Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,0 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до повноліття сина тобто до 06 липня 2032 року, посилаючись на те, що відповідач у цій справі від дати розлучення й до теперішнього часу не надає допомоги на утримання дитини,яка перебуває на утриманні позивачки. За таких обставин позивачка вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов, де зазначив, що викладені позивачем обставини, а саме те, що дитина з моменту припинення шлюбу проживає з матірю, а також те що відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину та ухиляється від можливості досягнення згоди щодо участі в утриманні дитини не відповідають дійсності. Так з моменту припинення шлюбу (15 червня 2017 року) по середину вересня 2017 року дитина [PERSON], [INFO], проживав саме з батьком. При цьому [PERSON] жодним чином не створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною. В свою чергу [PERSON] влітку по ночах проводила весь час на дискотеках та у інших розважальних закладах, як вона казала у пошуку супутника життя (нового чоловіка). Після того, як її пошуки закінчилися «знахідкою», [PERSON] самовільно, без будь якого погодження з батьком дитини, забрала дитину до себе, при цьому жила на орендованих квартирах, постійно змінюючи місце проживання, не ставлячи у обізнаність батька щодо місця знаходження дитини. В подальшому діючи у супереч вимог Сімейного кодексу України, щодо рівностіправ батьків стосовно спільної дитини, почала створювати перешкоди у спілкуваннібатька з_дитиною. Продовжуючи свої протиправні наміри [PERSON] змовившись з [PERSON], просила останнього застосувати фізичну силу побити батька дитини з метою, щоб відповідач відмовився від подальших зустрічей з дитиною.Виконуючи прохання [PERSON] [PERSON] [PERSON] неодноразово здійснював побиття відповідача як батька дитини, при цьому на його очах, та у грубій формі вимагав від відповідача не спілкуватися з дитиною. В один з таких епізодів [PERSON] зламав відповідачу палець руки на очах у дитини, створюючи у дитини враження, що його батько слабше, та не може сам за себе постояти, від так не може суперечити волі [PERSON], як нового батька. Щодо зазначених фактів порушено кримінальні провадження. Таким чином, від дитини [PERSON] та [PERSON] добиваються психологічного зламу проти авторитету батька. Крім того, [PERSON] створює негативний образ батька перед спільною дитиною з метою добитися від дитини втрати бажання спілкування з батьком. Створюючи перешкоди у спілкуванні з дитиною, позивачка одночасно ухиляється від зустрічі з питань отримання від відповідача грошей на утримання дитини, постійно змінюючи своє фактичне місце проживання, та місце проживання дитини. В свою чергу відповідач, хоча і не згодний з місцем проживання дитини разом з відповідачем, але ні коли не ухилявся від участі в утриманні дитини. Так кошти на утримання дитини періодично надавалися позивачу, проте, враховуючи поведінку останньої, відповідач почав вимагати офіційного підтвердження отримання коштів, проте позивачка відмовилася це робити та фактично штучно перешкоджає відповідачу у здійснені його обовязку щодо утримання дитини. Крім того, відповідач неодноразово протягом зазначеного часу купував дитині речі та передавав їх позивачу. Слід також звернути увагу, що відповідач за допомогою юриста намагався вирішити питання про порядок спілкування та участі в утриманні дитини, шляхом укладання нотаріально посвідченого договору, про велись переговори до початку лютого 2018 року, при цьому, як зясувалося пізніше позивач не ставлячи обізнаність відповідача подала відповідний позов до Малиновського районного суду м. Одеси в жовтні 2017 року Крім того, позовні вимоги про стягнення аліментів на даний час не підлягають задоволенню, оскільки на даний час не вирішено питання місця проживання дитини. На даний час дитина прописана та має проживати з батьком, тому що у супереч вимог СК України щодо рівності прав та обовязків, позивачка самовільно без досягнення згоди з відповідачем фактично утримує дитину у себе, узурпуючи право, та перешкоджаючи правам батька щодо спілкування з дитиною.Враховуючи що питання місця проживання дитини не вирішено, встановлення аліментів на даний час є неможливим в силу природи ст. 181 СК України. В свою чергу відповідач для усунення будь яких негативних міркувань щодо ухилення від участі у витратах на утримання дитини готовий під контролем суду передати позивачу грошові кошти в розмірі 1000,0 грн. за кожний місяць, починаючи з 01 січня 2018 року, та у подальшому добровільно до вирішення питання судом сплачувати вказану суму, але з обовязковим підтвердженням її отримання. Крім того, відповідач погоджується з розміром суми аліментів в розмірі 1500,0 грн., однак вважає, що до вирішення питання про встановлення місця проживання дитини встановлення аліментів є неможливим. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. З 04 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, кий на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року був розірвано. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження від 21 липня 2014 року, запис № 7217, де батьком зазначений відповідач по справі [PERSON]. Згідно довідки віл 23 жовтня 2017 року за 301-28/66, вбачається, що [PERSON], [INFO], відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» №66 комбінованого типу з 10 вересня 2016 року по теперішній час. Відповідно до довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №66, вбачається, що [PERSON] сплачує щомісячні благодійні внески на відшкодування господарських потреб ОДНЗ №66, починаючи з моменту (01 вересня 2016 року) вступу її дитини [PERSON] в розмірі 100,0 гривень в місяць всього за 14 місяців загальна сума складає 1400,0 гривень, а також сплатила спонсорську допомогу 05 вересня 2016 року в розмірі 1000,0 гривень. Згідно листа КУ «Центру фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Суворовського району м. Одеси» від 25 жовтня 2017 року за №76, вбачається, що сума нарахувань з оплати за харчування дитини - [PERSON], який відвідує ОДНЗ №66, в період з 01 вересня 2016 року по 31 вересня 2017 року складає 3054,88 гривень. Поточна заборгованість за вересень складає 201,0 гривень. Відповідно до наданої характеристики Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №66 від 24 жовтня 2017 року за №01-28, вбачається, що [PERSON] є вихованцем дошкільного закладу та має позитивні характеристики. У вихованні дитини приймає участь його мати, яка створила йому необхідні умови, також бабуся приймає участь. Згідно із витягу з реєстру платників єдиного податку від 13 березня 2017 року та довідки про отримані доходи від 29 листопада 2017 року за №7453/К/15-52-13, вбачається, що [PERSON] є підприємцем та загальна сума доходу за звітний (податковий) період 2016 року складає 131165,0 гривень. Відповідно до довідки (виписки із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) від 16 лютого 2018 року за №16, вбачається, що у будинку №47 по вулиці Ширшова у м. Одесі зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (онук). Згідно довідки від 19 лютого 2018 року за №19/02 [PERSON] працює в ТОВ «Інформаційний телеканал «Репортер» на посаді телеоператора згідно наказу №23/18 від 02 лютого 2018 року з 02 лютого 2018 року по наступний час з окладом згідно штатного розкладу 3723,0 гривень. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, малолітній син з лютого 2017 року проживає разом з матір'ю, що не заперечується сторонами, до цього періодично проживав також у батька. Після припинення сторонами спільного проживання відповідач надавав матеріальну допомогу, а після погіршення відносин між сторонами, не надає матеріальної допомоги. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. Су виходить з того, що питання про участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною має розглядатися в самостійному провадженні, яке вже існує, що не заперечується сторонами. При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити позовні вимоги позивача частково. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2018 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Щодо позиції відповідача, що позовні вимоги про стягнення аліментів на даний час не підлягають задоволенню, оскільки на даний час не вирішено питання місця проживання дитини, суд виходить з вимог ч. 2 ст. 252 ЦПК України, за якою не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. З огляду на такі положення Закону України «Про державний бюджет», беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 1492 гривням), суд має вимоги про стягнення аліментів задовольнити, виходячи з інтересів дитини, та стягнути аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,0 гривень від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2017 року та до повноліття сина, а саме: до 06 липня 2032 року. Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розміру ставок судового збору на день подання позову 18 жовтня 2017 року, підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640,0 грн.). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved