Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати недійсним заповіт, посвідчений [PERSON] 23.05.2015. Позов мотивовано тим, що померлий [PERSON] є батьком позивачів, помер 24.05.2015. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, позивач [PERSON] (до одруження Гах), 24.09.2015 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де отримала інформаційну довідку зі спадкового реєстру, з якої стало відомо про посвідчення батьком заповіту 23.05.2015 та 02.07.2015. Обидва заповіти посвідчено [PERSON] сільською радою на прізвище [PERSON] Вказує, що батько хворів, 23.05.2015 був у тяжкому стані, помер 24.05.2015. Позивачі проживали окремо від батька після розлучення батьків, але останні кілька років позивач почала спілкуватися з батьком, приїздила до нього у гості. Також спілкувалася з відповідачкою, від якої стало відомо про онкологічне захворювання батька. Позивачі, як діти спадкодавця, є спадкоємцями першої черги нарівні з дружиною, заповіт же позбавляє їх права на спадщину. Вважають, що заповіт посвідчено незаконно, тому він підлягає визнанню недійсним. Посилаються на порушення п.2 ст.1247 ЦК України щодо особистого підписання заповіту заповідачем. Вважають, що заповіт не відповідає вимогам ст.ст.207, 209 ЦК України, а саме вимогам до письмової форми правочину та до нотаріального посвідчення правочину. На момент вчинення правочину посвідчення заповіту, [PERSON] був важко хворим на рак легенів, його стан погіршився 22.05.2015, тому в суботу 23.05.2015 відповідачка викликала секретаря виконкому для посвідчення заповіту на її ж імя, щоб позбавити їх, дітей, спадщини після смерті батька. Вказують, що заповіт складався поспіхом, в день, коли секретар виконкому була вихідною, державне мито не було сплачено, так як банки та пошта також були вихідні. Крім того, в заповіті не вказано час посвідчення заповіту; відсутній підпис заповідача та розшифровка прізвища, імені та по батькові; відсутні посилання на документи паспорти свідків, їх номери, серії та дати видачі; не сплачено державне мито до моменту посвідчення заповіту; заповідачу не розяснено зміст статей 1235-1240, 1254 ЦК України, відсутнє посилання, що на бажання заповідача та згідно зі ст.1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків, що дає підстави для визнання правочину недійсним. В судовому засіданні позивачі, їх представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, також надала письмові заперечення на позов, посилаючись на відсутність підстав для визнання заповіту недійсним, дотримання секретарем виконкому сільської ради вимог законодавства при посвідченні заповіту, а перелічені позивачами недоліки при складанні заповіту і його посвідченні ніяким чином не впливали на волевиявлення заповідача і його не спростовують. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Скадовського району, секретар виконкому сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, надавши також письмові заперечення проти позову, в яких вказано, що заповідальне розпорядження [PERSON], посвідчене 23.05.2015 секретарем виконкому сільської ради [PERSON], відповідає волі заповідача та волевиявлення спадкодавця було вільним. При посвідченні заповіту посадова особа сільської ради діяла на підставі ст.37 Закону України «Про нотаріат», пп.5 п. «б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у відповідності до покладених обовязків. У звязку з хворобою [PERSON] заповіт було посвідчено за місцем його проживання у присутності двох свідків, про що зазначено у посвідчувальному написі документа. На момент складання заповіту заповідач чітко розумів значення своїх дій та міг керувати ними, його психічний стан не викликав сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності. Волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі. Вважає, що рішення [PERSON] було прийнято з урахуванням тривалих шлюбних відносин, а також матеріальної та моральної підтримки з боку дружини. За заявою посадової особи сільської ради від 25.05.2015 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заповіт [PERSON] був зареєстрований у Спадковому реєстрі за №57521079 від 03.06.2015. Інший заповіт сільською радою не посвідчувався та не реєструвався. 02.07.2015 сільською радою було направлено до ДП «Інформаційний центр» МЮУ заяву про реєстрацію дублікату заповіту [PERSON], який було видано у звязку із втратою оригіналу. Державний нотаріус Скадовської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень на позов не надав. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Позивачі [PERSON] (дошлюбне прізвище Гах) О. О. та [PERSON] є дітьми [PERSON], який помер 24 травня 2015 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, одруження та про смерть. Відповідно до посвідченого секретарем Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області заповіту від 23.05.2015 [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Антонівка Скадовського району Херсонської області по вул. Скадовської авіагрупи, 10, і належить йому за правом приватної власності та усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також усе, на що він за законом матиме право, заповів дружині [PERSON]; заповіт складено і посвідчено у присутності свідків [PERSON] та [PERSON]; заповіт зареєстровано в реєстрі за №70. Заповіт [PERSON] зареєстровано у Спадковому реєстрі за №57521079. Відповідно до норм ЦК України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 2 статті 1248 Цивільного кодексу України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Відповідно до рішення I сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Скадовського району Херсонської області №2 від 11.11.2010 секретарем сільської ради обрано [PERSON] Посадовою інструкцією секретаря сільської ради передбачено повноваження щодо оформлення нотаріальних дій та дій, що прирівняні до нотаріальних. Із пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона, працюючи секретарем Антонівської сільської ради 23.05.2015 посвідчила заповіт [PERSON], який все своє майно заповідав дружині [PERSON] Це було в суботу, але той день було визнано робочим днем. Заповіт підписано власноручно [PERSON], перед посвідченням заповіту на прохання [PERSON] вона прийшла до них додому, [PERSON] повідомив, що хоче скласти заповіт на користь дружини. Повернувшись до сільської ради, за допомогою компютера вона набрала текст заповіту в двох екземплярах, повернулась до [PERSON] Також були запрошені свідки, оскільки [PERSON] був ослаблений хворобою, підпис ставити міг, але читати і писати йому було важно. При цьому, свідомість його була ясною, він нормально розмовляв, усіх впізнавав, орієнтувався. Заповіт було прочитано вголос, [PERSON] особисто поставив на ньому свій підпис, також підписи поставили свідки [PERSON] та [PERSON] При посвідченні заповіту було стягнуто державне мито у розмірі 0,85 грн. з видачею квитанції ф.10, а у подальшому стягнута сума державного мита була перерахована до бюджету. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, пояснили, що проживають по сусідству з родиною Гах, знайомі тривалий час. Під час складання і посвідчення заповіту [PERSON] напівсидів, напівлежав, важко дихав, через сильну задишку багато не розмовляв, але казав, що все дружині лишає, він все розумів, погоджувався. Спочатку заповіт підписав [PERSON], потім свідки. [PERSON] до останнього ходив сам, керував автомобілем, бачились майже щодня. Про хворобу [PERSON] було відомо, але при ньому не говорили. Про наявність у померлого дітей не знали. Все майно Гахи придбавали разом. Допитані у судовому засіданні у якості свідків фельдшер [PERSON] та сімейний лікар [PERSON] пояснили, що [PERSON] мав онкологічне захворювання рак легенів, але наркотичні чи інші сильнодіючі та знеболюючі препарати йому не призначались та не вводились, оскільки рак легенів протікає без больового синдрому. [PERSON] вводили препарати для симптоматичного лікування, припинення задишки, полегшення дихання. Рак легенів призводить до виснаження, але на свідомість і адекватність впливу не має. Перед смертю кількість викликів фельдшера додому для введення препаратів, що полегшують дихання, збільшилась, також напередодні смерті ввечері. Смерть зафіксувала фельдшер [PERSON] вранці 24.05.2015. З урахуванням підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами волевиявлення [PERSON] щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті, у суду не виникає сумнівів, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі. При цьому, посилання позивача та його представника на порушення секретарем сільської ради порядку складення та посвідчення заповіту, як на підставу для визнання його недійсним, не приймаються судом до уваги, оскільки відсутність в тексті заповіту що розшифровує підпис заповідача, здійснений ним особисто, а також не заповнення усіх реквізитів у квитанції ф.10 про отримання державного мита та зарахування стягнутих сум до бюджету не в день їх стягнення, з урахуванням особливостей здійснення платежів у сільській місцевості, на думку суду не є такими порушеннями, які б давали підстави для визнання заповіту недійсним та не впливають на волевиявлення заповідача. Враховуючи, що підстав для визнання недійсним оспорюваного заповіту в межах заявлених позовних вимог судом не встановлено, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed