Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та просять визнати за ними право власності на спадкове майно по 1/3 частини житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район. с. Марївка, вул. Шевченка, буд. 32, а саме: житловий будинок літ. «А», прибудову літ «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», погріб під Б літ. «пг», гараж літ. «Г», паркан № 1, ворота з хвірткою № 2, водопровід № 3 в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 26.11.2016 року. В обґрунтування позову зазначили, що 26.11.2016 р. померла їх матір [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район. с. Марївка, вул. Шевченка, буд. 32, який вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 21.07.2007 року, але не оформила своїх спадкових прав. За життя, а саме 12.03.2009 року, вона склала заповіт, який посвідчено секретарем Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий № 8, в якому вона зробила заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно вона заповіла позивачам в рівних частках. Спадщину відкриту після смерті матері позивачі прийняли своєчасно та належним чином. Коли звернулись до нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок та земельні ділянку біля будинку, то їм було відмовлено в цьому у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку змоги не мають, тому і звернулись до суду. Позивач [PERSON] зявилась у судове засідання 18.10.2017 р., в подальшому участі у розгляді справи не брала. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Позивач [PERSON] зявився у судове засідання 18.10.2017 р., в подальшому участі у розгляді справи не брав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] [PERSON] зявився у судове засідання 18.10.2017 р., в подальшому участі у розгляді справи не брав. Через канцелярію суду від [PERSON], як представника позивачів [PERSON] та [PERSON], надійшла заява від 17.01.2018 р. про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON], до суду не зявилась. Через канцелярію суду надала заяву від 17.01.2018 р. про розгляд справи за її відсутності. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. Повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізька районна державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявилась. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 079650, виданого Марївською сільською радою Запорізького району Запорізької області 23.07.2007 р., [PERSON] помер 21.07.2007 р. Згідно запису в погосподарській книзі, за життя [PERSON] був головою домогосподарства № 32, розташованого по вул. Шевченко у с. Марївка Запорізького району Запорізької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови [PERSON] Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.\~4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до довідки № 00-598/15-12 від 07.07.2017 р., виданої Виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO] дійсно був зареєстрований та проживав на території ради до дня смерті 21.07.2007 р. за адресою: с. Марївка Запорізького району Запорізької області, вул. Шевченка, буд. 32, та разом з ним за даною адресою була зареєстрована дружина [PERSON], [INFO] Заявою від 05.12.2007 р. [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], але належним чином не оформила своїх спадкових прав. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 371653, виданого Запорізьким районним відділом державної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 29.11.2016 р., [PERSON] померла 26.11.2016 р. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Та обставина, що [PERSON] за життя не встигла належним чином оформити спадкових прав та здійснити державну реєстрацію речового права на житловий будинок на своє імя, не може свідчити про те, що не відбувся перехід до неї права на житловий будинок. Суд приходить до висновку, що [PERSON] право власності на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Відповідно до заповіту від 12.03.2009 р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] все належне їй на час смерті майно заповіла в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З копії спадкової справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса Запорізької районної нотаріальної контори №\~671/02-31 від 04.07.2017 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальної дії та державної реєстрації. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва обєктів (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 14.05.1991 р., відповідно до якого домоволодіння № 32, розташоване по вул. Шевченка у с.\~Марївка Запорізького району Запорізької області, належне [PERSON], складається з наступного: житловий будинок літ. «А», сені літ. «а», ганок, піддашок, літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа № 1, огорожа № 2, колодязь № 3. За змістом технічного паспорта, складеного станом 05.07.2017 р., домоволодіння №\~32, розташоване по вул. Шевченка у с.\~Марївка Запорізького району Запорізької області, складається з наступного: житловий будинок літ. «А», прибудову літ «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», погріб під Б літ. «пг», гараж літ. «Г», паркан № 1, ворота з хвірткою № 2, водопровід № 3. Самовільних побудов житловий будинок не має. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність державної реєстрації житлового будинку за спадкодавцем перешкоджає реалізації спадкових прав позивачів, у позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved