overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14.11.2016 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання з відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 13.09.2014 року, який рішенням Березанського районного суду від 17.08.2016 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому потребує утримання з боку чоловіка, який за своїм матеріальним становищем має таку можливість, та зазначивши, що відповідач відмовився в добровільному порядку надавати допомогу на її утримання, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Між сторонами склалися шлюбно-сімейні відносини, які регулюються нормами СК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4), від якого мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). На даний час малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с.6). Відповідно до ст.75 та ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.6 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 80 СК України). Оскільки у суду відсутні дані про неспроможність відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці, яка її потребує, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі ст.75, ст.80, ч.2, 4, 6 ст.84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з 1 листопада 2008 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 258. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. Між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок яких їх сімя розпалась і відновити її неможливо. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй шлюбне прізвище. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, так як вони не примирилися. Відповідач в судове засідання також не зявився і надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1 листопада 2008 року. Мають від шлюбу неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя в них не склалося. Примирення між ними стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені. Сторонам ухвалою Роменського міськрайонного суду від 05.10.2015 року надавався строк на примирення на два місяці, але вони не примирилися і наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них, то суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що відповідно до встановлених судом доказів збереження шлюбу суперечать інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14 серпня 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 07 вересня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любви. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з травня 2014 року. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 247 (а.с 5). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любви. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з травня 2014 року. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14 серпня 2014 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 08 жовтня 2009 року. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало сварки, які відповідач часто влаштовує, а також те, що вони втратили одне до одного почуття поваги, любові та довіри. Наразі проживають окремо весни 2014 року. Відповідач зловживає спиртними напоями. На даний час не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Через такі відносини та із-за відсутності тривалого часу сімейних подружніх відносин, дійшла висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просила суд його розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, натомість подав до суду письмову заяву, вказавши що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив їх задовольнити та у зв'язку із зайнятістю розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Герцаївського РУЮ Чернівецької області за актовим записом № 35. Подружжя має одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивачка не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та може зашкодити дитині. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.01.2014 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 27 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу у Дніпропетровській області, був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, запис акту № 502. Від спільного життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2009 року з тієї причини, що вони не зійшлися характерами, у кожного ж них різні погляди на життя. Позивачка вважає, що примирення з відповідачем є неможливим. Спір про розподіл майна та місце мешкання дитини між сторонами відсутній. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать судові повідомлення. До початку розгляду справи від позивачки надійшла заява, про розгляд справи у її відсутність, також в заяві зазначено , що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку розгляду справи від відповідача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, також зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, просив розірвати шлюб між позивачкою та ним. Суд проаналізувавши письмові матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2004 року ( а.с.3 ), однак вже тривалий період не підтримують шлюбних відносин. Сторони по справі вважають, що їх сім'я розпалась остаточно, та проживання разом неможливо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO]. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвища подружжя після розірвання шлюбу, залишивши прізвище позивачці - [PERSON], відповідачу - [PERSON] На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.01.2014 року звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, від шлюбу у них не має дітей, місцезнаходження відповідача їй невідоме, сторони припинили подружні відносини і стали господарювати окремо. В теперішній час шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, проте надала суду заяву якою просила позов розглядати в її відсутності та позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів при заочному розгляді. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 1995 року в Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, згідно оригіналу свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (виданого повторно 25.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 760. (а.с. 3). Від шлюбу у сторін дітей не має. Фактичні шлюбні відносини припинені, однією сім'єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами та несхожість характерів. Майнового спору між сторонами не має. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і тому підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.01.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. В суді її представник позов підтримує та пояснила, що з 2006р. в будинку позивачки зареєстрований її онук - [PERSON], який з літа 2012р. виїхав та проживає за іншою адресою - [ADDRESS]. Однак добровільно виписатися з будинку відмовляється. Відповідач був належно повідомлений про час розгляду справи, з неповажних причин не прибув до суду, тому справа розглядається в заочному провадженні. Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. За довідки про склад родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 13). Згідно витягу з домової книги, [PERSON], [INFO]. зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 12). За договором купівлі-продажу житлового будинку, [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON] (а.с. 5). Рішенням виконкому № 165 від 11.11.1976р. перейменовано будинок [ADDRESS] в [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (а.с. 6-7, 8-11). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] більше 2-х років не проживає разом із позивачкою,, вивіз усі речі і не відновлював свого проживання у неї, а іноді приходив у гості випрошуючи гроші, проте більше року його також не бачили. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. То ж, суд вбачає, що відповідач [PERSON] не є власником будинку, фактично не проживає за цією адресою з літа 2012р., тому суд вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці і повинна бути визнаною такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Про стягнення судових витрат позивачка не заявляє вимог, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.01.2015р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів в свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO]. у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні зазначила, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у Підкамінській селищній раді Бродівського району Львівської області, актовий запис № 7 від 21.06.2003 року. Від даного шлюбу у подружжя народилося троє дітей син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO], та син [PERSON] [INFO]. Відповідач від утримання дітей ухиляється, матеріальної допомоги не надає, не дбає про сім»ю, не бере участі у вихованні дітей, діти повністю перебувають на її утриманні, на даний час вона звернулася до суду про розірвання шлюбу та одночасно просить вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що він погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки від свого доходу, щомісячно, на утримання трьох дітей. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, враховуючи, що відповідач є працездатний, суд рахує, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі1/2 від суми сукупного доходу батька, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду із позовною заявою і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.01.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у зв'язку із продовженням навчання. В обґрунтування позову зазначила, що є рідною донькою відповідача який сплачувава аліменти на її утримання до 18 річного віку на підставі рішення суду. [INFO] позивачка досягла повноліття і виплату аліментів було припинено. Зазначила, що з 01.09.2015 року є студенткою Харківського національного університету радіоелектроніки . У зв'язку із продовженням навчання відповідач добровільно аліменти не сплачує хоча є працездатним та має можливість це робити, інших аліментних зобов'язань не має. На підставі зазначеного звернулася до суду та просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення позивачкою 23 років на час навчання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю оскільки перебуває на навчання у м. Харкові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково у розмірі стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно на час навчання доньки (до досягнення нею 23 річного віку ). Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено, що позивачка [PERSON] яка народилася [INFO] є рідною донькою відповідача по справі [PERSON] і ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 15.12.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради Дніпропетровської області ( актовий запис № 1081 від 15.12.1997 р. ). [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років , однак вона продовжує навчання є студенткою 1 курсу денного відділення Харківського національного університету радіоелектроніки . У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 183,199 СК України, враховує той факт, що відповідач згідно наданих доказів є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років яка згідно довідки , виданої Пенсійним фондом України складає 1 763, 52 коп. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, за таких підстав суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] 15.03.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 16.10.2009 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як відповідач зловживає алкогольними напоями, зраджує її, матеріально не забезпечує їх спільних дітей. Посилаючись на викладені обставини та зазначивши, що шлюбні відносини між ними на даний час припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Ремез». Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві, та на розірванні шлюбу наполягала. Проти надання строку на примирення заперечувала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та зазначив, що у наданні строку на примирення немає необхідності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 16.10.2009 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.4), та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам позивачки, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved