Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 02 жовтня 2018 року звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з зазначеним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Іншим співвласником даної квартири є відповідач. Відповідач з листопада 2014 року безперервно порушує її право власності, а саме: неодноразово змінює замки вхідних дверей квартири, що унеможливило доступ до квартири їй як власнику, та позбавив доступу і позбавив права користування квартирою [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] (виселив), яким вона надавала право на користування і проживання в квартирі. Вищевказані дії відповідача вже були предметом розгляду судової справи №554/195/14-ц, було ухвалено судове рішення, що набрало законної сили 13 січня 2016 року. Як встановлено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року у справі №554/19503/14-ц « [PERSON] передав у найм та вселив у спільну з позивачкою квартиру [PERSON] при цьому, попередньо не отримавши на це відповідної згоди іншого співвласника житла - [PERSON] ». Передання у найм лише кімнати, що була виділена в користування [PERSON] рішенням суду, не може вважатися правомірним, оскільки установлення між співвласниками порядку користування об`єкту нерухомого майна не припиняє право спільної часткової власності. Рішенням суду у справі №554/19503/14-ц постановлено: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права користування та проживання [PERSON] та її дочці [PERSON] у вищевказаній квартирі. [PERSON] є членом її сім`ї і [PERSON] є її онукою, право на користування і проживання в квартирі (її частині) надала їм вона, але відповідач позбавив членів її сім`ї доступу до свого житла, до теперішнього часу унеможливив користування квартирою, чим порушив правомочність її розпорядження майном, що є невід`ємною складовою права власності. Між нею і [PERSON] укладено Договір про користування майном на оплатній основі. Відповідно до пункту 5 вказаного Договору вона гарантовано могла би отримувати відповідну вигоду-дохід у грошовій формі, якби її право власності не було порушено відповідачем, який виселив і позбавив права проживання у квартирі [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] Збитки, що завдав їй відповідач порушенням права власності, полягають у тому, що внаслідок протиправних дій відповідача вона не отримала дохід у розмірі 7923,05 грн., встановлений умовами Договору. Збитки у розмірі 7923,05 грн. - це розмір упущеної вигоди. Позивач також зазначає, що факти та обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року у справі №554/19503/14-ц: [PERSON] перешкоджає [PERSON] та її доньці, які зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , а також [PERSON] , яка є співвласницею Ѕ частки квартири, вільно користуватися квартирою, що знаходиться у їх спільній частковій власності, шляхом заміни замків у квартирі та вселенням без згоди [PERSON] у квартиру іншої особи [PERSON] Завдана майнова шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди -відповідача. Умовами Договору передбачена плата за користування майном, але відповідач не надає ключів і доступу до квартири [PERSON] , що є порушенням права власності: її права розпорядження майном, внаслідок чого вона не отримує дохід від передачі у користування майна, що є упущеною вигодою. Посилаючись на зазначені обставини, просить відшкодувати завдану порушенням права власності майнову шкоду шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача відшкодування збитків - упущену вигоду у розмірі 7923 грн. 05 коп. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2018 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 листопада 2018 року позов залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки. 07 грудня 2018 року [PERSON] надала суду документи на виконання ухвали суду від 19 листопада 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2018 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 20 лютого 2019 року о 10 год. 00 хв. 31 січня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 05 лютого 2019 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовної вимоги, відповідно до якої позивач просить відшкодувати завдану порушенням права власності майнову шкоду шляхом стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування збитків - упущену вигоду у розмірі 7599 грн. 79 коп. 20 лютого 2019 року закрито підготовче провадження, призначено дану справу до розгляду по суті на 24 квітня 2019 року о 15 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. 18 квітня 2019 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про залишення без розгляду всі письмові докази документи відповідача, подані у підготовчому судовому засіданні, клопотання про те, щоб суд не брав до уваги, поданий до суду 20 лютого 2019 року в якості доказу відповідача особистий лист від 21 січня 2019 року. 18 квітня 2019 року від позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що 05 грудня 2013 року [PERSON] уклала Договір про порядок користування майном (надалі Договір) зі [PERSON] на платній основі. Відповідач позбавив членів сім`ї позивача права проживання та користування переданим позивачем майном, чим порушив право власності позивача (право розпорядження). Порушення відповідачем права власності позивача встановлено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року у справі №554/19503/14-ц. Протиправні дії відповідача, що не відповідають вимогам закону, призвели до порушення майнових прав та інтересів позивача і спричинили заподіяння збитків (шкоди). Згідно з умовами Договору позивач мала би отримувати дохід за передане нею у користування майно на підставі Договору. Розмір помісячних нарахування за послугу з централізованого опалення, за період з 01 жовтня 2015 року по 27 вересня 2018 року становить 7599,79 грн. Збитки Позивача полягають не в її реальних втратах, яких вона зазнала або зазнає від порушень відповідача (про це позовна вимога не заявлялася), а збитки полягають в упущеній вигоді, розмір якої становить 7599,79 грн., яку позивач не отримала за період з 01 жовтня 2015 року по 27 вересня 2018 року внаслідок протиправних дій відповідача. Судовим рішенням у справі №554/19503/14-ц встановлено: -замки у квартирі змінені з листопада 2014 року; - [PERSON] перешкоджає [PERSON] та її доньці, які зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , користуватися квартирою шляхом заміни замків у квартирі. Відсутні докази поновлення відповідачем права власності позивача (права розпорядження): відповідач за період з 01 жовтня 2015 року по 27 вересня 2018 року, за який стягуються збитки - упущена вигода, не надав членам сім`ї позивача - [PERSON] з її донькою доступу до майна, переданого їм для проживання позивачем на підставі Договору від 05 грудня 2013 року про користування майном. Позивач за період з 01 жовтня 2015 року по 27 вересня 2018 року мала би отримати дохід у розмірі 7599,79 грн. за передану у користування частину квартири, як встановлено умовами Договору, і тільки неправомірні дії відповідача, який унеможливив [PERSON] з донькою проживання і користування переданим позивачем майном, стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати дохід. Позивач могла б реально одержати дохід (упущена вигода) за звичайних обставин, якби її право не було порушене відповідачем. Просить суд взяти до відома надані пояснення по справі і задовольнити позовну вимогу у повному обсязі (а.с. 130-131). 24 квітня 2019 року розгляд справи відкладено до 17 липня 2019 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 17 липня 2019 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача про надання додаткових доказів по справі та зайнятістю головуючого в розгляді кримінальної справи, розгляд справи відкладено до 16 вересня 2019 року о 10 год. 00 хв. 16 вересня 2019 року розгляд справи відкладено до 25 вересня 2019 року до 11 год. 00 хв. в зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи. В дане судове засідання сторони по справі не з`явилися. Позивач та відповідач про день та час розгляду справи сповіщались судом належним чином. Від відповідача надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить суд у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 липня 2005 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (1/2 частина) на підставі договору купівлі-продажу ВСІ/358235/ від 14 липня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського округу Фастовець І.В. №1160 (а.с.18) Відповідно до довідки ЖК «Нафтовик» від 11 квітня 2013 року, яка видана [PERSON] в тому, що дійсно [PERSON] як співвласник квартири по [ADDRESS] та [PERSON] , як співвласниця квартири по [ADDRESS] в липні 2005 року надали нотаріально посвідчені дозволи на реєстрацію та зареєстрували у вищевказаній квартирі [PERSON] (а.с. 20). З довідки ЖК «Нафтовик» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 03 серпня 2005 року та [PERSON] , [INFO] , з 04 грудня 2010 року (а.с. 19). 05 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про порядок користування майном (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого, [PERSON] передає у користування [PERSON] та [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , а саме: житлову кімнату площею 17, 34 кв.м. За цим пунктом договору [PERSON] у 2005 році надала дозвіл [PERSON] на проживання у квартирі і користування підсобними приміщеннями вищевказаної квартири: кухня - 6,8 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор площею 7,3 кв.м., вбудована шафа 0,4 кв.м. Згідно п. 5 договору сторони домовилися про плату за користування майном, що є предметом регулювання даних договірних правовідносин, та встановлюється у грошовій формі. Розмір плати за користування майном, що сплачуватиме [PERSON] [PERSON] за кожний місяць встановлюється у розмірі нарахувань за послугу з централізованого опалення, що здійснюється помісячно по особовому рахунку [NUMBER] , відкритому за адресою цієї квартири на ім`я [PERSON] у ПОКВПТТ «Полтаватеплоенерго». Розмір плати може змінюватися в залежності від зміни цін та тарифів на послуги з централізованого опалення (а.с.16-17). З повідомлення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» № 117-Е від 12 квітня 2017 року станом на 01 квітня 2017 року заборгованість за послугу з централізованого опалення по особовому рахунку [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням оплати від 04 квітня 2017 року на суму 2037,92 грн., відсутня (а.с. 21). З повідомлення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» № 148-Е від 18 травня 2017 року станом на 01 травня 2017 року заборгованість за послугу з централізованого опалення по особовому рахунку [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням оплати від 04 травня 2017 року на суму 79,34 грн., відсутня (а.с. 23). З повідомлення Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» № М-541 від 25травня 2018 року станом на 01 травня 2018 року заборгованість за послугу з централізованого опалення по особовому рахунку [NUMBER] , відкритого за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням оплати від 02 травня 2018 року на суму 1187,28 грн. та оплати від 07 травня 2018 року на суму 113,93 грн., відсутня (а.с. 25). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року у справі №554/19503/14-ц рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2015 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов [PERSON] , [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Постановлено усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою [PERSON] шляхом виселення [PERSON] з неправомірно зайнятого житлового приміщення - з квартири [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права користування та проживання [PERSON] та її дочці [PERSON] у квартирі [ADDRESS] шляхом вселення її ( [PERSON] ) та дитини ( [PERSON] ) до всієї квартири (а.с.63-66). Вказаним рішенням суду встановлені такі обставини: [PERSON] передав у найм та вселив у спільну з позивачкою квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , при цьому, попередньо не отримавши на це відповідної згоди іншого співвласника житла - [PERSON] . При цьому, відповідачами та їх представником не заявлено, та не надано доказів, що право спільної часткової власності на вказану квартиру припинилося. Передання у найм лише кімнати, що була виділена в користування [PERSON] рішенням суду, не може вважатися правомірним, оскільки, як уже зазначалося, установлення між співвласниками порядку користування об`єктом нерухомого майна не припиняє право спільної часткової власності. Крім того, у спільному користуванні власників залишено кухню 6,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор площею 7,3 кв.м., вбудовану шафу 0,4 кв.м. Разом з цим, згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , користування кімнатою № 3 неможливо без користування коридором (1) площею 7,3 кв.м., а тому доводи представника відповідачів про те, що [PERSON] користується лише кімнатою № 3 в квартирі суперечить матеріалам справи. Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що у листопаді 2014 року [PERSON] за згодою [PERSON] було замінено замки на вхідних дверях до квартири, у зв`язку з чим у грудні 2014 року позивачі не змогли потрапити до жилого приміщення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідачами та їх представнику не повідомлено та не надано суду доказів наявності рішення суду, відповідно до яких [PERSON] та її дочка визнавались такими, що втратили право проживання чи виселені із квартири [ADDRESS] .. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач [PERSON] перешкоджає [PERSON] та її доньці, які зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , а також [PERSON] , яка є співвласницею 1/2 частини квартири вільно користуватися квартирою, що знаходиться у їх спільній частковій власності, шляхом заміни замків у квартирі та вселенням без згоди [PERSON] у квартиру іншої особи - [PERSON] , колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення підлягають задоволенню. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 13 січня 2016 року у частині вирішення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та відшкодування моральної шкоди, залишено без змін (а.с.59-61). Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Разом із тим, неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим грошових сум (чи інших цінностей), якби інший учасник відносин не допустив правопорушення. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання іншою стороною своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 923/2075/15, від 9 грудня 2014 року у справі № 5023/4983/12). Обгрунтовуючи заявлений позов, позивачка посилається на наявність договірних відносин між нею та [PERSON] про користування майном - частиною квартири за адресою: кв. [ADDRESS] . В той же час з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , будучи зареєстрованою в квартирі за вказаною адресою за згодою співвласників іавртири, має право користування нею, не залежно від наявності договірних відносин з позивачкою. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (частина перша статті 355 ЦК України) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 цього Кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 цього Кодексу). Зі змісту укладеного між позивачкою та [PERSON] договору про порядок користування майном від 05 грудня 2013 року, вбачається, що сторони домовилися про плату за користування майном у розмірі нарахувань за послугу з централізованого опалення. При цьому з наданих позивачкою суду доказів вбачається, що заборгованість за такі послуги за особовим рахунком 15-570-38-0 з оплати послуг з централізованого опалення відсутня. Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення позивачкою втрат очікуваного приросту в майні, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed