Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] управління Держгеокадастру у Київській області, в якому посилалась на те, що 20.06. 2016 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з належних їй житлового будинку, який розташований за вищезазначеною адресою, та земельної ділянки площею 2,7720 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №684224, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0109330001103. Земельна ділянка розташована на території [PERSON] сільської ради. Право власності на земельну ділянку було набуто на підставі рішення Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 11.01.2007 року №06 в замін сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ №0183219, як члену КСП «Світанок» розміром 4.25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 06.06.1997 року №186. Сертифікат зареєстровано 22.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0219. Ще за життя, а саме - 09.12.2004 року померлою складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON], відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було, і з чого не складалося, і взагалі все, що буде належати померлій на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (до розірвання шлюбу [PERSON]П.) Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON]П постійно не проживала разом із померлою (спадкодавцем), тому нею було подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Проте, в ході оформлення права на спадкування земельної ділянки стало відомо, що за місцем розташування та за розміром земельна ділянка, яка зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №684224 не відповідає даним вказаним в сертифікаті на земельну частку (пай) серії КВ №0183219. З метою виправлення вищезазначених недоліків у 2017 році вона через адвокатський запит звернулася до Відділу у Макарівському районі [PERSON] управління Держгеокадастру у Київській області. Та як вбачається з наданої відповіді від 12.06.2017 року за №166/112-17 внесення виправлень до Державного акту на право власності на земельну ділянку не допускається та не передбачено чинним законодавством. Позивачка просить: визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №684224, виданий 16.04.2009 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 11.01.2007 року №06, площею 2,7720 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010933000103, кадастровий номер 3222782100:03:015:0014; - скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис про реєстрацію за [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку за №010933000103; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 20.06.2016 року на земельну частку (пай), розміром 4,25 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка надана померлій відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ №0183219 від 24.06.1997 року, як члену КСП «Світанок» [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області на підставі рішення Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 06.06.1997 року №186. Сертифікат зареєстровано 22.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0219. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільська рада Макарівського району Київської області в особі голови сільради [PERSON] надав клопотання про розглянути справу без участі сільраді представника, позовні вимоги визнав. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Київській області,будучи належним чином повідомленим про день, час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800100381911, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Встановлено, що згідно свідоцтву про смерть серії І-ОК №371569, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Макарівського району київської області, [PERSON] померла 20.06.2016 року у віці 85 років, актовий запис №11. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 2,7720 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Макарівського району, кадастровий номер земельної ділянки 3222782100:03:015:0014, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №684224, виданий на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації №06 від 11.01.2007 року. Акт зареєстрований 16.04.2009 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010933000103 (а.с.7). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №684224 виданий в замін Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0183219, як члену КСП «Світанок», розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданого на підставі рішення Макарівської районної державної адміністрації від 06.06.1997 року №186. Сертифікат зареєстровано 22.07.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0219 (а.с.8). Згідно заповіту, посвідченого 09.12.2004 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №18, який на день смерті заповідача не змінений і не скасований, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, на що вона матиме право за законом на день смерті, заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу серії 1-БК №113030, виданого 28.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у місті Києві, шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №679 від 28.09.2010 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому - [PERSON], їй [PERSON] (а.с.9). Згідно листу-відповіді №249/01-16 від 12.07.2017 року приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] нею 21.01.2017 року заведена спадкова справа №10/2016 до майна померлої 20.06.2016 року [PERSON] [INFO]. Згідно матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, є [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]. Відомості про інших (крім [PERSON]) спадкоємців, передбачених законом або заповітом та які б мали право на спадкування, станом на 13.07.2017 року відсутні (а.с.27, 28). З відповіді Макарівському районі [PERSON] управління Держгеокадастру у Київській області №166/112-17 від 12.06.2017 року вбачається, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) наявний запис від 02.07.1997 за №0219 про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0183219 на імя громадянки [PERSON]. Вказаний сертифікат знаходиться на зберіганні в архіві Відділу. В замін даного сертифікату громадянці [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №684224 від 16.04.2009 року. Щодо питання виправлення помилок у Державному акті повідомив, що нормативними актами, які регулювали процедуру заповнення та видачі Державних актів були: Земельний кодекс України; Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року №439 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку»; від 09.09.2009 року №1021 «Про затвердження порядку ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі»; Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державний актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (втому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999; Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Держкомзему України від 22.06.2009р. №325. Усі нормативні акти, відповідно до яких заповнювалися державні акти на право власності на землю, починаючи із 1993 року, забороняли будь-які виправлення у державному акті. Однак внесені зміни до державного акту було дозволено впродовж певного періоду. Так, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року №2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» з дня набрання нею чинності і до скасування у 2003 році Законом від 11.12.2003 року №1377-ІV, державні акти передбачали можливість внесення змін щодо меж і площі земельної ділянки. У червні 1999 року набирає чинності Інструкція №43, пункт 3.9 якої передбачав, що у разі будь-яких змін в розташуванні меж земельної ділянки або умов її передачі чи надання, які відбулися після видачі державного акту ці зміни вносяться одночасно до обох примірників державного акта. Нові межі відображаються на плані земельної ділянки суцільною лінією чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю. Кожен запис про зміни посвідчуються підписом начальника районного відділу Держкомзему. Цей пункт проіснував до 2003 року і був виключений наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року №174. Земельним кодексом, який набрав чинності у 2002 році, встановлено, що форми державних актів на право власності на земельні ділянки затверджується Кабінетом Міністрів. Тому 02.04.2002 року постановою №449 затверджено нові форми державних актів, якими внесення будь-яких змін не передбачено. Пунктом 2.9. Інструкції №43 чітко зазначено, що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Отже, можливість внесення змін чи виправлень до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою чи державного акта на право власності на земельну ділянку на сьогоднішній день законодавством не передбачена (а.с.11). Між сторонами склались правовідносини, які регулюються вимогами ст.1217, 1218, 1223, 1268, 1270, 392 ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Разом з тим, згідно ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем, спадщину прийняла своєчасно, а діючим законодавством не передбачено можливості внесення виправлення до державного акту на право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved