Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] у її рідної сестри, відповідачки по справі - [PERSON] народився син - [PERSON] , реєстрацію народження якого було проведено Виконавчим комітетом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області та 26.10.2017 року складено актовий запис про народження № 4. Відомості про батька дитини внесені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, тобто дитина народилася у матері яка не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, заяви батька, рішення суду про визнання особи батьком дитини, що підтверджено Витягом з ДРАЦСГ про народження виданим 16.11.2017р. Сквирським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області. Вже більше року, як відповідачка переклала усі обов`язки по утриманню та вихованню сина на позивачку. Позивачка [PERSON] та її чоловік, з яким вони разом проживаємо однією сім`єю та ведуть спільне господарство, без державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , третя особа по справі, з квітня 2018 року взяли на себе всі обов`язки пов`язані з утриманням та вихованням дитини, що підтверджено висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рудянської сільської ради від 12.02.2019 року. Впродовж року питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою та її чоловіком самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Зі своєю матір`ю - [PERSON] дитина не зустрічалася вже більше як пів року. Свого батька дитина взагалі не знає. Родина позивачки та її чоловік, вирішили прийняти в сім`ю малолітнього [PERSON] . Мати дитини - відповідачка по справі, не працює та не намагається працевлаштуватися, схильна до зловживання алкоголем, веде нездоровий спосіб життя, на теперішній час самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Як наслідок, не має засобів до існування і не може утримувати дитину. Впродовж більше 11 місяців відповідачка не виконує жодного з покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. А отже, відповідачка своїми діями, підтверджує ухилення від обов`язку виховувати та утримувати дитину, його свідомого нехтування. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до дитячого навчального закладу і самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним необхідного на даному етапі розвитку. Не виконує елементарних обов`язків щодо утримання та виховання дитини, не купає, не переодягає, не грається, не готує їсти та не годує, не забезпечує продуктами харчування, іграшками, не втішає, не надає медичної допомоги. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідачка окрім сина [PERSON] має ще 2 дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вихованням та утриманням яких не займається. Відповідачка має добрий стан здоров`я, може працювати проте не працює, не має жодних фінансових зобов`язань перед іншими юридичними та фізичними особами. Органом опіки було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї позивачки, - сім`ї в якій проживає малолітній. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку, для цього позивачка з чоловіком прикладають всі свої зусилля та можливості. Будинок належить на праві особистої приватної власності чоловіку позивачки, має пічне опалення, присадибну ділянку. Позивачка веде сільськогосподарське товарне виробництво для задоволення власних потреб, утримує підсобне господарство. У цьому будинку крім позивачки та чоловіка зареєстрована та проживає донька позивачки - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] позитивно характеризуються за місцем свого проживання, що підтверджено відповідними характеристиками, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувалися, на обліку у психіатра та нарколога не перебувають. Малолітній [PERSON] називає позивачку мамою, а чоловіка позивачки сприймає за батька. Посилаючись на все вищевикладене позивачка [PERSON] звертається до суду та просить суд: Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстровану та проживаючу [ADDRESS] , Паспорт [NUMBER] виданий 24.07.2002 року Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер - [NUMBER], громадянку України, щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , народження зареєстровано виконавчим комітетом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області 26.10.2017 року, актовий запис про народження № 4. Встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстровану тапроживаючу [ADDRESS] , Паспорт [NUMBER] виданий 24.07.2002 року Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер - [NUMBER] , громадянки України, на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1\\4 частини її заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини: - [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів проводити за рішенням суду з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання, однак звернулася до суду з заявою, просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а також просить суд не проводити фіксування удового засідання технічними засобами (а.с. 32). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, просить справу розглянути у її відсутність та не проводити фіксування удового засідання технічними засобами (а.с.33). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву де просив провести розгляд справи без участі представника, та просив провести розгляд справи без фіксації судового засідання, позов підтримують в повному обсязі (а.с. 28). Третя особа [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву де просив провести розгляд справи без його участі та просив провести розгляд справи без фіксації судового засідання, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 34). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що 11.10.2017 року у відповідачки по справі [PERSON] рідної сестри позивачки по справі - [PERSON] народився син - [PERSON] , реєстрацію народження якого було проведено виконавчим комітетом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області та 26.10.2017 року складено актовий запис про народження № 4 (а.с.9). Відомості про батька дитини внесені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, тобто дитина народилася у матері яка не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, заяви батька, рішення суду про визнання особи батьком дитини, що підтверджено копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження виданим 16.11.2017 року Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с10). Вже більше року, як відповідачка переклала усі обов`язки по утриманню та вихованню сина [PERSON] , [INFO] на позивачку. Позивачка [PERSON] та її чоловік, з яким вони разом проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство, без державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , третя особа по справі, з квітня 2018 року взяли на себе всі обов`язки пов`язані з утриманням та вихованням дитини, що підтверджено Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Рудянської сільської ради Сквирського районуКиївської області від 12.02.2019 року (а.с.20). Впродовж року питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою та її чоловіком самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Зі своєю матір`ю - [PERSON] дитина не зустрічалася вже більше як пів року. Свого батька дитина взагалі не знає. Родина позивачки та її чоловік, вирішили прийняти в сім`ю малолітнього [PERSON] . Мати дитини - відповідачка по справі, не працює та не намагається працевлаштуватися, схильна до зловживання алкоголем, веде нездоровий спосіб життя, на теперішній час самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Як наслідок, не має засобів до існування і не може утримувати дитину. Впродовж більше 11 місяців відповідачка не виконує жодного з покладених законом па батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. А отже, відповідачка своїми діями, стверджує ухилення від обов`язку виховувати та утримувати дитину, його свідомого нехтування. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до дитячого навчального закладу і самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним необхідного на даному етапі розвитку. Не виконує елементарних обов`язків щодо утримання та виховання дитини, не купає, не переодягає, не грається, не готує їсти та не годує, не забезпечує продуктами харчування, іграшками, не втішає, не надає медичної допомоги, що також підтверджується висновком ради опіки та піклування при виконкомі Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області від 12.02.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей (а.с.21). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. Відповідачка окрім сина [PERSON] має ще 2 дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вихованням та утриманням яких не займається, що також підтверджується Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області від 12.02.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей (а.с.21). Відповідачка згідного даних сільської ради характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, само ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, залишила своїх дітей у родичів, не цікавиться їх здоров`ям та не надає матеріальної допомоги, до Сільської ради неодноразово надходили скарги про непристойну поведінку гр.. [PERSON] , що підтверджується довідкою-характеристикою №141, яка видана Рудянською сільською радою 18.02.2019 року (а.с.17). Органом опіки було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї позивачки, - сім`ї в якій проживає малолітній. Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку, для цього вони з чоловіком прикладають всі свої зусилля та можливості. Будинок належить на праві особистої приватної власності чоловіку позивачки, має пічне опалення, присадибну ділянку. Позивачка веде сільськогосподарське товарне виробництво для задоволення власних потреб, утримує підсобне господарство. У цьому будинку крім позивачки та чоловіка зареєстрована та проживає донька позивачки - [PERSON] , [INFO] (а.с.16). [PERSON] та [PERSON] позитивно характеризуються за місцем свого проживання, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувалися, на обліку у психіатра та нарколога не перебувають, що підтверджується Довідкою характеристикою №141 від 18.02.2019 року Рудянської сільської ради (а.с.18), висновком про стан здоров`я від 20.02.2019 року (а.с.23), довідками Сквирської центральної районної лікарні (а.с.12,13), копією довідки Міністерства внутнішніх справ серія ІАА №1069033 (а.с.24). Отже, суд дійшов висновку, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем та ніде не працює, здоров`ям та розвитком сина не цікавиться. Малолітній [PERSON] знаходиться на вихованні у тітки - позивачки [PERSON] , вона піклується про нього, доглядає, тобто повністю виконує батьківські обов`язки, що підтверджується матеріалами справи. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України . Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] , а тому, остання відповідно до вимог ст.. 165 СК України має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. З урахуванням всього вище наведеного суд, вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав, щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням сина, піклуванням про його всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, що є порушенням вимог ст.. 164 СК України. Відповідно до вимог ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Судом встановлено і це підтверджено дослідженими матеріалами справи, що малолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування, а тому йому необхідно призначити опікуна - його рідну тітку позивачку по справі - [PERSON] , [INFO] , про що також просить суд Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рудянської сільської ради (а.с.20), що відповідає вимогам ст.. ст.. 60,63 ЦК України, а тому позовна вимога про призначення опікуном позивачку підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів в розмірі ј частини її заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дитини [PERSON] задовольнити, оскільки відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved