Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивачі в липні 2016 року звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації місця проживання. В вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення місця проживання в житловому будинку і усунення перешкод в користуванні житловим будинком. Свої позовні вимоги позивачі [PERSON] та [PERSON] мотивували тим, що вони є власниками житлового будинку по [ADDRESS]. Право власності набуте на підставі заповіту їх діда - [PERSON]. В будинку зареєстрованими є син [PERSON] - [PERSON] та відповідач - [PERSON]. До смерті [PERSON] відпвідач проживав разом зі своєю матір»ю за адресою [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] поселився в будинку по [ADDRESS]. Проживання разом з батьком є нестерпним, відповідач постійно зловживає алкогольними напоями, приводить додому невідомих осіб, які разом з ним вживають алкогольні напої та порушують громадський порядок, часто влаштовують сварки і навіть бійки, принижують їх перед сусідами та родичами. Крім того, [PERSON] самовільно встановив на вхідних дверях навісний замок і постійно закриває будинок на замок, тим самим перешкоджає їм входити до будинку. Вказують, що [PERSON] не приймає участі в утриманні будинку. Просять зобов»язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні належним їм будинком, виселити його з будинку в [ADDRESS], зобов»язати виконавчий комітет Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області зняти відповідача [PERSON] з реєстрації з вказаного будинку, а також просять стягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн.20 коп. (а.с.2-5, 22-25). В зустрічному позові [PERSON] свої позовні вимоги мотивував тим, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є його рідними дітьми. В будинку за адресою [ADDRESS] він є зареєстрованим та проживає з 4 березня 1989 року, за час проживання утримував будинок в належному технічному стані, сплачував всі платежі, зробив добудову, де в даний час проживає син, позивач [PERSON] Вказане про те, що він веде неправильний спосіб життя, є оговором, не відповідає дійсності. На обліку у лікаря нарколога він не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Діти залякують його фізичною розправою та погрожують відключити будинок від електропостачання в холодну пору року. Іншого житла він не має. Просить відмовити в задоволенні первісного позову , визначити порядок користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS], виділивши йому в користування ізольовану окрему кімнату площею 10 кв.м, розташовану біля комори з подальшим облаштуванням окремого входу і виходу, або при можливості виділити іншу кімнату, зобов»язати не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням будинку, стягнути на його користь понесені судові витрати (а.с.38-39). В судовому засіданні позивачі [PERSON], її представник [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали і просять задовільнити, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнав, просить в задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав і просить задовільнити. Представник відповідача - виконкому Нижчедубечанської сільської ради - сільський голова Ткач В.Г. позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнав, просить в задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав і просить задовільнити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі,суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити, зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Позивачі [PERSON], [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] Відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно (а.с.8) [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння [ADDRESS] (а.с.13-14). Згідно довідки №122 [PERSON] - батько домовласників, є постійно зареєстрованим в даному будинку з 4 березня 1989 року (а.с.9). [PERSON] в будинку не проживає. [PERSON] на обліку у лікаря -нарколога не перебуває (а.с.41). З довідки №337 (а.с.42) вбачається, що [PERSON] дійсно проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 4 березня 1989 року по даний час та іншого житла не має. За місцем роботи (а.с.44) та проживання (а.с.45) [PERSON] характеризується позитивно. Заяв та скарг про порушення громадського порядку на гр..[PERSON] до сільської ради не надходили. Розглядуючи питання щодо конфлікту в сім»ї [PERSON] на засіданні виконкому депутати вирішили тримати ситуацію на контролі і не допустити порушення прав громадянина [PERSON](а.с.46) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] охарактеризували [PERSON] з позитивної сторони. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є сусідами [PERSON], факти зловживання спиртним з боку [PERSON], а також того, що в спірному домоволодінні збираються особи, які зловживають спиртним, не відповідають дійсності. Крім того, свідки суду пояснили, що мати позивачів є психічно-хворою людиною, яка провокувала конфлікти в сім»ї. В даний час вона перебуває на лікуванні в спеціалізованому закладі. [PERSON] до смерті її батьків здійснював догляд за останніми, в той час, коли позивачі взагалі усунулись від такого догляду. [PERSON] належним чином утримував і утримує будинок. За час його проживання здійснив добудову до будинку, де в даний час проживає його син, позивач по справі - [PERSON] Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст. 9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Заявляючи вимогу про виселення позивачі за первісним позовом посилаються на неможливість співжиття із відповідачем. Так, вимогами ч. 1 ст. 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України » під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, тощо. Відповідно до вимог ст. 157 ЖК України членів сім»ї власника будинку / квартири/ може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 ЖК, виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Оцінюючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з огляду на ті обставини, що при розгляді даної справи по суті не знайшов свого підтвердження факт систематичного порушення правил співжиття та застосування у зв'язку з цим до відповідача заходів запобігання і громадського впливу з боку відповідних органів, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, які виявилися безрезультатними. Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається. Враховуючи, що позовні вимоги позивачів про усунення перешкод та про виселення на підставі ст. 116 ЖК України є недоведеними, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної особи, поданим відповідно ЦПК, в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст..156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири) , які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги за зустрічною позовною вимогою [PERSON] в частині визначення порядку користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] і виділяє в користування [PERSON] кімнату 2-1 площею 32,3 кв.м, приміщення Ш площею 6,1 кв.м. Стосовно виділення окремої кімнати в будинку площею 10 кв.м суд вважає таке виділення неможливим, оскільки облаштування окремого виходу та входу до кімнати потребує спеціального дозволу та згоди власників будинку. В судовому засіданні не доведено позовні вимоги про те, що з боку відповідачів за зустрічним позовом чиняться перешкоди [PERSON] в користуванні жилим приміщенням, а за таких обставин дані позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: approved