Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Сторожинецької державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, зазначивши, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.07.2008р. Рішеням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10.09.2010р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON][INFO]Після припинення шлюбних стосунків син залишився проживати з позивачкою. У 2012р. у зв'язку із скрутним матеріальним становищем позивачка виїхала на заробітки за кордон, син [PERSON] залишився проживати з матір'ю позивачки [PERSON], яка невдовзі захворіла, лікувалася у лікарні у зв'язку з чим син перейшов проживати у сім'ю батька [PERSON]. Згідно результату психологічного обстеженя [PERSON], [INFO].н. вбачається, що під час тимчасового проживання позивачки за кордоном дитина знаходилась під опікою бабусі, батька [PERSON] та його співмешканки [PERSON]. Остання застосовувала до [PERSON] фізичне та психологічне насилля, результатом яких стали психоемоційні, інтелектуальні та поведінкові порушення, наслідком яких є тремор тіла, кінцівок, небажання говорити на цю тему, поганий сон, образа, енурез. Дитина під час спілкування замикається у собі, уникає зорового контакту. Вербальна активність м інімальна. Мімічні емоційні прояви значно маловиразні та бліді. Характерною є швидка втомлювальність та астенічність в цілому. Аналіз методики «Малюнок сімї» вказує на те, що мати є найбільш значущою постаттю, постать батька відсутня. В цілому малюнок не відповідає віковій нормі. Результати методики Векслера засвідчують: загальний рівень інтелектуального розвитку не відповідає віковій нормі - показники вербальної складової низькі, невербальної - дуже низькі. Рівень словникового запасу - низький. Дещо вищі показники понятійного мислення, здатності до абстрагування, здатності до класифікації. В загальному за результатами спілкування та проведеними методиками вбачається, що загальний психічний розвиток [PERSON] не відповідає паспортному віку та затримка психічного розвитку складає приблизно 2роки. Подібні результати можуть бути наслідком незадовільної опіки дорослими, що не сприяли розвитку дитини, а також результатом конкретних фактів насилля по відношенню до дитини. У зв'язку з чим виникла необхідність у оздоровленні дитини, що пов'язано із виїздом дитини за кордон. У зв'язку із вищевикладеним позивачка просить винести рішення, яким надати дозвіл на виїзд до Італії на оздоровлення та психологічну реабілітацію [PERSON] без згоди батька [PERSON] на період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2016 року. Позивачка, її представник в судовому засіданні позов підтримали, позов просять задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих суду матеріалів справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сторожинецької державної адміністрації Чернівецької області у судовому засіданні в інтересах дитини просить позов задоволити. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.07.2008р. Рішеням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10.09.2010р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO].н., який після припинення шлюбних стосунків залишився проживати з позивачкою. Сторони проживають окремо. У 2012р. у зв'язку із скрутним матеріальним становищем позивачка виїхала на заробітки за кордон, сина [PERSON] залишила проживати з її матір'ю [PERSON]. Після того як бабуся [PERSON] захворіла та лікувалася у лікарні, син перейшов проживати у сім'ю батька [PERSON], який недоглядав сина належним чином, не цікавився його вихованням. [PERSON] поїхавши на заробітки у Москву залишив сина [PERSON] із співмешканкою, яка негативно відносилася до [PERSON], неодноразово вчиняла насилля відносно останнього, наносила йому побої, (у зв'язку з чим Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області внесено відомості до ЄРДР за ознаками складу злочину передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України) дитині були спричинені тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 93 -Е, згідно якого [PERSON] у період часу з 17 по 20 липня 2014р. нанесено легкі тілесні ушкодження [PERSON]. Після повернення позивачки із-за кордону та у зв'язку із виникненням спору між нею та відповідачем про місце проживання сина, позивачка звернулася до опікунської ради при виконавчому комітеті Чудейської сільської ради із заявою про визначення постійного місця проживання сина [PERSON] з позивачкою. Рішенням виконавчого комітету Чудейської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 08.09.2014р. прийнято за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO].н. спільно з матір'ю [PERSON], [INFO] На даний час виникла необхідність виїзду дитини за кордон з метою оздоровлення. Відповідач у добровільному порядку не бажає надавати згоду на виїзд сина за межі країни, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Згідно результату психологічного обстеженя [PERSON], [INFO].н. в загальному за результатами спілкування та проведеними методиками вбачається, що загальний психічний розвиток [PERSON] не відповідає паспортному віку та затримка психічного розвитку складає приблизно 2роки. Подібні результати можуть бути наслідком незадовільної опіки дорослими, що не сприяли розвитку дитини, а також результатом конкретних фактів насилля по відношенню до дитини. Виходячи з аналізу та інтерпретації отриманих результатів надано рекомендації: терміново та ґрунтовно забезпечити необхідний рівень кваліфікованої психологічної реабілітаційної допомоги [PERSON] в особистісній сфері роботи з страхами, образою, можливо почуттям провини на протязі не менше ніж півроку. Терміново та ґрунтовно забезпечити необхідний рівень кваліфікованої психологічної допомоги [PERSON] в колекційному напрямку роботи з метою підвищення його інтелектуальних (пізнавальних) здібностей та досягнення вікових норм. Позивачка, як мати неповнолітнього сина вважає, що поїздка сина до Італії буде корисною для його здоров'я, цікавою, важливою для спілкування дитини з мамою. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України установлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Враховуючи вищевикладене чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи ту обставину, що загальний психічний розвиток [PERSON] не відповідає паспортному віку та затримка психічного розвитку складає приблизно 2роки, подібні результати можуть бути наслідком незадовільної опіки дорослими, що не сприяли розвитку дитини, а також результатом конкретних фактів насилля з боку [PERSON] по відношенню до дитини результатом яких стали психоемоційні, інтелектуальні та поведінкові порушення, наслідком яких є тремор тіла, кінцівок, небажання говорити на цю тему, поганий сон, образа, енурез, дитина під час спілкування замикається у собі, уникає зорового контакту. Вербальна активність мінімальна. Мімічні емоційні прояви значно маловиразні та бліді. Характерною є швидка втомлювальність та астенічність в цілому. З огляду на це та виключно в інтересах дитина, яка потребує оздоровлення та спілкування з матір'ю, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved