Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні, а саме квартирі №33, що розташована на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: вул. Незалежності, 4 в м. Кіцмань Кіцманського району Чернівецької області. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони, позивачі по справі, та відповідач [PERSON]Г.є співвласниками вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 16.12.1996 року, виданого органом приватизації виконкомом Кіцманської міської ради народних депутатів. Вказує, що зазначена квартира, згідно технічного паспорту на квартиру, виданого 1996 року, складається з двох кімнат житловою площею 28,6 кв.м. загальною площею 59,3 кв.м. Разом з тим, згідно технічної характеристики квартири, виданої 01.10.2018 року загальна площа квартира збільшилася на 5,10 кв.м. за рахунок підвищення коефіцієнту врахування площ лоджії та балкону в загальній площі у звязку з їх утепленням. Житлова площа квартири збільшилася на 0,70 кв. м. за рахунок уточнення розмірів приміщень після косметичного ремонту . Позивачі зазначають, що відповідач [PERSON] з 1996 року у вказаній квартирі не проживає, витрати по її утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, особисті речі в квартирі не зберігає, жодного майнового інтересу до свого майна не проявляє, а отже забезпечений житлом в іншому місці. Вказує, що реєстрація за ним права власності на частину цього майна створює їм перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні цим майном. Враховуючи те, що частка [PERSON] є незначною та не може бути виділена в натурі, спільне користування цим майном є неможливим, оскільки вони складають три окремі сімї, позивачі просили позов задовольнити та визначити частки співвласників майна у спільній сумісній власності, припиненити право на частку відповідача [PERSON] в спільному майні та визнати за ними право власності на 1/6 частину майна. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, однак 01.11.2018 р. через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, однак 01.11.2018 р. через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. На адресу суду повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 01.11.2018 р. через канцелярію суду [PERSON] подав заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Разом з тим, вказану заяву суд не може бути взята до уваги, оскільки до неї не додано жодного документу, що посвідчує особу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно зясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема Свідоцтва про право власності на житло від 16.12.1996 року, в якому орган приватизації виконкому Кіцманської міської Ради народних депутатів посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON], [PERSON] Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 11.12.1996 року №716/12 і записано у реєстрову книгу №10 №1783 ст.265. (а.с.14) Відповідно до технічного паспорту на квартиру розташовану [ADDRESS], що знаходиться у власності [PERSON], квартира №33, в м. Кіцмань, що знаходиться на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку і складається з двох кімнат житловою площею 28,6 кв.м. загальною площею 59,3 кв.м. (а.с.15). Згідно технічної характеристики квартири, виданої 01.10.2018 року загальна площа квартира збільшилася на 5,10 кв.м. за рахунок підвищення коефіцієнту врахування площ лоджії та балкону в загальній площі у звязку з їх утепленням та складає 60,2 кв.м. Житлова площа квартири збільшилася на 0,70 кв. м. за рахунок уточнення розмірів приміщень після косметичного ремонту та складає 29,3 кв.м. (а.с.18-19). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до\~положень т.\~370\~ЦК України\~співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. \~У разі\~виділу частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~364\~ЦК співвласник\~має право\~на виділ\~у натурі\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності . Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки обєкта нерухомого майна квартири №33 в житловому будинку №4 по вул. Незалежності в м. Кіцмань, що перебуває в спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], за технічними характеристиками 1/3 частина обєкта не є відокремлена, не має окремого виходу і не може бути виділені в натурі. (а.с.20) Згідно із\~ст.\~365\~ЦК право\~особи на\~частку у\~спільному майні\~може бути\~припинене за\~рішенням суду\~на підставі\~позову інших\~співвласників,\~якщо: частка\~є незначною\~і не\~може бути\~виділена в\~натурі; річ\~є неподільною; \~спільне володіння\~і користування\~майном є\~неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] з 1996 року у вказаній квартирі не проживає, витрати по її утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, особисті речі в квартирі не зберігає, жодного майнового інтересу до свого майна не проявляє, а отже забезпечений житлом в іншому місці. Крім того, виділ його частки з майна неможливий згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки обєкта нерухомого майна, тобто майно є неподільним. За таких обставин, враховуючи положення ст.ст.364, 365 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. А у зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved