Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом до відповідача, у якому просили суд : [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь 25\~000 гривень моральної шкоди та судові витрати, а [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь 40\~000 гривень моральної шкоди та судові витрати, посилаючись на наступні обставини. 12 вересня 2015 року об 09 год.40 хв. на польовій дорозі с. Стара Прилука, Липовецького району, сталась ДТП, під час якої водій [PERSON] рухався на своєму автомобілі ВАЗ 2103, державний номерний знак [NUMBER] в напрямку до села Стара Прилука. Виїжджаючи з другого ряду дороги на польову, не переконався, що це буде безпечно, створив перешкоду автомобілю марки ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. За наслідком даної події, постановою судді Липовецького районного суду Кривенка Д.Т. від 25 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , та закрито провадження, у зв»язку з закінченням строків для накладення адміністративного стягнення.. [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду, заподіяну вчиненням адміністративного правопорушення, оцінену ним в 25\~000 гривень, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП був пошкоджений його автомобіль, який він так і не відремонтував, та який використовувався ним для потреб сім»ї: для утримання домашнього господарства, що є єдиним джерелом прибутку в його сім»ї, оскільки він не працює; та для будівництва житлового будинку, будівництво якого було розпочато в 2015 році в смт.Турбові ( не за місцем проживання). Крім того, відповідач після вчинення ДТП не вибачився перед ним, не надав жодної допомоги, що принизило честь та гідність позивача. [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду, заподіяну вчиненням адміністративного правопорушення, оцінену ним в 40\~000 гривень, яка полягає в тому, він, перебуваючи в автомобілі разом із сином [PERSON] під час ДТП, отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден, забою лівої лобної ділянки голови, правого надпліччя. А також наслідком нанесених травм стало погіршення стану роботи серця , на якому в 2014 році була проведена операція в інституті серцево-судинної хірургії ім..Амосова. В результаті травм йому довелось лікуватись в Калинівській ЦРЛ з 12.09. по 21.09.2015 року, та з 23.09. по 02.10.2015 року. Внаслідок ДТП у нього часті головні болі, безсоння, постійний страх щодо хвороби серця, він позбавлений можливості виконувати домашню роботу. В судовому засіданні позивачі підтримали позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в ній. [PERSON] суду пояснив, що лише нещодавно отримав страхове відшкодування 22 209 грн за пошкоджений автомобіль. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на відсутність підтвердження, що тілесні ушкодження, які отримав позивач є наслідком ДТП, яке сталось за його участі. [PERSON] суду пояснив, що після ДТП приїхали його батьки. Жоден з позивачів не скаржився на здоров»я. В присутності працівників ДАІ відмовились від госпіталізації. За свій рахунок ( 500 грн) вони викликали евакуатора щоб доставити на місце пошкоджений автомобіль позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відшкодовується моральна шкода грішми, майном або в інший спосіб - ч. 3\~ст. 23 ЦК України. В силу ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка їх завдала, за наявності її вини. Як зазначено в п. 5 постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом установлено, що постановою судді Липовецького районного суду від 25 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , за те, що 12 вересня 2015 року о 09 год.40 хв. на польовій дорозі с. Стара Прилука, Липовецького району, сталась ДТП, під час якої водій [PERSON] рухався на своєму автомобілі ВАЗ 2103, державний номерний знак [NUMBER] в напрямку до села Стара Прилука. Виїжджаючи з другого ряду дороги на польову, не переконався, що це буде безпечно, створив перешкоду автомобілю марки ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито , у зв»язку з закінченням строків для накладення адміністративного стягнення.. ( а.с.9-11) Отже, неправомірність дій відповідача та його вина підтверджується постановою судді Липовецького районного суду від 25 лютого 2016 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення , потерпілим у якому є [PERSON], закрито , у зв»язку з закінченням строків для накладення адміністративного стягнення. У відповідності до ст.269 КУпАП потерпілим від адміністративного правопорушення є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Факт пошкодження майна позивача [PERSON]Мвнаслідок неправомірних дій відповідача доведений наявними у справі доказами ( а.с. 14) і визнається сторонами. Пошкодження автомобіля вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки автомобіль використовувався ним для потреб сім»ї: для утримання домашнього господарства, що є єдиним джерелом прибутку в його сім»ї, та для будівництва житлового будинку, будівництво якого було розпочато в 2015 році в смт.Турбові ( не за місцем проживання). Крім істотного пошкодження майна [PERSON]М додатковим психотравмуючим фактором є те, що в момент ДТП в салоні пошкодженого автомобіля позивача [PERSON]М знаходився його батько [PERSON], який в 2014 році переніс операцію на серці в інституті серцево-судинної хірургії ім..Амосова. м.Києва. З урахуванням встановленого, суд вважає що потерпілому по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] Михайловаичу заподіяна моральна шкода. Між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою існує прямий та безпосередній причинний зв»язок. Розмір відшкодування за моральну шкоду залежить від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди. Позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду в сумі 25 000 гривень. Судом установлено, що шкода заподіяна вчиненням адміністративного правопорушення. Після вчинення ДТП відповідач частково відшкодував шкоду шляхом оплати 500 грн за послуги евакуатора. Судом також установлено, що [PERSON]М отримав страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль в сумі 22 209 грн. Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, судову практику по подібних справах, грунтуючись на встановлених обставинах, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, оцінений в сумі 25 000 гривень не є співрозмірним заподіяній шкоді, у зв»язку з чим позовна вимога [PERSON] Михайловаича підлягає частковому задоволенню на суму 2\~000 гривень . На підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 69 гривень. Позивач [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду, заподіяну вчиненням адміністративного правопорушення, оцінену ним в 40\~000 гривень, яка полягає в тому, що він, перебуваючи в автомобілі разом із сином [PERSON] під час ДТП, отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден, забою лівої лобної ділянки голови, правого надпліччя. Наслідком нанесених травм стало погіршення стану роботи серця , на якому в 2014 році була проведена операція в інституті серцево-судинної хірургії ім..Амосова. В результаті травм йому довелось лікуватись в Калинівській ЦРЛ з 12.09. по 21.09.2015 року, та з 23.09. по 02.10.2015 року. Згідно з довідкою Калинівської ЦРЛ від 20.04.2016 року №6, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.09.2015 року по 21.09.2015 року з діагнозом : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку ( травма отримана в результаті ДТП). А в період з 23.09. по 02.10.2015 року він лікувався в кардіологічному відділенні Калинівської ЦРЛ ( а.с.22). Є інвалідом третьої групи від загального захворювання з 18.02.2016 року ( а.с.23). Тобто, судом установлено, що позивач [PERSON] лікувався з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та хвороби серця. Однак суду не надано підтвердження, що вказані тілесні ушкодження та погіршення стану здоров»я і заподіяна внаслідок цього моральна шкода, виникли внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення 12.09.2015 року о 09 год.40 хв. на польовій дорозі с. Стара Прилука, Липовецького району. Тобто суду не підтверджений причинно- наслідковий зв»язок між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою. Враховуючи викладене вище, суд відмовляє в задоволенні позову [PERSON]. На підставі ст..ст. 23, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial