Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2700.00 грн., моральної шкоди у розмірі 500.00 грн., витрат пов'язаних із правовою допомогою та судового збору. Після проведення попереднього судового засідання позивачами були уточнені позовні вимоги в порядку ст. 31 ЦПК України в частині прізвищ відповідачів і виключення з числа відповідачів [PERSON], вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат позивачі залишили без змін. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Квартира відповідачів знаходиться над їх квартирою і протягом чотирьох років відповідачі заливають їх квартиру холодною водою. Вони звертались до КП «Комунальник-4», а у подальшому в ТОВ «УК «Лідер» щодо складання актів про наявні пошкодження в квартирі через залиття. Так, відповідно до акту від 15.09.2010 року вони вважають, що їм була спричинена матеріальна шкода у розмірі 522.00 грн., а відповідно до акту від 02.09.2013 року сума завданої матеріальної шкоди складає 1178.00 грн., а разом 2700.00 грн. Крім того, через винні дії відповідачів їм завдана моральна шкода, яку вони оцінюють у 500.00 грн., оскільки після залиття їх квартири з вини відповідачів вони вимушені жити в умовах, які шкодять здоров'ю. Так, вона є пенсіонеркою, за віком має ряд захворювань і ця ситуація,що склалась через залиття квартири змінила їх звичний спосіб життя, втратили спокій, домашня обстановка була змінена. Крім того, вони звертались за правовою допомогою до адвоката і відповідно до довідки адвоката просять стягнути з відповідачів суму у розмірі 400.00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 229.40 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте відповідно до заяви за № 12240 від 25.11.2013 року позивач просив справу розглядати у його відсутність на позовних вимогах. В тому числі й на уточнених, наполягає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що дійсно було затоплення квартири позивачів, він визнає цей факт. Дійсно, його матір, [PERSON] вже літня людина і не доглянула воду, через що сталося залиття. Проте, він вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, тому що за актом про залиття від 15.09.2010 року сплинув строк позовної давності. Він просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивачів і відмовити у задоволені позовних вимог в частині відшкодування шкоди по факту затоплення 15.09.2010 року, а також відмовити позивачам у задоволені вимог в частині відшкодування послуг правової допомоги і судового збору у зв'язку з тим, що позивачами було їм відмовлено добровільно відшкодувати спричинену матеріальну шкоду у повному обсязі і судові витрати понесені позивачами не з його вини, а за власною ініціативою позивачів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте відповідно до заяви від 11869 від 13.11.2013 року відповідачка просила справу розглядати у її відсутність і зазначила, що позовні вимоги визнає частково і просить прийняти до уваги заперечення надані суду від 11.11.2013 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Той факт, що позивачі є власниками квартири [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] підтверджено копією свідоцтва про право власності від 29.11.2007 року за № 40596 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухому майно. З копії наданих відповідачами паспортів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] квартира [NUMBER], крім того даний факт підтверджений наданою відповідачами копією домової книги. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивачів і відповідачів. Вона знає, що постійно відповідачі, які живуть в квартирі [NUMBER], затоплювали холодною водою позивачів. Останній раз, дату на даний час вона не пам'ятає, але в 2013 році, був дійсний потоп, тому що коли вона прийшла, вона бачила, що вода дуже текла по стелям. Їй зателефонувала позивачка і просила прийти, тому що відповідачі затопили квартиру водою. Позивачка попросила викликати міліцію, тому що відповідачі не відкривали двері квартири і дуже сварилась на позивачку. Коли все ж відповідачка відкрила двері, то вона побачила, що у відповідачів в кухні, в раковині була ганчірка, через що і стався потом. Позивачка ночувала у неї, тому що в квартирі не можливо було знаходитися, через сирість. Крім того, вона викликала «швидку», оскільки у позивачки піднявся тиск, через те, що сталося залиття. Свідок [PERSON] суду показала, що вона 02.09.2013 року до неї прийшла позивачка і попросила скласти акт у зв'язку з тим, що була залита квартира позивачки. Вона працює начальником ділянки ТОВ «УК «Лідер». для того щоб скласти акт, вона піднялась в квартиру відповідачів, але двері відповідачі не відчинила, проте зі слів сусідів вона дізналась, що це затоплення не вперше. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює штукатуром в ТОВ «УК «Лідер». Сторони вона знає, як жителів сел. Об'єднане. До неї звертався відповідач по телефону і пояснив, що з їх вини затоплена квартира сусідки і необхідно зробити ремонт в затопленій квартирі, коли квартира сусідки просохне. Більше ніхто до неї не звертався. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працювала начальником дільниці КП «Комунальник-4» і складала, комісією, акт про затоплення квартири позивачки у вересні 2010 року. Позивачка неодноразово зверталась в ЖЕК з приводу затоплення її квартири, квартирою поверхом вище. Потім приходила позивачка і написала заяву, в якій просила скласти акт про затоплення, оскільки було дуже сильне затоплення. Вона, при огляді квартири позивачки бачила ушкодження внаслідок затоплення і всі ушкодження зазначені були у акті. В судовому засіданні встановлено і відповідачами не оспорюється факти затоплення квартири позивачів, через халатність відповідачки [PERSON], а також зазначені факти підтверджено: актом від 15.09.2010 року, в якому зазначено, що комісія у складі головного інженера, начальника дільниці КП «Комунальник-4» провели технічний огляд квартири [NUMBER] в [ADDRESS] і було встановлено, що затоплення сталося через халатне ставлення власника квартири [NUMBER] буд [ADDRESS] - не закрила кран холодної води і виявлено мокрі сліди на стелі кухні (3 м3), деформація шпалер на стелі (6 м3), деформація шпалер на стінах (5 м3); а також за актом від 02.09.2013 року, в якому зазначено, що комісія у складі начальника дільниці, штукатура ТОВ «УК «Лідер» проведений технічний огляд квартири [NUMBER] в [ADDRESS] и було встановлено, що затоплення сталося через халатність власника квартири [NUMBER] буд. [ADDRESS] і на кухні на стелі виявлені мокрі плями (3 м3), деформація шпалер, стіни на кухні мають мокрі сліди течії (2,5 м3), деформація шпалер, потребує штукатурка стелі та стін, відновлення шпалер і відповідно до вимог ст. 61 ч 1 ЦК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Зазначені вище факти дають підстави суду зробити висновок, що саме винними діями відповідачів заподіянні матеріальна шкода позивачам. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди та згідно до вимог ст. 322 ЦК України утримувач майна, власник зобов'язаний належно утримувати майно, що йому належить. З положення цієї норми витікає, що обов'язок власника є забезпечення належного технічного стану і обслуговування в квартирі приладів, в тому числі і побутової техніки. Безгосподарне ж утримання громадянином належного майна тягне за собою наслідки передбачені ЦК України. Позивачі просили суд стягнути в рахунок відшкодування шкоди суму у розмірі 2700.00 грн., проте з висновку судово-будівельно-технічної експертизи № 29/24/01/14 від 30.01.2014 року, який досліджувався в судовому засіданні й у ньому зазначені будівельні матеріали і вартість робіт з ремонту квартири, що відповідають, зазначеним в актах від 15.09.2010 року та 02.09.2013 року ушкодженням, вбачається сума у розмірі 1371.00 грн., яка є фактичною матеріальною шкодою, тобто прямі витрати по кошторису і яка підлягає до стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди позивачам. В іншій частині позовних вимог позивачам суд вважає, що слід відмовити за необґрунтованістю. Заяву відповідачів про застосування строку позовної давності до вимог позивачів про відшкодування матеріальної шкоди за актом від 15.09.2010 року, через пропущений позивачами строк звернення до суду і сплив строку позовної давності, суд не може прийняти до уваги при постановленні даного рішення і вважає, що позивачами строк позовної давності не пропущений, оскільки нормами ст. 254 ч 4 та ч 5 ЦПК передбачено, що строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачами позовна заява до суду подана 16.09.2013 року, який є понеділком, тобто першим робочим днем після 15.09.2013 року, який є вихідним днем. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що винними діями відповідачів позивачам заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що в результаті затоплення квартири холодною водою через халатність відповідачки [PERSON], яка виразились в тому, що відповідачка залишила без нагляду кран холодної води, позивачі вимушені були додавати додаткових зусиль для організації свого життя, через що, вони нервували, був порушений їх нормальний життєвий уклад, тобто мали моральні страждання. Враховуючи наведене, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що сума, яку позивачі просять стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 500.00 грн. є відповідною ступеню моральних страждань позивачів. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України передбачене стягнення судових витрат, а саме: відповідно до вимог ст. 79 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: … витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Так, відповідно до представленої квитанції прибуткового касового ордеру № 11 від 10.01.2014 року вбачається, що від [PERSON] прийнято за проведення судово- будівельно-технічної експертизи сума у розмірі 800.00 грн., яка і підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивачів. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивачів судових витрат на правову допомогу у розмірі 400.00 грн., то суд вважає, що зазначені судові витрати до стягнення не підлягають, через необґрунтованість, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. Позивачами надана довідка, підписана адвокатом [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] та [PERSON] оплатила адвокату за надання юридичної допомоги при складанні позовного матеріалу до суду до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 400.00 грн. Інших документів, передбачених чинним законодавством, позивачами суду не надано. Крім того, з відповідачів в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сума судового збору на користь позивачів у розмірі 229.40 грн., оскільки позивачами надана квитанція від 14.09.2013 року про сплату зазначеної суми.

Outcome: partial