Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивачка являється співвласником будинковолодіння на [ADDRESS] на підставі договорів купівлі-продажу від 10.03.2005 року та від 15.03.2005 року. Майно придбано спільно позивачкою з відповідачем у [PERSON] Зазначені договори були визнані дійсними рішенням третейського суду від 24.03.2005 року. На підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 29.08.2008 року та з врахуванням постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2009 року в КП «ВМБТІ» позивачкою було зареєстровано право власності на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS]. Іншим співвласником вищевказаного будинковолодіння являється колишній чоловік позивачки - відповідач [PERSON], з яким позивачка в період з 21.07.1998 року по 18.07.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Однак, на даний час власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в результаті прилюдних торгів з продажу 1/2 частини житлового будинку, оформлених протоколом №02-0046/12-01 від 05.06.2012 року про проведення аукціону (прилюдних торгів) являється третя особа - [PERSON] Проте, з 2006 року за адресою вищевказаного житла зареєстрований відповідач, який фактично не проживає за вказаною адресою. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою знятись з реєстрації, однак останній відмовляється це зробити в добровільному порядку. У зв'язку із реєстрацією відповідача у будинку позивачки, остання змушена також нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, які відповідач відмовляється сплачувати. Таким чином, своїми діями відповідач заважає позивачці належним чином володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктом свої власності, що змусило позивачку звернутись до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] до судового засіданні не з'явились, однак від представника позивачки - адвоката [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засідання не з'явились, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема відповідач [PERSON] повідомлявся через оголошення в газеті «Вінниччина» від 21.02.2014 року №14 (22856). Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка являється співвласником будинковолодіння на [ADDRESS] на підставі договорів купівлі-продажу від 10.03.2005 року та від 15.03.2005 року. Майно придбано спільно позивачкою з відповідачем у [PERSON] (а.с.4-5). Рішенням третейського суду, утвореним для вирішення конкретного спору в складі правознавця Свириденка Я.А. від 24.03.2005 року за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договорів купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями за [ADDRESS], зазначені договори були визнані дійсними та визнано за відповідачем право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за [ADDRESS] (а.с.6). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 29.08.2008 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння позов задоволено, спільне майно подружжя розподілено між сторонами в ідеальних частках, виділивши по 1/2 частці кожному з подружжя, визнано право власності за сторонами по 1/2 частині будинковолодіння з належною частиною господарських прибудов за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2009 року у адміністративній справі за позовом [PERSON] до КП «ВМБТІ» про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора про відмову в реєстрації та зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено, зобов'язано КП «ВМБТІ» зареєструвати за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинковолодіння [ADDRESS] з належною частиною господарських прибудов на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 29.08.2008 року (а.с.11-13). А тому, на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 29.08.2008 року та з врахуванням постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2009 року в КП «ВМБТІ» позивачкою було зареєстровано право власності на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS], про що свідчить витяг КП «ВМБТІ» №24385980 від 09.11.2009 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14). Таким чином, іншим співвласником вищевказаного будинковолодіння являється колишній чоловік позивачки - відповідач [PERSON], з яким позивачка в період з 21.07.1998 року по 18.07.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.01.2010 року (а.с.15). Однак, на даний час власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], в результаті прилюдних торгів з продажу 1/2 частини житлового будинку, оформлених протоколом ТОВ «Укрспецторг Групп» №02-0046/12-01 від 05.06.2012 року про проведення аукціону (прилюдних торгів) являється третя особа - [PERSON] (а.с.17). На підставі акту проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, складеного державним виконавцем Староміського В ДВС Вінницького МУЮ Куріленком О.В. від 02.07.2013 року (а.с.25), 26.07.2013 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на вищезазначене рішення, посвідчене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №1007 (а.с.26). Проте, з 2006 року за адресою вищевказаного житла зареєстрований відповідач, який фактично не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом від 30.11.2013 року, складеного сусідами та засвідченого головою квартального комітету (а.с.28). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], понад 6 місяців, однак останній залишається бути зареєстрованим за даною адресою. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою знятись з реєстрації, однак останній відмовляється це зробити в добровільному порядку. У зв'язку із реєстрацією відповідача у будинку позивачки, остання змушена також нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, які відповідач відмовляється сплачувати. Таким чином, своїми діями відповідач заважає позивачці належним чином володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктом свої власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 ЖК України та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved