Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] за цією ж адресою , яка знаходиться над квартирою позивачів. 26.12.2017 р. відбулось залиття квартири позивачів, а саме було залито стелю, стіни та підлогу, пошкоджено інше майно родини. Відповідно до акту комісії від 27.12.2017 р. , складеного працівниками ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг», залиття квартири позивачів відбулось внаслідок пошкодження самовільно встановленого (без погодження та присутності представників обслуговуючої організації) вентиля на радіаторі опалення в квартирі [ADDRESS] . Усунути наслідки залиття відповідач не бажає. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] було задоволено частково - стягнуто на користь позивача сума у розмірі 18 472,67 грн., як третина від загальної суми збитків завданих з вини відповідача, що відповідає його частці у праві власності на квартиру та 3 000,00 на відшкодування моральної шкоди. Також під час розгляду справи судом було встановлено, що мало місце залиття квартири [ADDRESS] з вини [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено майно позивачів. Так, на ремонт квартири, за даними фахівця «Центру експертної оцінки» ФОП [PERSON] потрібно 55 418,00 грн. станом на день проведення оцінки - 06.02.208 р. Враховуючи частки позивачів в спільному майні сума відшкодування має становити 36 945,34 грн. солідарно. Позивачі також зазначають, що їм спричинена моральна шкода, яку кожен з них оцінює у 3 000,00 грн. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, дискомфорті спричиненням пошкодження майна, подальшому проживанню всій родини у вологому приміщенні в зимовий час, руйнуванням запланованого проведення новорічних свят разом із родиною. За таких обставин [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 18 472,67 грн., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 3 000,00 грн. ; [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 18 472,67 грн., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 3 000,00 грн. Провадження у справі відкрито 11.07.2019 р., вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача надано відзив на позов. Зазначено, що [PERSON] не погоджується з позовними вимогами Свої вимоги позивачі обгрунтовують звітом від 06.02.2018 р. замовником якого являється [PERSON] який не має жодного відношення до розгляду справи та не є стороною справи. Відповідно до даного висновку розмір майнової шкоди, завданої [PERSON] становить 55 418, 00 грн. та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р. вказане питання було вирішено. Так, відповідачу відомо, що ремонт в квартирі позивачів було зроблено власними коштами та власними силами ще в травні 2018 р. в той час як останні вводять суд в оману зазначаючи, що фактично ремонт не зроблений та намагаються зловживаючи своїми правами заробити кошти, які не можуть бути їм присуджені. Крім того, у висновку, на якій посилаються позивачі, в Калькуляції містяться ціни та норми підрядної організації з відповідними відрахуваннями до Державного бюджет, а оскільки ремонт в квартирі був здійснений власними силами та коштам, то вартість відновлювальних робіт очевидно значно менша між зазначено у позові. У відповіді на відзив позивачі зазначили, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р. заявлені [PERSON] вимоги було задоволено частково з підстав що право власності на квартиру належить позивачу та членам його сім`ї. Докази сплати судового збору були надані в додатках до позову. Все на чому базується відзив жодним чином не відноситься до матеріалів справи. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зазначив, що жодний доказ не завірений позивачами та суд не має права приймати як докази копії таких документів. Позивач [PERSON] має бути виключена з позовної заяви, а представник за довіреністю [PERSON] має бути відведена від розгляду справи, оскільки не є адвокатом. Представник позивачів просила розглянути справу за її відсутністю та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки, їх поважність не повідомив. Заяв та клопотань від нього не надходило. В судовому засіданні з клопотанням сторони позивача, що його було подано через канцелярію суду вирішено питання про приєднання доказів до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку наявним доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як свідчить свідоцтво про право власності на житло, копія якого долучена до матеріалів справи, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Встановлено, і не заперечується стороною відповідача, що 26.12.2017 р. відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Як свідчить Акт від 27.12.2017 р. комісії ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» в складі: головного інженера [PERSON], майстра т/д [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] , залиття кв. [ADDRESS] сталось внаслідок пошкодження вентиля на радіаторі опалення у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . Власниками квартири [ADDRESS] було самовільно встановлено вентиль не призначений для випуску повітря на радіаторі опалення. Не оспорюється сторонами, їх представниками та обставина, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] . Представник позивача вважає, що спричинена шкода має бути відшкодована виною особою, а саме відповідачем. Вина [PERSON] у спричиненні шкоди та її розмір не потребує доказуванню, з огляду на висновки Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р. у справі № 761/11469/18. В свою чергу представником відповідача заперечується можливість задоволення позову, у зв`язку із його обгрунтуванням звітом від 06.02.2018 р., який не має відношення до позивачів. Замовником його є [PERSON] , який не має жодного відношення до розгляду справи та Шевченківським районним судом м. Києва 04.02.2019 р. було вирішено питання про розмір шкоди завданої саме [PERSON] . За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В свою чергу частиною 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи презумпцію винуватості, встановлену ч. 2 ст. 1166 ЦК України саме відповідач зобов`язаний надати докази у підтвердження того факту, що залиття квартири позивача відбулось не з вини мешканця квартири [ADDRESS] . За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З іншого боку ч.ч. 4,5 ЦПК України встановлено, що Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, Шевченківським районним судом м. Києва 04.02.2019 р. було ухвалено рішення, яким частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Предметом розгляду вищенаведеної справи були вимоги щодо відшкодування власнику квартири [ADDRESS] шкоди, спричиненої залиттям, що сталось 26.12.2017 р. При цьому судом становлено, що залиття квартири сталося внаслідок пошкодження вентиля на радіаторі опалення у вище розташованій квартирі [ADDRESS] , що належить на праві власності відповідачу, в якій було встановлено вентиль не призначений для випуску повітря на радіаторі опалення. Також судом зазначено, що згідно зі Звітом № 14/18 (визначення розміру майнової шкоди), який було здійснено на замовлення [PERSON] , розмір майнової шкоди в результаті залиття квартири [ADDRESS] станом на момент складання даного звіту становить 55 418,00 грн. За таких обставин, судом зроблено висновок, що залиття квартири [PERSON] сталось з вини відповідача, при цьому на спростування розміру заподіяної шкоди відповідачем не надано жодного належного ті допустимого доказу та стягнуто на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 18 472 грн.67 коп., що відповідає його частці у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Верховний Суд у постанові від 19.12.2018 р. у справі№ 910/22630/17 зазначив, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню позаяк їх вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність судового акту, який вступив в законну силу. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені, такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 р. у справі № 761/29966/16-ц. З огляду на вищенаведене обставини, встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 р., яке набрало чинності, що не заперечувалось сторонами, в частині встановлення винуватця заподіяння шкоди та безпосередньо розміру шкоди не підлягає доказуванню. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів в частині стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 18 472,62 грн. кожному, виходячи з розміру їх часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому суд має зазначити, що доводи представника відповідача щодо вирішення питання стягнення матеріальної шкоди у судовому порядку, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки питання було вирішено стосовно одного з співвласників квартири, що не виключає звернення до суду інших співвласників з відповідними вимогами. Позивачі також вказують на те, що залиттям квартири їм було спричинено моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях, незручностях в побуті, проживання в атмосфері підвищеної вологості, руйнуванням запланованого проведення новорічних свят з родиною, що є підставою для стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. кожному. Норми ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачам з боку відповідача. Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнали позивачі, зміни, які відбулись в їх житті, що призвело до негативних наслідків. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів суму у розмірі 3 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Розподіляючи судову витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Як свідчать матеріали справи, на правничу допомогу в інтересах [PERSON] та [PERSON] сплачено суму у розмірі 10 000,00 грн. Клопотання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу у зв`язку із невиконанням с. 3 ст. 137 ЦПК України від сторони відповідача не надходило. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved