Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивачі, звернулись до суду з позовом про припинення обтяження у вигляді арешту нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом у якому просять суд припинити обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, який був накладений на підставі постанови № 55391506, Дніпровського ВДВС, у зв`язку із завершенням виконавчого провадження та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Представник позивачів - адвокат Кляшторна Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] , просила розглянути справу на розсуд суду. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 квітня 1990 року [PERSON] та [PERSON] у Ленінському відділі ЗАГС уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 384 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] . Від шлюбу [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що 03.09.2018 року складено відповідний актовий запис № 5494 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1220 ПК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ІІК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги є: дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] . Протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з заявами про прийняття спадщини, копія витягу про реєстрацію спадкової справи додається. На підставі відповідних заяв відкрита спадкова справа № 82\\2018р. При підготовці правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачам стало відомо, що відомості про спадкодавця [PERSON] наявні в реєстрі боржників, а також наявний арешт на все належне нерухоме майно яке належало [PERSON] згідно постанови № 55391506 про накладення арешту державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 44241289 від 26.11.2018 р. Арешт накладений, після смерті [PERSON] . Відповідно до листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжі Південно-Сідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 30.06.2020 № 49021, на виконанні у Дніпровського ВДВС перебували ВП№ 55391506, ВП№ 55761630, ВП№ 51700284, ВП№ 36413667. Усі виконавчі провадження завершені на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Також державним виконавцем повідомлено, що виключити померлого боржника з Єдиного реєстру боржників та зняти обтяження з нерухомого майна не має можливості. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувана чи боржника. Відповідно до ч.2,3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» містить в собі вказівку, щодо дій пов`язаних з закінченням виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, які полягають у наступному: у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Стаття 1273 ЦК України зазначає, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зокрема в ч. 1 ст. 392 глави 29 Цивільного кодексу України зазначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, однак не можуть зареєструвати спадкове майно та у повній мірі реалізувати свої права як власник майна, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved