Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач будучи членом садового кооперативу «Райдуга», маючи на меті стати Головою правління надає проти чинних службових осіб правління недостовірну інформацію. Позивачка просить визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності та які порушують права та свободи, ганблять честь, гідність і ділову репутацію позивача та підлягають спростуванню, а саме: недостовірну інформацію про відсутність оприбуткування коштів за використану електроенергію, що внесені до книги обліку витрат на електроенергію за 2012 рік; недостовірну інформацію про привласнення бухгалтером 714 грн., що були сплачені на встановлення ліхтарів; недостовірну інформацію про відсутність документів на виконання ремонту доріг; інформацію стосовно нарахування та виплати зарплати [PERSON] та [PERSON]; недостовірну інформацію про те, що [PERSON] та [PERSON] працювали в СК «Райдуга» без законних підстав; недостовірну інформацію про відсутність документів на вивіз сміття; недостовірну інформацію про завищений розмір платежів на землю, що сплачується постійно діючими членами СК «Райдуга» за членів кооперативу, земельні ділянки яких належать СК «Райдуга», проте місце перебування яких не відоме; недостовірну інформацію про відсутність відомостей про внесення членського внеску [PERSON] в розмірі 5 000 грн. в касу кооперативу. Визнати наклепом дії відповідача з виготовлення та поширення інформації відносно позивача у акті, що були оприлюднені на позачергових зборах, скликаних ревізійною комісію СК «Райдуга» 17.08.2013 року. Після проведення загальних зборів, позивачка почала погано себе почувати, посилається на порушення нервової системи, у зв'язку із чим вважає, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 20 000 грн. та просить стягнути із відповідача. Крім того, позивачка просить зобов'язати відповідача публічно вибачитися та оголосити рішення суду про спростування недостовірної інформації на чергових загальних зборах учасників СК «Райдуга» стосовно [PERSON] та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали, просили позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити. Відповідач пояснив, що комісією у складі нього, [PERSON] та [PERSON] була проведена ревізія фінансової господарської діяльності СК «Райдуга» за 2012 рік та частково І півріччя 2013 рік. Проведення вказаної ревізії було зумовлено недовірою членів кооперативу у раціональному витрачанні коштів. Позивачка на вимогу ревізійної комісії не надала всю бухгалтерську та іншу необхідну документацію, а тому ревізію проводили на підставі тих документів, які були надані. Вказаний акт було оприлюднений [PERSON], а не [PERSON], як стверджує позивачка. Вислухавши пояснення позивачки, її представника , відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2013 року ревізійною комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] було складено акт перевірки окремих питань фінансової господарської діяльності садового кооперативу «Райдуга» за 2012 рік та частково І півріччя 2013 року. Позивачка [PERSON] вважає, що вказаний акт ревізійної комісії містить недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності та порушує її права свободи, ганьблять честь гідність і ділову репутацію. Однак, з пояснень відповідача вбачається, що позивачкою не було надано всієї бухгалтерської документації. Як вбачається з копії розписки (т.2 а.с.36), [PERSON] вказала, що після судового розгляду документи будуть передані: каса та касова книга з 01.03.2012 року по 30.06.2013 р.; документи та накази про прийом на роботу з 01.03.2012 року по 15.10.2013 р.; відомості нарахування заробітної плати з 01.01.2012 р. - 30.06.2013 р.; книга чергувань; книга обліку електричної енергії, журнали доходів та видатків 2012-2013 рр.; протоколи загальних зборів та правління за 2012-2013р.; документи на використання готівкових коштів; штатний розпис за 2012-2013 р. В судовому засіданні позивачка не заперечувала, що вказана розписка була написана нею власноручно. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Враховуючи те, що з пояснень відповідача та письмових матеріалів справи вбачається, що позивачкою під час здійснення ревізійної комісії не було надано всієї бухгалтерської документації, акт містить висновки та пропозиції ревізійної комісії, суд приходить до висновку, що підстав вважати викладене у акті недостовірною інформацією та такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію позивача немає. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Позивачка у своїй позовній заяві вказує, що поширення недостовірної інформації мало місце на загальних зборах учасників товариства 17.08.2013 року, шляхом оголошення відповідачем Акту перевірки окремих питань фінансової господарської діяльності садового кооперативу «Райдуга» за 2012 рік та частково І півріччя 2013 року. Як роз'яснено у п. 9 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Разом з тим, сторонами всупереч ч. 1 ст. 131 ЦПК України не надано суду доказів: проведення 17.08.2013 року загальних зборів учасників товариства; поширення акту на вказаних зборах; а також відомості про особу, яка оприлюднила акт. Крім того, в судовому засіданні відповідач заперечував, що акт був ним оприлюднений. Суд звертає увагу на те, що у абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. З письмових матеріалів справи вбачається, що Акт перевірки окремих питань фінансової господарської діяльності садового кооперативу «Райдуга» за 2012 рік та частково І півріччя 2013 року нікому не адресований, а містить лише висновки та пропозиції ревізійної комісії. Враховуючи те, що судом не встановлено порушення особистого немайнового права [PERSON], а тому підстав для відшкодування моральної шкоди немає. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed