Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.11.2015р. звернулась до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] Акціонерного Товариства Перший\~ Український [PERSON] (далі ПАТ ПУМБ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Технокон (далі ТОВ Технокон) про визнання недійсними кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору та іпотечного договору, мотивуючи тим, що 19.05.2008р. між ТОВ Технокон та ЗАТ ПУМБ, правонаступником якого є ПАТ ПУМБ було укладено кредитний договір про надання ЗАТ ПУМБ кредиту у розмірі 300000,00 доларів США з датою погашення кредиту 18.04.2009р.. Пунктом 3.1.4 статті 3 договору передбачено, що умовою надання кредиту є укладення угоди про забезпечення, на підставі чого 19.05.2008р. між ТОВ Технокон та ЗАТ ПУМБ укладено договір застави товарів в обороті, згідно п.2.1 якого предметом застави є металева арматура d-10мм., в кількості 545т., загальною заставною вартістю 3000001,55 грн. в забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором. 04.09.2008р. між ТОВ Технокон та ЗАТ ПУМБ укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №05-236/08 від 19.05.2008р., за якою ст.3 кредитного договору була доповнена п.3.1.7 наступного змісту: 3.1.7 укладення між банком та [PERSON] угоди про забезпечення іпотечного договору: земельної ділянки з цільовим призначенням для рекреаційного призначення, площею 0,1733га., розташована за адресою Миколаївська область, Березанський район в межах території Коблевської сільської ради, зона відпочинку Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13, кадастровий № 4820982200:09:000:0538; за Планом меж земельної ділянки в межах: від А до Б землі ТОВ [PERSON] XXI; від Б до А землі гр.[PERSON] та нежитлової будівлі, котедж №9-дільниця №8, загальною площею 149,90кв.м., що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13, літ. Д-3 камяний котедж, зареєстрованої Березанською філією ММБТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №20462137, про що зроблено запис в книзі 25 за реєстровим №736, загальною заставною вартістю 2186593,00 грн. в забезпечення виконання боргових зобовязань за цим договором. 26.09.2008р. між ЗАТ ПУМБ та позивачкою укладено іпотечний договір, за яким позивачка передає, а ЗАТ ПУМБ приймає в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку для рекреаційного призначення площею 0,1733га., розташовану за адресою Миколаївська область, Березанський район в межах території Коблевської сільської ради, зона відпочинку Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13, кадастровий № 4820982200:09:000:0538 за Планом меж земельної ділянки в межах: від А до Б землі ТОВ [PERSON] XXI; від Б до А землі гр.[PERSON] та нежитлову будівлю, котедж №9-дільниця №8, загальною площею 149,90кв.м., що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13, літ. Д-3 камяний котедж, зареєстрований Березанською філією МБТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №20462137, про що зроблено запис в книзі 25 за реєстровим №736. Загальна вартість всього заставленого майна становить 2186593,00 грн.. Іпотекою забезпечується виконання зобовязань ТОВ Технокон перед іпотекодержателем ЗАТ ПУМБ. Позивачка вважає укладений кредитний договір №05-236/08 від 19.05.2008р., додаткову угоду №1 до кредитного договору №05-236/08 від 04.09.2008р. та іпотечний договір від 26.09.2008р. недійсними з наступного. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.09.2015р. [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №12014150020007123 відносно [PERSON] за ч.2 ст.222 КК України закрито. Згідно зазначеної ухвали [PERSON] визнано винною в тому, що сторона оспорюваного кредитного договору ТОВ Технокон в особі директора [PERSON] вчинило шахрайство з фінансовими ресурсами, а саме отримування кредиту в банку за фіктивними документами. Так, з метою отримання кредиту в ЗАТ ПУМБ, [PERSON] на початку 2008р. придбала у невідомої особи угоду №36 від 14.03.2008р. між ТОВ Технокон та ФОП [PERSON] про придбання у ФОП [PERSON] металевої арматури d 10 мм. у кількості 545т. на суму 3600000,00 грн., після чого [PERSON] надала до ЗАТ ПУМБ фіктивний договір про придбання арматури та фіктивну видаткову накладну №Л-00000038 від 15.05.2008р. про оплату вказаної арматури. Крім того, в забезпечення договору та з метою прикриття фіктивної угоди надала в заставу ЗАТ ПУМБ іпотечний договір, згідно якого позивачка передає ЗАТ ПУМБ своє майно, а саме земельну ділянку площею 0,1733га. та нежитлове приміщення котедж 149,9кв.м., розташовані за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13. У звязку з наданням до банківської установи заставного майна між ЗАТ ПУМБ та ТОВ Технокон в особі директора [PERSON], 19.05.2008р. укладено кредитний договір №05-236/08 про надання кредиту у розмірі 300000,00 доларів США, що еквівалентно 1346094,00 грн.. Судовим рішенням встановлено, що сторона договору ТОВ Технокон в особі директора [PERSON], фактично не маючи предмету забезпечення виконання договору застави, при укладенні договору не мала намір виконувати його умови, тобто повертати кредит, та реалізовуючи свій шахрайський намір вступила в злочинну змову з посадовими особами ЗАТ ПУМБ, які склали акт про нібито наявність предмету застави металевої арматури На момент укладення договору та на протязі часу з серпня 2008р. по квітень 2009р. періодично складали 9 завідомо фіктивних актів про наявність заставленого майна металевої арматури. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - надання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Діючи зі злочинним наміром, [PERSON] запевнила позивачку, що предмет застави за договором металева арматура існує в дійсності, та в умовах неможливості повернення суми кредиту, його буде повністю погашено за рахунок заставного майна, ввела її в оману, внаслідок чого позивачка погодилась і уклала оспорюваний договір іпотеки від 26.09.2008р.. В листопаді 2013р. позивачці від представників правоохоронних органів стало відомо про те, що при укладенні іпотечного договору вона була введена в оману посадовою особою ТОВ Технокон [PERSON] при співучасті посадових осіб ПАТ ПУМБ, тому 21.11.2013р. вона звернулась до Центрального РВ ММУ України в Миколаївській області із заявою про злочинні дії посадових осіб сторін договору ТОВ Технокон та ПАТ ПУМБ при укладенні та виконанні кредитного договору, на підставі якої 21.11.2013р. було порушено кримінальне провадження №12013160020008007 за ч.4 ст.358 КК України. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.07.2014р. вказане кримінальне провадження у звязку із закінченням строків давності закрито та працівників ПАТ ПУМБ [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності. Вищезазначеним рішенням встановлено, що при укладенні кредитного договору №05-236/08 від 19.05.2008р. ТОВ Технокон та ПАТ ПУМБ складали завідомо фіктивні документи щодо обовязкової умови договору застави, а позивачка уклала договір іпотеки під впливом омани зі сторони [PERSON]. Посилаючись на ст.ст.203,215,230,234,236,1054 ЦК України та те, що правочин, укладений для забезпечення кредитного договору №05-236/08 від 19.05.2008р., а саме іпотечний договір від 04.09.2008р., укладений між нею та ЗАТ ПУМБ є недійсним, оскільки відповідно до приписів ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню, недійсність основного зобовязання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, позивачка просить визнати недійсними: кредитний договір №05-236/08 від 19.05.2008р., укладений між ТОВ Технокон та ЗАТ ПУМБ; додаткову угоду №1 до кредитного договору №05-236/08 від 04.09.2008р.; іпотечний договір від 04.09.2008р., укладений між нею та ЗАТ ПУМБ та покласти судові витрати на відповідача. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснив, що те, що стосується кримінальних проваджень, то в ухвалах суду є підстави вважати, що позивачка стала жертвою злочинних дій як [PERSON] так і працівників банку. По кримінальним провадженням обвинувальні акти не складалися, в суд йшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за строками. . Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що в матеріалах справи достатньо доказів того, що позивачка була введена в оману. Представник відповідача ПАТ ПУМБ [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, посилаючись на узагальнення судової практики ВС України Про визнання правочинів недійсними. Зазначив, що позивачка має довести, яким чином вона введена в оману при укладенні договору іпотеки, оскільки була підробка документів по іншому майну і незрозуміло, яке відношення має підробка цих документів до іпотечного договору. Крім того вважає, що позивачкою зовсім не доведені обставини введення її в оману банком та доказів змови між [PERSON] і банком немає. Представник відповідача ТОВ Технокон в судове засідання не зявився та не повідомив причину своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ЗАТ ПУМБ (далі [PERSON]) та ТОВ Технокон в особі директора [PERSON] (далі - позичальник) 19.05.2008 р. укладено кредитний договір №05-236/08 про надання кредиту, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 300000,00 доларів США строком по 18.04.2009р. зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 14,1% річних (п.7.2.1. договору) з поверненням кредиту згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до п.3.1.4 умовою надання кредиту є укладення між Банком та Позичальником Угоди про забезпечення договору застави товарів в обороті, а саме: металевої арматури d 10 мм., в кількості 545т. загальною заставною вартістю 3000001,55 грн. в забезпечення виконання боргових зобовязань за договором та укладення між Банком та [PERSON] договору поруки в забезпечення виконання боргових зобовязань за договором (п.3.1.5 договору) (а.с.7-17). З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №05-236/08, 19.05.2008р. між ЗАТ ПУМБ та ТОВ Технокон в особі директора [PERSON] укладено договір застави товарів в обороті, посвідчений 19.05.2008р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу в реєстрі за № 5833 (а.с.18-20). Відповідно до умов п.2.1-2.6 договору предметом застави є металева арматура d 10мм., кількістю 545т., загальною балансовою вартістю 3000001,55 грн., яка знаходиться у складському приміщенні за адресою: м. Миколаїв, вул. Енгельса, 49, згідно з договором зберігання, укладеним між заставодавцем та ВАТ Конвейєрмаш від 17.03.2008р.. 04.09.2008р. між ЗАТ ПУМБ та ТОВ Технокон в особі директора [PERSON] укладено додаткову угоду 1 до кредитного договору №05-236/08 від 19.05.2008р. , згідно умов п.1.1 якої статтю 7 кредитного договору доповнено пунктом 3.1.7 наступного змісту: 3.1.7 Укладення між банком та [PERSON] угоди про забезпечення іпотечного договору: земельної ділянки з цільовим призначенням для рекреаційного призначення площею 0,1733га, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, в межах території Коблевської сільської ради, зона відпочинку Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13; кадастровий № 4820982200:09:000:0538; за Планом меж земельної ділянки в межах: від А до Б землі ТОВ [PERSON] XXI; від Б до А землі гр. [PERSON] та Нежитлової будівлі, котедж №9-дільниця №8, загальною площею 149,90 кв.м., що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13, літ. Д-3 камяний котедж, зареєстрованої Березанської філією ММБТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №20462137, про що зроблено запис в книзі 25 за реєстровим № 736 загальною заставною вартістю 2186593,00 грн. в забезпечення виконання боргових зобовязань за кредитним договором (а.с.21). Між ЗАТ ПУМБ та [PERSON] 04.09.2008р. укладено іпотечний договір (без видачі заставної), посвідчений 04.09.2008р. приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу в реєстрі за № 1911 (а.с.22-25), іпотекодавець передає банку в іпотеку: - земельну ділянку з цільовим призначенням для рекреаційного призначення, площею -0,1733га, розташовану за адресою: Миколаївська область, Березанський район, в межах території Коблевської сільської ради, зона відпочинку Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13; кадастровий № 4820982200:09:000:0538; за Планом меж земельної ділянки в межах: від А до Б землі ТОВ [PERSON] XXI; від Б до А землі гр. [PERSON]; - нежитлову будівлю, котедж №9-дільниця №8, загальною площею 149,90 кв.м., що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Миколаївська, 9/13, літ. Д-3 камяний котедж, зареєстровану Березанської філією ММБТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №20462137, про що зроблено запис в книзі: 25 за реєстровим № 736, предмет іпотеки оцінено у сумі 2186593,00 грн.. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.09.2015р. (а.с.26) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України, у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №12014150020007123 відносно [PERSON] за ч.2 ст.222 КК України надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту, що завдало великої матеріальної шкоди, закрито. В ухвалі зазначено, що [PERSON] свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України, а саме: надання фіктивного договору про придбання у ФОП [PERSON] металевої арматури d 10мм. у кількості 545т. на суму 3600000,00 грн., фіктивної видаткової накладної про оплату вказаної арматури та надання в заставу іпотечного договору, згідно якого [PERSON] передала ЗАТ ПУМБ своє майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1733 га. та нежитлове приміщення (котедж 149,9 кв.м.), розташовані в с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області, вул. Миколаївська, 9/13) - визнала повністю. На підставі заяви [PERSON], органом досудового розслідування Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 21.11.2013р. до ЄРДР за №12013160020008007 внесено відомості про те, що 19.05.2008р. між ПАТ ПУМБ та ТОВ Технокон в особі його директора [PERSON] укладено кредитний договір, поручителем якого стала [PERSON], без відома останньої, в наслідок чого [PERSON] повинна виплачувати кредит, який не отримувала, з правовою кваліфікацією злочину за ч.4 ст.358 КК України (а.с.27). Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.07.2014р. (а.с.28) працівників банку ПАТ ПУМБ [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності і кримінальне провадження №12013160020008007 відносно них за ч.3 ст.358 КК України підроблення офіційного документу, який посвідчується особою, яка має право посвідчувати такі документи і який надає право або звільняє від обовязків, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, закрито у звязку із закінченням строків давності. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. (а.с.29) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та провадження у справі закрито З оглянутих в судовому засіданні кримінальних проваджень, наданих Центральним районним судом м. Миколаєва вбачається: - кримінальне провадження №490/6737/14-к (1/кп/490/387/2014) ухвалою Центрального кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України у кримінальному провадженні №12013160020008007 від 21.10.2013р., провадження відносно них закрито у звязку із закінченням строків давності. [PERSON] та [PERSON] обвинувачувалися у підробленні офіційного документу, який посвідчується особою, яка має право посвідчувати такі документи і який надає право або звільняє від обовязків (а.п.28); - кримінальне провадження №490/7669/14-к (1-кп/490/436/2014) - ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №12014150020003070 від 03.06.2013р. та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України на підставі ч.1.2 ст.49 КК України, провадження у справі закрито. Як пояснила в судовому засіданні обвинувачена [PERSON] вона за пропозицією інших осіб створила та очолила підприємство, яке фактично ніякої реальної діяльності не здійснювало . а використовувалося лише для оформлення документів. Потім нею за пропозицією інших осіб була підписана низка документів, які, як вона дізналася пізніше, були документами, за допомогою яких був оформлений кредит, внаслідок якого підприємство ніби-то отримало кредит від ПАТ ПУМБ на суму 300000 доларів США під гарантії майнового поручителя [PERSON] та під заставу арматури. При цьому ці акти вочевидь не відповідали дійсності, адже в дійсності ніякої арматури у підприємства не було та ніякі угоди щодо придбання арматури підприємство не укладало (а.п.58-59); - кримінальне провадження №490/4148/15-к (1-кп/490/363/2015) - ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №12014150020007123 від 24.12.2014р. та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України - надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту,що завдало великої матеріальної шкоди, у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито (а.п.55). Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.ч.1-4 ст.203 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст.16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст.215 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними\~правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог\~\~\~\~позивача щодо недійсності договору про надання кредиту №05-236/08 від 19 травня 2008 року\~суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст.ст.626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.1054,\~1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується\~\~надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року по справі №6-1341цс15. Так, зі змісту договору про надання кредиту №05-236/08 від 19 травня 2008 року\~, вбачається, що договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обовязки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього. Договір особисто підписано позичальником ПАТ Технокон, що свідчить про те, що він був повністю ознайомлений з повною інформацією стосовно умов кредитування. Отже,\~\~зміст\~\~договору у повному обсязі відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством, при укладенні договору банком дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а тому належним чином укладений договір є обовязковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним кредитного договору №05-236/08 від 19 травня 2008 року, укладеного між ТОВ Техноком та ЗАТ ПУМБ задоволенню не підлягають. Згідно ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст.236 ЦК України). Відповідно до\~статті 1 Закону України Про іпотеку\~ іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх. Забезпечувальне зобовязання (взаємні права й обовязки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням). Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною пятою\~статті 3 Закону України Про іпотеку\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до\~ст.18 Закону України Про іпотеку\~Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, імя, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів; 2) зміст та розмір основного зобовязання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Іпотечний договір\~\~може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки,\~\~визначення\~\~способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. \~\~\~\~\~\~ Згідно до п.1\~ст.230 ЦК України\~якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1\~ст. 229 цього Кодексу), такий правочин\~визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У відповідності до п.20\~Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику визнання правочинів недійсними, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел в діях однієї із сторін правочину. наявність умислу, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, що діяла під впливом обману. Виходячи з положень ст.ст.203,215,230,548 ЦК України, судом встановлено, що в момент підписання іпотечного договору між сторонами, позивачка навмисно була введена в оману [PERSON] та працівниками банку стосовно обставин, які впливають на вчинення правочину. Відповідно до\~ст.236 ЦК України\~правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ч.2\~ст.548 ЦК України\~недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. А тому, визнання спірного іпотечного договору недійсним, має наслідком й визнання недійсною додаткову угоду від 04.09.2008р. №1 до кредитного договору №05-236/08 від 19.05.2008р., оскільки вона укладена між ЗАТ ПУМБ та ТОВ Технокон з метою забезпечення іпотечного договору. Оскільки в ході розгляду справи судом було встановлено, що іпотечний договір [PERSON] з банком було укладено під впливом обману її зі сторони [PERSON], яка надала завіомо неправдиві відомості про те, що кредит вже забезпечено арматурою, вартість якої більша за суму кредиту, а також під впливом обману працівників банку [PERSON] та [PERSON], якими були складені фіктивні акти про наявність у ТОВ Технокон цієї арматури, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання недійсною додаткової угоди, яка була укладена між відповідачами ПАТ ПУМБ та ТОВ Технокон та іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою не сплачено в повному обсязі судовий збір відповідно до п.10 ч.1 ст.80 ЦПК України, згідно якого у позовах, які складається з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог. Оскільки позивачкою заявлено дві самостійні позовні вимоги, відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір (станом на 01.09.2015р.) розміри ставок судового збору із позовних заяв майнового характеру становлять 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (487,20 грн. 6090,00 грн.), підлягав сплаті судовий збір в сумі 12180,00 грн.. Враховуючи, що при подачі позовної заяви позивачкою не доплачено судовий судовий збір в розмірі 6090,00 грн., підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Акціонерного Товариства Перший\~ Український [PERSON] судовий збір в розмірі 6090,00 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial