Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачі звернулись до Кілійського районного суду Одеської області 01.07.2013 року з позовом до ринку Кілійської райспоживспілки про встановлення факту, припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі та визначення частки у праві спільної сумісної власності на магазин № 18, який знаходиться на території ринку Кілійської райспоживспілки в [ADDRESS]. Обгрунутовуючи свої вимоги вказують, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.06.1999 року, визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності в рівних частках на магазин № 18 по [ADDRESS], який знаходиться на території ринку Кілійської райспожиспілки. Після набрання рішенням законної сили позивачі звернулись до КП Кілійського РБТІ та РОН для реєстрації права власності за кожним на відповідну належну їм частку магазину № 18 по [ADDRESS], який знаходиться на території ринку Кілійської райспоживспілки, однак позивачам було відмовлено на підставі відсутності у рішенні Кілійського районного суду Одеської області конкретної долі кожного з них у вищезазначеному нерухомому майні, також не зазначено доля кожного з них відносно усіх будівель, які знаходяться на території Ринку. Крім того, як зазначають позивачі, [PERSON] помер [INFO] та після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/13 частки магазину № 18 по [ADDRESS], який знаходиться на території Ринку Кілійської райспоживспілки. В зв'язку з неможливістю оформити право власності на вищезазначену будівлю, позивачі просять визнати за кожним з них по 1/13 частки магазину № 18 по [ADDRESS], який знаходиться на території Ринку Кілійської райспоживспілки, в тому числі за [PERSON] на 2/13 частку магазину № 18 по [ADDRESS], який знаходиться на території Ринку Кілійської райспоживспілки в тому числі на 1/13 частку магазину № 18 по [ADDRESS], який знаходиться на території Ринку Кілійської райспоживспілки, за спадщиною після смерті чоловіка. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 24.07.2013 року позов залишено без руху з наданням позивачам 5-ти денного строку для виправлення недоліків, зазначених в ухвалі суду. 09.08.2013 року від позивачів надійшло доповнення до позовної заяви в якій просять встановити факт належності кожному з них на праві власності по 1/13 частці магазину № 18 по [ADDRESS], частка кожного складає 1/650 частку від усіх нежилих приміщень Ринку Кілійської райспоживспілки. 27.11.2013 року від позивачів надійшла уточнена позовна заява в якій просять встановити факт того, що магазин № 18 по [ADDRESS], який знаходиться на території Ринку Кілійської райспоживспілки належить на праві власності по 1/13 частки кожному, що складає 1/650 частку за кожним від усіх будівель на території Ринку, виділити кожному по 1/13 частки вищезазначеного магазину, яка перебуває в спільній частковій власності, що складає 1/650 від усіх будівель на території Ринку, визнати за [PERSON] право власності на 2/13 частку магазину, що складає 2/650 частки будівель на Ринку. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 18.03.2014 року до справи в якості заінтересованої особи, залучена Кілійська міська рада. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали відповідне клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Кілійський районний ринок райспоживспілки проти позову не заперечує, подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Кілійська міська рада проти позову не заперечує, подала відповідну заяву та клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позов задовольнити частково виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно договору купівлі - продажу державного майна від 26.03.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1309, представництво Фонду держмайна України в Кілійському районі в особі начальника [PERSON], який діє на підставі Положення про представництво Фонду державного майна України в Кілійському районі, затвердженим Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області від 20.12.1994 року - продавець, з однієї сторони передав у власність Товариству покупців громадян по місцю проживання, зареєстрованим в представництві Фонду держмайна 22.01.1998 року за № 000002/51 в особі голови Товариства покупців, [PERSON], яка діє на підставі угоди про спільну діяльність - покупець, приміщення магазину № 18, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається з основної будівлі під літ «Д», приміщення позначеного на по поверховому плані під № 1-2, корисною площею 43, 5 кв. м, що складає 2/100 ідеальної частки будівель, які знаходяться на земельній ділянці 14250 кв. м. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.06.1999 року визнано право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на магазин № 18 в місті Кілія Одеської області по [ADDRESS], який знаходиться на території Ринка Кілійської райспоживспілки. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 17.03.2004 року за скаргою [PERSON] та [PERSON] на бездіяльність КП Кілійського РБТІ та РОН, скаргу задоволено, визнано відмову Кілійського РБТІ та РОН по реєстрації права власності неправомірною, зобов'язано КП Кілійське РБТІ та РОН провести реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/13 частині магазину № 18, який знаходиться та території Ринку Кілійської райспоживспілки. Шлюб [PERSON] та [PERSON], був укладений 09.05.1981 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим р/о ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 75 (а. с. № 16) Смерть [PERSON], який помер [INFO] та відповідно факт відкриття спадщини, підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER],виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області від 19.08.2003 року. Рішенням реєстратора Комунального підприємства Кілійське РБТІ та РОН від 23.10.2012 року відмовлено у задоволенні заяви про реєстрацію рішення Кілійського районного суду Одеської області № 2-772/99 від 09.06.1999 року на магазин № 18, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], так як в рішенні не зазначена ідеальна частина кожного співвласника. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище [PERSON] змінено на «[PERSON]», актовий запис № 06. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 14.10.2011 року, [PERSON], [INFO] уклав шлюб 14.10.2011 року з [PERSON], [INFO], актовий запис № 1642. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 20.06.2007 року, [PERSON] народилась [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 73. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області від 20.06.2007 року, актовий запис № 08, [PERSON] змінила ім'я на «[PERSON]». Згідно технічного розрахунку по визначенню ідеальної частки власників магазину № 18, позначеного на по поверховому плані літ. «Д», під № 2-1, площею 42, 5 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 19.04.2013 року, частка кожного співвласника складає 1/13 магазину, так як доля магазину від нежилих будівель ринку складає - 2/100 частин, то доля кожного співвласника магазину складає 1/650 частин нежилих приміщень ринку. Відповідно до повідомлення КП «РБТІ та РОН» за вих. № 134 від 25.03.2014 року, за даними технічної інвентаризації, загальна площа приміщення магазину № 18 позначеного на по поверховому плані літ «Д» під № 2-1 складає 42, 5 кв. м., площа зменшена на 1, 0 кв. м. у зв'язку з переобміром приміщення при проведенні поточної інвентаризації 07.07.2005 року. Відповідно до повідомлення державної нотаріальної контори за вих. № 465/01-16 від 19.05.2014 року після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа № 49/2004 була заведена 22.01.2004 року за письмовою претензією АКБ «Імексбанк». 14.02.2004 року надійшла заява про прийняття спадщини за законом від імені [PERSON], дружини спадкодавця та заява про відмову від прийняття спадщини від імені [PERSON], сина спадкодавця. 28.03.2011 року надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від імені [PERSON], якій 28.03.2011 року за реєстровим № 463 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є рішення суду. Згідно зі ст. 357 ЦК України частки в сумісній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співласника та членам його сім'ї. При цьому суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Виходячи із змісту п.7 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справам за позовами про захист права приватної власності» з подальшими змінами присудження грошової компенсації за частку у спільній власності не можна розглядати як неправомірне позбавлення права власності лише в тому випадку, коли її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Відповідно до положень п. 2.2 Інструкції поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Згідно п. 3.10 Інструкції, БТІ готує Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна для укладення договору про виділ в натурі частки з об'єкта нерухомого майна або договору про виділ частки з об'єктів нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. В порушення вимог вказаної вище Інструкції позивачі ні до КП «РБТІ та РОН»(за висновком), ні до Кілійської міської ради Кілійського району (яка уповноважена присвоїти нову поштову адресу) із відповідними заявами не зверталась, відразу подавши позов до суду до осіб, з якими немає спору про право цивільне. Верховний суд України та Вищий спеціалізований суд України неодноразово звертали увагу судів на неприпустимість виконання судами функцій інших органів. В даному випадку задоволення судом позовних вимог призведе до виконання судом функцій органів нотаріату, органів місцевого самоврядування та БТІ, хоча позивачами не доведений навіть факт їх звернення до цих органів з метою у встановленому законом порядку поділу спільного майна на частки магазину як на самостійний об'єкт нерухомості. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: partial