Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивачка 02.09.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свій позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2018 р. шлюб між ними розірвано, малолітню дитину залишено проживати з матір'ю. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2019 р. з відповідача стягнуто аліменти на дитину у розмірі 1500 грн щомісячно. На даний час такий розмір аліментів та її доходу не вистачає для забезпечення потреб дитини. Відповідач є фізично здоровий, не має іншої сім`ї та дітей, тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, із 1500 грн до 3000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з`явилися, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, погодився сплачувати аліменти у розмірі 1800 грн, проти часткового задоволення позову не заперечував. У відзиві посилався на те, що сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн немає можливості, оскільки на даний час він є інвалідом третьої групи, на утриманні у нього перестарілі батьки, а також він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , виховує та утримує дочку останньої [PERSON] , 2017 року народження. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2018 р. шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину залишено проживати з матір'ю. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2019 р. з відповідача стягнуто аліменти на дитину на користь позивачки у розмірі 1500 грн щомісячно. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні обох батьків; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, він є інвалідом третьої групи загального захворювання, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, розмір його доходу невідомий; 3) відсутність у відповідача інших дітей, наявність у відповідача батьків - пенсіонерів; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд збільшує розмір аліментів із 1500 грн до 1800 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звідповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: approved