Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, трьох відсотків річних, посилаючись на наступне. 27.10.2010 року між позивачкою та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 135 000,00 гривень зі строком повернення до 31 березня 2011 року. На підтвердження укладання договору позики та отримання грошових коштів, відповідач надав позивачці розписку, написану власноручно. У порушення умов договору та норм чинного законодавства України відповідач у встановлений строк та до теперішнього часу суму позики не повернув. Позивачка вважає, що у зв'язку з невиконання зобов'язання та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити також 3% річних на її користь. Так, 3% річних за час прострочення виконання зобов'язання, а саме, 801 день, складає: 135 000,00 гривень * 3% : 365 днів * 801 день = 8 887,81 гривень. Позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу у розмірі 135 000,00 гривень, три проценти річних за час прострочення виконання зобов'язання у розмірі 8 887,81 гривень, а всього 143 887,81 гривень, покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Пояснила, що спір до теперішнього часу н врегульовано. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні 09.01.2013 року позовні вимоги визнав, просив надати час для врегулювання спору. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач взяв в борг у позивачки суму грошей у розмірі 135 000,00 гривень. На підтвердження укладання договору, 27 жовтня 2010 року відповідач надала позивачці розписку, відповідно до якої він зобов'язується повернути грошові кошти у строк до 31 березня 2013 року (а.с. 18). Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Так, договір позики передбачав повернення грошей [PERSON] 31 березня 2011 року, але гроші у встановлений час повернуті відповідачем не були. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Крім того, з урахуванням змісту ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком, наданим позивачкою, строк прострочення виконання зобов'язання за договором позики з 01.04.2011 року по 09.06.2013 року складає 801 день. Розмір трьох відсотків річних за порушення грошового зобов'язання становить 8 887,81 гривень ( 135 000,00 гривень х 801 днів х 3%) : 365 днів). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних за порушення грошового зобов'язання є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивачки суму боргу у розмірі 135 000,00 гривень, три відсотки річних за порушення грошового зобов'язання у розмірі 8 887,81 гривні, а всього 143 887,81 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати у сумі 1 438,88 гривень.

Outcome: approved