Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON] . В обгрунтування позову зазначила, що шлюб із відповідачем уклала 20 вересня 2005 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. Дітей у шлюбі немає. Подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів та відсутність почуття любові та взаєморозуміння. Вказує, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, примирення між ними неможливе, прізвище просила на дошлюбне не змінювати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, подала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, адресована йому судова повістка повернута до суду без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; відзив на позов не подав, як і не подав жодних заяв по суті справи. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з таких підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено таке: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 20 вересня 2005 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №116, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Дітей від вказаного шлюбу у сторін по справі немає. З врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги судом також встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і спільного господарства не ведуть; позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а відтак шлюб між ними не має ознак добровільності. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved