Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що за життя її мати [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у спадковому реєстрі за №250, яким на випадок її смерті заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право їй [PERSON]. 12 листопада 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, де якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Петросталь» площею 2.31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало чоловіку померлої [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0315712, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 03 жовтня 1997 року та зареєстрованого 12 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №583. Право власності [PERSON] на вказане майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 лютого 2003 року, посвідченим державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №249. Проте, сертифікат серії серії ОД №0315712, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 03 жовтня 1997 року та зареєстрованого 12 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №583 на теперішній час втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Знамя труда» №91 від 18 листопада 2016 року. При зверненні до Тарутинської державної нотаріальної контори, позивачці було відмовлено в внесенні майнового право на земельну ділянку (пай) до спадкової маси у звязку з відсутністю сертифікату. У відділі Держгеокадастру у Тарутинському районі Одеської області позивачці було відмовлено у видачі дублікату сертифікату, оскільки помер не лише його власник [PERSON], а і його спадкоємиця за законом [PERSON]. Враховуючи вище викладене позивачка просить в судовому порядку визнати за нею право на вказане спадкове майно. Позивачка в судове засідання не зявилась. На розгляд суду надійшла заява від представника позивачки з проханням розглянути справу в йоговідсутність, на позовних вимогах позивачки наполягає (а.с.38). Представник відповідача - виконавчого комітету Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова в судове засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.37), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Тарутинському районі Одеської області головний спеціаліст юрисконсульт в судове засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.34-35), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у спадковому реєстрі за №250, яким на випадок її смерті заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право [PERSON] (а.с.7). Спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме 12 листопада 2014 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 394143, виданого 18 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, де якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Петросталь» площею 2.31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало чоловіку померлої [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0315712, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 03 жовтня 1997 року та зареєстрованого 12 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №583. Право власності [PERSON] на вказане майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 лютого 2003 року, посвідченим державним нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №249 (а.с.10). Проте, сертифікат серії серії ОД №0315712, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією Одеської області 03 жовтня 1997 року та зареєстрованого 12 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №583 на теперішній час втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Знамя труда» №91 від 18 листопада 2016 року (а.с.11-12). При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачці було відмовлено у звязку з відсутністю сертифікату, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 грудня 2016 року (а.с.30). Позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про її народження серії ІІ-УР №033199, виданим 10 листопада 1960 року (а.с.8 ); свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №305396, виданим 26 червня 1983 року (а.с.9). Таким чином, позивачка, як спадкоємиця за заповітом, фактом подання заяви до нотаріальної контори своєчасно прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її матері. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved