Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачі подали до суду вище вказану спільну позовну заяву посилаючись на ту обставину, що їх батьком [PERSON], під час перебування у зареєстрованому шлюбі з їх матірю [PERSON], яка є відповідачем у даній справі, було набуто право власності, як членом Житлово-будівельного кооперативу № 129, на квартиру [ADDRESS] з відповідною реєстрацією зазначеного права 25 лютого 1993 року. Шлюб укладений 06 червня 1987 року між батьками позивачів був розірваний рішенням ухваленим Суворовським районним судом м. Херсона 21 жовтня 2010 року у цивільній справі № 2-5452/10, яке набрало законної сили 02 листопада 2010 року, а рішенням ухваленим апеляційним судом Херсонської області 28 березня 2011 року у справі № 22ц-1425 2011 щодо визнання права власності на частку у праві спільної власності подружжя за [PERSON] було визнано право власності на ? частину зазначеної вище квартири, яке набрало законної сили 28 березня 2011 року та 16 червня 2015 року зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 10 березня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті останнього спадщину прийняли позивачі подавши 25 травня 2015 року до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори відповідні заяви. Проте, постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30 вересня і 01 жовтня 2015 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] внаслідок ненадання ними правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого спадкодавця на ? частину квартири [ADDRESS]. При цьому, реєстраційне посвідчення від 25 лютого 1993 року № 181, на підставі якого [PERSON] бюро технічної інвентаризації 25 лютого 1993 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на спірну квартиру, державним нотаріусом не визнане правовстановлюючим документом на згадану квартиру. У звязку з вище викладеним на теперішній час позивачі змушені предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просять суд визнати за кожним із них право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 10 березня 2015 року. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце судового розгляду були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, представник за довіреностями позивачів [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності і відсутності позивачів та зазначила, що заявлений позивачами позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, відповідач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та зазначила про те, що позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження виданих міським відділом ЗАГС м. Херсон 28 січня 1988 року серії ІІ-КГ № 402688 (а.с.6) та 23 січня 1992 року серії ІІІ-КГ № 261963 (а.с.7). При цьому, [PERSON], під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] було набуто право власності, як членом Житлово-будівельного кооперативу № 129, на квартиру [ADDRESS] з відповідною реєстрацією зазначеного права 25 лютого 1993 року, про що свідчить копія архівного витягу за № 05-2/247 зробленого Державним архівом Херсонської області 27 квітня 2010 року з додатку до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 21 травня 1991 року № 115 (а.с.21) та копія повідомлення комунального підприємства «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» від 02 червня 2015 року № 2153 (а.с.25). Шлюб укладений 06 червня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішенням ухваленим Суворовським районним судом м. Херсона 21 жовтня 2010 року у цивільній справі № 2-5452/10 (а.с.26), яке набрало законної сили 02 листопада 2010 року, а рішенням ухваленим апеляційним судом Херсонської області 28 березня 2011 року у справі № 22ц-1425 2011 (а.с.20) щодо визнання права власності на частку у праві спільної власності подружжя за [PERSON] було визнано право власності на ? частину зазначеної вище квартири, яке набрало законної сили 28 березня 2011 року та 16 червня 2015 року зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить копія відповідного витягу сформованого 22 червня 2015 року № 39438419 (а.с.15). 10 березня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-КГ № 194284 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 11 березня 2015 року (а.с.13). Після смерті останнього спадщину прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON] подавши 25 травня 2015 року до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори відповідні заяви. Проте, постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30 вересня і 01 жовтня 2015 року (а.с.18-19) позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] внаслідок ненадання ними правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого спадкодавця на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. При цьому, згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В свою чергу відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у звязку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved