Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах та від імені якої діє адвокат Швець М.Є., звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, судові витрати просить покласти на відповідача. Позовна заява обґрунтована тим, що 23\~червня 2018\~року між\~ [PERSON] та відповідачем [PERSON] Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 2137. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини та позивача. Позивач зазначила, що їх з відповідачем спільна донька проживає з нею, за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її повному утриманні. Позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці, одержує державну допомогу у зав`язку з народженням дитини у розмірі 860 грн щомісячно. Відповідач фізично здорова людина, інших осіб на утриманні немає, має у володінні квартиру, гаражний бакс, був фізичною собою підприємцем та отримував дохід у розмірі тридцяти та більше тисяч гривень, які витрачав на свої потреби, а не на користь сім`ї, тому має реальну змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття та дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року справа передана за підсудністю на розгляд Фрунзенського районного суду м.Харкова. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року залишена без задоволення апеляційна скарга [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Швець М.Є., ухвала суду першої інстанції від 29 квітня 2021 року залишена без змін. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 липня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31 серпня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 на утримання позивача [PERSON] та просить позов задовольнити частково та призначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх доходів та аліменти у розмірі 1/8 на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років, в решті позовних вимог - відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що здійснюючи діяльність як фізична особа-підприємець мав мінливі, нестабільні доходи, а з огляду на встановлені Кабінетом Міністрів України обмеження змушений був припинити підприємницьку діяльність. У свою чергу позивачем не надано достатніх доказів про його доходи, адже наразі він має не стабільний заробіток та не має достатніх доходів для утримання себе, дружини, доньки та домашньої тварини, яка знаходиться на його утриманні, адже 50% доходів, які в нього залишаться після сплати аліментів за позовом буде недостатньо для забезпечення існування: сплати комунальних платежів, харчування, лікування, придбання одягу та взуття, утримання спільного з дружиною майна (собаки). Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних з паданням правової допомоги зазначив, що позивачем не було надано відповідних доказів, які підтверджують понесення відповідних витрат. 06 вересня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Швець М.Є., в яких останній заперечує проти доводів відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Наголошує на тому, що відповідач не виховує та на спілкується зі спільною дитиною, серед доданих до відзиву платіжних доручень єдиними коштами які були нею отримані на її утримання та спільної дитини є платіжні документи від 28.12.2021 року та від 18.03.2021 року, що у сумі складає 5000,00 грн. Також, зауважує, що відповідача не хвилює утримання та виховання малолітньої доньки, при цьому він є забезпеченою людиною, має у власності квартиру, гараж, фізично здоровий і повинен сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до заявлених вимог. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву у якій просив проводити розгляд справи без його участі, підтримав вимоги викладені у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 23 червня 2018 року між, актовий запис № 2137 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 23 червня 2018 року). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 липня 2021 року шлюбі між сторонами розірвано (а.с. 97). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.04.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Індустріальному та Немишлянському у місті Харкові Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Харків), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до Акту від 30.03.2021 року, завіреного головою правління ОСББ Залотаревським Н.А., дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). За змістом частини першої статті 160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач зазначає, що проживає з дитиною окремо від відповідача і постійно потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання, хоча має до того матеріальну можливість. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї матеріали справи не містять. Позивачка в позовній заяві зазначає, що відповідач не бажає добровільно регулярно надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, хоча є працездатною особою. Проте вказані обставини спростовуються наданими відповідачем платіжними дорученнями, з яких вбачається, що відповідач щомісяця на картковий рахунок відповідача перераховує грошові кошти в рахунок сплати аліментів (а.с. 80 - 82). Не зважаючи на той факт, що відповідач здійснював переказ грошових коштів позивачу в якості аліментів на утримання дитини - [PERSON] , позивач в свою чергу не позбавлена можливості стягнути з відповідача аліменти на підставі рішення суду. При цьому, у наданих суду платіжних дорученнях не зазначено в рахунок чого було передані вказані кошти. Відповідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції\~України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15\~травня\~2006\~року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідно відмітити, що позивачкою заявлено вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у мінімальному розмірі, в той час як відповідач по справі є працездатною особою, має законодавчо встановлений обов`язок надавати матеріальну підтримку спільній дитині - [PERSON] , обставин, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача надавати таку допомогу не встановлено, даних про наявність інших утриманців не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 13.04.2021 року. Окрім того, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно положенням\~ст.\~84\~СК УКраїни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При цьому, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Згідно положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Позивач, обґрунтовуючи розмір аліментів, які просить суд стягнути з відповідача на її користь надала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон віджудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відповідно до якої на праві приватної власності у відповідача є квартира за адресою: [ADDRESS] , та гаражний бокс № [NUMBER] АБ-1», за адресою: [ADDRESS] . З інформаційної довідки з сайту Міністерства юстиції України вбачається, що відповідач був фізичною особою-підприємцем, однак починаючи з 06.11.2020 року підприємнецька діяльність відповідача припинена. Додаткових клопотань про витребування вказаних доказів, на отримання відомостей про матеріальний стан відповідача, позивачем не заявлено. Таким чином, враховуючи те, що дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, позивачка на даний час не має можливості працювати, те, що відповідач є працездатною людиною, враховуючи, що будь-яких доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки відповідача, які вказували б на необхідність звільнення його від сплати аліментів на дружину, відповідачем суду не надано; те, що у матеріалах справи відсутні докази про неможливість надання відповідачем утримання дружині до досягнення дитиною трьох років; суд вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання позивачки до досягнення донькою сторін трьох років, у розмірі 1/8 частини усіх доходів відповідача не буде надмірним для останнього. Відповідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137\~ЦПК\~України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу у матеріалах справи міститься: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2536 від 15.06.2012 року; договір про надання правової допомоги від 02.04.2021 року, ордер серії ДП №1443/000032 про надання правової допомоги від 02.04.2021 року на підставі договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Швець М.Є. та [PERSON] , копія угоди про надання правової допомоги від 02.04.2021 року, копія прибуткового касового ордеру від 02.04.2021 року за якими гонорар за надання правової допомоги складає 1600,00 грн. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати [PERSON] пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial