Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 21 квітня 2017 року її матір - відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно позивачки та її братів: [PERSON] , [PERSON] . Зазначеним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь батька позивачки - [PERSON] аліменти на утримання позивачки та її братів, у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України. Позивачка [INFO] досягла повноліття, у зв`язку з чим батько останньої втратив право на отримання аліментів на її утримання. З 01 вересня 2019 року [PERSON] навчається у ДВНЗ «Донецького національного технічного університету» IV рівня акредитації за денною формою навчання. Відповідачка на утримання позивачки матеріальної допомоги не надає та всіляко уникає від її надання, приховуючи своє місце роботи та розмір отримуваних доходів, хоча за станом здоров`я може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до закінчення навчання або досягнення 23 річного віку. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 61). Від позивачки та її представника на адресу суду надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 40, 41, 69, 70). Відповідачка [PERSON] у судове засідання 31 липня 2020 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 62). Надала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала посилаючи на те, що не має зареєстрованого місця проживання (а.с. 42). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 травня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Вуледарського міського суду Донецької області від 08 липня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26 січня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Вугледарськго міського суду Донецької області від 21 квітня 2017 року [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 08.02.2017 року і до повноліття дітей (а.с. 6-8). Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам №15.24-32/18017 від 09 жовтня 2019 року, виданої Вугледарським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на 01 жовтня 2019 року борг [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , становить 140105,46 гривень (а.с. 11-12). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова Пленуму ВСУ) обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B .V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку загального позовного провадження, відповідачкою не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у [PERSON] будь-які перешкоди для надання [PERSON] матеріальної допомоги. При цьому, суд критично ставиться до посилання відповідачки на те, що вона не має зареєстрованого місця проживання, як на підставу відмови у задоволенні вимог позову, оскільки зазначена обставина не підтверджена жодними належними доказами та не може слугувати підставою для порушення права [PERSON] на тримання матеріальної допомоги від матері та звільнення [PERSON] від обов`язку утримувати доньку. З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка навчається у ДВНЗ «Донецького національного технічного університету» на денній формі навчання, приймає до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною особою та має можливість працювати та заробляти кошти, суд вважає, що [PERSON] у змозі сплатити аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 1/6 частиниз усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 01 листопада 2019 року, до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання положення ч. 2 ст. 182 СК України не застосовуються. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] на утримання якої стягуються аліменти є повнолітньою, до останньої не застосовуються положення ч. 2 ст. 182 СК України, а також приймаючи до уваги, що позивачкою не обґрунтована така вимога позову як стягнення аліментів не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян та на її підтвердження не надано жодного доказу, суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] в частині стягнення аліментів, а остання у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial