Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право на жилу площу у будинку [ADDRESS], посилаючись на те, позивач [PERSON] є власником зазначеного будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 листопада 1988 року виданого державним нотаріусом Шостої донецької державної нотаріальної контори Ткаченко Л.В. та зареєстрованого у Комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 12 січня 2009 року за № 26068298, а відповідач [PERSON] був прописаний та проживав у спірному будинку разом з позивачами однією сім'єю, у якості члена сім'ї власника, проте з грудня 2012 року відповідач забрав усі свої речі, добровільно покинув будинок і з зазначеного часу в спірному будинку не проживає без поважних причин, в зв'язку з чим позивачі вважають його таким, що втратив право на жилу площу в спірному будинку. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали позовну заяву з підстав зазначених у позові, та просили визнати відповідача [PERSON] на підставі ст. 405 ЖК України, таким, що втратив право на жилу площу у будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, за даними відділу адресово-довідкової роботи ГУ ДМС України в Донецькій області він з 4 листопада 2009 року до теперішнього часу зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за цією останньою відомою адресою його місця проживання він відсутній, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося з відповідною позначкою про непроживання відповідача (а.с.36-37), в зв'язку з чим відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач є належно повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки він не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів. Враховуючи, що позивачі не заперечують проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши показання позивачів, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 листопада 1988 року, виданого державним нотаріусом Шостої донецької державної нотаріальної контори Ткаченко Л.В. та зареєстрованого у Комунальному підприємстві Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 12 січня 2009 року за № 26068298 (а.с. 12). Суд встановив, що відповідач [PERSON] з листопада 2009 року вселився та був зареєстрованим у зазначеному будинку у встановленому законом порядку в якості члена сім'ї власника будинку [PERSON], а тому відповідно до ст.ст. 150, 156 ЖК України набув право на жилу площу в цьому будинку з зазначеного часу, що підтверджується записом у домовій книзі (а.с.10-11). Суд встановив, що відповідач [PERSON] з грудня 2012 року з власної ініціативи покинув спірне жиле приміщення і з зазначеного часу в ньому не проживає без поважних причин. Непроживання відповідача в спірному житлі з грудня 2012 року без поважних причин підтверджується показаннями позивачів, актами житлового органу (а.с. 14-20). Відповідно до ч.3 ст. 10, ч..1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом були встановлені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам були роз'яснені їх права та обов'язки, а також положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та технічним записом судового засідання. Відповідно до ч.3 ст. 405 ЖК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом уразі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному будинку з грудня 2012 року, тобто понад один рік, і при цьому відповідач не надав жодних доказів наявності поважних причин не проживання в цьому будинку, або наявності інших домовленостей між ним та власником квартири щодо умов його відсутності у спірному будинку. За таких обставин суд вважає, що відповідач, який був відсутнім в спірному будинку без поважних причин більше року, втратив право на жилу площу в цьому будинку, та відсутні достовірні підстави для визнання поважними причин його відсутності в зазначеному будинку. Суд встановив, що реєстрація відповідача в спірному будинку, належному позивачці [PERSON], порушує законні права позивача на власність та житло, гарантовані ч.ч. 1, 4 ст. 41, чч.1, 3 ст.47 Конституції України. Тому суд вважає позовні вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на жилу площу в спірному житлі, законними, обгрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 4 ст. 41, ч.ч.1, 3 ст.47 Конституції України, ч. 2 ст.405 ЖК України,

Outcome: approved