Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять витребувати з чужого незаконного володіння у відповідача [PERSON] нежитлові приміщення мансардного поверху, які розташовані на шостому поверсі за адресою: [ADDRESS] площею 200,8 кв.м. на надати їх позивачам [PERSON] та [PERSON] для володіння, користування та розпорядження своїм майном. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони являються власниками квартир та мешканцями будинку [ADDRESS]. 31.03.2011 р. Київський районний суд м. Харкова, розглянувши цивільну справу № 2018/2-1586/11 за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання права власності, визнав за [PERSON] право власності на реконструйовану чотирьохкімнатну квартиру з улаштуванням мансардного поверху, загальною площею 278,1 кв. м., житловою площею 247,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєструвала за собою право власності на вказану реконструйовану чотирьохкімнатну квартиру. 14.06.2012 р. колегією суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області було прийняте рішення, яким рішення Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2011 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] про визнання права власності на реконструйовану чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відмовлено. Таким чином, позивачі вважають, що право власності [PERSON] на реконструйовану чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 278,1 кв.м., житловою площею 247,4 кв.м. скасовано на підставі рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2012 року. Ігноруючи рішення суду від 14 червня 2012 року щодо скасування права власності за [PERSON] на реконструйовану квартиру, в липні 2012 року [PERSON] продовжує самовільну реконструкцію квартири з незаконним захопленням допоміжних приміщень, власником яких вона не являється, шляхом незаконного приєднання мансардного поверху, співвласником якого являються позивачі, а саме - мансарда загальною площею 200,8 кв.м. Незаконна реконструкція підтверджується листом від 26.04.2013 року за № К-26/01-16 Управління містобудування та архітектури, згідно якого встановлено що відповідачем проектної документації на ремонт та реконструкцію мансардного поверху не погоджувалася, звернень не надходило, дозволів на проведення робіт протягом 2010-2013 року не надавалися. Відповідачу було направлено лист щодо негайного припинення робіт з незаконної реконструкції та встановлено, що будинок [ADDRESS] є пам'яткою архітектури, охоронний №95 Списку пам'яток, затвердженого Рішенням Харківського облвиконкому від 30.04.1980 р. № 334, та роботи які проводить відповідач є порушенням статей 24, 26, 27 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Таким чином, відповідач позбавила позивачів права спільної власності на нежитлові допоміжні приміщення мансардного поверху в житловому будинку. В даній справі позивачі в якості доказу скористались преюдиціальним значенням рішення апеляційного суду, яким встановлено, що відповідач [PERSON] збільшила площу своєї квартири із використанням приміщення та конструкцій будинку, що перебувають у спільній власності мешканців цього будинку. Відповідності ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому позивачі вважають, що вони є мешканцями будинку [ADDRESS] та являються законними співвласниками спірного майна - мансардного поверху [ADDRESS], яке відповідач і до теперішнього часу продовжує незаконно приєднувати до своєї квартири. Рішенням Конституційного Суду №4-рп/2004 від 02.03.2004 визначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Вищевказане рішення Конституційного суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Вищевказане також доводить, що позивачі, як мешканці будинку [ADDRESS] являються співвласниками спірного майна - мансардного поверху, яким відповідач продовжує незаконно володіти та вчиняє опір у спільному користуванні ним співвласникам будинку. Так, 04 квітня 2014 року позивачами була надіслана відповідачу заява щодо повернення мансардного поверху співвласникам нежитлових, допоміжних приміщень мансардного поверху шляхом надання безперешкодного доступу для володіння, користування та розпорядження своїм майном на праві спільної сумісної власності всіх співвласників квартир в житловому будинку [ADDRESS]. Однак до теперішнього часу ані відповіді на заяву, ані доступу до мансардного поверху відповідачем так і не надано, тому позивачі звернулись до суду. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що відповідачка користується тільки приміщеннями квартири, яка їй належить на праві власності. В користуванні відповідача не має нежитлових приміщень, які розташовані на шостому поверсі будинку [ADDRESS], тому вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування від 16.05.2011 р. відповідач [PERSON] є власником реконструйованої чотирьохкімнатної квартири з улаштуванням мансардного поверху загальною площею 278,1 кв.м., житловою площею 247,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В 2013 році позивачі [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] звертались до суду із позовною заявою, в якій, в тому числі, просили визнати недійним договір дарування від 16.05.2011 р., згідно якого відповідачці [PERSON] належить спірна чотирьохкімнатна квартира. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, на час розгляду справи відповідач [PERSON] є повноправним власником чотирьохкімнатної квартири з улаштуванням мансардного поверху загальною площею 278,1 кв.м., житловою площею 247,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та на законних підставах володіє, користується, розпоряджується належною їй власністю. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що передбачено ст. 319 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для витребування у [PERSON] будь-якої частини належної їй квартири. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачі в судовому засіданні не довели, що мають будь-які права на квартиру [ADDRESS], що належить відповідачці [PERSON], а також не надали доказів, що [PERSON] незаконно займає нежитлові приміщення мансардного поверху, які розташовані на шостому поверсі за адресою: [ADDRESS] площею 200,8 кв.м. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] про витребування з володіння відповідача [PERSON] нежитлових приміщень мансардного поверху, які розташовані на шостому поверсі за адресою: [ADDRESS] площею 200,8 кв.м. та надання їх у володіння, користування та розпорядження позивачам слід відмовити.

Outcome: dismissed