Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області, Демидівської селищної ради Рівненської області про визнання нікчемним заповіту, складеного 16 січня 2015 року [PERSON] , що посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 7, відповідно до якого [PERSON] все належне їй майно заповідала [PERSON] . Ухвалою суду від 19 травня 2020 року відповідача по справі [PERSON] , який помер [INFO] , замінено правонаступником [PERSON] (а.с. 39 т. 2). В обґрунтування поданої до суду заяви позивачі [PERSON] та [PERSON] зазначали про те, що [INFO] померла їх баба [PERSON] . 23 травня 2017 року в їх, [PERSON] та [PERSON] , інтересах опікун [PERSON] подала до приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіна І.Ф. заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У позовній заяві зазначається про те, що опікун позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в травні 2017 року дізналася про те, що [PERSON] за життя проживала з [PERSON] і 16 січня 2015 року в Глибокодолинській сільській раді Демидівського району Рівненської області склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала [PERSON] . Окрім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на користь якого складений заповіт, інших спадкоємців немає. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , а син [PERSON] , помер [INFO] . Вважають заповіт [PERSON] недійсним, оскільки будучи живою [PERSON] говорила про намір все майно залишити своїм внукам [PERSON] та [PERSON] , а підпис [PERSON] у заповіті підроблений, оскільки остання у відомостях на отримання пенсії підписувалася не так, як підписана у заповіті. Крім того, форма та зміст заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України. Статтею 1251 ЦК України визначено, якщо у населеному пункті де немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений з порушення вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Порядок посвідчення заповітів, на момент виникнення спірних правовідносин, окрім норм ЦК України, врегульовано нормами Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 липня 2006 року № 940. Заповіт є одностороннім правочином, до нього застосовуються загальні положення про правочин та положення про його недійсність. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним, як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. З вказаних підстав, позивачі просили визнати нікчемним заповіт, складений 16 січня 2015 року [PERSON] , що посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., зареєстрований в реєстрі за № 7, на користь [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] на розгляд справи не з`явилися. Законний представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. [PERSON] пояснила, що за життя спадкодавець [PERSON] часто говорила про те, що все своє майно хотіла заповісти своєму внукові [PERSON] . Однак, після смерті [PERSON] стало відомо, що нею був складений заповіт відповідно до якого все своє майно вона заповіла [PERSON] , з яким спільно проживала. Крім того, [PERSON] зловживала алкогольними напоями, а тому є сумніви щодо складення заповіту саме [PERSON] . Під час розгляду справи представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Лейковський А.М. позовні вимоги позивачів підтримав та пояснив, що за життя [PERSON] часто говорила про намір скласти заповіт на користь позивачів (своїх внуків). Після смерті [PERSON] було встановлено, що є заповіт, складений від імені [PERSON] та згідно якого все своє майно вона заповідала [PERSON] . Вважає, що заповіт складений не уповноваженою особою та без дотримання порядку посвідчення заповіту, оскільки після складення такого заповіту він не був зареєстрований у встановленому порядку, а секретар сільської ради не мала права посвідчувати заповіт. Також у реєстрі вчинення нотаріальних дій Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області відсутні відомості про сплату заповідачем державного мита за посвідчення заповіту. Відомості про складення заповіту [PERSON] були внесені до Спадкового реєстру вже після смерті [PERSON] . Крім того, [PERSON] за життя зловживала алкогольними напоями, а тому на час складення заповіту не могла розуміти значення своїх дій. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , будучи неповнолітніми, мають право на обов`язкову частку спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки їх батько, а син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . З цих підстав, заповіт складений він імені [PERSON] , що посвідчений 16 січня 2015 року секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області, порушує права та законні інтереси позивачів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації на розгляд справи не з`явився, до суду надав заяви в яких просив розглянути справу без його участі та при ухваленні рішення врахувати інтереси дітей (а.с. 27, 72 т. 1, 83 т. 2). Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги позивачів не визнавав, посилаючись на ту обставину, що заповіт складений з дотриманням встановлено порядку. [PERSON] хворіла, оскільки вони проживали разом, то він їй в усьому допомагав. Коли померла [PERSON] , то він її похоронив. Позивачі ніколи не цікавилися життям [PERSON] , нічим їй не допомагали. Правонаступник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача [PERSON] , а в подальшому його правонаступника [PERSON] , адвокат Новосад В.О. позовні вимоги позивачів не визнав та пояснив, що єдиними умовами для визнання заповіту нікчемним, згідно ст. 1257 ЦК України, як спеціальної норми права, є те, що заповіт складено особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Інших підстав для визнання заповіту нікчемним ЦК України не містить. На час складення заповіту [PERSON] мала повну цивільну дієздатність. Текст заповіту складений у письмовій формі, містить час і місце його складення, підписаний особисто заповідачем та посвідчений уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування (секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О.), що відповідає вимогам ст. 1251 ЦК України. Вважає, що покликання законного представника позивачів [PERSON] на те, що складений заповіт вона вважає недійсним, оскільки він не підписаний особисто заповідачем, не підтверджено доказами по справі. Крім того, представник відповідача [PERSON] адвокат Новосад В.О. пояснив, що реєстрація заповіту, складеного [PERSON] у спадковому реєстрі вже після її смерті не може бути підставою для визнання такого заповіту нікчемним. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів, оскільки, вважав, що позовні вимоги не доведені доказами по справі. Представник відповідачів Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області та Демидівської селищної ради Рівненської області Гривіцька М.О. під час розгляду справи позовні вимоги позивачів не визнала та пояснила, що на час звернення [PERSON] до Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області, на неї, як секретаря сільської ради та виконавчого комітету, були покладені обов`язки щодо вчинення нотаріальних дій. Дійсно до неї звернулася [PERSON] та повідомила, що хоче скласти заповіт. В сільську раду в той день [PERSON] та [PERSON] прийшли удвох. Вона, як секретар сільської ради, встановила особу [PERSON] , її дієздатність та дійсні наміри щодо складення заповіту. Коли було встановлено, що [PERSON] має намір скласти заповіт та такий заповіт відповідає її дійсним намірам, нею було посвідчено заповіт. Вважає, що заповіт був складений з дотриманням чинного на той час законодавства. Відомості про заповіт [PERSON] дійсно були внесені до спадкового реєстру пізніше, оскільки сільська рада самостійно не здійснювала реєстрації заповітів, а передавала інформацію про складені заповіти до Державного підприємства «Національні інформаційні системи». Від відповідача Демидівської селищної ради Рівненської області до суду надійшла письмова заява в якій відповідач просив справу розглянути без участі його представника. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується та повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи та дослідженні доказів, приходить до наступного висновку. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Під час розгляду справи судом, ухвалою від 28 листопада 2017 року, у зв`язку з створенням об`єднаної територіальної громади було залучено до участі у справі як відповідача Демидівську селищну раду Рівненської області. У зв`язку з смертю відповідача по справі [PERSON] , відповідно до ст. 55 ЦПК України, ухвалою суду від 19 травня 2020 року до участі у справі було залучено його правонаступника [PERSON] (а.с. 29-35, 39 т. 2). В ході розгляду справи за клопотанням сторін (їх представників) судом витребувалися пенсійна справа [PERSON] ; відомості про отримання нею пенсії; книга реєстрації державних актів з підписом [PERSON] ; форма № 1 на ім`я [PERSON] на отримання нею паспорта громадянина України; спадкова справа № 16/2017, що заведена після смерті [PERSON] ; реєстр (книга) реєстрації нотаріальних дій Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області; інформація Демидівської районної ради про керівництво місцевих рад. Крім того, судом були задоволені клопотання представника позивачів про виклик до суду свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В ході розгляду справи представник позивачів адвокат Лейковський А.М. відмовився від клопотання про виклик до суду свідків [PERSON] та [PERSON] . За клопотанням представника позивачів [PERSON] , [PERSON] адвоката Лейковського А.М. до матеріалів справи було долучено розпорядження Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області від 24 січня 2011 року № 6 «Про призначення [PERSON] відповідальною за вчинення нотаріальних дій по Глибокодолинській сільській раді Демидівського району Рівненської області». 28 листопада 2017 року судом проведене підготовче засідання у даній справі. Ухвалою суду від 4 січня 2018 року у справі № 558/520/17 призначено судову почеркознавчу експертизу та на час проведення такої експертизи провадження у справі було зупинено. У зв`язку з надходженням до суд клопотання експерта про необхідність надання додаткових документів, ухвалою суду від 12 березня 2018 року відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 4 травня 2018 року вирішено судом, за клопотанням сторін, надати додатково експерту відомості про отримання пенсії [PERSON] та зупинено провадження по справі на час проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року поновлено провадження у справі № 558/520/17 у зв`язку з проведенням судової почеркознавчої експертизи та отриманням судом висновку експерта. Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року у справі № 558/520/17 призначено судову психіатричну експертизу та на час проведення такої експертизи провадження у справі зупинено. За клопотанням представника позивачів [PERSON] ухвалою суду від 3 березня 2020 року поновлено провадження у справі № 558/520/17. 2 березня 2020 року експертною установою повернуто матеріали цивільної справи № 558/520/17 до суду без виконання судової психіатричної експертизи. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідженим в судовому засіданні заповітом від 16 січня 2015 року, що складений в с. Глибока Долина Демидівського району Рівненської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй за законом на день смерті заповідала [PERSON] . Такий заповіт було посвідчено секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О. 16 січня 2015 року о 14:55 годині. У заповіті вказується про те, що заповіт заповідачем прочитаний в голос в присутності секретаря. Заповіт зареєстрований у реєстрі за № 7 (а.с. 15 т. 1). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10 т. 1) встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Глибока Долина, Демидівського району Рівненської області. Із досліджених матеріалів спадкової справи № 60343893 (а.с. 99 т. 1) вбачається, що заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 16 січня 2015 року секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., зареєстрований у Спадковому реєстрі 7 березня 2017 року. Із змісту досліджених свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11 т. 1), свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 107 т. 1), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14 т. 1), Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9) встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є внуками [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9 т. 1) [PERSON] (батько позивачів) помер [INFO] в с. Глибока Долина, Демидівського району Рівненської області. Відповідно до\~статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей\~1233,\~1234\~ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями\~1247,\~1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої\~статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252 цього Кодексу. Ч. 1\~ст.\~1257\~ЦК України визначається, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 цього ЦК України. Відповідно до частин першої-п`ятої\~статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частин першої та другої\~статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу.\~Недійсним є\~правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. На заповіт, як односторонній правочин поширюються загальні правила\~ЦК України щодо недійсності правочинів. Стаття 1251\~ЦК України передбачає, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Права, обов`язки та повноваження секретаря сільської ради, який є посадовою особою органу місцевого самоврядування, визначені\~статтею 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до пункту 1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, та положень частини першої\~статті 37 Закону України «Про нотаріат»\~у сільських населених пунктах на уповноважених на це посадових осіб органу місцевого самоврядування покладено повноваження вчинення такої нотаріальної дії як посвідчення заповітів (крім секретних). В обгрунтування позовних вимог представник позивачів адвокат Лейковський А.М. в судовому засіданні посилався на ту обставину, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 16 січня 2015 року секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., яка не була уповноважена на вчинення таких дій, оскільки розпорядження про призначення її відповідальною за вчинення нотаріальних дій по Глибокодолинській сільській раді Демидівського району Рівненської області підписане одноособово сільським головою [PERSON] , а положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначають, що до відома виконавчих комітетів сільських рад віднесені повноваження щодо вчинення нотаріальних дій. Із змісту дослідженого в судовому засіданні розпорядження Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області від 24 січня 2011 року «Про призначення відповідального за вчинення нотаріальних дій по Глибокодолинській сільській раді» (а.с. 71 т. 1), встановлено, що відповідно до п. 5 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 37 Закону України «Про нотаріат» призначено відповідальною за вчинення нотаріальних дій по Глибокодолинській сільській раді Демидівського району Рівненської області [PERSON] . Відповідно до п. 5б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на час посвідчення заповіту) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання… Згідно з ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на час посвідчення заповіту) визначено, що секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідно ради. Положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на час посвідчення заповіту) визначають, що рішення виконавчого комітету сільської ради та рішення сільської ради підписуються головою відповідної ради. Доказів про визнання не чинним чи скасування розпорядження Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області від 24 січня 2011 року «Про призначення відповідального за вчинення нотаріальних дій по Глибокодолинській сільській раді» (а.с. 71 т. 1) до суду надано не було. Щодо посилання представника позивачів адвоката Лейковського А.М., як на підставу визнання заповіту нікчемним, на ту обставину, що [PERSON] , на користь якого складений [PERSON] заповіт, був присутній при складенні заповіту, то суд, дослідивши докази по справі враховує наступне. Під час розгляду справи представник відповідачів [PERSON] повідомила, що бажаючи скласти заповіт, [PERSON] прийшла в сільську раду разом з [PERSON] , з яким спільно проживали. Вона з [PERSON] щодо складення заповіту розмовляла особисто, та встановивши її дійсний намір скласти заповіт, нею було вчинено посвідчення такого заповіту. Зміст заповіту відповідав волі заповідача. Дослідивши докази по справі, з`ясувавши фактичні обставини посвідчення заповіту, суд приходить до висновку, що прибуття заповідача до сільської ради з особою на користь якої складений заповіт, не може свідчити про порушення порядку посвідчення заповіту, оскільки жодних доказів про те, що на час підписання заповіту [PERSON] [PERSON] перебував поряд з нею встановлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилаючись на порушення порядку посвідчення заповіту, складеного від імені [PERSON] 16 січня 2015 року, представник позивачів адвокат Лейковський А.М. зазначав, що за посвідчення заповіту не було сплачено державне мито. Із змісту дослідженого в судовому засіданні заповіту від 16 січня 2015 року, складеного [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] , посвідчено секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О. 16 січня 2015 року о 14:55 годині, зареєстрованого в реєстрі за № 7, вбачається, що за посвідчення такого заповіту було стягнуто державне мито - 0,85 (міститься в заповіті відповідний запис) (а.с. 15 т.1). Належних та допустимих доказів, що спростовували б сплату заповідачем державного мита за посвідчення заповіту сторонами надано не було та судом не встановлено. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі в позовній заяві та їх представники в судовому засіданні посилалися на те, що [PERSON] на час складення заповіту не могла в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки зловживала алкогольними напоями та тривалий час перебувала на лікуванні. Крім того, вважають, що підпис на заповіті від імені [PERSON] виконаний не [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 1.1.-144/18 від 12 червня 2018 року (а.с. 228-232 т. 1) підпис від імені [PERSON] , що розміщений після друкованого тексту «Підпис» на лицевій стороні примірника заповіту, який зареєстрований в реєстрі за № 7 від 16 січня 2015 року, посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., виконаний [PERSON] . Разом з тим, із дослідженого в судовому засіданні повідомлення КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» Рівненської області, медичної картки встановлено, що [PERSON] перебувала на «Д» обліку у лікаря-нарколога з 2014 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (а.с. 242-253 т. 1). Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року, за клопотанням представника позивачів, у справі призначалася посмертна судово-психіатрична експертиза. Проте, представник позивачів [PERSON] заявив клопотання про відмову від проведення посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с. 7 т. 2). Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.\~\~ В судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що за життя [PERSON] часто говорила про те, що має намір скласти заповіт та все своє майно заповісти внукові [PERSON] . В грудні місяці вона на ринку в смт. Демидівка зустріла [PERSON] . З нею також був [PERSON] з яким вони спільно проживали. [PERSON] говорила про намір скласти заповіт. Але через місяць в січні вона померла. [PERSON] зловживала алкогольними напоями та у зв`язку з чим лікувалася. Під час їх зустріч в грудні місці [PERSON] все розуміла. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що [PERSON] була її хрещеною. Їй відомо, що [PERSON] зловживала алкогольними напоями та перебувала на лікуванні. Приблизно за два місяці до дня смерті [PERSON] вона її бачила, з нею розмовляла. [PERSON] все розуміла. Згідно із\~ст. 1233 ЦК\~України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд зауважує, що воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами\~ЦК. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що спірний заповіт від 16 січня 2015 року складався [PERSON] , дієздатність якої було перевірено. Позивачі не надали суду належних та допустимих доказів про те, що на момент посвідчення заповіту [PERSON] не мала повної цивільної дієздатності. Заповіт містить вказівку на вірне місце та час його складання.\~\~ Заповіт від 16 січня 2015 року складений у письмовій формі із зазначенням дати та часу складення, особисто підписаний\~\~ [PERSON] , посвідчений секретарем\~Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., яка є уповноваженою на те особою органу місцевого самоврядування. Відповідно до частини другої\~статті 41 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. Судом встановлено, що заповіт 16 січня 2015 року був складений [PERSON] та посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О. в приміщенні сільської ради. Разом з тим, судом було встановлено, що [PERSON] на час посвідчення заповіту 16 січня 2015 року працювала секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області і була секретарем виконавчого комітету сільської ради. Дослідженими доказами по справі встановлено, що заповіт складений [PERSON] , що посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., зареєстрований в реєстрі за № 7, складений з дотриманням вимог ст. 1247 ЦК України. Згідно матеріалів спадкової справи № 16/2017, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 92-115 т. 1), заповіт [PERSON] , що посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., зареєстрований за № 7, є також зареєстрованим у Спадковому реєстрі 7 березня 2017 року (а.с. 99 т. 1). Дослідивши докази по справі та оцінивши їх щодо належності та допустимості, суд приходить до висновку про те, що позивачами не доведено свої позовні вимоги, оскільки доказів, що підтверджували б наявність обставин, які могли б бути підставою для визнання заповіту нікчемним не надано до суду. Під час розгляду справи, підстав для визнання заповіту нікчемним, що визначені ч. 1 ст. 1257 ЦК України, судом встановлено не було. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 5 червня 2019 року по справі № 665/1935/16-ц недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо). Дослідженими доказами по справі встановлено, що заповіт складений і посвідчений із дотриманням передбаченого законом порядку, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним заповіту. Таким чином, суд вважає, що посилання позивачів щодо нікчемності заповіту від 16 січня 2015 року у зв`язку з недотриманням секретарем сільської ради процедури його складення та посвідчення є необґрунтованими. Так, заповіт від 16 січня 2015 року, складений [PERSON] та посвідчений секретарем Глибокодолинської сільської ради Демидівського району Рівненської області Гривіцькою М.О., зареєстрований за № 7, складений за допомогою комп`ютерної техніки, із зазначенням місця і часу складення такого заповіту, перед підписанням прочитаний вголос заповідачем в присутності секретаря та підписаний особисто заповідачем. Таким чином, судом встановлено, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, про що свідчить заповіт [PERSON] від 16 січня 2015 року, яким остання заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося та все те, що буде належати їй за законом на день смерті [PERSON] . Аналогічні правові позиції були висловлені Верховним Судом у постановах від 25 листопада 2019 року по справі № 695/3475/16-ц та у постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 607/2901/16-ц. Судом встановлено, що посвідчення заповіту від 16 січня 2015 року відбулося з додержанням вимог чинного, на момент його складення, законодавства, заповіт вчинено у письмовій формі спадкодавцем [PERSON] , дієздатність якої було перевірено секретарем сільської ради та зазначено місце і час його складання, заповіт було прочитано вголос, про що є запис в такому заповіті, та підписано особисто заповідачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 3 липня 2019 року по справі № 725/2412/15-ц. З урахуванням обставин справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку про необґрунтованість позивних вимог позивачів та їх недоведеність, у зв`язку з чим позовні вимоги позивачів не підлягають до задоволення. У своїй позовній заяві позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилались на положення ст.ст. 1217, 1233, 1241, 1247, 1251, 1252, 1257, 1266 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 1233-1235, 1247, 1251, 1252, 1257 ЦК України, ст.ст.\~258,\~259,\~265,\~268 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed