Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до Порицької сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 13.06.2011 року в с. Порик Хмільницького району Вінницької області, помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2.1657 га, розташовану на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та право на житловий будинок, розташований в с. Порик Хмільницького району Вінницької області по вул. Надбужній, 21. Втім, спадкоємець [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом, та спадкоємець за законом першої черги [PERSON] не можуть оформити спадщину у передбаченому законом порядку, оскільки нотаріус відмовляє у здійснені відповідної нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначену земельну ділянку та відсутністю таких на будинок, які б підтверджували право спадкодавця на зазначене майно. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивачі вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів в їх сукупності та співставленні. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 13.06.2011 року в с. Порик Хмільницького району Вінницької області, помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №208514 від 14.06.2011р. (а.с. 5) Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,1657 у межах згідно з планом, розташовану на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №423639 виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 06.12.2007р. №739; житлового будинку, розташованого в с. Порик Хмільницького району Вінницької області по вул. Надбужній, 21. За життя, а саме 25.05.2011 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого не складалося б, заповідав у власність сину [PERSON] (а.с. 6) Спадкоємець у передбачений законом строк не звертався до нотаріальної контори для оформлення свого спадкового права, однак строку не пропустив, оскільки проживав разом зі спадкодавцем та був зареєстрований за однією адресою, що доводиться довідкою Порицької сільської ради Хмільницького району №1010 від 24.11.2017р. та витягом з погосподарської книги. Інший спадкоємець першої черги [PERSON] спадщини після смерті батька не приймала, однак спадкоємець за заповітом [PERSON], який спадщину прийняв, виявив згоду на її допущення до спадкування, оскільки згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Те, що позивач подав позов про поділ спадщини між спадкоємцями та визнання права власності на спадкове майно разом із спадкоємцем, яка спадщини нее прийняла, суд розцінює як згоду на її допущення до спадкування після смерті батька. У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями, що можуть спадкувати у першу чергу після смерті батька його спадкове майно. Наявність інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину, у судовому засіданні не встановлено. Позивачі дійшли спільної згоди про встановлення розміру часток у спадщині спадкоємців, а саме дійшли домовленості про те, що спадкоємець [PERSON] приймає в спадщину земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а спадкоємець [PERSON] приймає у спадщину житловий будинок. Згідно ч.3 ст. 1267 ЦК України, спадкоємці за письмовою угодою між ними можуть змінити розмір частки. Втім оформити право на спадщину в нотаріальному порядку неможливо у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів на земельну ділянку та відсутністю таких на житловий будинок. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином належність житлового будинку, що розташований в с. Порик Хмільницького району Вінницької області по вул. Надбужній, 21 доводиться належними та допустимими доказами, зокрема довідкою Порицької сільської ради від 24.11.2017 року № 1010, однак оформити його у спадщину неможливо. Також не можуть оформити своє спадкове право стосовно належної [PERSON] земельної ділянки у зв'язку із втратою правовстановлювального документа, хоча вступили у фактичне управління спадковим майном померлого після його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживу разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмові від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved