Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, вказуючи, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частину будинку по [ADDRESS] , належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.08.1971 року №2286. За заявою дружини [PERSON] . Волноваською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №593/2008, але свідоцтво не було отримане. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 4/6 частини будинку по [ADDRESS] : 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою від 23.08.1971 року №2286, та Ѕ частина на підставі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя від 23.08.1971 року №2287. 21.05.2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Новотроїцької селищної ради та зареєстровано в реєстрі №68, яким на випадок смерті призначила спадкоємцем всього належного їй майна [PERSON] [PERSON] звернулася до Волноваської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , але постановою нотаріуса від 13.04.2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та відсутність можливості отримання їх дублікатів, оскільки Донецький обласний державний нотаріальний архів розташований на території проведення ООС. Тому просили визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 4/6 частини будинку по [ADDRESS] , належні [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою від 23.08.1971 року №2286, та на підставі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя від 23.08.1971 року №2287. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину будинка по [ADDRESS] , належну [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою від 23.08.1971 року №2286. Крім того, 1/6 частина будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] , яка в будинку не проживає, на свою 1/6 частку у будинку вона не претендує, оскільки забезпечена іншим житлом, не заперечує оформити свою 1/6 частку у будинку на [PERSON] , але зробити цього вона не може, оскільки у неї також відсутні правовстановлюючі документи на належну їй частку та отримати на неї дублікати для переоформлення на [PERSON] вона теж не може, так як Донецький обласний державний нотаріальний архів розташований на території проведення ООС На теперішній час в будинку проживають позивачі, підтримують його в належному технічному стані, сплачують комунальні платежі, тому вважають, що [PERSON] набула право власності за набувальною давністю на 1/6 частину, яка належить [PERSON] , оскільки добросовісно володіє цією часткою у будинку, і продовжує відкрито, безперервно володіти нею сама протягом більше десяти років. \~ \~ \~ \~Позивачі в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили розглядати справу у їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] належить 4/6 частин [PERSON] , та по 1/6 частині будинку належить [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини будинку по [ADDRESS] , належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою від 23.08.1971 року №2286. За заявою дружини [PERSON] . Волноваською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №593/2008, але свідоцтво не було отримане. Постановою нотаріуса 11.06.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у спадкоємця відсутні оригінали правовстановлюючих документів та відсутня можливість отримання їх дублікатів, оскільки Донецький обласний держаний нотаріальний архів розташовангий на території проведення ООС. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 4/6 частини будинку по [ADDRESS] : 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою від 23.08.1971 року №2286, та Ѕ частина на підставі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя від 23.08.1971 року №2287. 21.05.2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Новотроїцької селищної ради та зареєстрований в реєстрі №68, яким на випадок смерті призначила спадкоємцем всього належного їй майна [PERSON] [PERSON] звернулася до Волноваської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , де була відкрита спадкова справа №521/2020. Постановою нотаріуса від 13.04.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та відсутність можливості отримання їх дублікатів, оскільки Донецький обласний державний нотаріальний архів розташований на території проведення ООС. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно положень ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно із статтею 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, оскільки нотаріусом відмовлено у оформленні права на спадщину за законом , то за правилами позовного провадження за позивачами необхідно визнати права власності на спадкове майно. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину №2286, посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою 23.08.1971 року, 1/6 частина будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] , яка в будинку не проживає, на свою 1/6 частку у будинку вона не претендує, оскільки забезпечена іншим житлом, не заперечує оформити свою 1/6 частку будинку на [PERSON] , але зробити цього вона не може, оскільки у неї також відсутні правовстановлюючі документи на належну їй частку та отримати на неї дублікати для переоформлення на [PERSON] вона теж не може, так як Донецький обласний державний нотаріальний архів розташований на території проведення ООС. На теперішній час в будинку проживають позивачі [PERSON] та [PERSON] , які підтримуємо його в належному технічному стані, сплачують комунальні платежі, тобто добросовісно володіють 1/6 часткою у будинку, яка належить [PERSON] , і продовжують відкрито, безперервно володіти нею протягом більше десяти років, тому вони набули право власності на неї за набувальною давністю. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. \~ \~ \~ \~Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 344, 392, 1217, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 137,141, 252, 253, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

Outcome: approved