Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який був нею уточнений, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. За рішенням суду відповідач сплачує аліменти на утримання доньки. В даний час дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. У звязку з нерегулярними виплатами аліментів відповідач має заборгованість по аліментам, а також не приймає ніякої участі у вихованні доньки.Вона на літніх канікулах та у звязку проведенням на території Луганської області антитерористичної операції має намір виїхати разом з донькою у Республіку Білорусь та Російську Федерацію до родичів, які готові прийняти їх та надати їм допомогу.На її думку така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку їх доньки, але зробити цього не може, оскільки відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, як б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку дитини. У звязку з чим позивачка просить суд надати дозвіл для оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька - [PERSON] в супроводі матері - [PERSON] на оздоровлення та відпочинок за межі України до Російської Федерації та Республіки Білорусь до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, суду надав заяву, в якій зазначив, що з уточненим позовом згоден, просить розглянути справу в його відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради в особі представника [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечує, про що надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Від шлюбу у подружжя [PERSON] 25 листопада 1998 року народилась донька [PERSON], у свідоцтві про народження якої сторони записані батьками дитини (а.с.8). З довідки про склад сімї від 28.11.2014р.№5478, виданої ПП «Ромалекс» , вбачається, що [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. (а.с.16). Судом встановлено, що в даному випадку відповідач без наведення поважних причин заперечував проти надання дозволу для оформлення документів на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон в досудовому порядку. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч.2-5 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення оформлення проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони перебувають у шлюбі між собою, за наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються \~вони \~державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними \~чи законодавчими \~органами першочергова \~увага \~приділяється \~як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. За змістом ч. 7 ст. 7 та ч. 2 ст. 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що відсутність згоди з боку батька на виготовлення документів на тимчасовий виїзд його неповнолітньої дочки за межі України суперечить вимогам ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України, Конвенції про права дитини, та порушує право неповнолітньої як фізичної особи на свободу пересування, що передбачене ч. 1 ст. 313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. Крім того у своїй заяві відповідач вказав, що згоден з заявленими вимогами позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved