overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] селищної ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, заперечень щодо позову не надав. Суд,\~в силу\~ч.3\~ст.211\~ЦПК України,\~вважає за\~можливе розглянути\~дану справу\~за відсутності\~сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 13 травня 2011 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 122912, виданим 16 травня 2011 року Ратищівською сільською радою, Зборівського району, Тернопільської області, актовий запис № 4. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2, 39 га, з них площею 2,05 га та площею 0,34 га., розташованих на території Ратищівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 № 695540 від 01 березня 2002 року. [PERSON] склав заповіт посвідчений секретарем Ратищівської сільської ради, Зборівського району, Тернопільської області, 18 квітня 2011 року та зареєстровано в реєстрі за № 18, згідно умов якого заповів все належне йому на день смерті майно позивачу, яка спадщину прийняла. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, до них правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, зазначаючи, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Спадковим майном після померлого [PERSON] є частина квартири [ADDRESS]. 19.08.2014 року відповідно до закону вона звернулася з заявою до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право власності на 1/2 в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивач, представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи прохають розглянути справу у їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач та третя особа проти позову не заперечують. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] р. помер чоловік позивача [PERSON] - [PERSON], даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16 червня 2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області серії [NUMBER], актовий запис № 723. Згідно ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 19.08.2014 року відповідно до закону позивач звернулася з заявою до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину. Під відсутністю документів, необхідних для оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори мав на увазі відсутність державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] Зазначена квартира була придбана за договором купівлі-продажу та належана на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

позивачі [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача Кабаровецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивачів позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачами право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, які належали матері та бабці позивачів, мотивуючи вимоги тим, що позивачі є спадкоємцем цього майна і прийняли спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 05 лютого 2015 року померла [PERSON] мама та бабця позивачів, якій належали: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,6116 га (кадастровий номер 6122684000030010136), що знаходиться в с. Метенів Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту ЯК № 284923 виданого Управлінням Держкомзему у Зборівському районі 16 грудня 2011 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,80га, а саме: рілля 2,10 га, пасовище - 0,55 гатасіножаті 0,15 га, які розташовані на території Кабаровецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту І-ТР №012935, виданого Кабаровецькою сільською радою від 22 лютого 2002 року. На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним її майном, склавши 02 лютого 2015 року заповіт, згідно якого заповіла вище зазначене майно позивачам. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів на майно. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачі є спадкоємцями майна, згідно заповіту, який не змінений та не скасований і прийняли спадщину до них правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ними слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення позивачем [PERSON] навчання, тобто до 01 червня 2020 року. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що після досягнення повноліття [PERSON] продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Витрати позивача у зв'язку з навчанням складаються із витрат на оплату денної форми навчання у Вищому навчальному закладі «Київська Академія перукарського мистецтва» в розмірі 6800 грн. за семестр та витрат на проживання в гуртожитку в розмірі 1580 грн. за місяць (з липня 2017 року - 1880 грн. за місяць). Також вказує, що витрачає додаткові кошти на лікування і профілактику хронічного захворювання (правобічний нефроптоз). Доходів позивача [PERSON] на покриття витрат пов'язаних з навчанням позивача [PERSON] не вистачає, а відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Згідно із заявою про уточнення позовних вимог від 10.08.2017 року позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання 01.06.2020 року. Позовна заява в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишена без розгляду ухвалою суду від 17.08.17. В судовому засіданні позивач просила позовні вимоги задовольнити з підстав, вказаних в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та дав наступні пояснення. Він визнає той факт, що його повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, у зв»язку з навчанням і він в міру своїх можливостей надає їй таку допомогу. Проте зазначив, що сплачувати аліменти в розмірі 1/3 часткі доходу він не може, оскільки розмір його середньомісячного заробітку незначний. Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] і призначити їх опікуном малолітнього сина відповідачів. Мотивують свої вимоги тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить слухати справу у відсутність відповідачів. Пояснила, що її донька, мати дитини [PERSON] і батько дитини [PERSON]. ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню сина, а її онука, [PERSON]. Відповідачі матеріальної допомоги на утримання онука не надають, не спілкуються з ним, не цікавляться його духовним та фізичним розвитком. Разом з дитиною відповідачі не проживають. Позивач [PERSON] також підтримав позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] надала суду суду заяву в якій відповідачка [PERSON] визнала позов та просить розглядати справу за її відсутності. Представник органу опіки та піклування частково підтримала позовну заяву. Зазначила, що є всі підстави для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, призначення позивачів опікунами. Проте заперечує проти позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], в зв'язку з находженням останнього в місцях позбавлення волі і не можливості з цієї причини приймати участь в вихованні дитини. Вислухавши позивачів, представника органу опіки і піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачами. Згідно до висновку підрозділу опіки та піклування служби у справах дітей Южноукраїнської міської Ради, неповнолітній [PERSON] постійно проживає з [PERSON] і [PERSON] позивачами по справі, вихованням дитини займаються позивачі, утримують її, піклується про стан здоровя. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні доведено ухилення відповідача [PERSON] від виконання обовязків по вихованню дитини. На підставі п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Крім того позивачами і органом опіки і піклування заявлено вимогу про призначення [PERSON] і [PERSON] опікунами над малолітнім [PERSON]. Враховуючи, що дитина постійно проживає з позивачами, батько дитини знаходиться в місцях позбавлення волі вимогу про призначення позивачів опікунами над малолітнім [PERSON] має бути задоволено. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON]. На даний час [PERSON] знаходиться в місцях позбавлення волі і не може приймати участі в вихованні дитини. В своєму листі на адресу суду [PERSON] запевняє, що після відбуття покарання буде сам виховувати сина. Таким чином відсутні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер спадкодавець [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Позивачі зазначили, що з січня 2014 року спадкодавець потрапив до медичної установи у тяжкому стані. Під час його перебування медичній установі позивачі витратили кошти на лікування спадкодавця в сумі 2017 гривень 11 копійок. Крім того, після смерті спадкодавця позивачі витратили кошти на його поховання в загальній сумі 30333 гривни 90 копійок. Позивачі вважають, що відповідач, як особа, яка прийняла спадщину, зобов'язаний відшкодувати половину витрат на лікування і поховання спадкодавця в сумі 15166 гривень 95 копійок. В судовому засіданні представник позивачів підтримала пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року помер спадкодавець [PERSON]. На лікування спадкодавця [PERSON] позивачі витратили кошти в сумі 2017 гривень 11 копійок, що підтверджується довідкою селищної ради та чеками на придбання ліків. Матеріалами справи підтверджується, що дійсно позивачі понесли витрати на поховання спадкодавця в сумі 11216 гривень 79 копійок, що підтверджується накладною та товарним чеком. Крім того, на придбання та встановлення пам'ятника спадкодавцеві позивачі понесли витрати в сумі 17100 гривень, що підтверджується відповідною накладною. Таким чином, судом встановлено, що дійсно позивачі понесли витрати на лікування та поховання спадкодавця [PERSON] в сумі 30333 гривни 90 копійок, тому вони правомірно вимагають від відповідача відшкодувати половину зазначеної суми. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 лютого 2016 року померла матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку № 401 площею 4,64 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Позивачі зазначили, що як спадкоємці за заповітом вони прийняли спадщину у встановленому порядку, але нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 19 лютого 2016 року померла [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку № 401 площею 4,64 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 12). Позивачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину у встановленому порядку, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 29-38). 04 жовтня 2016 року нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 10). Між тим, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому, право позивачів на спадкове майно підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

позивачі [PERSON]І, [PERSON] звернулися в суд з позовом до Беримівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивачів позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачами право власності на земельні ділянки, в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі є спадкоємцем цього майна і прийняли спадщину після смерті бабусі. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що 08 червня 2017 року померла [PERSON] бабуся позивачів , якій на праві власності належали: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1586 га (кадастровий номер 6122680700:01:001:0727), яка розташована на території Беримівської сільської ради, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 705194, виданого Беримівською сільською радою 18 липня 2002 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6859га (кадастровий номер 6122680700:01:001:0728), яка розташована на території Беримівської сільської ради, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 705194, виданого Беримівською сільською радою 18 липня 2002 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1564 га (кадастровий номер 6122680700:01:001:0729), яка розташована на території Беримівської сільської ради, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ТР № 006526, виданого Беримівською сільською радою 15 листопада 2000 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6859 га (кадастровий номер 6122680700:01:001:0730), яка розташована на території Беримівської сільської ради, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ТР № 00652, виданого Беримівською сільською радою 15 листопада 2000 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів на майно. Однак позивачі прийняли спадщину, так проживали з бабусею до її смерті, вели спільне господарство, що засвідчує довідка Беримівської сільської ради. Інші спадкоємці [PERSON], [PERSON]- дочки спадкодавця претензій на дане спадкове майно не мають. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачі є спадкоємцями майна, згідно закону, прийняли спадщину, до них правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за ними слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини майна, що знаходиться на території Лютарської сільської ради, а саме земельної ділянки по закону після смерті рідної сестри [PERSON], яка померла 30 квітня 2007 року. В позовній заяві позивачі вказали на те, що після смерті сестри ніхто, крім них, які є спадкоємцями майна, не прийняли спадщину. Вони фактично вступили в спадщину та взяли все майно померлої під охорону, інших спадкоємців не має. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили суд надати додатковий строк два місяці для звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки пропустили строк з тих причин, що не знали про померлій належить земельна ділянка (пай), іншого майна фактично не має. А тому вони хочуть отримати у спадок земельну ділянку. Представник Лютарської сільської ради до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника та визнанням позовних вимог позивачами. Доводи позивачів підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Судовим розглядом справи встановлено, [PERSON] померла 30 квітня 2007 року і протягом шести місяців після її смерті ніхто із спадкоємців (у тому числі й позивачі) не подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому спадкоємці помилково вважали, що спадщина померлої переходить в їх власність автоматично. Рішенням суду від 14 квітня 2015 року встановлено факт родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], які є рідними братами для померлої. Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачі пропусти з поважних причин. Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову і визначення позивачам [PERSON] і [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю два місяці з дня набрання законної сили цим судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved