Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 10 по вул. Довженка (колишня назва Комсомольська) в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON], яка померла 5 серпня 2016 року, та [PERSON], яка померла 10 жовтня 2010 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], а після смерті [PERSON] син [PERSON]. Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду клопотання, в якому зазначили, що позовні вимоги підтримують, просили розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Софіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON], просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності сторін та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 10 по вул. Довженка (колишня назва Комсомольська) в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками виконкому Софіївської сільської ради № 27, № 28 від 20 березня 2018 року (а.с. 32; 33). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належні їм частини житлового будинку. 10 жовтня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 28). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, 15 червня 2011 року на його імя були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 29; 30). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 5 серпня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким належні їй на підставі державних актів серії ЯБ № 263293 та ЯБ № 263872 земельні ділянки заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (зворот а.с. 48). Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Таким чином, спадкування належної [PERSON] 1/2 частини житлового будинку № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області здійснюється за законом. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], 1 грудня 2017 року на її імя були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 9/2017 (а.с. 46-51). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області. З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 257/02-31 від 27 лютого 2018 року (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 10 по вул. Довженка в с. Софіївка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 12-13). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved