Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зазначивши, що їх батьки [PERSON] та [PERSON] з липня 1982 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбних відносин у них народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак в свідоцтвах про їх народження в графі батько вказано «[PERSON]», оскільки шлюб між батьками не було зареєстровано. В січні 1991 року їх родина вимушена була переїхати з Узбекистану в Україну та по приїзду батьки придбали будинок [ADDRESS], в якому і проживають по теперішній час. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що з липня 1982 року у відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] склалися фактичні шлюбні відносини, без реєстрації шлюбу. Під час фактичних шлюбних відносин у них народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У актових записах та у свідоцтвах про народження дітей у графі «мати» вказана [PERSON], а у графі «батько» був записаний зі слів заявниці [PERSON]. Причиною такої реєстрації стало те, що на час народження дітей шлюб між батьками не був зареєстрований. Не зважаючи на той факт, що [PERSON] не був записаний у актових записах та у свідоцтвах про народження дітей, він є їх рідним батьком. Діти знаходились на утриманні [PERSON] та [PERSON] Крім того, судом встановлено, що родина, яка складається з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], постійно проживає за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 1503 від 19 червня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлено матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 року), якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Крім того, оскільки до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].

Outcome: approved