Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] і просили визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 52 будинку № 200 по вул. Л. Пастера в м. Харкові посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить по ? частині квартири [ADDRESS]. У спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Право відповідача на проживання у спірній квартирі було похідним від права власності [PERSON] на цю квартиру, але [PERSON] померла 09 червня 2016 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, в якій в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечували про заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чино, про що свідчать оголошення у пресі та конверти із судовими повістками, які були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернуті суду через не запит, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 червня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 543088 від 11 червня 2016 року (а.с. 5). [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], в якій вона проживала та була зареєстрована (а.с. 12, 13). З 2004 року по 18 травня 2012 року [PERSON] проживала у [INFO] разом зі своєю донькою [PERSON], колишнім чоловіком доньки [PERSON] та онуком [PERSON] Згідно з довідкою дільниці № 48 КП «Жилкомсервіс» від 30 серпня 2016 року в квартирі були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 березня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В травні 2012 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, де проживає на теперішній час з чоловіком [PERSON] та новонародженою донькою. Відповідач [PERSON] відмовився переїжджати з нею до іншої держави і з того часу він уникає спілкування з матусею, проживає з батьком на зйомник квартирах. На теперішній час власниками квартири [ADDRESS] є: -? частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2016 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 6); -? частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2016 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 9). Відповідач з 2012 року у спірній квартирі не проживає, оскільки з 2012 року по день смерті [PERSON] проживала у спірній квартирі одна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується. Розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Положеннями частини 1 статті 156 ЖК УРСР з урахуванням вимог ч. 1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Ураховуючи зазначені норми, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сімї на користування цим житлом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року по справі № 6-158цс14. Виходячи з цього право [PERSON] на проживання у спірній квартирі ґрунтувалося на праві власності [PERSON] на цю квартиру, і припинилося у звязку з припиненням права власності [PERSON] на спірну квартиру у звязку зі смертю. Відповідно до розяснення п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника та членів його сімї такими, що втратили право користування житлом (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач за адресою спірної квартири не проживає з 2012 року, його речей в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує. На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні більше ніж пять років без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування житлом в спірній квартирі. Судовим розглядом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і тому суд не вбачає підстав для продовження цього строку, тим більше, що із заявою про поновлення цього строку або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 640 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 319, 379, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК України, суд -

Outcome: approved