Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 від його сукупного доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 від його сукупного доходу щомісячно до припинення такого права. Позов аргументувала тим, що дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, вони з відповідачем разом не проживають, відповідач в утриманні дитини участі не приймає, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться у працездатному віці та працює вантажником в ФОП «Підкапко». На даний час позивачка не працює, а тому перебуває у тяжкому матеріальному становищі, тому просить стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки до повноліття дитини та її утримання до припинення такого права. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові та пояснила, що вона отримує на дитину допомогу в розмірі 800 грн., цих коштів не вистачає, оскільки дитині потрібно купувати суміш для харчування та памперси. Більше трьох місяців відповідач не утримує сімю. Позивачка проживає з дитиною біля батьків, ЇЇ мати не працює, батько працює неофіційно. Батьки їй матеріально не допомагають. Відповідач проживає окремо. Місяць назад дав 500 грн. Дитиною не цікавиться. Відповідач заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю, а в частині стягнення аліментів на утримання дружини визнав частково, розмір з який погоджується сплачувати позивачці на її утримання не вказав. Пояснив, що не проживає з сімєю з середини серпня 2017 року. Останню зарплату віддав позивачці 3000 грн. На теперішній час проживає на квартирі, за яку сплачує 400 грн. та комунальні послуги. Розмір його заробітної плати 3200 грн. з податками. Давав гроші на утримання дитини. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з ч.3 ст.181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України,частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 26.11.2016 року перебувають в шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-АМ №193072 (а.с.9); в шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-АМ №360145 (а.с.8), яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка квартального комітету «Південно-Західний» (а.с.10). Відповідач працює вантажником у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату в розмірі 3200 грн. щомісяця (а.с.11). Позивачка перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради та одержує допомогу при народженні дитини [PERSON], яка складає 860 грн. щомісяця (а.с.12-13). При визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивачка наполягає на стягненні аліментів в частці заробітку (доходу) відповідача, який офіційно працює та щомісяця отримує заробітну плату. Стан здоровя платника аліментів задовільний, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього не має. Суд частково приймає заперечення відповідача в частині того, що він не може сплачувати аліменти в розмірі вказаному позивачкою, однак розмір який згоден платити відповідач не вказав. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати дитину та дружину судом не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач зобовязаний та може сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час. Крім того, відповідач зобовязаний та може сплачувати на утримання дружини аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дочкою трирічного віку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст.155 СК України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням гарантованого ст. 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень. Разом з тим, в межах задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави. У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial