Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення боргу за договорами позики, посилаючись на те, що 19.11.2016 року [PERSON] було надано гр. [PERSON] позику - грошові кошти в загальному розмірі 20200 доларів США, які відповідач зобов`язаний був повернути за першою вимогою. Дані кошти були позичені двома частинами та факт їх передачі було посвідчено також двома розписками. Спочатку відповідач позичив у позивача 15100 доларів США та написав одну розписку, а згодом в цей же день позичив ще 5100 доларів США, про що написав ще одну розписку. 03.12.2016 року відповідач отримав від позивача ще одну позику на суму 10 000 доларів США, яку мав забезпечити заставою грузовим автомобілем Renoit Magnum, що також було обумовлено у розписці написаної власноруч [PERSON] . Таким чином [PERSON] отримав від позивача позику протягом листопада-грудня 2016 року в зальному розмірі 30200 доларів США, які до цього часу не повернув. Зв`язку з відповідачем позивач не має, зустрічаючиь з відповідачем декілька раз у 2017 році та 2018 році, позивачка вимагала від останнього повернення всієї суми заборгованості, у відповідь на що відповідач повідомив, що коштів для сплати заборгованості у нього немає. Погодження умов договору позики, передача позивачем коштів відповідачу, написання ним розписки, відбувалося в присутності свідків. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу за розписками 30 200 дол. США, а також стягнути з відповідача відсотки за користування чужими коштами в сумі 259 645 грн. На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку та її представника, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до розписки від 19.11.2016 року укладеної між позивачем та відповідачем, відповідач отримав у борг грошові кошти в сумі 15 100 доларів США, які зобов`язався повернути за першою вимогою. Відповідно до розписки від 19.11.2016 року укладеної між позивачем та відповідачем, відповідач отримав у борг грошові кошти в сумі 5 100 доларів США, , які зобов`язався повернути за першою вимогою. Відповідно до розписки від 03.12.2016 року укладеної між позивачем та відповідачем, відповідач отримав у боргу грошові кошти в сумі 10 000 доларів США під залог вантажного автомобіля. Оригінали боргових розписок досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Така правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019. Якщо умовами договору чітко передбачено надання грошей у гривнях, то така ж сума й підлягає стягненню. Такий висновок зробив Верховний Суд 13 лютого 2019 року в постанові №757/21343/15-ц. Судом встановлено, що зміст боргових розписок містить вказівку про отримання відповідачів коштів саме у борг, тобто на умовах повернення за вимогою позикодавця та позивачка у 2017 та 2018 році вимагала від відповідача повернення всієї суми заборгованості, однак відповідач до даного часу не повернув позичені кошти в супереч взятих на себе зобов`язаньзгідно з розписок від 19.11.2016, 03.12.2016 року, чим порушені права та законні інтереси позивача. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 30 200 доларів США підлягають задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується виданими позивачем розписками, встановлений договором строк для повернення боргу за першою вимогою позикодавця закінчився, а наявність в позивача оригіналів боргових розписок свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань, що в свою чергу свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами на рівні встановленої НБУ облікової ставки по розписками від 19.11.2016 року за період з листопада 2016 року по листопад 2018 року у розмірі 560 828 грн., що розраховано за формулою Пеня = Сума боргу х ставка пені (%)/100%/365 х кількість днів. Згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 21.11.2018 р. 100 доларів США дорівнює 2 776,38 грн. Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами на рівні встановленої НБУ облікової ставки по розписці від 03.12.2016 року за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року у розмірі 277638 грн., що розраховано за формулою Пеня = Сума боргу х ставка пені (%)/100%/365 х кількість днів. Згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 21.11.2018 р. 100 доларів США дорівнює 2 776,38 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком процентів, який узгоджується з приписами ст.536 ЦК України та умовами укладених між сторонами договорів позики, які не передбачають надання коштів без нарахування процентів, тому підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошовими коштами на рівні встановленої НБУ облікової ставки . Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 8 810 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved