Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Макіївської міської ради про визначення часток у праві власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] у рівних частках - по 1/4 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO]. Крім того, [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1/4 частину зазначеної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову посилались на наступне. Родиною позивачів приватизована трикімнатна квартира [ADDRESS], про що було видане свідоцтво про право власності на житло від 21.01.1993 р., згідно якого співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 24.09.2010 р. [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». [INFO]. [PERSON], помер. Позивачі [PERSON] і [PERSON], як батьки [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, [PERSON] у встановленому порядку заявила про відмову від спадщини після смерті сина. Позивач [PERSON] постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законом строку не заявив про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину, він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON], але отримав відмову, оскільки право власності спадкодавця не було належним чином оформлене, а саме - не визначено частки у спільній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено договором або законом. Спору між співвласниками не було, отже є підстави вважати, що кожному з них належить 1/4 частина квартири. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Додатково пояснили, що первинно у свідоцтві про право власності на житло від 21.01.1993 р. було зазначено два співвласника - [PERSON] і [PERSON]. У такому вигляді воно було зареєстровано в БТІ м. Макіївки. У зв'язку з поданням прокурора щодо усунення порушення прав неповнолітніх дітей, на підставі наказу Комітету з економіки, приватизації та управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Макіївської міської ради від 20.01.1994 р. №47 до правовстановлюючого документа було внесено виправлення - зазначено додатково двох співвласників [PERSON] та [PERSON], а також закреслено розмір часток [PERSON] і [PERSON] (50%). Разом з тим, до відмітки про державну реєстрацію правовстановлюючого документа зміни внесені не були. Таким чином, нотаріус зробив висновок, що право власності за спадкодавцем [PERSON] належним чином не зареєстровано. Крім того, у зв'язку з протиріччям між змістом свідоцтва про право власності та реєстраційного запису, позивачі позбавлені права розпорядитися нерухомим майном, що належить їм на праві власності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Поштою надіслав до суду письмові заперечення у яких просив визнати міську раду неналежним відповідачем, оскільки позивачі прийняли спадщину у встановленому порядку, що виключає застосування положень закону про відумерлу спадщину, як майно, яке переходить у власність територіальної громади. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі наказу Комітету з економіки, приватизації та управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Макіївської міської ради від 20.01.1993 р. №100 «Про приватизацію квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS]» видано свідоцтво про право власності на житло від 21.01.1993 р., згідно якого власниками зазначеної квартири стали [PERSON] і [PERSON]. Право власності було зареєстровано в БТІ м. Макіївки, про що зроблено реєстраційний напис від 23.03.1993 р. на зворотному боці правовстановлюючого документа. У зв'язку з поданням прокурора щодо усунення порушення прав неповнолітніх дітей, на підставі наказу Комітету з економіки, приватизації та управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Макіївської міської ради від 20.01.1994 р. №47 до правовстановлюючого документа було внесено виправлення - зазначено додатково двох співвласників [PERSON] та [PERSON], а також закреслено розмір часток [PERSON] і [PERSON] (50%). Разом з тим, до відмітки про державну реєстрацію правовстановлюючого документа зміни внесені не були. 24.09.2010 р. [PERSON] уклала шлюб з громадянином Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану 24.09.2010 р., актовий запис № 1036. [INFO]. [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], яке видане 08.06.2011 р. Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, актовий запис №704. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 26.04.1977 р. Совєтським відділом ЗАГС м. Макіївки, підтверджується, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] і [PERSON]. Згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За клопотанням позивачів, судом витребувано інформацію про спадкову справу після смерті [PERSON]. Приватний нотаріус [PERSON] повідомила, що спадкова справа №26/2011 від 28.07.2011 р. заведена за заявою спадкоємця [PERSON]. Спадкоємець [PERSON] - мати померлого, відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 17.09.2013 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на частину квартири за спадкодавцем. Правовою підставою виникнення права власності на спірну квартиру у позивачів та спадкодавця [PERSON] є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р. Відповідно до ст. 8 зазначеного Закону визначено наступне: Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Оцінивши надані позивачами докази, суд приходить до висновку, що на підставі наказу Комітету з економіки, приватизації та управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Макіївської міської ради від 20.01.1993 р. №100 «Про приватизацію квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS]» (зі змінами, внесеними наказом №47 від 20.01.1994 р.) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на житло від 21.01.1993 р. містить відомості про те, що співвласниками спірної квартири є чотири особи, але реєстраційний напис про державну реєстрацію права власності в БТІ м. Макіївки від 23.03.1993 р. містить інформацію про реєстрацію права власності лише за [PERSON] і [PERSON]. Така невідповідність реєстраційного напису змісту правовстановлюючого документу є перешкодою для реалізації позивачами права власності та права на спадкування. Усунути порушення прав позивачів у позасудовому порядку неможливо. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того, згідно ст. 335 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Таким чином, за відсутності належних правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, воно може бути визнано безхазяйною річчю та перейти у власність територіальної громади. За таких обставин, суд визнає безпідставними посилання представника відповідача на те, що позов пред'явлено до неналежного відповідача. Судом встановлено, що підчас приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] її співвласниками стали [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка змінила прізвище на «[PERSON]») та [PERSON] (який помер [INFO].). Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено договором або законом. Спору між співвласниками не було, отже є підстави вважати, що кожному з них належить 1/4 частина. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який у встановленому порядку заявив про прийняття спадщини після смерті [PERSON], та є таким, що прийняв спадщину. Отже за ним слід визнати право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved