Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12 лютого 2003 року померла [PERSON], а 05.05.2016 року помер [PERSON]. Померлі [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON]. Після їх смерті залишилося наступне спадкове майно : 2/7 частини житлового будинку № 96 по вул. Б. Хмельницького в с. Кам»яна Гора Жовківського району Львівської обл. [PERSON] заповіту не складала, а [PERSON] склав заповіт в користь [PERSON]. Зазначає, що коли ж звернулася до нотаріальної контори то нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у батьків відсутнє право власності на житловий будинок. Інших спадкоємців крім позивача у батьків не було. Крім цього зазначає, що станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки Кам»яногірської сільської ради у колгоспному дворі по вул. Б. Хмельницького, 96 значилися наступні члени господарства : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] змінила своє прізвище «Сало» у зв»язку з одруженням. Вказує, що таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Просять задоволити позов. Позивачі в судове засідання не з»явились, однак подали на адресу суду заяви у яких просять розглядати дану справу у їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі, просять задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак Магерівською селищною радою надіслано лист в якому вказано, що селищна рада не заперечує проти позовних вимог позивачів. Окрім цього в даному листі вказано, що селищна рада просить розглядати дану справу у відсутності її представника. Представник третіьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений. Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 284238, вбачається, що [PERSON], померла 11.02.2003 року. З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 423333, вбачається, що [PERSON], помер 05.05.2016 року. З копії свідоцтва про народження серії 1-УР № 385562, вбачається, що батьками [PERSON] Андрїіни є [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про одруження серії II-СГ № 292372, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] Андрїіна [INFO] одружились. З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки Кам»яногірської сільської ради у колгоспному дворі по вул. Б. Хмельницького, 96 значилися наступні члени господарства : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно ПВС України № 13 від 25.12.1992 року № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена двору і поширюється на випадки припинення двору з 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав ,а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають право на 1/7 частину згаданого вище будинку кожен. Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що позивач, [PERSON] проживала разом з своїми батьками до дати їх смерті, а відтак є такою, що спадщину прийняла, тому на дату подання позову має право 3/7 частини згаданого вище будинку. Відповідно до вимог п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, передбачено захист порушеного права шляхом подання позовної заяв. Таким чином суд дійшов до висновку, що позивачі, як члени бувшого колгоспного типу двору мають право на частку в майні двору, а тому їх позовні вимоги про визнання права власності на частку кожної в майні двору слід задоволити. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: approved