Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про зняття арешту з належної їм на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України Любезніковим Д.О. від 10.02.2012 року № к/с 24-102 було безпідставно накладено арешт на їх нерухоме майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали вимоги позовної заяви та наполягали на їх задоволенні. Представники Чернігівської міської ради та КП «ЧМБТІ» позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглянути позов за її відсутності, вимоги позивачів підтримала. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2014 року (індексний номет 18515534) вбачається, що відносно квартири [ADDRESS] внесено запис про обтяження за № 4854544 щодо арешту нерухомого майна на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України Любезніковим Д.О. від 10.02.2012 року № к/с 24-102. При цьому особою, майно якої обтяжується, визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів». З листа ГСУ МВС України від 03.04.2014 року № 13/4-5937 випливає, що вищевказаний арешт було накладено з метою забезпечення цивільного позову, а також для забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна в рамках кримінального провадження № 12012000000000052, яке 04.01.2013 року з обвинуальним актом направлено по підсудності до Дарницького районного суду м. Києва. Суд приходить до висновку, що вказаний вище арешт на квартиру [ADDRESS] було накладено безпідставно, оскільки на час винесення постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України Любезніковим Д.О. від 10.02.2012 року № к/с 24-102 дана квартира знаходилась у спільній частковій власності позивачів, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.02.2007 року, виданим виконавчим комітетом Деснянської районної у м. Чернігові ради згідно з розпорядженням органу приватизації № 249 від 09.02.2007 року. В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів» стало власником спірної квартири на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради № 287 від 15.12.2003 року. Проте, рішенням Чернігівської міської ради від 25.12.2003 року було надано згоду на передачу цього житла до комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, а рішенням виконкому № 60 від 15.03.2004 року квартира [ADDRESS] була виділена виконкому Чернігівської міської ради. В подальшому рішенням виконкому Чернігівської міської ради № 255 від 21.11.2005 року ця квартира була виділена [PERSON] на його сім'ю з подальшою видачею ордеру № 100 від 29.11.2005 року. Таким чином, наявність арешту на належній на праві власності позивачам квартирі створює для них істотні перешкоди у реалізації гарантованого Конституцією України і охоронюваного законодавством права на власність (ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України). За вищенаведених підстав, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, і такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved