Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним та усунення перешкод у користуванні житлом, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] це її син. Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради №158 від 09.08.1989 року [PERSON] надано право індивідуального житлового будівництва по 1-му пров.вул.Степової,17 в м.Лубни Полтавської області і 25.08.1989 року йому видано дозвіл №431/89 на індивідуальне житлове будівництво та складено акт відводу земельної ділянки в натурі. 02.09.1997 року незавершений будівництвом будинок (42% готовності) був подарований їй відповідачем за договором дарування. В примітці даного договору зазначено, що обовязки по закінченню будівництва та здачі в експлуатацію житлового будинку покладаються на неї [PERSON], тому вона продала своє помешкання в м.Бахмач та витратила кошти на завершення будівництва. Вважаючи, що вищевказаний будинок належить їй на праві власності, у 2015 році вона дізналась, що якимось чином її син відповідач [PERSON] оформив документи по здачі будинку в експлуатацію на себе, отримавши відповідне Свідоцтво від 29.11.2004 року серії ЯЯЯ №047483. З моменту переїзду з 1999 року вона постійно проживала у вищевказаному будинку, виконала усі свої обовязки по закінченню будівництва будинку, однак відповідач постійно перешкоджає їй здійснювати право власності, періодично не допускаючи до проживання у будинку, забороною користування приладами побуту і взагалі погрожує вигнати на вулицю, що змусило її звернутись до суду. Позивачка [PERSON] прохає суд визнати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок по 1-му провулку вул.Степової,17 в м.Лубни Полтавської області, видане органом приватизації виконавчим комітетом Лубенської міської ради 29.11.2004 року на підставі рішення №289 від 24.11.2004 року недійсним. Зобовязати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, прохала його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви прохав справу слухати у його відсутність. Позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи Виконавчого комітету Лубенської міської ради також в судове засідання не з'явився. [PERSON] заяви прохали справу слухати у його відсутність, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. [PERSON] ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. [PERSON] ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не може користуватися та розпоряджатися належним їй житловим будинком по першому провулку вул. Степової, 17 в м.Лубни, Полтавської області, так як відповідач [PERSON] постійно чинить їй перешкоди, шляхом періодичного не допуску її до проживання в будинку, забороною користування предметами побуту та іншими речами. Так, згідно договору дарування серія НБ № 0879270 від 02 вересня 1997 року посвідченого державним нотаріусом другої Лубенської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідач [PERSON] подарував позивачці, тобто своїй матері [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок (процент готовності 42%) за адресою м.Лубни, перший провулок Степової, № 17, Полтавської області. В примітці договору дарування зазначено, що всі обов'язки по закінченню будівництва та здачі в експлуатацію житлового будинку покладаються на [PERSON] (а.с.14). [PERSON] рішення виконкому Лубенської міської ради народних депутатів від 09 серпня 1989 року за № 158 відповідачу [PERSON] було надано право індивідуального житлового будівництва на земельній ділянці по першому провулку вул.Степової, 17 в м.Лубни, Полтавської області. (а.с.11). [PERSON] технічного паспорту на житловий будинок по першому провулку вул. Степової, 17 в м.Лубни власником значиться [PERSON]М.(а.с.18). [PERSON] акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництва індивідуального домоволодіння в експлуатацію від 08 листопада 2004 року, комісія вирішила житловий будинок з господарськими будівлями по 1-му провулку вул.Степової, 17 прийняти в експлуатацію. Домовласником значиться [PERSON] (а.с.22). [PERSON] Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2004 року власником житлового будинку з надвірними будівлями по першому провулку вул. Степової, 17 в м.Лубни, Полтавської області є [PERSON] (а.с.24). [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Лубенське МБТІ від 29.11.2004 року [PERSON] є власником будинку по першому провулку вул. Степової, 17 в м.Лубнах, Полтавської області на підставі свідоцтва про право власності (ЯЯЯ 047483) від 29.11.2004 року виданого виконавчим комітетом Лубенської міської ради. (а.с.25). Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] продала належне їй помешкання в м.Бахмач, і в 1999 році переїхала на постійне місце проживання в м.Лубни, і отримані кошти витратила на добудову незавершеного будівництва по першому провулку вул. Степової, 17 в м.Лубни, Полтавської області. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні достовірно встановлено, та підтверджено документально, що позивачка [PERSON] з 1997 року є власницею домоволодіння по першому провулку вул. Степової, 17 в м.Лубнах, Полтавської області, з 05.02.2000 року зареєстрована за даною адресою та постійно там проживає. Договір дарування від 02 вересня 1997 року укладений між позивачкою та відповідачем ніким не оспорений та не скасований, а тому є дійсним. За таких обставин позовна вимога позивачки [PERSON], щодо визнання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок по 1-му провулку вул.Степової,17 в м.Лубни Полтавської області, видане органом приватизації виконавчим комітетом Лубенської міської ради 29.11.2004 року на підставі рішення №289 від 24.11.2004 року недійсним підлягає задоволенню. Позовна вимога, щодо зобов'язання відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням, не підлягає задоволенню, постільки позивачка не довела суду ті обставини, що відповідач дійсно чинить їй перешкоди, зокрема не допускаючи до проживання у будинку, забороняючи проживати у будинку, користуватися предметами побуту та іншими речами. [PERSON] ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому з урахуванням вищевикладеного та вимог Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 352 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial