Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 14 червня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем, про що видано свідоцтво реєстрації шлюбу відділом ЗАЦС міста Красноармійська Донецької області , актовий запис № 208. Від шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося, так як з 24 липня 2014 року [PERSON] знаходиться в місті Києві та сторони до теперішнього часу не бачилися. Спільне господарство подружжям не ведеться. Позивач просить не надавати часу для примирення. В судове засідання позивач не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву де просить справу слухати без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки не пояснив, надав заяву де просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем, про що видано свідоцтво реєстрації шлюбу відділом ЗАЦС міста Красноармійська Донецької області , актовий запис № 208 (а.с. 4). Від сумісного проживання у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, а також те, що сімейно-шлюбні відносини припинились з липня 2014 року , суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved