Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 04.04.2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів встановлених Святошинським районим судом м. Києва від 18.04.2017 року, за яким стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від 08.07.2017 року і до дня пред'явлення позову. Також позивач просила, змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття з наступної індексацією згідно чинного законодавства. Мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2002 року, 01.06.2007 року, даний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них є дитина, [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем по справі. За рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року, стягуються з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] р.н, в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2017 року і до повноліття дитини. Посилаючись на те, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути, меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В якості правих підстав позову позивач зазначив положення статтей 182-184, 192 Сімейного Кодексу України. На підставі наведеного, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 31.05.2018 року відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження (а.с. 18). 02.07.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав не можливості оплачувати саме такий розмір аліментів, оскільки на даний час в нього заробітна плата є незначною, на утриманні він має іншу родину та неповнолітню дитину (а.с. 27-29). Від позивач відповіді на відзив до суду не надходило. Позивач в судовому засіданні 18.10.2018 року, заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засіданні 18.10.2018 року, не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2002 року (а.с. 5), в подальшому даний шлюб було розірвано 01.06.2007 року (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін по справі народилась дочка, [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року,стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] р.н, в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2017 року і до повноліття дитини (а.с. 9, 10). На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року, видано виконавчий лист від 20.10.2017 року (а.с.11). Постановою головного державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 07.11.2017 року відкрито виконавче провадження № 55067979 на підставі виконавчого листа від 20.10.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] р.н, в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2017 року і до повноліття дитини (а.с.12-13). 23.02.2018 головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, [PERSON], видано розрахунок заборгованості по аліментам № В-36, згідно якого станом на 22.02.2018 року, заборгованість за 2017 рік, відсутня (а.с.14). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у позивача по справі з [PERSON], є неповнолітня дочка, [PERSON], [INFO] (а.с.23). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у позивача по справі з [PERSON], є малолітня дочка, [PERSON], [INFO] (а.с.23). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] у відповідач по справі одружився з [PERSON], [INFO] року (а.с. 31). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у відповідача по справі з [PERSON], є неповнолітня дочка, [PERSON], [INFO] (а.с.30). Згідно довідки МОЗ України КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» № 116 від 25.06.2018 року, відповідач [PERSON], працює в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» на 0,5 посади лікаря анестезіолога відділення інтенсивної терапії екстракорпоральних методів детоксикації та ГБО, та на 0,5 посади лікаря приймального відділення (лікаря терапевта) приймального відділення (а.с. 32). Відповідно до довідки про доходи № 301 від 25.06.2018 року, заробітна плата на посаді лікар-анестезіолог за період з січня 2018 року по червень 2018 року, [PERSON], становить 24109,40 грн. Як вбачається з довідки про доходи № 02/10/005 від 02.10.2018 року, [PERSON] -[PERSON], отримала дивіденди за період з 01.04. 2018 року по 30.09.2018 року в розмірі 13089,93 грн. Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] -[PERSON], отримала заробітну плату за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року в розмірі 7709,33 грн. грн. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На думку суду збільшення розміру аліментів шляхом встановлення їх розміру у твердій грошовій сумі дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини до моменту досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, на утриманні має іншу дитину. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року було внесено зміни до ст.. 182 СК України та частину другу викладено в редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». З огляду на викладені обставини в їх сукупності суд вважає за необхідне змінити також нижню межу розміру аліментів та привести її у відповідність до діючого законодавства Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік » установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними частково, та підлягають задоволенню в цій частині. Відповідно до вимог ст. 141 СК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial