Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 30.06.2007 р. у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, запис акту № 1327. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по причині різних поглядів на шлюб та сім'ю, відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, ініціював сварки, нерідко у присутності сина, що негативно впливало на його психічний стан, спричиняло їй та дитині душевні страждання. Переконалась, що сім»я розпалась остаточно, збереження шлюбу неможливе. Син після розлучення проживатиме з нею, майнові спори між ними відсутні. Позивачка просила позов задовольнити. 09.09.2014 р. позивачка збільшила розмір позовних вимог, доповнила вимогами про стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, від утримання якого у добровільному порядку він ухиляється, які прийняті до спільного розгляду з вимогами про розірвання шлюбу, що стосується позовних вимог про розподіл кредитних зобов»язань за кредитними договорами, то вони мають розглядатися в межах самостійного провадження з залученням відповідних кредитних установ. У судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач з позовом ознайомлений, заперечень не надав, у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивачка не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтверджені і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сім'я сторін розпалася остаточно з вини відповідача, який не переймався інтересами родини, не докладав зусиль для побудови сімейних відносин, не турбувався про побудову сім'ї на засадах любові, взаєморозуміння та поваги, що призвело до взаємної відчуженості та фактичного припинення шлюбу. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо, шлюб з відповідачем існує лише формально. Спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина сторін, виходить з наступного. Суд установив, що на даний час спільний син сторін проживає разом з матір'ю, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивачка працює у ТОВ «Океан вкуса», щомісячний заробіток складає 1250 грн., що недостатньо для забезпечення належного утримання дитини. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання сина сторін до досягнення повноліття, суд виходить з того, що він проживає з позивачкою та утримується нею, заробітку якої недостатньо для забезпечення належного матеріального рівня дитини, а також матеріального становища відповідача, який в силу закону зобов»язаний утримувати малолітню дитину, за віком і станом здоров»я працездатний, інших утриманців не має, та спроможний платити аліменти. Ураховуючи вимоги закону, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У порядку ст. 367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання стягнення аліментів у межах суми за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у сумі 229 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112, 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved