Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, який обґрунтовували тим, що вони є спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Сафонівка Путивльського району Сумської області. До спадкового майна входять земельні ділянки, площею 1,1450 га, «рілля», кадастровий номер [NUMBER] площею 1,6833 га, «сіножаті», кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,3056 га, «пасовища», кадастровий номер [NUMBER] що розташовані на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно вони не можуть в зв'язку з видачею правовстановлюючого документа після смерті спадкодавця, позивачі просили визнати за ними право власності, по 1/2 частині за кожним, на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а судові витрати покласти на них. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви в яких позов підтримали, просили справу розглядати за їх відсутності (а.с.40,41). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.46). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач є спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Сафонівка Путивльського району Сумської області (а.с.9-12). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18 вересня 2018 року після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №143/2018 (а.с.13). Згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29 грудня 1999 року виданого на підставі рішення 8 сесії 23 скликання Сафонівської сільської ради народних депутатів від 28 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №388, [PERSON] є власницею трьох земельних ділянок, площею 3,39 га, що розташовані на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.14) Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 17 жовтня 2018 року та 19 жовтня 2018 року спадкодавець, особа якої посвідчена свідоцтвом серії [NUMBER] від 29 червня 2016 року, що є свідоцтвом про смерть [PERSON], на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29 грудня 1999 року є власником земельних ділянок площею 1,1450 га, «рілля», кадастровий номер [NUMBER] площею 1,6833 га, «сіножаті», кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,3056 га, «пасовища», кадастровий номер [NUMBER] що розташовані на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.15-17,18-20,21-23). Постановою державного нотаріуса від 1 листопада 2018 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на ім'я [PERSON] виданий після її смерті, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.24). Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлої [PERSON] на зазначені земельні ділянки було зареєстровано, що підтверджується копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 17 жовтня 2018 року та 19 жовтня 2018 року, але [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельні ділянки на ім'я [PERSON] виданий після її смерті, не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивачів підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved