Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В позові зазначила, що 07.03.2008 року вона з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 69. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, хоча шлюб сторін не розірваний, з 01.09.2018 року позивачка з дітьми проживає окремо від відповідача, діти знаходяться на її утриманні. Відповідач не приймає належної участі в утриманні дітей, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, інших утриманців не має, є працездатним. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого 07.03.2008р. (а.с.3). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 01.07.2008р. та [NUMBER] від 18.01.2011р. (а.с.4,5). Сімейне життя сторін не склалось, тому на теперішній час сторони проживають окремо. Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується Довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-26/4-15403, 04-26/4-15403 та 04-26/4-15405 від 04.11.2019р. (а.с.6-8). Відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні дітей, належної матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідност.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, а починаючи з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2019р. та до досягнення дітьми повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved