Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «ПУМБ», в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 15.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за реєстровим № 23720 про стягнення з неї на користь відповідача грошових коштів у сумі 86\~570,24 гривень таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що у квітні місяці 2021 року вона отримала від приватного виконавця Проценка Д.Ю. постанову про відкриття виконавчого провадження №65245080 від 22.04.2021 щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С. щодо стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №26256019125188 від 26.04.2013, укладеним між нею та АТ «Банк «Ренесанс Капітал», у сумі 86570,24 гривень. Вважає, що спірний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням ч.1,3 ст.13-1, ст., ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», бо вчинений поза межами нотаріального округу, в якому здійснює свою діяльність нотаріус, якою не було встановлено безспірності заборгованості. Крім того, жодних вимог від відповідача про сплату заборгованості [PERSON] не отримувала як і не була обізнана про відступлення прав вимоги по кредитному договору. Ухвалою від 20.05.2021 відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу та третім особам копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялася поштою за місцем знаходження останніх, що підтверджується наявними в матеріалах фіскальними чеками від 04.06.2021. Згідно зі ст. 272 ЦПК України учасники справи є повідомленими про розгляд справи належним чином. Відповідач відзив на позов не надав, третя особа пояснення щодо позову також не надала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною на підставі п. 2 Переліку, за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 11725, був вчинений виконавчий напис № 23720, згідно з яким з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором № 26256019125188, укладеним 26.04.2013 між позивачкою та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач. Строк платежу за Кредитним договором № 26256019125188 від 26.04.2013 настав. Стягнення заборгованості проводилося за період з 30.05.2019 по 19.05.2020. Заборгованість складала 86570,24 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15153,25 гривні; простроченої заборгованості за комісією 247,98 гривень; прострочена заборгованість за процентами 19408,45 гривень, строкової заборгованості за сумою кредиту 35421,28 гривня, строкової заборгованості за процентами 1794,04 гривні, неустойки за порушення зобов`язань по кредиту у сумі 14545,24 гривень. За вчинення виконавчого напису з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» стягнута плата у сумі 250 гривень. 22.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитром Юрійовичем відкрите виконавче провадження № 65245080 з примусового виконання спірного виконавчого напису. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до п. 3.3, 3.4 глави 16 Порядку №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Суд встановив, що п. 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мала правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. Крім того, відповідачем, в обґрунтування законності звернення до приватного нотаріуса з заявою про вчинення спірного виконавчого напису, під час розгляду справи у суді, не було надано жодного документу. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинила спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконалась у безспірності вимог стягувача, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат». Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~362 гривні. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки понесені витрати на правничу допомогу в сумі 2\~200 гривень суд приходить до наступних висновків. Як передбачено у ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VІ, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Позивачкою на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано суду: Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на суму 3\~108 гривень від 03.05.2021, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правової допомоги від 05.05.2021 на суму 2\~200 гривень та Квитанцію прибуткового касового ордера б/н від 05.05.2021 на суму 2\~200 гривень. Разом з тим, доказів укладення позивачкою договору про надання правничої допомоги з адвокатом та ордеру на надання правничої допомоги не надано. З огляду на вищевказане, вимоги позивачки по стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: approved