Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просять відновити їх порушене право на користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Кочетоцьку селищну раду Чугуївського району Харківської області, визначити межу та сприяти у встановленні твердих меж з земельною ділянкою за вищевказаною адресою та відновленню межових знаків; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод позивачам у встановленні межових знаків по межі ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] привести земельну ділянку за вищевказаною адресою у придатний для використання стан. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що є власниками земельної ділянки площею 0,1032 га та житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У дане домоволодіння [ADDRESS] позивачі були заселені у 2007 році, у другій частині будинку проживав [PERSON], місце проживання якого зареєстроване у [ADDRESS] Житловий будинок складався з двох ізольованих квартир, де у квартиру [ADDRESS] був заселений [PERSON] У 2008 році позивачі приватизували 76/100 частин житлового будинку. За заявою позивачів 09.10.2012. Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області, було прийнято рішення яким визнано вищевказаний будинок двома окремими житловими будинками. У травні 2013 року позивачі приватизували земельну ділянку площею 0, 1032 га домоволодіння [ADDRESS]. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] проти заявлених позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області надав до суду письмову заяву про визнання позову в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 15 лютого 2007 року [PERSON] та членам його сім'ї видано ордер на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право власності від 13 травня 2008 року № 5/6, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до протоколів комісії по вирішенню земельного спору від 11.12.2012, від 30.04.2013. та 16.05.2013, 20.01.2014. щодо розгляду заяви [PERSON], вирішено заборонити [PERSON] перешкоджати сусіду [PERSON] встановлювати межі свої земельної ділянки згідно правовстановлюючих документів по [ADDRESS], рекомендовано [PERSON] не порушувати межові знаки, які були встановлені комісією при вирішенні земельних спорів (а.с. 26-30). Згідно до типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 08.09.2004. [PERSON] надано у безстрокове користування частина будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 95). Відповідно до рішення виконавчого комітету Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області від 09.10.2012. № 110, житловий будинок, розташований на [ADDRESS], визнано двома окремим житловими будинками (а.с. 103). Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно до ст. 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до ст. ст.. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичний чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 59, 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 4 ППВС України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7, згідно зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області, за заявою позивача неодноразово було сформовано комісію по вирішенню земельного спору, яка за місцем розташування земельної ділянки по [ADDRESS] здійснювала вихід для встановлення межових знаків (а.с. 138). Однак, на час розгляду справи межові знаки встановлено не було у зв'язку з діями відповідача [PERSON], який чинив перешкоди у їх встановленні. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в поряду, встановленого цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги до Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, щодо визначення меж та сприянні у встановленні твердих меж з земельною ділянкою за адресою [ADDRESS], задоволенню не підлягають, оскільки Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області неодноразово формувались комісії по вирішенню земельного спору та складено відповідні протоколи, тому спір про право між позивачами та відповідачем Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області відсутній. Крім того, позовні вимоги в цій частині є неконкретними, оскільки позивачами не зазначено, яким саме чином відповідач має сприяти встановленню межових знаків. Оскільки на час розгляду справи межові знаки не встановлено, то позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача [PERSON] привести земельну ділянку у придатний для використання стан заявлено передчасно. Крім того, відповідно до ст. 212 ЗК України, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Однак, у судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що господарські споруди, які знаходяться на території земельної ділянки, розміщені не відповідачем [PERSON], а особами, які раніше проживали у житловому будинку [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, квитанція про оплату правової допомоги, яка міститься в матеріалах справи, не є належним та допустимим доказом. Для стягнення витрат понесених на правову допомогу, необхідно довести, що юридичні послуги дійсно пов'язані з розглядом даної справи (для цього необхідно вказати зв'язок між понесеними витратами та відповідною справою), однак, у квитанції не зазначено прізвище відповідача, номера справи, тощо. Крім того, договір про надання юридичних послуг не надано, тому підстав для стягнення з відповідача судових витрат не вбачається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial