Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 23.04.2001 року у Виноградівській сільській Раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 08. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних характерів, втрати почуття любові та поваги один до одного, постійних сварок на цьому ґрунті. В теперішній час сторони проживають окремо. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони у судове засідання не зявились. Від позивачки [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, у випадку неявки відповідача просила суд винести заочне рішення, а також після припинення шлюбу залишити за нею те ж саме прізвище «Фердєшлі». Відповідач повторно не зявився в судове засідання (викликався на 24.11.2016 р. та 13.12.2016 р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, оскільки повістки йому надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а відповідно до повторних поштових повідомлень відповідач за цією адресою не проживає, але відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Про причину своєї неявки відповідач суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Крім того, в звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних характерів, втрати почуття любові та поваги один до одного, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 23 квітня 2001 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з січня 2015 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Геркоглова». Позивачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Фердєшлі», про що зазначила у письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved