Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вимогою про зобов`язання відповідача укласти з ними прямий договір на споживання електроенергії за місцем їх проживання в будинку [ADDRESS] , у відповідності з типовим договором. Позов мотивується тим, що позивачі є інвалідами І та ІІ групи, відносяться до пільгової категорії та є споживачами електроенергії. Однак, за спожиту електроенергію вони сплачують кошти на рахунок ТОВ «Комплекс», який є посередником між споживачами та постачальником електроенергії. Між ТОВ «Комплекс» та відповідачем існує договір про постачання електроенергії. У позивачів розмежовані внутрішні електричні мережі та встановлені індивідуальні лічильники. На звернення позивачів до АТ «Одесаобленерго» їм повідомлено про необхідність виконання певних процедур щодо наявності технічних умов переведення позивачів на прямі розрахунки з постачальником електроенергії. Зазначене порушує права позивачів, які користуються пільгами що визначені законодавством. Позивачі посилаються на положення Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357. Представник відповідача проти позову заперечувала та надала відзив на позов в якому пояснила, що 04.03.2011 року між ПАТ «Одесаобленерго» Північний РЕМ та ТОВ «Комплекс» укладено договір №109300 про постачання електричної енергії відповідно до якого Споживач здійснює оплату за спожиту електроенергію за фактичними показами загального засобу обліку електричної енергії. Як зазначає НКРЕКП однією з умов переведення мешканців на прямі розрахунки є забезпечення власником мереж належного технічного стану внутрішньобудинкових технологічних мереж з метою підключення електроустановок споживача в точку приєднання. Тобто, обов`язок створити таку технічну можливість приєднання та передачу електричної енергії мережами які не є власністю ПАТ «Одесаобленерго», повинен створити власник або балансоутримувач будинку. У зв`язку з затвердженням Закону України «Про ринок електричної енергії», були прийняті Правила роздрібного ринку електричної енергії, Кодекс системи передачі та розподілу, Кодекс комерційного обліку. Позивачі в обґрунтування своїх вимог посилаються на приписи Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, які на теперішній час втратили чинність. Також, позивачі вказують що відповідач ухиляється від укладання угоди, однак доказів такого не надано. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що ТОВ «Комплекс» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] . Між ПАТ «Одесаобленерго» Північний РЕМ та ТОВ «Комплекс» укладено договір про постачання електричної енергії відповідно до якого Споживач здійснює оплату за спожиту електроенергію за фактичними показами загального засобу обліку електричної енергії. Позивачі є пільговою категорією населення та мають право на укладання прямих договорів на постачання електроенергії. Судом встановлено: Позивачі є наймачами житлових приміщень в будинку [ADDRESS] . Рішенням господарського суду Одеської області від 21.08.2015р. по справі №916/2610/15позовні вимоги заступника прокурора Суворовського району міста Одеси задоволено, визнано протиправним та скасовано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 12.12.2003р. на житловий будинок [ADDRESS] , яке було видано виконавчим комітетом Одеської міської ради товариству з обмеженою відповідальністю «Комплекс», визнано протиправним та скасовано дублікат свідоцтва про право власності [NUMBER] від 08.04.2004р. на житловий будинок [ADDRESS] ; визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] . На час розгляду справи зазначені житлові приміщення - будинок [NUMBER] перебуває у державній власності, що підтверджується листом Фонду державного майна України від 18.04.2017 року(а.с.99). Між АТ «Одесаобленерго» Північний РЕМ та ТОВ «Комплекс» 22.08.2016 року укладено договір №109300 про постачання електричної енергії відповідно до якого Споживач здійснює оплату за спожиту електроенергію за фактичними показами загального засобу обліку електричної енергії. Доказів знаходження житлового будинку [NUMBER] на балансі ТОВ «Комплекс» суду не надано, однак сторони визнали обставину, що позивачі сплачують за спожиту електроенергію, відповідно до показань індивідуальних лічильників, саме у ТОВ «Комплекс». 14.06.2018 року начальник Північного РЕМ АТ «Одесаобленерго» надав позивачам відповідь на звернення про можливість переводу мешканців будинку [NUMBER] на прямі розрахунки за умови звернення всіх мешканців з заявами про перехід на прямі розрахунки, виконання всіх електромонтажних робіт відповідно до технічних умов, встановлення приладів обліку у відповідності до проектної документації та внесення змін до договору про постачання електроенергії між ПАТ «Одесаобленерго» Північний РЕМ та ТОВ «Комплекс» 22.08.2016 року №109300. Отже, позивачі є фізичними особами, з якими не було раніше укладено відповідачем договору про надання електричної енергії та які бажають укласти договори на постачання електроенергії для власного споживання. 11 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії», яким змінено засади регулювання взаємовідносин між споживачами електричної енергії (фізичними особами, фізичними особами-підприємцями та юридичними особами) з електропостачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. Закон України «Про електроенергетику», за винятком окремих положень, втратив чинність. На виконання пункту 17 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії» були прийняті Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджені постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, які набрали чинності 11 червня 2018 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №502 від 20.06.2018 року, втратили чинність Правила користування електричною енергією для населення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357. Пунктом 3.1.6 ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо споживач є стороною діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку. Статтею 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Відповідно до п.3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року - постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1345 від 06.11.2018 року анулювано АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» (код ЄДРПОУ 00131713) з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 16 жовтня 1996 року № 157, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 16 жовтня 1996 року № 158, на підставі пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії». Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018 року, ліцензію з постачання електричної енергії споживачу видано ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» (код ЄДРПОУ 42114410). Отже, враховуючи вищенаведене суд зазначає, що законодавством встановлено сторони у договорі про постачання електричної енергії - споживач та енергопостачальник. Відповідач по справі не є електропостачальником так як у нього відсутня ліцензія на право господарської діяльності з постачання електричної енергії. Таке право надано іншій юридичній особі - ТОВ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ». Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивачів права пред`явити позов до належного відповідача.

Outcome: dismissed