Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивують тим, що позивачі є власниками трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. У квартирі окрім позивачів зареєстрований [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач з січня 2012 року у квартирі не проживає, участі у витратах по утриманню квартири не несе. У зв'язку із чим позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст. ст.. 391, 405 ЦК України та ст. 71 ЖК України. Представник позивачів позовну заяву підтримав просив, позов задовольнити з урахуванням ст. ст. 391, 405 ЦК України, посилання на ст. 71 ЖК України виключити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки представник позивачів не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 травня 1994 року було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] є власниками в рівних частках квартири [ADDRESS]. (а.с.4). Як вбачається з письмових матеріалів справи 14.12.2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу посвідчено договір дарування 1/6 частини квартири [ADDRESS], належної [PERSON] на ім'я [PERSON] (а.с.5). З копії договору дарування 2/3 частини квартири від 10.06.2010 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частин квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 2 договору дарування, відчужувані 2/3 частини квартири належать дарувальникам таким чином: [PERSON] належить 5/12 частин вказаної квартири, а саме 1/6 на підставі договору дарування від 14.12.2004 року та ? частини квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1994 року. [PERSON] - належить ? частини квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1994 року. Таким чином, доводи представника позивачів про те, що спірна квартира належить позивачам знайшли своє документальне підтвердження. З копії довідки форми № 3 від 12.09.2014 року вбачається, що у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її дочка [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, місцем реєстрації якого є квартира [ADDRESS], що належить позивачам на праві власності, не проживає за вказаною адресою з 20 січня 2012 року, про що свідчать акти складені ЖЕК № 316 від 06.07.2013 року та від 09.09.2014 року, витрати по сплаті за комунальні послуги не несе. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач будучи членом сім'ї позивачів, відсутній за місце своєї реєстрації понад один рік, суд приходить до висновку, що останній є таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved