Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом і просить встановити факт володіння її бабусею [PERSON], померлою 13 жовтня 2014 року, на підставі права власності земельною ділянкою площею 8,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Майорівської сільської ради та визнати за нею (позивачкою) право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті її бабусі [PERSON], померлої 13 жовтня 2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона, як спадкоємиця за заповітом, звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. У звязку з викладеним вона звернулась з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, якою він позовні вимоги [PERSON] визнав повністю і просив справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, приймаючи до уваги заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 13 жовтня 2014 року померла [PERSON] бабуся позивачки, що підтверджується актовим записом про смерть № 1188 від 14.10.2014 року (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,33 га, що розташована на території Майорівської сільської ради, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на землю серії Р1 № 484605 (а.с.6). Позивачка, як спадкоємиця за заповітом (а.с.5), звернулась до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку на імя покійної бабусі (а.с.11). Факт належності [PERSON] земельної ділянки на праві власності підтверджується рішенням Майорівської сільської ради Біляївського району № 161 від 21.12.2001 року (а.с.7) та завіреною начальником Біляївського райвідділу земресурсів копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 484605, виданого 27.06.2002 року (а.с.6). Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи з того, що позивачка надала достатньо доказів, які підтверджують належність померлій при житті земельної ділянки, суд вважає можливим встановити факт володіння [PERSON] на праві приватної власності земельною ділянкою, площею 8,33 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Майорівської сільської ради. Згідно ст. 1223 ЦК України позивачка [PERSON] є спадкоємницею за заповітом. Вона у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому згідно зі ст. ст. 1268-1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду з правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і законним, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved