Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 травня 2017 року державним виконавцем Бойницькою О.А. були вчинені дії зі знесення належного [PERSON] будинку кафе « [INFO] », розташованого за адресою: [ADDRESS] . Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 року були визнані незаконними дії державного виконавця Вугледарського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області [PERSON] . Щодо знесення будинку кафе « [INFO] », загальною площею 14.1 кв.м. Позивачка вважає, що діями державного виконавця їй було завдано збитків, які складаються з втрат, яких вона зазнала у зв`язку зі знищенням належного їй майна, а також витрати, які вона вимушена зробити для відновлення її порушеного права,а також доходів, які позивачка могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Загальну суму матеріальних збитків [PERSON] оцінила в 200000,00 гривень. Окрім того, протиправними діями державного виконавця [PERSON] було завдано глибоких моральних страждань, останній довелось прикладати чимало зусиль для організації свого життя в нових умовах, оскільки вона була вимушена доводити порушення її прав у судовому порядку шляхом оскарження неправомірних дій державного виконавця, так і для піклування про власне здоров`я, так-як безпосередньо під час вчинення незаконних дій в неї стався гіпертонічний криз, вона була госпіталізована до стаціонарного відділення міської лікарні. Виходячи з зазначеного [PERSON] оцінила розмір завданої їй моральної шкоди у 40000,00 гривень. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з відповідного єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 200000,00 гривень на відшкодування майнової шкоди та 40000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, що завдана незаконними рішеннями та діями державного виконавця Вугледарського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницької О.А. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 17 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи, яке відкладалось та було призначено на 16 листопада 2020 року (а.с. 16). Від позивачки на адресу суду 21 вересня 2020 року надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно з якою [PERSON] зазначила, що спричинена їй шкода має розраховуватись з урахуванням показника опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженими наказом Міністерства юстиції від 26.06.2020 року №151, оскільки будинок кафе, знесений внаслідок незаконних дій державного виконавця є аналогічним житловим будівлям, оскільки був оснащений усіма необхідними мережами та комунікаціями електропостачання, водопроводом, каналізацією. Отже, 13612,00 гривень вартість спорудження одного квадратного метра, 20,7 м. кв. загальна площа знесеного будинку, вартість спорудження будинку кафе є сумою спричиненої матеріальної шкоди, оскільки для відновлення зруйнованої будівлі витрати складатимуть 281768,00 гривень = 13612,00 гривень * 20,7 кв.м. Крім того, станом на момент розгляду справи розмір упущеної вигоди, внаслідок неможливості користування належним позивачці об`єктом нерухомого майна дорівнює розміру орендної плати, яку вона могла отримати на підставі укладеного між нею та ПП «РАДА» договору оренди від 01 квітня 2017 року, згідно якого орендна плата встановлюється у розмірі 150% встановленої мінімальної заробітної плати на початок кожного року, та загалом складає 166136,00 гривень. З огляду на викладене, [PERSON] просила суд стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з відповідного єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 447904,00 гривень на відшкодування майнової шкоди та 40000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, що завдана незаконними рішеннями та діями державного виконавця Вугледарського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницької О.А. (а.с. 33). Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 23 вересня 2020 року прийнято до розгляду вищезазначену заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог та встановлено відповідачам додатковий строк для подання відзиву на позов з урахуванням збільшених позовних вимог до 23 жовтня 2020 року, позивачці визначено строк для подання відповіді на відзив на позов не пізніше ніж за 10 днів до 16 листопада 2020 року (а.с. 41). Від відповідача Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на адресу суду 18 серпня 2020 року та 23 жовтня 2020 року надійшли відзиви на позов, в межах строків, визначених ухвалами Вугледарського міського суду Донецької області від 17 липня 2020 року та від 23 вересня 2020 року, тому суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзиви відповідача до судового розгляду в межах даної цивільної справи. Згідно відзивів Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), останні не погоджуються з заявленими позовними вимогами, вважають підстави позову необґрунтованими, оскільки [PERSON] зазначаючи, що діями державного виконавця їй були спричинені збитки, які складаються з витрат, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням її майна, а також витрат, які вона мусить роботи для відновлення свого порушеного права та доходів, які б вона могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено відповідачем. Так, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, майнова шкода заявлена позивачкою складається з наступного: - майнова шкода, спричинена витратами для відновлення будівлі кафе « [INFO] », яку остання оцінила в розмірі 281768,00 гривень, однак обґрунтовувати даний розрахунок показниками опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України не можна, так-як він не може визначити реальну шкоду спричинену знищенням реального об`єкту нерухомості, з врахуванням його стану; - упущена вигода, яка складається з орендної плати, яку [PERSON] могла отримувати за договором оренди з ПП «Рада» від 01 квітня 2017 року, згідно з яким орендна плата встановлюється у розмірі 150 відсотків встановленої мінімальної заробітної плати на початок кожного наступного року. За період з 2017 року по 2020 роки, за наведеним позивачкою розрахунком, орендна плата мала дорівнювати 166136,00 гривень, однак позивачка неодноразово наполягала на тому, що будівля кафе « [INFO] » є саме житловим приміщенням, а використання житлових приміщень для провадження господарської діяльності промислового характеру заборонено та якщо наймачем у договорі найму житла є юридична особа, вона може використовувати таке житло лише для проживання в ньому фізичних осіб. Згідно п. 2 Договору оренди його метою визначена діяльність закладу громадського харчування, тобто договір оренди житлового приміщення із юридичною особою укладено всупереч діючого законодавства, а тому усі ризики від укладення такого договору, а відповідно і збитки у вигляді упущеної вигоди, є тягарем самого власника будівлі. Окрім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що коли саме було укладено цей договір та чи є він реальним. Таким чином, [PERSON] не обґрунтовано та не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не подано доказів на підтвердження його реальної можливості щодо отримання доходів від користування орендованими приміщеннями згідно з договором оренди. Відповідно пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначеної будівлі кафе. Також, позивачка має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила йог можливості отримати прибуток, а не укладення договору оренди житлового приміщення з юридичною особою всупереч діючого законодавства. Більш того, постановою Східного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2018 року в частині вимог про зобов`язання державного виконавця відновити будинок кафе « [INFO] », загальною площею14,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , у стан, відповідно до технічного паспорту від 04 квітня 2017 року, апеляційний господарський суд відмовив [PERSON] , оскільки відсутні юридичні підстави для проведення повороту виконання (судове рішення чинне, наказ не скасований), і враховуючи специфіку спору про фактичне виконання судового рішення, яке не має здатності до примусового виконання, суд не знайшов правових підстав для винесення рішення про відновлення знесеної будівлі. При цьому одним з предметів позову у даній справі є відшкодування шкоди, спричиненої незаконними діями державного виконавця по знесенню будинку кафе « [INFO] », які позивачка оцінила у сумі 200000,00 гривень. Отже, заявлені у справі №22/6пн за скаргою [PERSON] вимоги щодо зобов`язання державного виконавця відновити будинок кафе та позовні вимоги [PERSON] а частині стягнення майнової шкоди у розмірі 200000,00 гривень є тотожними з точки зору п. 4 ст. 22 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України і не можуть бути розглянуті Вугледарським міським судом Донецької області по суті. Оскільки набрала законної сили постанова Східного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2018 року. Тому, в частині цих позовних вимог провадження у справі слід закрити, оскільки існує судове рішення, поставлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Також, [PERSON] просить суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 40000,00 гривень, однак недоведеним є факт спричинення їй моральних страждань порушенням державним виконавцем ст. ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження», в чому конкретно полягають її немайнові втрати, їх характер, тривалість періоду спричинення, причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіянням ним шкоди. Позивачкою не надано обґрунтований розрахунок моральної шкоди. Посилаючись на вищевикладене, відповідач Вугледарський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) просить суд закрити провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог про стягнення з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди у сумі 447904,00 гривень, а у задоволенні вимог позову [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 40000,00 гривень відмовити (а.с. 20-25, 49-56). Від відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області 19 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позов, з порушенням строку, визначеного ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 17 липня 2020 року, однак в межах строку встановленого ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 23 вересня 2020 року, зважаючи на введення карантину на території держави, суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив відповідача до судового розгляду в межах даної цивільної справи. Згідно відзиву Головне управління Державної казначейської служби України вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Більш того, держава не відповідає по зобов`язанням юридичної особи, а юридична особа не відповідає по зобов`язанням держави. Зазначене свідчить, що норми Цивільного кодексу України не передбачають підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу. Окрім того, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області є юридичною особою, у правовідносинах з [PERSON] не знаходилось, ніякої шкоди своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не завдало та зобов`язань перед останньою не має, та відповідачем у справі бути не може. Окрім того, у своєму позові позивачка схиляється, що моральну та майнову шкоду повинна відшкодувати винна особа, якою на думку позивача є Вугледарський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а не Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (а.с. 30-31). Від відповідачів не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2018 року частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу господарського суду Донецької області від 11.10.2017 року. Ухвалу господарського суду Донецької області від 11.10.2017 року у справі №22/6пн скасовано та прийнято нове рішення, яким скаргу [PERSON] на дії (бездіяльність) Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області м. Вугледар Донецької області задоволено частково. Визнано незаконними дії державного виконавця Вугледарського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Бойницької О.А. щодо знесення будинку кафе « [INFO] », загальною площею 14.1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині скаргу [PERSON] на дії (бездіяльність) Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області м. Вугледар Донецької області, залишено без задоволення (а.с. 4-10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №85630377 від 24 квітня 2017 року, будівля кафе « [INFO] », розташована за адресою: [ADDRESS] , не є об`єктом житлової нерухомості. Позивачці на праві приватної власності належить лише 1/2 частка зазначеної будівлі кафе « [INFO] » (а.с. 34). Як вбачається з договору оренди кафе від 01 квітня 2017 року, укладеного між [PERSON] , як орендодавцем, та Приватним підприємством «РАДА», як орендарем, орендодавець зобов`язувався передати Орендареві, а Орендар зобов`язувався прийняти у строкове платне користування будинок кафе, та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Адреса будинку кафе: [ADDRESS] . Загальна площа будинку, що орендується 20,7 кв.м. Площа внутрішнього приміщення 14.1 кв.м. Строк оренди приміщення, що орендується, складає 35 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за Актом прийому-передачі. Розмір місячної орендної плати складає 4800,00 гривень. Розмір орендної плати встановлюється станом на 01 січня кожного наступного року в розмірі 150 відсотків законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати станом на 01 січня поточного року. Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання (а.с. 35-36). Наказом Міністерства розвитку громад та території України №151 від 26 червня 2020 року затверджено показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 01 квітня 2020 року), а саме, вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ) у Донецькій області становить 13612,00 гривень (а.с. 39). Відповідно до виписки з історії хвороби 1005 [PERSON] з 29 травня 2017 року по 09 червня 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні ЦМЛ міста Вугледар з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз від 29.05.2017 року (а.с. 11-12). Згідно довідки про отримання допомоги №02-2/10-6173 від 27 листопада 2019 року, виданої Вугледарським міським управлінням соціального захисту населення, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення м. Вугледар та їй у період з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2020 року призначено допомогу як малозабезпеченій сім`ї (а.с. 13). Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової матеріальної) та/або моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що для застосування вимог статті 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed