Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив усунути перешкоди з боку СТОВ «Іскра» с. Нечаєво, Шполянського району, Черкаської області в користуванні позивачкою земельною ділянкою площею 3,93 га, яка розташована в межах Нечаєвської сільської ради шляхом зобовязання відновлення польового шляху для підїзду до земельної ділянки і забороні переорювати та займати його під сільськогосподарські потреби, стягнути з відповідача на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати: 300 грн. за отримання юридичної допомоги та 243,60 грн. судового збору. Позовні вимоги представник позивачки мотивував тим, що позивачка [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР №026110, являється власником земельної ділянки площею 3,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої межах Нечаєвської сільської ради. Для встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 3,9291 га позивачці за її заявою було виготовлено технічну документацію ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» і в присутності представника сільської ради [PERSON] на місцевості вказано межі земельної ділянки. Площа земельної ділянки під шляхом становить 0,5576 га і даний польовий шлях відноситься до земель державної власності. Відносно визначення межі проектного польового шляху для підїзду до земельної ділянки позивачки 16.03.2012 року було складено акт і визначено межі підїзду в натурі. Всі документи було виготовлено станом на 21.03.2012 року. Однак, незважаючи на те, що позивачка має намір самостійно користуватися своєю земельною ділянкою, відповідач навмисно переорав всі підїзні шляхи до її земельної ділянки і незаконно використовує їх під посіви та вирощування сільськогосподарських культур для власних потреб. Відповідачу відомо про те, що позивачка особисто обробляє свою земельну ділянку, поскільки він неодноразово повідомляв директора товариства в усній та письмовій формі. В даний час відповідач знову перешкоджає позивачці в обробленні земельної ділянки, поскільки польова дорога переорана і немає змоги підїхати до земельної ділянки для виконання робіт. Відповідачу було направлено лист-вимогу про надання проїзду до земельного наділу, однак відповідач ніяким чином не відреагував. Враховуючи вказані обставини, позивачка звернулася до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник, який від вимог про відшкодування упущеної вигоди відмовився, а в решті позов просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і просив в його задоволенні відмовити, поскільки між СТОВ «Іскра» та Шполянською районною державною адміністрацією був підписаний договір оренди землі, яка знаходиться в межах Нечаєвської сільської ради, згідно якого до 01.01.2014 р. СТОВ «Іскра» орендувало землі, розташовані в межах Нечаєвської сільської ради, в тому числі проектно-польові шляхи площею 10 га, які згідно договору використовувалися як рілля. СТОВ «Іскра» не переорювало підїзний шлях до земельної ділянки позивачки і даний факт не доведений стороною позивача. Земельна ділянка позивачки межує з іншими земельними ділянками, власниками яких СТОВ «Іскра» не являється і не орендує їх, які могли переорати підїзний шлях. Слід також зазначити, що межі польової дороги ніколи не були встановлені, поскільки на польовий шлях відсутня проектно-технічна документація. Відповідач не чинить перешкод позивачці в користуванні її земельною ділянкою. Крім того, у позивачки є можливість заїхати до своєї земельної ділянки зі сторони лісосмуги. Враховуючи вказані обставини, підстави для задоволення позову відсутні, в звязку з чим просив в його задоволенні відмовити. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Нечаєвської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР №026110. Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 3,9291 га, земельна ділянка, яка належить [PERSON] межує із земельними ділянками, які перебувають в оренді СТОВ «Іскра», а також із земельними ділянками інших власників фізичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦК України). Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачкою та її представником не доведено та не надано суду доказів, які б безспірно свідчили про здійснення переорювання підїзного польового шляху до земельної ділянки позивачки відповідачем СТОВ «Іскра». Згідно ч. 1 ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно - кадастрової документації. Свідок [PERSON] голова Нечаєвської сільської ради в судовому засіданні пояснив, що для відновлення меж будь-якої земельної ділянки, повинна існувати проектно-технічна документація. На польовий шлях, з приводу якого виник спір та який до 01.01.2014 року перебував в оренді СТОВ «Іскра», проектно-технічна документація відсутня, тому відновлення його меж на даний час є неможливим. Свідок [PERSON] землевпорядник Нечаєвської сільської ради підтвердила відсутність проектно-технічної документації на підїзний польовий шлях і зазначила про наявність безперешкодного підїзду зі сторони лісосмуги до земельної ділянки позивачки. Так, ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлений перелік технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), згідно якої встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Згідно п. 1.2. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Пунктом 2.1. вказаної Інструкції передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Поскільки в судовому засіданні було встановлено, що на підїзний польовий шлях відсутня проектно-технічна документація, відповідно межі даного шляху в натурі (на місцевості) не закріплювалися і межові знаки під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам не передавалися, внаслідок чого відновлення меж польового шляху є неможливим. Згідно ст. 391 ЦК країни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однак, слід зазначити, що позивачкою не доведено факт перешкоджання відповідачем СТОВ «Іскра» в користуванні та розпоряджанні позивачкою її земельною ділянкою. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, поскільки сторони заявили про те, що ними надані всі наявні докази, яких достатньо для вирішення спору між ними, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що на підїзний польовий шлях відсутня проектно-технічна документація, без якої неможливе відновлення меж в натурі (на місцевості), і позивачем не доведено факт переорювання вказаного підїзного польового шляху відповідачем, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. 391 ЦК України, ст. 107 ЗК України, Закону України «Про землеустрій», Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. №376,

Outcome: dismissed