою весь ІІ під`їзд будинку, залито водою кв. [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , замочені стіни в кв. [NUMBER] , залито водою кв. [NUMBER] , вхідні двері кв. [NUMBER] , меблі кв. [NUMBER] , залито водою приміщення магазину «Таврія-В». 30 березня 2020 року за заявою [PERSON] комісією, утвореною ОСББ «Добробут» у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , був складений Акт №1 обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири). Комісією встановлено наступні пошкодження належної позивачам квартири [NUMBER] : згоріла частина даху площею 10 м2, залиті перекриття, стіни, стелі площею 250 м2, залитий паркет площею 90 м2, здувся, залиті шафа, диван, два крісла, різьблений стіл, всі світильники, розетки, вся проводка згоріла, залиті та здулись міжкімнатні двері, на кухні та в передпокої залита стеля площею 30 м2, згоріло три вікна. За результатами обстеження Актом №1 від 30 березня 2020 року було встановлено, що належна позивачам квартира не придатна для проживання. Також 30 березня 2020 року інженером ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області, лейтенантом служби цивільного захисту Сагуновим Ю. був складений висновок №08/22/27.03.2020, погоджений начальником ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту Панкратовим О., з дослідження технічної причини пожежі, яка сталась 27.03.2020 в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] . Висновком було встановлено, що «осередок пожежі, яка сталась 27 березня 2020 року в житловому будинку в квартирі [NUMBER] , розташовувався в приміщенні кухні, в районі, де спостерігалась вершина «осередкового конусу. Найбільш ймовірною причиною виникнення даної пожежі стало занесення стороннього джерела запалювання на горючі речі та матеріали, які знаходились в приміщенні кухні, із зовні невстановленою особою (особами), які мали доступ до квартири [NUMBER] , що призвело до подальшого виникнення та розповсюдження пожежі». Як зазначено у висновку, найбільш інтенсивне вигорання горючих матеріалів та інтенсивні термічні пошкодження будівельних конструкцій спостерігались в місці розташування кухні, дані пошкодження мали форму конусу («осередковий конус»), вершина якого вказувала на місце знаходження осередку пожежі. Висновком встановлено, що в квартирі [NUMBER] не було включених електричних споживачів, сліди аварійного режиму електричної мережі відсутні; запірний прилад на вхідних дверях до квартири на момент огляду був зафіксований в положенні «замкнуто», вхідні двері та запірний прилад на момент виникнення пожежі не були механічно пошкоджені. Враховуючи характер початку та розповсюдження пожежі, аналіз ознак спрямованості горіння, відсутність «стаціонарних» джерел запалювання, відсутність слідів злому та проникнення до квартири сторонніх осіб, причиною пожежі було визначено занесення стороннього джерела запалювання на горючі речі та матеріали, які знаходились в приміщенні кухні, із зовні невстановленою особою (особами), які мали доступ до квартири [NUMBER] , що призвело до подальшого виникнення та розповсюдження пожежі. Крім того, позивачами було надано до суду відеозапис, зроблений на мобільний телефон позивача [PERSON] вже після ліквідації пожежі під час здійснення робіт з розчищення квартири відповідача від залишків попелу та речей, які могли спричинити повторне загоряння, з якого вбачається, що квартира відповідача була повністю захаращена будівельними, лакофарбовими та легкозаймистими матеріалами, сміттям, консервацією, ганчірками та ін. Відповідач не заперечував, що це відео зроблено в його квартирі, не заперечував та не спростовував наявність в його квартирі значної кількості сміття та речей, що вочевидь могло утруднити гасіння пожежі та призвело до збільшення негативних наслідків. Висновком експерта №008/2020 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 29 травня 2020 року судовим експертом Мазуровою І.С., внаслідок візуально-інструментального обстеження квартири [NUMBER] було встановлено наявність пошкоджень приміщень квартири позивачів, які є наслідком пожежі 27 березня 2020 року та її гасіння, їх розмір та вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення спричинених пожежею пошкоджень. Так експертом визначено (відповідь по першому питанню), що внаслідок пожежі та її гасіння в квартирі [NUMBER] були пошкоджені приміщення: 1 - коридор, 2 - кухня, 3 - житлова, 6 - підсобне, 10 - коридор, 11 - житлова, 12 - санвузол, 13 - житлова (малюнок 2 с. 27 висновку). При цьому вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщеннях квартири [NUMBER] , становить 498 645 грн. (чотириста дев`яносто вісім тисяч шістсот сорок п`ять гривень). Частиною 1 та 2 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №639/8460/15-ц. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Цивільне судочинство відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона, як встановлено ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами, що шкоду, яку заподіяно позивачам пожежею в квартирі відповідача, завдано не з його вини. Вказуючи на те, що пожежа могла статися внаслідок умисного підпалу та ставлячи під сумнів висновок від 30 березня 2020 року №08/22/27.03.2020 з дослідження технічної причини пожежі, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження таких обставин, а його доводи побудовані виключно на припущеннях, чим заборонено обґрунтовувати рішення суду (ч 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Положеннями ст. 41 Конституції України обумовлено, що використання власності згідно з положеннями не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 22 ЦК України на власника покладений обов`язок утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом. Відповідно до ч.6 ст.55 Кодексу цивільного захисту України обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Пунктом 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України питань житлово-комунального господарства України від 17.05.2005 № 76, також встановлено, що забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов`язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором. Забезпечення пожежної безпеки в інших окремо розташованих на прибудинковій території спорудах і гаражах покладається на їх власників. Враховуючи наведене, виходячи з конституційного обов`язку власника утримувати належне йому майно, в тому числі забезпечувати пожежну безпеку, щоб не завдати шкоди правам інших осіб, виходячи з презумпції вини заподіювача шкоди, яка не була в ході розгляду справи спростована відповідачем, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд доходить висновку про стягнення з відповідача 498645,00 грн. матеріальної шкоди, заподіяної майну позивачів. При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З огляду на те, що квартира [NUMBER] належить позивачам на праві спільної часткової власності, частка [PERSON] складає 3/4, а частка [PERSON] - 1/4, тому з відповідача на користь позивачів завдана матеріальна шкода стягується у розмірі, пропорційному до розміру їх часток у праві власності на квартиру [NUMBER] . Оскільки загальний розмір завданої відповідачем шкоди складає 498645,00 грн. та виходячи з того, що частка позивача [PERSON] у праві власності на квартиру [NUMBER] складає 3/4 , на користь [PERSON] з відповідача має бути стягнуто 373983,75 грн. завданої матеріальної шкоди (498645,00 грн. х 3/4). На користь [PERSON] з відповідача має бути стягнуто 124661,25 грн., що пропорційно розміру належної [PERSON] 1/4 частки у праві власності на квартиру (498645,00 грн. х 1/4). Що стосується відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, суд зазначає наступне. Позивачі оцінюють моральну шкоду, завдану їм пожежею, в розмірі 50000,00 грн. кожному. Частинами 1 та 2 ст. 23ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода згідно з вимогами ч. 4 ст.23 ЦК України відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд враховує, що внаслідок пожежі квартира позивачів стала непридатною для проживання, на її відновлення позивачі змушені прикладати додаткові зусилля, а також витрачати час та кошти. Суд враховує, що існування безпосередньої небезпеки життю позивачів через пожежу, яка сталася вночі, також завдало їм моральних страждань. З огляду на зазначене, з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позов в цій частині задовольнити частково, визнавши суму по 15000 грн. кожному з позивачів достатньою для компенсації таких страждань. Судові витрати слід розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial