Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей, та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просили збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання та лікування протягом 2016-2017 років у сумі 1882,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання та лікування протягом 2016-2017 років малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в сумі 15493,00 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2016 року і до її повноліття. Крім того, стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.02.2016 року протягом її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Усю накопичену за час розгляду справи заборгованість відповідач розстрочив на тривалий час і щомісяця сплачує від 1000 до 1200 грн., з яких 900 грн. - це щомісячні аліменти на неповнолітню доньку [PERSON]. З 01.05.2017 року до 30.11.2017 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років встановлений у 1777 грн. Законом України від 17.05.2017 року були внесені зміни у ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ці зміни набрали чинності з 08.07.2017 року. Зазначили, що неповнолітня донька сторін [PERSON] має низку хронічних захворювань, у зв'язку з чим багато років перебуває на обліку лікарів: кардіолога, уролога, гастроентеролога і ортопеда. Протягом 2014-2017 років дитина неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні. Усі періоди лікування потребували додаткових витрат на дієтичне лікування, придбання ліків і медичних предметів та іншого, необхідного для лікування. Крім стаціонарного лікування дитина систематично лікується амбулаторно, здає різні аналізи, в тому числі і платні, регулярно відвідує лікарів, приймає різні ліки та використовує медичні препарати. Загальна сума додаткових витрат протягом 2016-2017 років становить 30984,92 грн. Вважають, що розмір аліментів, стягуваних за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року з відповідача на користь позивача [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], підлягає збільшенню до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, із стягненням з відповідача понесених позивачем половини від додаткових витрат 15493,00 грн. Також, зазначили, що протягом визначеного судом періоду стягнення з [PERSON] аліментів на доньку [PERSON] у зв'язку з її навчанням, вона також хворіла гострим правостороннім пієлонефритом, у зв'язку із чим 17.08.2016 року по 19.08.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні. На лікування та медичні препарати було витрачено 3772,00 грн., з урахуванням чого також просили стягнути їх половину з відповідача. На підставі викладеного, просили позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги своїх довірителів підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2016 року і до її повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.02.2016 року протягом її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. В решті позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року в частині визначення розміру аліментів змінено, у зв'язку із чим резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2016 року і до її повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.02.2016 року протягом її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання та лікування протягом 2016-2017 років неповнолітньої доньки [PERSON], в сумі 15493,00 грн.. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що усю накопичену заборгованість за час розгляду справи відповідач розстрочив на тривалий час і щомісяця сплачує від 1000 до 1200 грн., з яких 900,00 грн. це щомісячні аліменти на неповнолітню доньку [PERSON], тоді як з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року прожитковий мінімум для дитини відповідного віку від 6 до 18 років становить 1777,00 грн. У зв'язку з викладеним, та враховуючи, що Законом України від 17.05.2017 року були внесені зміни у ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просила вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Отже, в нормі закону закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня донька сторін [PERSON] має низку хронічних захворювань, у зв'язку із чим перебуває на обліку у лікарів: кардіолога, уролога, гастроентеролога і ортопеда. Протягом 2014-2017 років дитина неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні: З 23.11.2014 року по 02.12.2014 року у дитячій клінічній лікарні №3 з діагнозом хронічний гастродуоденіт, сечосольовий діатез, що підтверджується копією виписки з медичної карти (а.с. 16). З 18.05.2015 року по 29.05.2015 року у дитячій клінічній лікарні №3 з діагнозом вегетативна дисфункція, хронічний гастродуоденіт, лівосторонній сколіоз, плоскостопіє, деформування грудної клітини, сечосольовий діатез, здвоєння правої нирки, що підтверджується копією виписки з медичної карти №159 (а.с. 17). З 27.06.2016 року по 04.07.2016 року у хірургічному відділенні Житомирської обласної клінічної лікарні з діагнозом перелом нігтьової фаланги 3 пальця правої руки, інфікована рана, що підтверджується випискою з медичної карти №8168 (а.с. 18). З 03.07.2016 року по 12.08.2016 року у дитячій клінічній лікарні №9 з діагнозом хронічний гастродуоденіт, нефропатія, удвоєння правої нирки, що підтверджується копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №2478 (а.с. 19). З 11.05.2017 року по 23.05.2017 року у дитячій клінічній лікарні №9 з діагнозом хронічний гастродуоденіт, нефропатія, що підтверджується копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №1624 (а.с. 13). Усі періоди лікування потребували додаткових витрат на дієтичне лікування, придбання ліків і медичних предметів та іншого, необхідного для лікування. Крім стаціонарного лікування дитина систематично лікується амбулаторно, здає різні аналізи, в тому числі і платні, та регулярно відвідує лікарів, приймає різні ліки та використовує медичні препарати. Зазначене підтверджується висновком ЛКК Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Солом'янського району №49 від 18.05.2016 року (а.с. 10); довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду від 31.08.2017 року (а.с. 11); довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов'язкового профілактичного огляду від 11.05.2017 року (а.с. 14); довідкою №649 від 28.09.2016 року (а.с. 20); довідкою №0011439 від 26.12.2016 року (а.с. 21); випискою з медичної карти (а.с. 22); результатами аналізів від 31.08.2016 року, від 20.08.2015 року, від 09.08.2016 року (а.с. 27, 28, 29). Згідно копій фіскальних чеків на придбання ліків, інших медичних препаратів та оплату лабораторних досліджень позивачем було витрачено 4431,17 грн. Також, неповнолітня донька [PERSON], [INFO], потребує систематичного санаторно-курортного лікування, що підтверджується довідкою №163 Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 (а.с. 15). У 2016 році отримати путівку у санаторій не вдалось, тому позивач [PERSON] вивезла неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], для лікування з проживанням у найманій квартирі за власний рахунок. Поїздка у Трускавець [PERSON] з 01.06.2016 року по 16.06.2016 року підтверджується копією проїзного документу (а.с. 37). Вартість проїзду дитини склала 476,14 грн. Вартість оренди квартири, харчування та інших необхідних витрат на проживання та лікування документально непідтверджені. При цьому, інші вимушені витрати на це здійснювались [PERSON] за власний рахунок, без урахування проїзду, вони склали виключно на дитину за 15 днів лікування 7000,00 грн., що підтверджено документально. У 2017 році [PERSON], [INFO], була надана безкоштовна путівка у дитячий спеціалізований санаторій «Затока» з 31.03.2017 року по 14.05.2017 року, що підтверджується копією путівки (а.с. 38). Дитину супроводжували представники Київського міського об'єднання організацій багатодітних до місця відпочинку і назад за рахунок [PERSON], на це було витрачено 570,00 грн. за дорогу та супровід, що підтверджено копією довідки від 10.05.2017 року (а.с. 39). Також, дитині була надано 700,00 грн. для оплати екскурсій та інших запланованих програмою заходів. У 2017 році неповнолітній [PERSON], виникла потреба в лікуванні у ортодонта і поставлення їй брекетів на зуби вартістю 7212,00 грн. (а.с. 23-26). У зв'язку з плоскостопістю неповнолітня донька [PERSON] потребувала виготовлення індивідуальних устілок та ортопедичного взуття на загальну суму 4089,00 грн. (а.с. 30-31). Навчання неповнолітньої [PERSON] у школі також потребує додаткових витрат на необхідну літературу та інші шкільні потреби. У 2017 році [PERSON] було сплачено 2020,00 грн., що підтверджується витягами зі шкільних відомостей (а.с. 40-43). Крім того, неповнолітня [PERSON] під час літніх канікул у 2017 році додатково займалася з репетитором три рази на тиждень англійською мовою, вартість одного заняття 50,00 грн. і два рази на тиждень німецькою мовою, вартість одного заняття 60,00 грн. Отже, [PERSON] на репетиторів було витрачено 2970,00 грн. Також, з 11.10.2017 року по 23.10.2017 року неповнолітня [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у дитячі клінічній лікарні №4 з діагнозом вегето-судинна дистонія за гіпотонічним типом, астено-невротичний синдром, хронічний тонзиліт, сколіоз, плоскостопість, деформування жовчного міхура, реактивні зміни печінки. Зазначене підтверджується копіє виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №3808. На лікування дитини, відповідно до медичних призначень були придбані ліки та медичні засоби на суму 616,61 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків. В новому навчальному році позивачем [PERSON] в фонд класу [PERSON] на шкільні потреби з власних коштів зроблено встановлений внесок у сумі 900,00 грн., що підтверджується роздруківкою класної відомості. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] протягом 2016-2017 років додатково до звичайних витрат на утримання неповнолітньої [PERSON], було витрачено додатково на загальну суму 30984,92 грн. Усі ці витрати було здійснено позивачем [PERSON] за власний рахунок. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З матеріалів справи вбачається, що захворювання неповнолітньої донки сторін [PERSON] є хронічним, щорічно потребує додаткових витрат на лікування, у зв'язку із чим суд вважає, що сума аліментів, яка стягується за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2016 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], є недостатньою для забезпечення постійного лікування і належного утримання дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством та додаткових витрат в сумі 15493,00 грн. Позивач [PERSON] просила стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] додаткові витрати на своє утримання та лікування протягом 2016 років в сумі 1882,00 грн., на що слід зазначити наступне. Встановлено, що позивач [PERSON] хворіла гострим правостороннім пієлонефритом, у зв'язку із чим з 17.08.2016 року по 19.08.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській лікарні швидкої медичної допомоги, що підтверджується копією виписки із медичної карти №11300 (а.с. 45), і з 19.08.2016 року по 26.08.2016 року в інституті урології НАМН України, що підтверджується копією виписного епікризу №3643 (а.с. 44). На лікування та медичні препарати було витрачено 3772,00 грн., що підтверджується копіями чеків (а.с. 46-48). Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати повнолітню доньку на рівні з позивачем, у зв'язку із непрацездатністю її у вищевказані періоди, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат, понесених на лікування протягом 2016-2017 років в сумі 1882,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. Оскільки позивачів звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.180, 181, 182, 185, 192 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved