Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після смерті спадкодавців, спадкоємці за заповітом звернулись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем на нерухоме майно. В судове засідання позивачі та їх представник не зявились попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Полтавського району до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують з приводу задоволення заявлених позовних вимог. При вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи не зявився з невідомих суду причин будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п.4.14, п.4.15, п, 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року №296/5, зареєтрованого в МЮУ 22.02.2012 року за № 282/20595, а саме: « видача свідоцтва про право на спадщину на майно, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві». Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 3,24 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 060360. Земельна ділянка знаходилася в оренді у сільськогосподарського споживчого товариства «Краяни». За життя [PERSON], 13.11.2002 року склала заповіт згідно якого все належне їй майно заповідала в рівних частинах [PERSON] та [PERSON]. Також встановлено, 02.06.2008 року померла [PERSON], заяву про прийняття спадщини згідно заповіту посвідченого 13.11.2002 року [PERSON] сільською радою Полтавського району та області за реєстровим номером 302, - подала [PERSON], що ж стосується факту прийняття спадщини [PERSON] у спадковій справі відомості відсутні. [PERSON], померла 29.01.2014 року після якої згідно даних Алфавітних книг та Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалась. Також встановлено, що 08.12.2014року померла [PERSON], яка посвідчила заповіт 18.11.2014 року [PERSON] сільською радою Полтавського району та області за реєстровим номером 79 на все спадкове майно, до управління спадковим майном шляхом фактичного прийняття спадщини згідно довідки №1062 від 10.09.2015 року виданої [PERSON] сільською радою Полтавського району та області, та згідно закону ст. 1268 ЦКУ приступили спадкоємці за заповітом: [PERSON] та [PERSON]. За життя спадкоємиць за заповітом, - [PERSON] відповідно до положень ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України фактично вступила у спадщину після смерті своєї свекрові, - [PERSON], так як постійно з нею проживала і фактично прийняла ? частину земельної ділянки. Отже, судом встановлено, що після померлих спадкодавців [PERSON] та [PERSON], - єдиними спадкоємцями за заповітами на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею, 3.24 га., є позивачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у відповідності до їх часток, а саме: [PERSON], [PERSON] мають по ? частині від земельної ділянки площею - 3.12 га., а [PERSON] має ? частину від вказаної земельної ділянки. [PERSON] оформила кадастровий номер 5324085000:00:012:0018 на земельну ділянку, площею 3,2400 га. власником якої до своєї смерті 02.06.2008 року була [PERSON]. Згідно п.4.14, п.4.15, п, 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року №296/5, зареєтрованого в МЮУ 22.02.2012 року за № 282/20595, а саме: « видача свідоцтва про право на спадщину на майно, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві». Постановою Полтавської РДН від 11.04.2016р. 01-16, спадкоємцям за заповітом: [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у померлої [PERSON] відсутній факт прийняття спадщини майна після померлої [PERSON], а саме приватизованої земельної ділянки площею 3,24 га., для сільськогосподарського використання, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Полтавського району та області. Також спадкоємцям було рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Суд вважає, що відсутність реєстрації правовстановлюючого документа у встановленому законом порядку на спадкове майно, який засвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку позбавляє позивачів, як спадкоємців за заповітом можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на нього та одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що визнання за позивача права власності на спадкову земельну ділянку відповідно до їх часток для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує законних прав та інтересів інших осіб, оскільки ст.81 ЗК України встановлює, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частина 1 ст.328 ЦК України передбачає набуття права власності на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає позовні вимоги позивачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині визнання за ними права власності на земельну ділянку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання за ним як за спадкоємцями за заповітами права власності на спадкове нерухоме майно після померлих спадкодавців [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 328, 376, 392, 1216, 1218, 1225 1223, 1278, 1296 ЦК України,

Outcome: approved