Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем [PERSON] 15 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час з відповідачем склались важкі відносини. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один одного. Фактично шлюбні відносини припинені з 01 квітня 2018 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодна. Позивачка до підготовчого судового засідання не зявилась, надавши заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю. Крім того вказала, між ними спір щодо місця проживання дітей та майновий спір на теперішній час відсутній. Категорично заперечує проти надання судом строку для примирення та на задоволенні позову наполягає. Після розірвання шлюбу просить її прізвище залишити без змін. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору просить стягнути з відповідача. Відповідач та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, [PERSON] до підготовчого судового засідання також не зявились, надавши заяву з проханням провести розгляд справи без їх присутності, вказавши, що примирення між ними не можливе, проти розірвання шлюбу не заперечує. Крім того вказав, що даний позов був поданий за ініціативою позивача, а тому судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору повинні покладатись на неї. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого повторно 25 березня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 248. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Дана норма права кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З доданої до позову квитанції вбачається, що позивачем за подання даного позову був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% понесеного позивачем судового збору, що становить 352,40 гривень. Решта сплаченого позивачем судового збору (50%), що становить 352,40 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved