Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому, уточнивши предмет позову в порядку, передбаченому ст.31 ЦПК України, просять суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] збитки пов'язані із судовими витратами у сумі 920,00грн., з яких: 319,46грн. суму за проведення кошторисної документації; 6,39грн. - сплата за банківські послуги; 244,70грн. сплата судового збору, 350,00грн. - сплата за юридичні послуги; а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів в рівних долях матеріальні та моральні збитки, а саме по 1714,00грн. - сума на відновлювані ремонтні роботи та по 5000,00грн. моральної шкоди (а.с. 136). Вимоги позову обґрунтовані тим, що 06.05.2015 року сталось залиття квартири [ADDRESS], що належить на праві приватної власності позивачам, з вини власника квартири №68 - відповідача у справі [PERSON] Залиття квартири позивачів має систематичний характер. Факти залиття квартири мали місце 23.10.2014р., 27.01.2015р., 04.03.2015р., 19.03.2015р. та 05.05.2015р. Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 сума грошових коштів на відновлювальні ремонтні роботи складає 3428,00грн. За проведення кошторисної документації позивачі сплатили 319,46грн. та 6,39грн. за послуги банку. Позивачі намагались мирним шляхом владнати спірне питання, однак відповідач уникає контактів та відмовляється добровільно відшкодовувати заподіяні матеріальні збитки та моральну шкоду. Крім заподіяних матеріальних збитків, позивачам завдана моральна шкода в розмірі 10000,00грн. Вимоги про її стягнення обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є онкохворою особою. Сирість, запах цвілого грибка негативно впливає на стан її здоров'я. Крім того, систематичне залиття квартири позивачів зумовлює необхідність звернення до ЖРЕО, юридичної консультації та експертних установ, що також негативно впливає на стан здоров'я позивача. Відповідач умисно не робить належних висновків і продовжує створювати сусідам проблеми. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені вимоги позову в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що він був присутнім не при всіх обстеженнях та складанні актів. Відповідач впускала комісію в свою квартиру. У зв'язку з постійним залиттям квартири, позивач у березні 2015 року був вимушений виїхати з сім'єю (дружина та дитина) з квартири, а у [PERSON] від нервових переживань погіршився стан здоров'я. Наслідки залиттів усувала [PERSON] Система витяжки в квартирі функціонує погано, стіни гниють, не сохнуть, в квартирі неприємний запах. Приписи ЖЕКу по усуненню порушень відповідач не виконує. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що 04.03.2015р. ЖЄК зобов'язав відповідача усунути недоліки. Позивачі після залиттів вже зробили в квартирі ремонт, однак стеля знову залита. Залиття систематичні. Відповідач не впускала позивача до своєї квартири під час складання актів. Наслідки залиття усувала [PERSON] Син вимушений виїхати з квартири, оскільки постійні залиття негативно впливають на його маленьку дитину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через представника подала письмові заперечення проти позову (а.с.76-77), в яких зазначила, що при складанні Актів ЖРЕО 414 вказало причину залиття - негерметичність плитки у ванні кімнаті в квартирі відповідача, однак співробітники ЖРЄО не в повному обсязі провели вивчення та дослідження обставин залиття квартири. Вказані в актах висновки є не вірними, крім того, надані суду акти не відповідають формі, а тому не є належними доказами. Відповідач зверталась до ЖРЕО, щоб ті усунули недоліки, не вбачає своєї вини в залиттях та не визнає себе відповідачем у справі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та пояснив, що відповідач є інвалідом другої групи, акти складались без її участі. Відповідач намагалась встановити причину залиття, оскільки причини залиття пов'язані з протіканням каналізації та необхідності її заміни та герметизації, відповідач не може усунути недоліки трубопроводу без участі ЖРЕО. В актах та висновку експерта вказані різні причини залиття квартири. Приватний майстер повідомив відповідача, що ремонтні роботи будуть коштувати 10000,00грн. Крім того, в квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає, в ній мешкають друзі сина відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних долях квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на дитло, виданим 10.11.2004р. (а.с.6). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно Акту від 23.10.2014р., складеного комісією в складі майстрів тех. дільниць та майстра по ремонту ЖРЕО-404, затвердженого начальником ЖРЕО-404, 20.10.2014року проводилось обстеження квартири [ADDRESS] з приводу залиття з вище розташованої квартири. На момент обстеження 20.10.2014р. квартири №64 виявлено в ванній кімнаті площею 2,0кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігались жовті сухі плями та розтріскування штукатурки площею 0,7кв.м.; стіни - кахельна плитка, плями не спостерігаються. Залиття одноразове з вище розташованої квартири (а.с.19). Згідно Акту від 27.01.2015р., складеного комісією в складі майстрів тех. дільниць та слюсаря сантехника ЖРЕО-404, затвердженого начальником ЖРЕО№404, 27.01.2015 року проводилось обстеження квартири [ADDRESS] з приводу залиття. На момент обстеження 27.01.2015р. квартири №64 виявлено в ванній кімнаті площею 2,0кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігались жовті сухі плями та розтріскування штукатурки площею 0,7кв.м., стіни - кахельна плитка, плями не спостерігаються. Залиття одноразове з вишин розташовано квартири (а.с.20). Згідно Акту від 04.03.2015р., складеного комісією в складі майстрів тех. дільниць та слюсаря сантехника ЖРЕО-404, затвердженого начальником ЖРЕО№404, 03.03.2015 року проводилось повторне обстеження квартири [ADDRESS] з приводу залиття. На момент обстеження 03.03.2015р. квартири №64 виявлено в ванній кімнаті площею 2,0кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігались жовті мокрі плями площею 1,5кв.м., стіни - кахельна плитка, плями не спостерігаються. В кухні площею 6,5кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігаються жовті мокрі плями площею 0,5кв.м., стіни - шпалери поліпшеного ґатунку спостерігаються мокрі плями та відшарування шпалер площею 0,7кв.м. Під час обстеження квартири №68 04.03.2015р. встановлено, що залиття відбувається через негерметичність ванни з кахельною плиткою (а.с.21). Згідно Акту від 19.03.2015р., складеного комісією в складі майстрів тех. дільниць, майстра по ремонту та слюсаря сантехника ЖРЕО-404, затвердженого начальником ЖРЕО№404, 19.03.2015 року проводилось повторне обстеження квартири [ADDRESS] з приводу залиття. На момент обстеження 19.03.2015р. квартири №64 виявлено в ванній кімнаті площею 2,0кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігались жовті сухі плями та відшарування штукатурного шару площею 1,5кв.м., стіни - кахельна плитка, плям не спостерігається. В кухні площею 6,5кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігаються жовті сухі плями площею 0,5кв.м., стіни - шпалери поліпшеного ґатунку спостерігаються сухі сірі плями та відшарування шпалер площею 0,7кв.м. Під час обстеження квартири №68 11.03.2015р. встановлено, що залиття відбувається через негерметичність ванни з кахельною плиткою (а.с.22). Згідно Акту від 06.05.2015р., складеного комісією в складі майстрів тех. дільниць, майстра по ремонту та слюсаря сантехника ЖРЕО-404, затвердженого начальником ЖРЕО№404, 06.05.2015 року проводилось повторне обстеження квартири [ADDRESS] з приводу залиття. На момент обстеження 05.05.2015р. квартири №64 виявлено в ванній кімнаті площею 2,0кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігаються жовті вологі плями та відшарування штукатурного шару площею 1,5кв.м., стіни - кахельна плитка, плями не спостерігаються. В кухні площею 6,5кв.м.: стеля - водоемульсійне пофарбування, спостерігаються жовті вологі плями площею 1,1кв.м., стіни - шпалери поліпшеного ґатунку спостерігаються сухі сірі плями та відшарування шпалер площею 0,7кв.м. Залиття одноразове з вище розташованої квартири №68 (а.с.23). Відповідно до припису, виданого 04.03.2015р. начальником ЖРЕО №404, станом на 11.03.2015р. комісійно встановлено, що відбувається затікання води через негерметичність стиків ванни та кахельної плитки в результаті чого мешканець квартири [ADDRESS] заливає нижче розташовану квартиру №64. Адміністрація ЖРЕО-404 рекомендує негайно ліквідувати негерметичність стиків ванни та кахельної плитки в квартирі та не користуватися ванною до повного усунення затікання (а.с.24). Відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №364/16-42 від 05.01.2017р., проведеної Київським науково-дослідним інституту судових експертиз, станом на момент візуального обстеження встановити чи мало місце 23.10.2014, 27.01.2015, 04.03.2015, 19.03.2015, 05.05.2015 та 06.05.2015 залиття квартири [ADDRESS], а також які причини залиття - не вбачається можливим. За наданими матеріалами справи експертом можливо надати висновок, що найбільш ймовірною причиною виникнення пошкоджень (ознак залиття), які встановлені за актами залиття від: 23.10.2014, 27.01.2015, 04.03.2015, 19.03.2015, 05.05.2015 та 06.05.2015 є потрапляння води на підлогу з системи зливу у каналізаційну систему водопостачання ванної кімнати, пошкодження (відсутність) гідроізоляційного шару в оздобленні підлоги, примиканні стін ванної кімнати, що обумовило її подальше потрапляння в нижче розташовану квартиру №64 (а.с.120-127). Згідно ст. 151 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Відповідно до договору дарування квартири від 19.12.2007 року, дарувальник [PERSON] передала у власність обдарованій [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.47). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що неодноразові залиття квартири позивачів, що мали місце в період з жовтня 2014 року по травень 2015 року включно, відбулись внаслідок неналежного утримання відповідачем належної їй на праві власності квартири, причини залиття носили систематичний характер, недоліки сантехнічної системи в квартирі відповідача усунуті нею не були, звернення відповідача до ЖРЕО (а.с.83) з приводу вимоги до останнього щодо усунення причин залиття не є підставою для звільнення відповідача від цивільної відповідальності, оскільки пошкодження майна позивачів сталося з підстав невиконання відповідачем свого обов'язку по утриманню квартири в безпечному для інших осіб стані, а доказів того, що пошкодження майна позивачів сталось не з вини відповідача, останньою суду не надано. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON], як власник квартири, є належним відповідачем у даній справі. При вирішенні питання щодо розміру сум, які підлягають до стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів, суд виходить з положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, згідно яких особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та положень ст. 1192 ЦК України, згідно якої з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту квартири (після залиття) [ADDRESS] (згідно акту від 06.05.2015р. та дефектного акту від 07.05.2015р., складених та затверджених ЖРЕО-404) складеного в поточних цінах станом на 20.05.2015р., вартість ремонту квартири позивачів становить 3428,00грн. (а.с.27-28). Зазначений кошторис та наведені в ньому розрахунки перевірені судом та не оспорені стороною відповідача. За проведення оцінки та складання кошторису [PERSON] було сплачено 319,46грн., що підтверджується квитанцією №20 від 27.05.2015р. (а.с.36-а), за перерахунок цих коштів за послуги банку зазначеним позивачем сплачено 6,39грн. (а.с.36) Таким чином, оскільки відповідачем добровільно матеріальна шкода, завдана майну позивачів, не відшкодована, суд убачає визначені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивачі вартість відновлюваних робіт пропорційно до їх частки у спільній частковій власності, а саме: на користь [PERSON] та [PERSON] вартість відновлюваних робіт в розмірі по 1714,00грн. кожному. Крім того на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті за проведення оцінки та складання кошторисної документації у розмірі 319,46грн., а також вартість банківських послуг у розмірі 6,39грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п. 3 ч. 2 цієї статі полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Як роз'яснено в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що сам факт пошкодження майна внаслідок залиття квартири, що належить на праві власності позивачам, безперечно завдав шкоду їх інтересам і спричинив моральні переживання й страждання, яких вони також зазнали внаслідок незручностей та необхідності усувати наслідки залиття. Крім того, позивач [PERSON] була вимушена звертатися до відповідних фахівців за наданням допомоги. Проте, душевні хвилювання, приниження, негативний вплив на стан здоров'я і психологічний стан не підтверджені жодним належним та допустимим доказом й не є підставою для відшкодування моральної шкоди за ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Тому, підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу [PERSON] моральна шкода у розмірі 500,00грн., зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог та характеру діяння відповідача, а відповідачу [PERSON] - у розмірі 200,00 грн., зважаючи на те, що даний позивач, згідно його пояснень, не проживав в квартирі № 64 під час деяких із залиттів - з березня 2015р. та не приймав участі в усуненні наслідків безпосередньо після залиття квартири, однак пошкодження належного його майна безумовно спричинило моральні переживання. Доказів того, що відповідач [PERSON] був вимушений залишити квартиру з родиною, оскільки постійні залиття негативно впливали на його малолітню дитини, суду не надано. Визначаючи розмір цих відшкодувань, суд виходить із засад розумності та справедливості а також з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Частинами 1, 2 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У відповідності до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 47, 48 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 Цивільного процесуального кодексу України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач [PERSON] просить стягнути на свою користь витрачені нею кошти на сплату за юридичні послуги в сумі 350,00грн. На підтвердження здійснення оплати позивачем за юридичні послуги суду надано квитанції про сплату коштів в розмірі 350,00грн. за надання юридичних послуг (а.с.45а) та квитанцію про сплату коштів в розмірі 350,00грн. за складання позовної заяви (а.с.78а). При цьому матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги, розрахунку погодинної оплати праці спеціаліста-правознавця, який надавав правову допомогу, акту приймання-передачі виконаних робіт, а з долучених квитанцій не вбачається за надання правової допомоги в якій саме справі позивачем сплачувались кошти. З огляду на викладене, відповідно до ст. 84 ЦПК України, вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача коштів, витрачених зазначеним позивачем за юридичні послуги не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з ти, якщо сторони звільнені від судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При розподілі судових витрат суд враховує, що відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с.92). Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнена від сплати судового збору. В п. 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, ураховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства України та роз'яснення щодо останнього та приймаючи до уваги факт звільнення відповідача від сплати судових витрат у зв'язку із встановленням їй ІІ групи інвалідності, позивачу [PERSON], на користь якої ухвалено рішення суду і яка, згідно квитанції, сплатила судовий збір, підлягають до компенсації понесені нею судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України,

Outcome: partial