Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції, Запорізька районна державна нотаріальна контора, ТОВ «ЗМБТІ» про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка являється спадкоємцем за законом першої черги, як дочка померлого. Крім позивачки, спадкоємцем першої черги є дружина померлого - [PERSON], яка на спадкове майно не претендує. Заповіту померлий не залишав. Позивачка прийняла спадщину, відкриту після смерті [PERSON] у встановленому законодавством порядку, звернулась із заявою про прийняття спадщини до Запорізької державної нотаріальної контори Запорізької об ласті. При оформленні своїх спадкових прав на житловий будинок з'ясувалось, що право власності на спадковий житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] на ім'я покійного батька не було оформлено та зареєстровано ТОВ «ЗМБТІ», правовстановлююча документація на вказаний житловий будинок відсутня. На теперішній час позивачка бажає оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, але не має можливості. У зв'язку з цим, позивачка змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з'явилась, представник позивачки за довіреністю надав заяву суду, в якій від імені позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу без їх участі, без фіксування судового процесу. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала до суду належним чином завірену заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі, просить розглянути справу в її відсутність. Представники третіх осіб - Запорізької районної державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області та ТОВ «ЗМБТІ» в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається у зв'язку зі смертю особи. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується представленим суду свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08.06.1998 року Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Факт родинних відносин позивачки з померлим батьком підтверджений наданими свідоцтвами про народження та свідоцтвом про одруження [PERSON] Судом встановлено, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] прийняла позивачка [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 481/2013 рік, яка була надана суду Запорізькою районної державною нотаріальною конторою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках є діти, батьки та дружина(чоловік) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 10.09.2014 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що, в зв'язку з тими обставинами, що позивачкою не подані нотаріусу відомості (інформація) та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на жилий будинок, тому оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не має змоги, її рекомендовано звернутися до суду. Згідно зі ст. 1225 ЦК України спадкування на земельну ділянку відбувається на загальних підставах без зміни цільового призначення. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] підтверджується наданим суду копією з погосподарської книги, довідками Біленьківської сільської ради Запорізького району, Запорізької області № 01-29/1789 від 16.092.2013 року, технічним паспортом виданим ТОВ ЗМБТІ. Оскільки правовідносини по спадкуванню після смерті [PERSON], померлого [INFO] року відкрились в 1998 році, то при розгляді спору необхідно також керуватись нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла під час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом, якщо останнього не було, тоді право на спадщину одержують спадкоємці першої черги за законом. Спадкоємцями за законом є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, а саме в результаті укладання угод. Згідно пункту 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: «Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом (за заповітом) осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи». Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року № 868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 цієї ж статті передбачено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визначаються державою. Враховуючи, те що правовідносини по виникненню права власності на будинок виникли до 01.01.2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб.

Outcome: approved