Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Красноармійського районного відділу Головного Управління Державної Міграційної Служби, [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 2007 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року у них народилась спільна дитина донька [PERSON]. У [PERSON] в даний час виникла необхідність у виїзді на постійне місце проживання до [ADDRESS] до рідної бабки [PERSON] Оскільки [PERSON] знаходиться в місцях позбавлення волі більш того на тимчасово окупованій та не підконтрольній Україні території і не має можливості надати відповідні нотаріальні згоду, доручення, заяви та дозволи на виїзд малолітньої доньки за межі України без супроводу одного з батьків та нотаріально засвідчене клопотання на оформлення паспорту громадянина України для дитини яка не досягла 16-річного віку, позивачка просить суд надати дозвіл [PERSON], яка не досягла 16 річного віку на виїзд з України без офіційної згоди її батька [PERSON] та без його супроводу на постійне місце проживання до Російської Федерації, а також зобов»язати Красноармійський районний відділ Головного Управління Державної Міграційної служби України в Донецькій області оформити та видати паспорт громадянина України [PERSON], [INFO], яка не досягла 16-річного віку без нотаріального засвідченого клопотання її батька - [PERSON], за межі України та на її в'їзд до Російської Федерації для постійного проживання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. В судовому засіданні уточнив, що позивачкою ставиться питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон саме для постійного проживання, та у зв'язку з цим заявлено клопотання про залучення в якості відповідача [PERSON] Ухвалою суду від 03.10.2016 року в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради вважає вимоги про надання дозволу неповнолітній [PERSON] на виїзд з України без згоди батька на постійне місце проживання такими, що підлягають задоволенню. Вимоги про зобов»язання Красноармійського районного відділу Головного Управління Державної Міграційної Служби видати паспорт просили вирішити на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 6) Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2008 року по вересень 2013 рік мешкали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS] Стаття 19 СК України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів, зокрема, при вирішенні питань при визначенні місця проживання неповнолітньої дитини. При цьому суду надається письмовий висновок щодо розв'язання спору між батьками щодо їх участі у вихованні дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради орган опіки та піклування вважає за доцільним підтримати позовні вимоги в частині надання дозволу [PERSON], яка не досягла 16-річного віку на виїзд з України без офіційної згоди її батька [PERSON] та без його супроводу на постійне місце проживання до Російської Федерації. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має намір виїхати з неповнолітньою дитиною [PERSON] за кордон без згоди батька. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. При розгляді справ про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків необхідно виходити з положень Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХИ « Про порядок виїзду з України і в»їзду в України громадян України» ( далі Закону про порядок виїзду з України), Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 ( далі Правила оформлення і видачі паспорта), Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року та в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 ( далі Правила перетинання державного кордону), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. Відповідно до ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятись правочин. Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженою постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється :за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску ; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном. За відсутності згоди одного з батьків неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно із Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМ України від 31.03.1995 року № 231 за наявності заперечень одного з батьків паспорт/ проїзний документ дитини може бути оформлено на підставі рішення суду ( п.18). Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не заперечує проти надання дозволу позивачці про вивіз дитини за кордон, а навпаки, просить задовольнити позовні вимоги. Метою звернення позивачки з даним позовом є отримання дозволу на вивіз дитини за кордон на постійне місце проживання. При цьому позивачка і представник позивачки в судовому засіданні посилається на норми Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» . Проте, вказаний Закон регулює виїзд дитини за кордон, а не визначення постійного місця проживання. Із змісту позовної заяви та пояснень предстанвика позивачки вбачається, що її метою є виїзд на постійне місце проживання до Росії, до рідної бабки [PERSON]. Таким чином, фактично ставиться питання про визначення місця проживання дитини, а не про тимчасовий виїзд. Проте, позов з цих підстав не заявлявся. Отже, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до [PERSON] в частині надання дозволу [PERSON], яка не досягла 16-річного віку на вихзд з України без згоди батька [PERSON] на постійне проживання до Російської Федерації. Що стосується позовних вимог , заявлених до Красноармійського районного відділу Головного Управління Державної Міграційної служби України в Донецькій області про зобов»язання вчинити певні дії, то суд виходить з наступного. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 року № 360 визначено, що ДМС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи. На утворені територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС України може покладатися виконання окремих завдань за міжрегіональним принципом (пункт 7 Положення про ДМС України). Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 25.05.2011 року, визначено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Постановою КМУ від 15.06.2011 року № 658 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи ДМС України. Порядок оформлення і видачі закордонного паспорту регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року № 152 із зімнами, внесеними згідно з постановою КМУ від 26.11.2014 року № 682. Як встановлено в судовому засіданні позивачем було отримано відповідь з Красноармійського районного відділу Головного Управління Державної Міграційної Служби про відмову видачі паспорту, яка, згідно пояснень представника позивача ,не може бути надана до суду. Отже, позивачка, вважаючи відмову відповідача Красноармійський відділ ГУ ДМС у видачі паспорта неправомірною, просить суд зобов'язати суб'єкта владних повноважень видати паспорт [PERSON], [INFO], без нотаріально засвідченого клопотання її батька [PERSON] Проте, саму відмову відповідача у видачі паспорта надати не може у зв'язку з її втратою, про що пояснив представник позивача в судовому засіданні. Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed