Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. За даною адресою перебувають на реєстраційному обліку [PERSON] (колишній власник квартири) та його дружина [PERSON], які за вказаною адресою не проживають, їх особисті речі відсутні, оплату комунальних послуг не проводять. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивачів як власників, адже вони змушені плати комунальні платежі згідно чисельності зареєстрованих осіб в квартирі. Просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі та їх представник в судове засідання не з'явились. Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі надав згоду на винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. За таких обставин враховуючи згоду представника позивачів на заочний розгляд справи суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. [PERSON] продав, належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] ТОВ «Ключове рішення», що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.05.2017 року, яку придбав у ТОВ «Ключове рішення»,посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. Згідно форм №17 та №16, завірених керівником ОСББ «Хуторок 3» Чернишенко Л.С. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не є членами сім'ї власника, між ними відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: approved