Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON], яка також діє в інтересах малолітньої [PERSON], звернулись до суду з даним позовом, в якому просять поновити їх порушене право на користування житловою площею у квартирі [ADDRESS], вселивши їх у вказану квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачами зазначено, що наймачем даної квартири є [PERSON], разом з нею в квартирі зареєстровані [PERSON] - колишній чоловік наймача, [PERSON] - донька, малолітня [PERSON], [INFO], - онука, [PERSON] - син від першого шлюбу. 05.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У лютому 2014 року відносини між ними різко погіршились, в наслідок чого відповідачі почали чинити перешкоди [PERSON] у проживанні у вказаній квартирі. З лютого 2014 року [PERSON] переїхала проживати до м. Санкт-Петербург, оскільки уклала новий шлюб. Після її виїзду [PERSON] не пускає позивачів в квартиру, змінив замки, намагається передати квартиру в оренду без їх відома, застосовував до них фізичну сину, спричиняв тілесні ушкодження, погрожував та обзивав нецензурною лайкою. [PERSON], коли приїжджала до Харкова, також чинила перешкоди позивачам у користуванні даною житловою площею. Такі дії відповідачів були причиною звернення позивачів до міліції із відповідними заявами. У квітні 2014 року [PERSON] вчинив черговий скандал, виштовхав їх з квартири, відібравши ключи. Позивачі посилаються на те, що залишити вказану квартиру вони були вимушені, в квартирі залишились їх особисті речі, меблі, предмети побуту. Оскільки іншого житла вони не мають, просять усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали та звернулись до суду з зустрічним позовом, якому просили визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею у [ADDRESS], посилаючись на те, що у 2007 році [PERSON] вийшла заміж, народила доньку [PERSON], але її сімейне життя не склалось, вона разом з дитиною проживала у спірній квартирі, вони допомагали [PERSON], підтримували добрі відносини. У 2011 році [PERSON] зустріла іншого чоловіка, з яким вони деякий час мешкали у спірній квартирі. У тому ж році [PERSON] вирішила окремо проживати разом з чоловіком та дитиною, тому пішла мешкати в квартиру на [ADDRESS], належну подрузі [PERSON], яку орендувала на пільгових умовах, де проживала більше двох років. [PERSON] добровільно забрала з спірної квартири свої особисті речі, їй також віддали телевізор, мультиварку, посуд, білизну, тощо. Все це вона вивезла з квартири у березні 2011 року. Приблизно з 2014 року [PERSON] з чоловіком та дитиною проживають у квартирі [ADDRESS], куди переїхала з квартири, яку орендувала до того. До квартири [ADDRESS] відповідачка не поверталась, перешкод у користуванні даною квартирою їй ніхто не чинив. Конфлікт у лютому 2014 року з [PERSON] [PERSON] спровокувала, не маючи наміру вселятись в квартиру, хоча мала до неї вільний доступ. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], відповідач пішов жити до доньки, яка не пробачила матері розірвання шлюбу з батьком та почала влаштовувати скандали, які пов»язані з особистими відношеннями. При цьому [PERSON] ніколи не ставила питання про вселення неї, її доньки, або батька до спірної квартири. [PERSON] покинув спірну квартиру у лютому 2014 року добровільно, після чого, на протязі трьох місяців [PERSON] вивозила його речі. Відповідачі не приймають участі у догляда за квартирою, сплаті обов»язкових платежів, які сплачує [PERSON] за допомогою сина. Під час судового розгляду позивачі за зустрічним позовом відмовились від позовних вимог відносно [PERSON] та її малолітньої доньки, пояснивши, що не заперечують проти її проживання у [ADDRESS] . [PERSON] та представник [PERSON] зустрічні позовні вимоги не визнали, наполягали на своїх вимогах та пояснили, що до тепер вони не мають ключей від спірної квартири. [PERSON] зазначила, що після відмови від позову до неї її мати продовжує ображати її, висловлюючись про неї принизливо, надсилає їй та її чоловікові образливі СМС-повідомлення, не запропонувала ключи від квартири, тому вона вважає поведінку матері не щирою, та просить задовольнити її позовні вимоги та у встановленому законом порядку вселити її в квартиру. Суд, вислухавши сторони, їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON], разом з цим, зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] суд задовольняє, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що спірною є двокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 30 кв. метрів, загальною площею 53,3 кв. метрів. Вказана квартира не приватизована, знаходиться в будинку, який належить територіальній громаді м. Харкова. Наймачем вказаної квартири є [PERSON], на її ім»я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( т. 1, а.с. 74). Відповідно до довідок КП «Жилкомсервіс» від 26.05.2014 року, від 05.05.2015 року у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - наймач, з 1977 року, [PERSON] - син, з 2000 року, [PERSON] - чоловік, з 1993 року, [PERSON] - донька, з 2002 року, [PERSON], [INFO] - онука, з 2007 року ( т. 1 а.с.5, 78-79). 05.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1, а.с. 16). 05.09.2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на прізвище чоловіка ( а.с. 77). [PERSON] пояснила, що після реєстрації другого шлюбу, переїхала проживати до чоловіка у м. Виборг, Ленінградської області, але періодично приїжджає до м. Харкова, де проживає у спірній квартирі. З 2011 року [PERSON] не проживає в квартирі, оскільки створивши сім»ю та перебуваючи у цивільному шлюбі, маючи малолітню дитину, не мала можливості проживати у двокімнатній спірній квартирі, в якій ще проживали її мати, батько та брат, переїхала проживати в орендовану квартиру, де проживає до тепер. У лютому 2014 року між [PERSON] та [PERSON] почали виникати скандали, які носили характер особистих взаємовідносин, внаслідок чого [PERSON] вимушений був піти з спірної квартири проживати до доньки [PERSON] [PERSON] пояснила суду, що у квітні 2014 року вона з сім»єю та батьком мала намір знову оселитись у квартирі за місцем реєстрації, [ADDRESS], оскільки продовжувати сплачувати за орендоване житло для її сім»ї стало неможливо. Але [PERSON] відмовив їм в цьому, до квартири не пустив. Вона неодноразово приходила щоб вирішити питання вселення в квартиру, на що [PERSON] кожен раз вчиняв сварки, кидався у бійку, під час якої спричиняв їй тілесні ушкодження, двічі змінював замки на вхідних дверях квартири. На підтвердження таких показань суду надано копії її звернень до Червонозаводського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області від 16.04.2014 року, 15.09.2014 року, 10.07.2014 року ( т. 1, а.с. 9, 11, 13, 18), витяг з ЄРДР від 13.05.2014 року про несення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв»язку з причиненням їй 09.05.2014 року [PERSON], тілесних ушкоджень ( т. 1, а.с.10), копію висновку судово-медичної експертизи про спричинення їй тілесних ушкоджень ( т. 1, а.с. 12), копію висновку Червонозаводського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області від 20.06.2014 року про розгляд заяви [PERSON] ( т. 1, а.с.15), копію відповіді начальника Червонозаводського РВ ( т. 1, а.с. 15, зворотна сторона), копію протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.07.2014 року ( т. 1, а.с.17). 19.05.2014 року [PERSON] звернулась із заявою до начальника дільниці № 28 КП «Жилкомсервіс», в якій повідомила про наявність конфлікту в сім»ї та просила нікого не виписувати та не прописувати в [ADDRESS] ( т. 1 , а.с.8). [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що до тепер в квартирі знаходиться майно, яке вони спільно з [PERSON] купували під час перебування у шлюбі ( меблі, предмети побуту, тощо). Диван та телевізор, які її дочка забирала з квартири декілька місяців тому, це майно, яке вона, як мати, дала своїй доньці у користування. Також остання підтвердила, що у спірній квартирі дійсно двічі відбувалась зміна замків на вхідних дверях, нові ключі від квартири до тепер нікому з позивачів за зустрічним позовом не передавались та не пропонувались. Свідок [PERSON] пояснила суду, що у березні-квітні 2014 року, точно вона не пам»ятає, до неї приїхав брат [PERSON] та розповів, що колишня дружина та її син вигнали його з квартири [ADDRESS], де той зареєстрований та проживав більше двадцяти років. На [PERSON] були сліди побоїв, він говорив, що його побив [PERSON], говорив, що викликав міліцію, але за викликом ніхто не приїхав. Оскільки [PERSON] вигнали без будь-яких носильних речей, його донька на початку літа 2014 року декілька разів їздила у спірну квартиру, за речами батька, оскільки йому не було у що одягнутись. Будь-якого іншого житла [PERSON] не має. Аналогічні показання надав свідок [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що батько його дружини [PERSON] весною 2014 року по телефону розповів їм, що [PERSON] вижинає його з квартири, кидається у бійку. Він з дружиною [PERSON] приїхали у спірну квартиру, її батько був побитий, вони викликали міліцію, але не дочекались її, забрали батька до себе, де всі разом проживають у орендованій квартирі. Потім вони з дружиною ще декілька разів приїжджали у квартиру, перший раз [PERSON] кидалась у бійку до доньки, тому вони уїхали, у квітні-травні 2014 року квартира була зачинена, замки змінено, як вони з»ясували, [PERSON] уїхала у Росію до чоловіка, [PERSON] уїхав до Київа. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що зі слід [PERSON] та [PERSON] їй відомо, що [PERSON] пішов з квартири добровільно, після того, як [PERSON] почав робити йому зауваження щодо вживання спиртних напоїв, вона при цьому присутня не була. Поряд з цим свідок підтвердила, що їй достовірно відомо про зміну замків у спірній квартирі, замки [PERSON] змінював два рази, новий ключ від квартири [PERSON] та [PERSON] ніхто не давав, але вона вважає, що [PERSON], як би хотіла, мала можливість отримати ключі у сусідки з кв. [NUMBER], де [PERSON] їх залишає. Про те, що [PERSON] претендує на житлову площу у спірній квартирі та бажає там проживати, їй ніхто не розповідав. Згідно ст.. 71 ЖК України, на яку посилаються позивачі за зустрічним позовом, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про те, що [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з поважних причин, оскільки його право на вказане жиле приміщення було порушене. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] відмовились від позовних вимог до [PERSON], але при цьому суд встановив, що [PERSON], незважаючи на її бажання знову оселитись в квартирі, не може цього зробити з причин заміни замків у квартирі та не надання їй відповідачами ключа та вільного доступу до даної житлової площі. Тобто, право [PERSON] на користування житловою площею, на якій вона зареєстрована та має намір проживати, порушене. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст.. 16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право. З огляду на наведене, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON], яка також діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON], [INFO], підлягають вселенню у [ADDRESS], право на проживання в якій було порушено. Позовні вимоги за основним позовом [PERSON] та [PERSON], суд вважає не доведеними, тому відмовляє в їх задоволенні.

Outcome: dismissed