Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.08.2014 року звернулася до суду з позовом який уточнила 09.10.2014. (а.с.19) до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] [INFO], який згодом 09.10.2014 року уточнила та просила стягнути з відповідача заборгованості по аліментам за період з 17.03.2010р. і по 31.07.2014р. та аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі 377,50 грн. щомісячно, починаючи з [INFO] до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з вересня 1997 року і до серпня 2010 року вона спільно проживала без реєстрації шлюбу разом з відповідачем [PERSON] та [INFO] у сторін народився син [PERSON]. У серпні 2010 року відповідач залишив сім'ю і виїхав до свого місця реєстрації. Таким чином з серпня 2010 року спільно сторони не проживають, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, участі у вихованні, навчанні і соціальному розвитку дитини не приймає. Оскільки домовитися з відповідачем щодо добровільної сплати аліментів не вдалося, а також беручі до уваги те, що відповідач постійно ухиляється від зустрічі, вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання представник [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 12.08.2014р.) підтримав повністю позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. При цьому також зазначив, що відповідач в своїй заяві про перегляд заочного рішення вказав факт знаходження в шлюбі з іншою жінкою, проте він є батьком дитини позивачки, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Відповідач вказав що у нього є п'ятеро дітей, проте жодного доказу про сплату аліментів на них суду не надав, а також доказів про його доходи. Проте він вказав що допомога може ним бути надана нерегулярно. З урахуванням того що він є батьком дитини позивачки, він повинен нести зобов'язання по його утриманню , і не може бути підставою несплати аліментів у зв'язку з тим, що у особи є інші діти. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, хоча був повідомлений належним чином та у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Заяви про розгляд справи за відсутністю позивача суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч. 2 ст. 169 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з вересня 1997 року і до серпня 2010 року перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах., від яких у сторін народилися дитина: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серії [NUMBER] від 15.04.2010 року, актовий запис №111.( а.с. 4). Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 11.08.2014р.. (а.с. 5). Відповідач у серпні 2010 року залишив позивачку і немовля, і переїхав до свого місця реєстрації. Судом встановлено, що у зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яке необхідне для її повноцінного розвитку, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх сумісного сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач в своїй заяві про скасування заочного рішення суду від 09.12.2014р. зазначив, що він є батьком і інших дітей, а саме: [PERSON], [INFO], (копія свідоцтва про народження знаходиться в матеріалах справи а.с.51), [PERSON], [INFO] ( а.с.53-свідоцтво про народження), [PERSON], [INFO](копія свідоцтва про народження а.с.54), згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] (а.с.56), від шлюбу якого у них є син [PERSON] [PERSON], [INFO].(копія свідоцтва про народження а.с. 55-мати [PERSON]). Тобто син позивачки є п'ятою дитиною у позивача. Будь-яких належних доказів щодо утримання відповідачем вказаних дітей, та про доходи відповідач суду не надав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суду не надано доказів щодо не спроможності відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі, тому суд вважає, що відповідач є працездатною людиною, за станом здоров'я спроможний платити аліменти на утримання дитини у розмірі 377 грн.50 коп.. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 377 грн. 50 коп. починаючи з 21.08.2014 року (дата звернення з позовом до суду) до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача по аліментів за період з 17.03.2010 року і до 31.07.2014 року у розмірі 14188 грн. 29 коп., то у їх задоволенні слід відмовити, так як позивачем не було представлено суду відповідних доказів того, що позивач ухилявся від сплати аліментів за зазначений період. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial