Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить встановити факт володіння та користування на праві власності померлою [INFO] [PERSON] квартирою [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], якою володіла та користувалась на праві власності [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишила заповіт на користь Держави, який було посвідчено державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної кантори Харківської області 24.11.1993 року за р.№1-4729. Цей заповіт рішенням Куп'янського міськрайонного суду від 09.04.2015 року визнано недійсним, оскільки згідно висновку судової психіатричної експертизи [PERSON] з 1991 року страждала стійким психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдної форми та за своїм психічним станом під час укладення заповіту 24.11.1993 року була не здатною усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивачка зазначає, що вона має право на спадщину після померлої [PERSON] за законом згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, оскільки проживала зі спадкодавицею не менше п'яти років, доглядала за нею, оскільки за станом здоров'я вона потребувала такого догляду. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду від 14.12.2014 року було встановлено факт сумісного проживання її та [PERSON] з січня 2008 року по [INFO], до дня смерті останньої. Спадкоємці попередніх черг відсутні. Чоловік [PERSON] помер раніше. 25.11.2014 року вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину у відповідності до ст. 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і надала відповідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину. Державний нотаріус, розглянувши надані документи, встановила, що квартира, яку вона бажає успадкувати, кооперативна, розташована за адресою: [ADDRESS], в будинку ЖБК. В ній проживало подружжя [PERSON], членом кооперативу була спадкодавця [PERSON], що підтверджується довідкою кооперативу від 14.01.2016 року, яка у 1983 році повністю виплатила пайові внески за вищевказану квартиру, після чого мала право документувати її, тобто зробити її інвентаризацію, одержати на своє ім'я правовстановлюючий документ у вигляді свідоцтва про право власності, зареєструвавши утворене право у встановленому на той час порядку, тобто в органах технічної інвентаризації. Ця робота [PERSON] не була виконана і на день її смерті документів на право власності на її ім'я на кооперативну квартиру не було. П.п. 4.15 п.4 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №806/5 від 23.05.2014 р. передбачено, що нотаріус має право видати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, лише при умові подання спадкоємцями правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Своєю постановою від 14.01.2016 року за№35\\02-31 Державний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та цією ж постаново останній рекомендовано звернутися до суду за захистом свого справа на спадщину. Також позивачка [PERSON] вважає, що оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру, то необхідно встановити факт володіння та користування померлою на праві власності вищевказаною квартирою та визнати за нею в порядку спадкування за законом на підставі ст. 1264 Цивільного кодексу України право власності на вказану спадкову квартиру. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить суд задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади в особі виконкому Куп'янської міської ради у судове засідання також не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. По справі доповнень та заперечень не мають, при вирішення справи покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 червня 2014 року. (а.с. 23) За життя [PERSON] залишила заповіт на користь Держави, який було посвідчено державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної кантори Харківської області 24.11.1993 року за р.№1-4729. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду від 09.04.2015 року цей заповіт визнано недійсним, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи за №883 від 26.03.2015 року Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 [PERSON] з 1991 року страждала стійким психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдної форми та за своїм психічним станом під час укладення заповіту 24.11.1993 року була не здатною усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 15-19) Позивачка має право на спадщину після померлої [PERSON] за законом згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, оскільки проживала зі спадкодавицею не менше п'яти років, доглядала за нею, оскільки за станом здоров'я вона потребувала такого догляду. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду від 14.12.2014 року було встановлено факт сумісного проживання її та [PERSON] з січня 2008 року по [INFO], до дня смерті останньої. (а.с. 11-14) Спадкоємці попередніх черг відсутні. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 листопада 2006 року. (а.с. 24) 25.11.2014 року позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину у відповідності до ст. 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись до державною нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується відповідною заявою від 25.11.2014 року. (а.с. 27) Як убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.01.2016 року за №35\\02-31, Державний нотаріус, розглянувши надані документи, встановила, що квартира, яку бажає успадкувати [PERSON], кооперативна, розташована за адресою: [ADDRESS] в будинку ЖБК. В ній проживало подружжя [PERSON], членом кооперативу була спадкодавця [PERSON], що підтверджується довідкою кооперативу від 14.01.2016 року, яка у 1983 році повністю виплатила пайові внески за вищевказану квартиру (а.с. 20), після чого мала право документувати її, тобто зробити її інвентаризацію, одержати на своє ім'я правовстановлюючий документ у вигляді свідоцтва про право власності, зареєструвавши утворене право у встановленому на той час порядку, тобто в органах технічної інвентаризації. Ця робота [PERSON] не була виконана і на день її смерті документів на право власності на її ім'я на кооперативну квартиру не було. П.п. 4.15 п.4 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №806/5 від 23.05.2014 р. передбачено, що нотаріус має право видати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, лише при умові подання спадкоємцями правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У зв'язку з чим, Державний нотаріус відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та роз'яснила право звернутися до суду за захистом свого права на спадщину. (а.с. 25-26) Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу становиться його власником. Враховуючи, що [PERSON], яка померла [INFO], пайові внески за квартиру внесені в повному обсязі, що підтверджується довідкою кооперативу від 14.01.2016 року, суд приходить до висновку, що нею було набуто право власності на вказану квартиру. У зв'язку з чим суд дійшов висновку, що встановлення факту володіння та користування на праві власності житловою квартирою померлою [PERSON] не суперечить вимогам ст. 256 ЦПК України, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в частині встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved