Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новоселівської сільської ради Саратського району про визнання права власності у порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: с. Новоселівка Саратського району, вул. Садова,36. Обґрунтовуючи позов позивачка зазначила, що у жовтні 2011 року, за усною домовленістю з подружжям [PERSON] та [PERSON] переїхала жити до будинку подружжя [PERSON], з метою здійснення за ними догляду. 01 листопада 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй належний йому житловий будинок, розташований по вулиці Садова в с. Новоселівка Саратського району, в якому він проживав. 26 липня 2012 року [PERSON] помер. Позивачка зазначила, що на день смерті спадкодавця вони проживала однією сім'єю, вели спільне господарство. У встановлений строк для прийняття спадщини вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому, позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок, що належав покійному [PERSON] Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] звернулася з позовом до суду до відповідача [PERSON] про визнання права на обов'язкову частку у спадщині та визнання за нею права власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Садова, 36 в с. Новоселівка Саратського району Одеської області. Позов обґрунтувала тим, що 26 липня 2012 року помер її батько [PERSON], якому на праві спільної сумісної власності, згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, належав житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с. Новоселівка, вул. Садова, буд. 36 Саратського району Одеської області. На теперішній час спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом є вона. 01 листопада 2011 року батько склав заповіт, яким заповів [PERSON] житловий будинок по вул. Садова, 36 Саратського району Одеської області. На момент смерті заповідача все майно подружжя [PERSON] і [PERSON]: житловий будинок, речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, майнові права на незареєстровані, відповідно до вимог закону, господарські споруди, було набуте подружжям за час шлюбу та знаходилося у їх спільній сумісній власності без виділу часток із зазначеного майна. Заповідальне розпорядження [PERSON] не може охоплювати половину майна його дружини [PERSON], яка померла після свого чоловіка - 11 серпня 2013 року. 26 липня 2012 року, внаслідок смерті заповідача [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташований в с. Новоселівка по вул. Садова № 36 Саратського району Одеської області, яку прийняли у встановленому законом порядку: [PERSON] - спадкоємець за заповітом, непрацездатна вдова заповідача [PERSON] у розмірі 1/8 частки права на обовязкову частку у спадщині; непрацездатна за інвалідністю та за віком дочка заповідача у розмірі 1/8 частки права на обовязкову частку у спадщині. 11 серпня 2013 року, внаслідок смерті заповідача [PERSON], відкрилась спадщина за заповітом від 09 листопада 2011 року на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в с. Новоселівка, вул. Садова №36 Саратського району Одеської області. Спадщину після смерті [PERSON] 3.Ф. у встановленому законом порядку прийняла дочка [PERSON] Тому, [PERSON] просила визнати за нею право власності у порядку спадкування на 3/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с. Новоселівка по вул. Садова № 36 Саратського району Одеської області, після смерті її батька [PERSON], померлого 26 липня 2012 року, та після смерті її матері [PERSON], померлої 11 серпня 2013 року. Під час розгляду справи представник позивачки [PERSON] [PERSON], який діє в її інтересах, підтримав позов [PERSON], просив його задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення відповідно до поданої заяви. Позов третьої особи [PERSON] не визнав, заперечував проти його задоволення з тих підстав, що покійний [PERSON] склав заповіт та заповів позивачці будинок, який належав як йому, так і його покійній дружині [PERSON] за згодою дружини, так і за згодою дочки [PERSON] За для того, щоб в подальшому уникнути спорів щодо спадкового майна, покійний [PERSON] отримав від [PERSON] грошову компенсацію, яку передав [PERSON] за обов'язкову частку матері як непрацездатної особи та її обов'язкову частку, як інваліда дитинства. Крім того, [PERSON] не оспорювала заповіт батька в цій частині, тому просив відмовити у задоволенні позову третьої особи. Представник [PERSON]І - [PERSON] підтримала позов третьої особи із самостійними вимогами, просила його задовольнити у повному обсязі, визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки будинку з господарськими спорудами №36 по вул. Садова в с. Новоселівка Саратського району, з урахуванням 1/2 частки будинку, яка належала матері [PERSON], та обов'язкових часток в спадщині після смерті батька частки покійної матері [PERSON] та частки самої [PERSON], як непрацездатної особи за інвалідністю та за віком. Позов [PERSON] визнала частково, не заперечувала проти визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частку зазначеного будинку з господарськими спорудами, як спадкоємця майна за заповітом батька [PERSON] У дане судове засідання позивачка, її представник, третя особа із самостійними вимогами, її представник не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову [PERSON] Заслухавши представника [PERSON], третю особу із самостійними вимогами [PERSON], її представника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з приписами ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 26 липня 2012 року (а.с.48). [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та укладення шлюбу (а.с. 6,7). За життя, 01 листопада 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, яким на випадок своєї смерті заповів житловий будинок, розташований по вул. Садова 36 в селі Новоселівка Саратського району Одеської області [PERSON], земельну ділянку площею 2,58 гектара та майновий пай заповів [PERSON]. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі, на день смерті спадкодавця є чинним (а.с.42,66). Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області за заявами, які надійшли від [PERSON] - спадкоємця за заповітом від 01 листопада 2011 року, [PERSON] спадкоємця за законом на обов'язкову частку у спадщині та за заповітом від 01 листопада 2011 року (а.с.163-193). Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: с. Новоселівка Саратського району, Одеської області, вул. Садова, 36 через відсутність правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності [PERSON] на дане спадкове майно (а.с.52). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Довідкою Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області, витягом з книги погосподарського обліку Новоселівської сільської ради (а.с.41,50) підтверджено, що будинок по вул. Садова №36 в с. Новоселівка Саратського району зареєстрований за [PERSON], який був головою домогосподарства та проживав в господарстві до дня смерті. Однак, будинок набутий подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, тому є їх спільною сумісною власністю (а.с.8-12,103). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки житлового будинку №36, розташованого по вул. Садова в с. Новоселівка Саратського району. Спадщину у вигляді даного майна прийняли: позивачка [PERSON], яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, відповідно до ст. 1269 ЦК України, непрацездатна вдова заповідача [PERSON], яка станом на день смерті спадкодавця постійно проживала з чоловіком, що підтверджується довідкою Новоселівської сільської ради Саратського району (а.с.104) та непрацездатна за інвалідністю та за віком дочка заповідача [PERSON], які мають право на обов'язкову частку у спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Оскільки спадкодавцем [PERSON] зроблено заповідальне розпорядження на користь позивачки [PERSON], її частка становить 1/4 частку будинку з господарськими спорудами, а обов'язкова частка дружини [PERSON] та дочки [PERSON] становять по 1/8 частки житлового будинку з господарськими спорудами, у кожної з них. 11 серпня 2013 року дружина [PERSON] - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с.100). За життя, 09 листопада 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, а також те, на що за законом буде мати право, все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON]. На день смерті спадкодавця заповіт є чинним (а.с.101). Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області за заявою, які надійшла від [PERSON], як спадкоємця за заповітом від 09 листопада 2011 року (а.с. 194-226). Інші особи заяву про прийняття спадщини не подавали. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Садова, 36 в с. Новоселівка Саратського району Одеської області. Вказану спадщину, у встановленому законом порядку прийняла єдиний спадкоємець за заповітом [PERSON] Таким чином, позивачка [PERSON] успадковує 1/4 частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Садова, 36 в с. Новоселівка Саратського району Одеської області після смерті [PERSON], а [PERSON] успадковує 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, що належала її матері [PERSON], 1/8 частку зазначеного будинку- обов'язкова частка, успадкована матір'ю після смерті батька, 1/8 частку обов'язкова частка, успадкована [PERSON] після смерті батька, всього 3/4 частки зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами. Враховуючи наведене, за [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування на 1/4 частку житлового будинку з господарськими спорудами під номером 36, розташованого по вул. Садова в с. Новоселівка Саратського району Одеської області, за [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування на 3/4 частки зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами. Твердження представника [PERSON] в частині того, що позивачка повинна успадкувати будинок спадкодавця [PERSON] в цілому, оскільки заповіт [PERSON] є чинним, не оспорений та не був визнаний частково недійсним з підстав, що заповідальним розпорядженням [PERSON] охоплено половину майна його дружини [PERSON], набутого ними під час шлюбу, в яку входить і обов'язкова частка його непрацездатної дружини та непрацездатної дочки, суд вважає необгрунтованими з таких підстав. На момент смерті заповідача [PERSON], все майно подружжя [PERSON] та [PERSON] знаходилось у їх спільній сумісній власності. Будь-яких належних та допустимих доказів про виділ часток майна подружжя [PERSON], в тому числі частки житлового будинку по вул. Садова, 36 в с. Новоселівка Саратського району, суду не надано. Крім того, незалежно від змісту заповіту [PERSON], його непрацездатна дружина [PERSON] та непрацездатна дочка [PERSON] спадкують половину частки, яка належала б кожній з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Будь-які обмеження для дружини та дочки, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, у заповіті [PERSON] не встановлені.

Outcome: partial