Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому вказували, що між ними та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено іпотечний договір 21.08.2008 року предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] власниками якого являються позивачі На момент укладення іпотечного договору у спірному будинку проживали малолітні діти - [PERSON], 2005 р.н. та [PERSON] 2007 р.н.., разом із своїми батьками: [PERSON] та [PERSON], а тому при укладенні договору потрібна була згода органу опіки та піклування, яка отримана не була. Про необхідність такої згоди їм відомо не було, а також їх запевнили, що цей договір є звичайна формальність. У зв'язку з цим вважають, що іпотечний договір не відповідає нормам чинного законодавства і загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлених ч.ч.1-5 ст. 203 ЦК України, а тому даний договір просять визнати недійсним. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримали, та пояснили, що у їхнього сина [PERSON] є двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], які на момент укладення договору іпотеки проживали у спірному будинку разом із своїми батьками [PERSON], позивачем по справі та [PERSON]. Документів, які підтвердили б дану обставину у них не має. Шлюб між їхнім сином та [PERSON] на момент укладення договору іпотеки зареєстровано не було, відмітка у паспорті про наявність у нього дітей була відсутня. Також зазначили що кредит їм був необхідний для придбання житла для сина. Позов просили задовольнити з наведених в ньому підстав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав, та пояснив, що з 2003 року проживав у цивільному шлюбі разом [PERSON] на квартирі, спочатку в смт. Черняхові, а потім - в м. Житомирі. В с. Городище переїхали , коли у них народилась друга дитина у 2007 році. Батька дітей в свідоцтві про їх народження записано за вказівкою його цивільної дружини. Батьківство відносно дітей він не встановлював, однак проживав разом з ними. Шлюб між ним та його цивільною дружиною зареєстровано в 2014 році. При реєстрації шлюбу ним було обрано прізвище дружини. Також зазначив, що його дружина отримувала допомогу на дітей в Корольовському районі в м. Жииомирі, батьківство ним відносно дітей не встановлено і до цього часу. Представник відповідача Ковальчук А.В. в судовому засіданні заявлений позов не визнав, та пояснив , що при укладенні іпотечного договору було дотримано всіх вимог законодавства. На момент укладення договору іпотеки малолітні діти позивача [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані не були, а тому необхідності в отриманні відповідного дозволу органу опіки та піклування не було, при посвідченні даного договору приватним нотаріусом було перевірено дотримання всіх вимог чинного законодавства. Крім того за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.03.2011 року, яке не змінено і не скасовано і набрало чинності , звернено стягнення на нерухоме майно, згідно договору іпотеки. Зазначив, що позивачем [PERSON] не доведено батьківство відносно малолітніх дітей, які, зі слів позивачів, проживали разом з ним на момент укладення іпотечного договору, а також те, що допомогу мати дітей отримувала в Корольовському районі м. Житомира, і діти згідно довідки Городищенської сільської ради в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані не були та не проживали. У зв'язку з цим просив у позові відмовити за безпідставністю вимог. Приватний нотаріус Черняхівського районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що при укладенні іпотечного договору між позивачами та відповідачем було дотримано всіх вимог чинного законодавства, згідно довідки Городищенськоїї сільської ради було встановлено, що в спірному будинку неповнолітні та малолітні діти не проживали, у позивачів особисто було з'ясовано про добровільну згоду на укладення ними такого договору, перед підписанням договору їм також були роз'ясненні правові наслідки підписання та укладення такого договору. У зв'язку з цим вважає, що вимоги позивачів є безпідставними, а тому в задоволенні позову їм слід відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд відмовляє в задоволенні позову із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 21. 08. 2008 року між сторонами укладено іпотечний договір за яким відповідно до Закону України «Про іпотеку» позивачами [PERSON] та [PERSON] передано в забезпечення зобов'язання за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], житловий будинок [ADDRESS], Житомирської обл. Договір укладено з дотриманням вимог норм чинного законодавства, сторони при його укладенні дійшли згоди відносно всіх істотних його умов. Із пояснень приватного нотаріуса, який здійснював посвідчення іпотечного договору вбачається, що на момент укладення іпотечного договору було встановлено, що в будинку, який передавався в іпотеку неповнолітні та малолітні діти не проживали, що також стверджується заявою Горбулівської сільської ради від 14.10.2014 року та витягом з погозподарської книги №2 за 2006-2010 роки. Також безпосередньо при посвідченні договору було з'ясовано про наявність добровільної згоди позивачів на передання їхнього житлового будинку в іпотеку, про відсутність будь-якого тиску на прийняте ними рішення, а також перед підписання договору їм були роз'ясненні правові наслідки його підписання та укладення. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.03.2011 року, яке є чинним, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» про звернення стягнення на житловий будинок [ADDRESS], Черняхівського району, Житомирської області, згідно договору іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Вказані обставини відповідачами не спростовано. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). У відповідності до ст. 224 ЦК України вчинення правочину, без дозволу органу опіки та піклування є нікчемним і правочин може бути визнаний судом недійсним. Підставами визнання правочину недійсним є недодержання вимог в момент вчинення правочину сторонами вимог, визначених в ст. 203 ЦК України, зокрема при вчиненні батьками (усиновлювачами) правочину останній не повинен суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх дітей, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. ( ст. 215 ЦК України). Позивачами жодних доказів, які підтверджували б факт наявності у них малолітніх дітей та проживання їх в житловому будинку під час укладення іпотечного договору, а також те, що укладений договір [PERSON] та [PERSON] суперечить правам та інтересам малолітніх дітей, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, суду не надано. Крім того, посилання позивача [PERSON], що він є батьком малолітніх дітей та що з ним проживали неповнолітні діти на момент укладення іпотечного договору в спірному житловому будинку не знайшли свого підтвердження. Між тим в Книзі реєстрації народжень запис про батька малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] здійснено за вказівкою матері. З огляду на викладене, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі в обґрунтування заявлених вимог не знайшли свого підтвердження, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed