Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позивачі посилались на те, що вони є рідними братом та сестрами по матері, тобто є спадкоємцями другої черги спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], після смерті якої відкрилася спадщина, до якої увійшла однокімнатна квартира [ADDRESS], котра належала на праві спільної сумісної власності спадкодавцю та її матері [PERSON], померлої [INFO], яка також є матір'ю позивачів, та просили визнати право власності на спадкове майно. Оскільки спадкодавець [PERSON], була постійно зареєстрована та проживала у спірній квартирі разом із матір'ю [PERSON], після смерті останньої, позивачі не приймали спадщину, внаслідок чого їх рідна сестра [PERSON] прийняла спадщину протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, до якого увійшла 1/2 частина спірної квартири, яка належала їх матері [PERSON] Через те, що не було визначено розмір часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру між власниками [PERSON] та [PERSON], позивачі, просили визнати такі частки рівними, тобто по 1/2 частки за кожним із співвласників, і просили визнати той факт, що на момент смерті [PERSON], їй належала вся спірна квартира. Протягом шестимісячного строку після смерті своєї рідної сестри [PERSON], позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено через невизначеність часток у праві спільної сумісної власності на цю квартиру. Також, через те, що прізвище та ім'я матері позивачів і спадкодавця [PERSON] в різних документах зазначалися по різному, обґрунтовуючи тим, що такі невідповідності відбувалися в період часу до та одразу після Великої Вітчизняної війни, коли ще не існувало РАЦС, а також просили встановити той юридичний факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією особою, яка являється матір'ю позивачів та спадкодавця [PERSON] Позивачі зазначили, що після смерті [PERSON] в спірну квартиру самовільно вселилася відповідач, яка не являючись тим спадкоємцем, який має право на отримання спадщини, не впускає їх у спірну квартиру та не надає доступу до їх сімейного архіву, що позбавило позивачів можливості отримати правовстановлюючі документи на спірну квартиру та документи про родинні зв'язки між позивачами, спадкодавцем [PERSON] та їх матір'ю [PERSON] Під час розгляду справи позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявами про залишення своїх позовних вимог без розгляду, які були задоволені Ухвалою суду від 03.10.2013 року. Позивач [PERSON] збільшив свої позовні вимоги в частині визнання права власності на всю спірну квартиру, який в повному обсязі визнали і просили задовольнити треті особи [PERSON] та [PERSON] Позивач та його представники у судових засіданнях первісний позов підтримали, з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити . Просили суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, те , що [PERSON] та [PERSON] являються однією і тією ж особою. Встановити факт , що має юридичне значення , а саме те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO], являється донькою [PERSON], [INFO], померлої [INFO]. Визнати розмір часток співвласників [PERSON] та [PERSON] на момент смерті [PERSON] рівними , а саме по ? частки за кожним із співвласників. Встановити факт, що [PERSON] , якій належала 12 частка квартири [ADDRESS] , і яка померла [INFO] , набула право власності на іншу 12 частку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. Визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,28 кв.м., в тому числі житловою площею 16,20 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті його рідної сестри , [PERSON], померлої [INFO], а також просили стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] та її представник в судових засіданнях проти позову заперечували, звернулася до позивачів із зустрічним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно. У зустрічному позові та запереченнях на первісний позов [PERSON] посилалась на те, що позивачі, які мають родинний зв'язок із нею та [PERSON], і не мають родинного зв'язку із спадкодавцем [PERSON], намагаються заволодіти її майном. Оскільки спадкоємців першої, другої або третьої черги за законом, які б звернулися із заявою про прийняття спадщини, у [PERSON] не має, то відповідачка, яка тривалий час доглядала, піклувалася про [PERSON] та яка проживала із нею однією сім'єю, просила визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця. Те, що [PERSON] та [PERSON] приватизували разом квартиру не означає, що між ними існували кровноспоріднені відносини, а [PERSON] та [PERSON] не є однією і тією ж особою. Після смерті [PERSON], позивачі своїм правом на спадщину не скористалися, тому [PERSON] прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, і стала власником 1/2 частини спірної квартири. Ухвалою суду від 07.11.2014 року зустрічна позовна заява [PERSON] залишена без розгляду. В судові засідання призначені на 23.09.2014 року на 10 год. та 07.11.2014 року на 11 год. відповідач [PERSON] та її представник не з*явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надіслав суду пояснення, в яких просив розглядати справу у його відсутність та ухвалити рішення за наявними документами та доказами, відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 33,50 кв.м, в тому числі житловою площею 16,20 кв.м, була приватизована і належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1993 року, зареєстрованого 07.07.1993 року в Київському міському БТІ (а.с. 12 том 1). Після смерті [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 15 том 1) померла [INFO], відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину однокімнатної квартири. Згідно відповіді Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 22.06.2013 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 123 том 1). У відповідності до витребуваної судом з Органу приватизації державного житлового фонду - Управління ЖКГ Оболонської у місті Києві РДА Довідки про склад сім'ї наймача ізольованої квартири та займаних ними приміщень на час приватизації у квартирі була зареєстрована з 14.08.1984 року [PERSON], [INFO], яка в графі «Родинні відносини» зазначена, як мати наймача квартири - [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована в цій квартирі з 22.06.1976 року (а.с. 239 том 1). На підставі цього [PERSON] та [PERSON], як донька і мати, тобто як члени сім'ї приватизували квартиру та стали її співвласниками. Як вбачається із відновленого запису акту № 402 про народження [PERSON] (том 1 а.с. 156 зворот) заявником про поновлення цього актового запису є її мати [PERSON], яка підписалася як [PERSON]. (а.с. 157 том 1). Тобто із відновленого запису акту № 402 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються однією і тією ж особою. Згідно відновленого свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб із [PERSON], взявши прізвище [PERSON] (а.с. 10 том 2). У свідоцтві про смерть зазначено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років, тобто відповідно до її року народження (а.с. 15 том 1). У відповідності до повного витягу з ДРАЦСГ щодо актового запису про шлюб № 00011748083 від 12.02.2013 року, виданого Відділом РАЦС по Миргородському району Полтавської області зазначено, що [PERSON] одружився із [PERSON], датою народження якої вказано 14.10.1907 року (а.с. 21-22 том 1). Повним витягом з ДРАЦСГ № 00012713784 від 07.09.2013 року щодо актового запису про народження зареєстровано, що за свого життя [PERSON], [INFO], народила чотирьох дітей, четвертою із яких є третя особа [PERSON]. (а.с. 182-182 зворот том 1). Оскільки спадкодавець [PERSON], була народжена в селі Попівка Миргородського (раніше Комишнянського) району Полтавської області на початку 1930 року, коли шлюб офіційно не реєструвався через відсутність органів РАЦСу, тому на підставі ч. 3 ст. 21 СК України, та із врахуванням п. 11 роз'яснень Пленуму Верховного суду України, наданими у постанові № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року (із змінами), суд визнає, що [PERSON]. уклала шлюб із [PERSON] за релігійним обрядом, змінивши за церковним звичаєм своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]., внаслідок чого в актовому записі про народження спадкодавця [PERSON] її матір'ю записана [PERSON]. Згідно червоноармійської книжки батька позивача, виданої 26.04.1942 року (а.с. 25, 97-98 том 1), дружиною [PERSON] записана [PERSON], із чого слідує, що до офіційної реєстрації шлюбу у 1971 році, батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Повним Витягом із ДРАЦСГ про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстровано, що на час укладення офіційного шлюбу у них вже було, троє спільних дітей, а саме, 1) [PERSON]- [INFO], яка є третьою особою, 2) [PERSON] - [INFO], який є позивачем та 3) [PERSON] - [INFO], яка є третьою особою. У відповідності до повного витягу з ДРАЦСГ щодо актового запису № 00011747635 від 12.02.2013 року про народження спадкодавця [PERSON], [INFO], виданого Відділом РАЦС по Миргородському району Полтавської області (а.с. 19-20 том 1), її матір'ю записана [PERSON]. Згідно Посвідки № 1585806 про народження позивача [PERSON], [INFO], його матір'ю записана [PERSON] (а.с. 18 том 1). Тобто, в судовому розгляді знайшов підтвердження той факт, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] являються рідними братом та сестрою по лінії матері [PERSON] Як встановлено Експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/991-а від 05.12.2013 року (а.с. 19 том 2), записи особового імені «[PERSON]» у Свідоцтві про смерть [PERSON] (а.с. 15 том 1), Витязі з ДРАЦСГ про шлюб (а.с. 21-22 том 1) та «[PERSON]» у Свідоцтві про народження [PERSON] (а.с. 26 том 1) та Військовому квитку [PERSON] (а.с. 25 том 1) являються ідентичними іменами. Відповідач [PERSON] в зустрічному позові (а.с. 164 том 1) та в запереченні на первісний позов (а.с. 218 том 1) визнала, що [PERSON] є матір'ю первісних позивачів, тобто зокрема і позивача [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] зазначив, що позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] і [PERSON] між собою є рідними братом і сестрами, і що їх матір'ю дійсно є [PERSON] Свідки [PERSON], яка є двоюрідною сестрою позивача, та [PERSON], яка є племінницею спадкодавця [PERSON] які проживають за межами м. Києва, у своїх поясненнях суду зазначили, що неодноразово приїжджали до Києва і тривалий час гостювали у [PERSON] і [PERSON] як за життя останньої, так і після її смерті. Обидва свідки підтвердили, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON] та спадкодавця [PERSON], які відповідно є рідними братом і сестрою по матері. Судом не можуть бути прийняті до уваги твердження відповідача та її представника про те, що [PERSON] і [PERSON] не були донькою і матір'ю, а були лише сусідами по квартирі, які проживали разом однією сім'єю, оскільки це не підтверджено будь-яким доказом, натомість спростовується вище зазначеними належними та допустимими доказами. Як убачається з всіх наявних в матеріалах справи документах [PERSON] та [PERSON], має один і той же 1907 рік народження, та до 1941 року проживала в селі Попівка Миргородського (Комишнянського) району Полтавської області, а з 1945 року до 18.09.1983 року проживала у с. Мокрії Миргородського (Комишнянського) району Полтавської області. Як відображено у паспорті (а.с. 31-31 зворот) та посвідці про народження позивача [PERSON], та у поновленій посвідці про народження спадкодавця [PERSON], вони також народилися в селі Попівка Миргородського (Комишнянського) району Полтавської області. Проаналізувавши вище зазначені докази в їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON], являються однією і тією ж особою, яка є матір'ю спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] Після смерті своєї матері [PERSON] позивач та їх сестра [PERSON] являлись спадкоємцями першої черги за законом, однак до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вони не звертались. Як вбачається із Довідки ЖЕК № 503 від 17.03.2012 року (а.с. 14 том 1), до 30.11.1995 року, тобто по день смерті [PERSON], у квартирі були постійно зареєстровані та проживали мати [PERSON]Г та її донька [PERSON] Після смерті матері, [PERSON] за допомогою позивача та третіх осіб, продовжувала сплачувати всі комунальні платежі і квартирну плату за користування цілою квартирою, здійснювала необхідний поточний ремонт квартири та підтримувала в належному житловому стані, що вбачається із квитанцій і заяв про переказ грошових коштів та чеків на придбання товарів для ремонту квартири (а.с. 69-83, 85-86 том 1). Суд також приймає до уваги, що у своєму запереченні на первісний позов відповідачка не заперечувала проти задоволення позовної вимоги про те, що [PERSON] успадкувала 1/2 частину спірної квартири після смерті [PERSON], однак з інших підстав (а.с. 216 том 1). Згідно ст.549 ЦК УРСР діями, ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Суд дійшов висновку про те, що [PERSON], яка була постійно зареєстрована та проживала у квартирі та постійно володіла і користувалася нею, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], до якого увійшла 1/2 частина спірної однокімнатної квартири. Як убачається з уточнених позовних вимог позивач просить суд визначити розмір часток співвласників [PERSON] та [PERSON] на момент смерті [PERSON] рівними, а саме по ? частки за кожним із співвласників. Проте, суд вважає, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити, оскільки відсутні підстави визначати розмір часток за померлими особам. Після смерті [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 17 том 1) померла [INFO], відкрилася спадщина на належну їй однокімнатну квартиру. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ст. 1262 ЦК України, як рідні брат та сестри спадкодавця [PERSON], позивач та треті особи [PERSON] та [PERSON] відносяться до другої черги спадкоємців за законом. Згідно матеріалів спадкової справи, наданої Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою, позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] та [PERSON], у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті своєї рідної сестри [PERSON], звернулися із заявами про прийняття спадщини (а.с. 134 зворот том 1). Проте, після залишення судом позовів [PERSON] та [PERSON] без розгляду, позивач є одним спадкоємцем, який просить суд визнати право власності на спадщину після смерті своєї рідної сестри [PERSON] , при цьому треті особи вказаний позов підтримали. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як випливає зі змісту ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник, може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи те, що позивач відноситься до кола спадкоємців другої першої черги, заяву про прийняття спадщини подав в строки визначені законом, проте позбавлений можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку, що його право підлягає захисту в судовому порядку в зв*язку з чим суд приходить до висновку, що слід встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] являються однією і тією ж особою. Встановити факт, що [PERSON], [INFO] , яка померла [INFO] , являється донькою [PERSON], [INFO]. Встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] та визнати за [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,28 кв.м., в тому числі житловою площею 16,20 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті його рідної сестри , [PERSON], померлої [INFO]. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3899 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial