Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів, в якому просять визнати за ними право власності на телевізор Sharp, DVD-плеєр Tomson, монітор Xerox, телевізор АККІ, системний блок НР Compaq, телевізор Universum, мікрохвильову піч Samsung, кавоварку Kenwood, пральну машину Privileg Procomfort, праску Tefal, акустичні колонки, підставку до телевізора, ковану підставку для вазонів, картину з бурштину із зображенням природи, картину із зображенням природи в коричневій рамці, металеву праску, меблевий гарнітур 4-х секційний, м'які крісла, трюмо, стіл комп'ютерний, комод на п'ять шухляд, вішалку для речей з тумбами та виключити вказане майно з акту опису і арешту від 11 березня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що майно, на яке накладено арешт, було нажите ними під час проживання у шлюбі та знаходилося у квартирі, співвласниками якої вони являються разом зі своїми дітьми. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Крім того, представник позивача пояснив, що відповідач [PERSON] вказане в позовній заяві майно не купував, оскільки з 2009 року з позивачами не проживає, хоча зареєстрований у квартирі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, оскільки позивачами не надано доказів належності їм арештованого майна. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи пояснила, що арешт в рамках виконавчого провадження був накладений на майно, яке перебувало у квартирі, де прописаний боржник [PERSON] На момент проведення опису ніяких доказів належності майна позивачам державному виконавцю надано не було. На даний час заборгованість боржника за зведеним виконавчим провадженням становить близько 181 тис. грн. У вирішенні позову покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] показав, що з 2000 року займається продажем вживаної побутової техніки. Позивачі є його сусідами. Позивач [PERSON] неодноразово впродовж декількох років купував у нього побутову техніку. Підтвердив, що продавав позивачу телевізори, монітор, пральну машину, системний блок, мікрохвильову піч, кавоварку, акустичні колонки, праску. Всі ці речі були придбані позивачами в 2007-2008 роках. Крім того, позивачами були придбані в нього чорна дерев'яна підставка під телевізор та м'яка частина ( диван та два м'які крісла ). Так як часто бував в квартирі позивачів як гість, ствердив, що бачив у їх помешканні 4-х секційну стінку темно-коричневого кольору та коричневий спальний гарнітур, що складається з ліжка, тумбочок, шафи та трюмо, комп'ютерний стіл та вішалку для речей з тумбами. Всі ці речі були у квартирі позивачів ще років 10 тому. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, з'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 31-198 від 16 січня 2014 року проведено перевірку майнового стану боржника [PERSON] за місцем його реєстрації в квартирі [ADDRESS] та описано і накладено арешт на вказане в позовній заяві майно. Опис майна проводився в присутності сина позивачів [PERSON], так як позивачі на той час перебували за межами України. Помешкання, в якому проводився опис майна, належить на праві спільної сумісної власності позивачам та їх дітям - [PERSON] та відповідачу [PERSON], що підтверджується біржовою угодою від 26 листопада 1997 року. Відповідно до положень ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту. З пояснень позивача [PERSON] встановлено, що він з 1995 року періодично їздив на заробітки на північ Російської Федерації. Крім того, з 1983 по 2014 рік працював зварювальником та отримував близько 2000 грн. заробітної плати. Дружина працювала до 2015 року сестрою-господинею у лікарні. Їх син [PERSON] до 2007 року навчався в технікумі, стипендії не отримував. З 2009 року в квартирі не проживає, про що свідчить акт мешканців будинку від 13 березня 2015 року. Враховуючи показання свідка щодо періоду придбання у нього речей та відсутності у суду доказів отримання відповідачем [PERSON] у цей період грошових доходів, достатніх для купівлі зазначеного майна, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання за позивачами права спільної власності на телевізор Sharp, монітор Xerox, телевізор АККІ, системний блок НР Compaq, телевізор Universum, мікрохвильову піч Samsung, кавоварку Kenwood, пральну машину Privileg Procomfort, праску Tefal, акустичні колонки, підставку до телевізора, меблевий гарнітур 4-х секційний, м'які крісла, трюмо, стіл комп'ютерний, вішалку для речей з тумбами та виключення вказаного майна з акту опису і арешту. Суд вважає також встановленим, що позивачам належить на праві спільної сумісної власності DVD-плеєр Tomson, оскільки він був придбаний позивачем у Росії під час перебування на заробітках, що підтверджується товарним чеком від 4 жовтня 2008 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що комод «Ольвія» був придбаний для його сина [PERSON] і ним особисто, а тому вимога про визнання права власності на його за позивачами не підлягає до задоволення. Не підлягає до задоволення і вимога про виключення з акту опису і арешту кованої підставки для вазонів, картини з бурштину із зображенням природи, картини із зображенням природи в коричневій рамці та металевої праски, оскільки, позивачами не надано жодних доказів належності їм цього майна. На підставі наведеного та

Outcome: partial