Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивачка посилалася на те, що від шлюбу із відповідачем, який було зареєстровано 31.05.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Додала, що на даний час на розгляді у Бережанському районному суді перебуває справа про розірвання їхнього шлюбу. Позивачка також доповнила, що під час спільного проживання із відповідачем в них виникали непорозуміння та сварки, в результаті чого відповідач переїхав проживати до своїх батьків у м.Тернопіль. З цього часу він не цікавиться дитиною та не бере ніякої участі у її вихованні та утриманні, у зв`язку із чим позивачка звернулася до суду та просить стягнути із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що вказана справа є малозначною, ухвалою суду від 04.08.2020 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Сторони були повідомлені про проведення судом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, проте у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідач відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших заяв чи заперечень по суті справи суду не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком[PERSON] , яка на даний час проживає разом із позивачкою. Оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд даної справи заперечень не подав, посилань позивачки не спростував, суд вважає, що дитина потребує матеріальної допомоги, однак відповідач не надає такої допомоги для забезпечення цих потреб, матеріально дочку забезпечує лише мати. При вирішенні даного спору, судом враховується матеріальний стан та стан здоров`я дитини, також матеріальний стан і стан здоров`я позивачки та відповідача. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги [PERSON] , щодо стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивачки аліментів на утримання дочки [PERSON] , підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved