Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, який згодом уточнили, мотивуючи тим, що їм на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А., реєстровий номер 1783, належить житловий будинок [ADDRESS] . Вони вирішили приватизувати земельну ділянку, на якій розташований будинок, однак в ході підготовки документів з`ясувалось, що право власності зареєстроване за колишнім власником будинку [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 18.06.1996 року. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0602 га, на якій розташований спірний житловий будинок, посилаючись на те, що з переходом права власності на житловий будинок переходить і право власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 06.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02.12.2020 року прийнято до розгляду уточнений позов, відкладено розгляд справи для подання відзиву на уточнений позов. У зв`язку з відрядженням судді Хемич О.Б. на роботу до іншого суду розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 373 від 16.12.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого головуючим у справі визначено суддю Маржину Т.В., тобто змінився склад суду. Ухвалою суду від 17.12.2020 року прийнято до провадження цивільну справу № 484/3801/20. Позивачі в судове засідання не з`явились. Їх представник - адвокат Гаврилюк Т.А. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в їх відсутність і задовольнити позов. [PERSON] в судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом направлення за останнім зареєстрованим місцем проживання копії позовної заяви, додатків до неї, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву або заперечень проти позову відповідач суду не надав, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність не подав. Ухвалою суду від 17.12.2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А., реєстровий номер 1783, належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору. Право власності позивачів на вищезазначений житловий будинок підтверджується копією виписки підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності, виданої КП «Первомайське МБТІ» від 22.11.2020 року. Земельна ділянка площею 0,0602 га по [ADDRESS] , була передана для обслуговування житлового будинку [PERSON] на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради № 138 від 21.06.1994 року, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю від 18.06.1996 року та відомостями з Держгеокадастру від 23.10.2020 року. Право власності на спірну земельну ділянку до теперішніх власників житлового будинку - позивачів у справі, не перейшло. За змістом ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та ч.1 ст. 377 ЦК України у разі відчуження будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Тож з підстав, зазначених у позові, судом може бути визнано право власності на присадибну земельну ділянку, що розташована під будинком, належним позивачам. Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в силу ст. ст. 377, 381 ЦК України, ч.1 ст. 377 ЗК України. Слід визнати за позивачами право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] .

Outcome: approved