Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 липня 2013 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], та автомобіля «Ford Taurus», д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, а водій [PERSON] та неповнолітня [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена та підтверджується постановою суду. Відповідно до Звіту за №8515 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяна автомобілю позивача, шкода становить - 74 807,50 грн., також, за проведення авто товарознавчого дослідження позивач сплатив кошти в сумі 700 грн., та за послуги евакуатора для перевезення автомобіля - 350 грн. Окрім того, внаслідок ДТП йому та позивачці [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, тому при проходженні медичних досліджень та купівлі лікувальних засобів, позивачем було витрачено грошові кошти у розмірі 6 227, 71 грн., а разом і з тим заподіяна і моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 60 000 грн. на користь кожного з позивачів, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Також ст. 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приписами статті 61 ЦПК України передбачено - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що 21 липня 2013 р. близько 19 год. 30 хв. в м. Фастів по вул. Тітова [PERSON] керуючи автомобілем «Ford Taurus», д.н.з. [NUMBER], виїжджаючи на вул. Щербакова не вибрав безпечної швидкості руху та повертаючи праворуч не тримався як можна правіше до краю проїжджої частини, внаслідок чого опинився на зустрічній смузі руху, де зіткнувся з автомобілем «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] та його пасажир [PERSON], отримали ще й легкі тілесні ушкождення. Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Дана постанова суду набрала законної сили і ніким не була оскаржена (а.с.94). Судом з`ясовано, що внаслідок вказаної ДТП, автомобіль «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень на суму 74 807, 50 грн., що підтверджується звітом №8515 з оцінки транспортного засобу, спричиненої позивачу. Окрім суми матеріальних збитків, позивач додає також вартість за проведення авто товарознавчої експертизи, а також його перевезення на евакуаторі, в результаті загальна сума складає 75 857, 50 грн. (а.с.16-47). Згідно виписки №2155 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] було госпіталізовано з діагнозом струс головного мозку, цефаглія, церебрастенічний синдром, яка з 22 липня 2013 року по 13 серпня 2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.50). Згідно виписки №2157 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] було госпіталізовано з діагнозом забій головного мозку легкого ступеню, переважно в області мозочку, стійка цефалгія, вестибуло-координаторні та атактичні порушення, який з 22 липня 2013 року по 13 серпня 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.51). Відповідно до висновків експерта №№ 139/д, 138/д в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я (а.с.57-62). Медичні дослідження та купівля лікувальних засобів, обійшлись позивачам у розмірі 6 227 грн. 71 коп., що підтверджується касовими чеками та прибутковими касовими ордерами (а.с.63-65). Згідно із полісом № АВ/9770560 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 13 січня 2013 р. по 12 січня 2014 р., тобто дійсного на час вказаного вище ДТП, автомобіль [PERSON] марки «Ford Taurus», д.н.з. [NUMBER], дійсно, був застрахований внаслідок випадку, коли заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (а.с. 85). Судом з'ясовано, що ПРАТ «Страхова компанія «Лафорт» змінила правову форму власності і знаходиться у стадії банкрутства, надавши суду витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з об'явою про порушення справи про банкрутство. А також, відшукані з Єдиного Державного реєстру судових рішень, копії ухвал Господарського суду м. Києва про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство від 18.10.13 року, а також про прийняття заяв про визнання кредитором боржника, в якій зазначено, що постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року визнано банкрутом ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута ПАТ Страхова компанія «Лафорт» арбітражного керуючого [PERSON] (а.с.125-128). Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, на сьогодні, вказана страхова визнана банкрутом у зв'язку з чим, за неї повинно відповідати МТСБУ, залучене до участі у справі у якості співвідповідача. Відповідно до п.п. 2 п. 16 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року випливає, що: відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-ІV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Підпунктом 4 пункту 16 вищезгаданої постанови зазначається «у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.» В матеріалах справи відсутні докази, чи звертався [PERSON] з відповідною заявою до ПрАТ «СК «Лафорт» про дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відшкодування матеріальної заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід стягнути з відповідача [PERSON]. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи доведеність вини відповідача у завданні позивачу шкоди, ступінь страждань [PERSON] та [PERSON] та інших негативних явищ, заподіяних їм відповідачем [PERSON], виходячи із засад розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та стягує її у розмірі 30000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial