Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовною заявою, згідно якої просять суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 09 квітня 2019 року за реєстровим номером 977 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 1 773 252 грн. 26 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судові витрати. Вимоги позову мотивовані тим, що 31 липня 2008 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитну угоду №МКН52ВЛ-08 про надання споживчого кредиту на загальну суму 50 000 дол. США., а також укладено додаткову угоду №1 до кредитної угоди №МКН52ВЛ-08 про надання споживчого кредиту на суму 100 000 дол. США. Згідно умов кредитного договору, за використання кредитних коштів встановлюється процентна ставка в розмірі 15 % річних. В забезпечення зобов`язання за кредитним договором 31 липня 2008 року банком була прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки. Позивачі зазначають, що постановою Крюківського районного відділу ДВС у місті Кременчуці від 13 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» суми грошових коштів в розмірі 1 773 252 грн. 26 коп. за відповідною заявою стягувача на підставі виконавчого напису нотаріуса №977, виданого 09 квітня 2019 року, про існування якого позивачі дізнались 24 липня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Позивачі вказують, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існував судовий спір щодо недійсності окремих умов зазначеного вище кредитного договору, а також існувало рішення суду про визнання недійсними пунктів договору, в тому числі про стягнення комісії за ведення кредитно справи, яка була сплачена позивачем в розмірі 18 200 дол. США і ця сума повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту і відсотків. Позивачі зазначають, що фактично у виконавчому написі вказано невірний розрахунок заборгованості. За таких обставин, у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Також [PERSON] та [PERSON] вказують на відсутність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у тридцятиденний строк та відсутність достатньої і безспірної інформації щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. Таким чином, оскільки, на думку позивачів, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги чинного законодавства, то вони вважають наявними законні підстави для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, витребувано докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його представник - адвокат Милованов Р.В. надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надавши заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача, АТ КБ «Приватбанк», не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки, не надав на адресу суду відзиву на позов. Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, згідно поданого нею клопотання, просила суд розглянути справу без її участі. Представник третьої особи, Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивачів та відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, з урахуванням думки представника позивача [PERSON] - адвоката Милованова Р.В., позивача [PERSON] , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 31 липня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитну угоду №МКН52ВЛ-08, за умовами якого позивач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 50 000 дол. США, які отримуються ним окремими траншами, позивач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки і винагороду за їх користування, в термін до 20 липня 2018 року. 31 липня 2018 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено додаткову угоду до кредитної угоди №МКН52ВЛ-08, за умовами пункт 1.2 останньої викладено в наступній редакції: загальна сума кредиту в рамках Кредитної угоди: 100 000 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище кредитним договором 31 липня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрований в реєстрі за номером 5837, за умовами якого предметом іпотеки є будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , та 31 липня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено додаткову угоду до договору іпотеки у зв`язку зі зміною розміру кредиту. З наявних письмових матеріалів справи, а саме із нотаріальної справи, наданої суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондар І.М., вбачається, що у позивача [PERSON] станом на 13 грудня 2018 року виникла заборгованість за вказаним вище кредитним договором, у зв`язку із чим кредитодавець звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, та надано відповідні документи, якими банк обґрунтовує наявність заборгованості. В матеріалах вказаної нотаріальної справи відсутні докази щодо отримання позивачами письмових вимог про усунення порушень за Кредитним договором №МКН52ВЛ-08 від 31 липня 2008 року. 09 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 977, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , яка, в свою чергу, є майновим поручителем за кредитною угодою № МКН52ВЛ-08 від 31 липня 2008 року; за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 15 402, 82 дол. США, заборгованість за відсотками - 19 947, 88 дол. США, комісія - 1 699, 11 дол. США, пеня - 26 591, 72 дол. США., що всього становить 63 641, 53 дол. США, що за курсом НБУ на 31 грудня 2018 року становить 1 769 752 грн. 26 коп., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 3 500 грн. 00 коп. За зверненням АТ КБ «Приватбанк» на виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шлюєвою А.О. було винесено постанову ВП №6252695 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 1 773 252 грн. 26 коп. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пунктів 1, 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником [PERSON] та банком АТ КБ «Приватбанк», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Так, у своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». В судовому засіданні встановлено, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса в провадженні Верховного Суду перебувала на розгляді касаційна скарга адвоката Далії С.О. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2017 року, постанову Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2018 року, касаційна скарга [PERSON] , [PERSON] на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2018 року, предметом даного спору є умови кредитної угоди №МКН52ВЛ-08 та договору поруки та іпотеки від 31 липня 2008 року. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Окрім того, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, а також не подано відзив та заперечень щодо позову. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень на те, що нотаріусом виконавчий напис було вчинено правомірно, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved