Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів і свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є рідною сестрою померлої [PERSON] - колишньої дружини відповідача та рідною тіткою малолітнього [PERSON] . 21.07.2007 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05.09.2014 року шлюб було між ними було розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26.09.2014 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] померла. Після розірвання шлюбу та до самої смерті [PERSON] , син проживав разом з матір`ю та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його здоров`ям. На даний час дитина проживає з позивачкою та бабусею, які повністю забезпечують його матеріально, піклуються про нього, приймають участь у його повсякденному житті, забезпечують його необхідним одягом, приймають участь у його всебічному розвитку. У зв`язку з цим, просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його сина [PERSON] , [INFO] , а також змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина з 700 грн. щомісячно на 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] , її представник адвокат Юшкевич Є.Ю. в судовому засіданні позов підтримали повністю, просять суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вдовіченко О.Л. в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає, що відсутні підстави для позбавлення батьківських прав його клієнта відповідача по справі [PERSON] , просить суд в позові відмовити. Представник 3-ї особи: Служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні позов підтримав, вважає за доцільне, діючи в інтересах дитини, позбавити відповідача батьківських прав. 06.03.2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14.05.2019 року, яке відкладалося у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення, за клопотанням представника відповідача. 21.07.2019 року справу призначено до судового розгляду на 04.11. 2019 року. Слухання справи відкладалося в зв`язку з неявкою відповідача і відсутністю даних про його належне повідомлення. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В даній справі судом встановлені наступні обставини: 21.07.2007 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва по шлюб (а.с.18). Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.19). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05.09.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.09.2014 року по справі №591/5726/14-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн. щомісячно, до його повноліття, на користь матері дитини [PERSON] (а.с.21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.20). Після смерті матері, дитина [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де він зареєстрований і проживає на даний час, що підтверджується довідкою з місця проживання. Позивачка по справі [PERSON] є рідною тіткою малолітнього [PERSON] і також займається його вихованням. Після розлучення та по теперішній час відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом його здоров`я, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Станом на 28.05.2019 року відповідач по справі має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5883 грн.. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради від 05.07.2019 року за №1339/27.1-26, служба у справах дітей вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В даній ситуації суд, уважно дослідивши доводи та аргументи позивачки, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Будь-яких доказів того, що батько піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні дитини - суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів підлягає задоволенню, необхідно стягувати з відповідача аліменти утримання сина у розмірі 1/4 частина усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 768 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору, а також на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved