Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], 16 січня 2015 року звернулися в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Посилалися на те, що квартира [ADDRESS], к. 3 в м. Полтаві належить до комунальної власності територіальної громади міста Полтави, в квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO]. Квартиронаймачем є відповідач [PERSON], який фактично з часу розірвання шлюбу з [PERSON] в 1998 році в квартирі не проживав. Вважають, що відповідач без поважних причин понад встановлені строки в спірній квартирі не проживає. В поданій до суду позовній заяві просили суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 19 по вулиці Кучеренка, 9, корпус 3 в м. Полтаві зі зняттям з реєстраційного обліку. Відповідач [PERSON] 24 лютого 2015 року звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], яка діє як в своїх інтересах, так і в інтересах [PERSON], [INFO]. В поданій до суду зустрічній позовній заяві відповідач [PERSON] посилався на те, що квартира № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 в м. Полтаві була ним отримана в 1989 році на склад сімї, до якої крім нього, входила позивач [PERSON] та її донька [PERSON] Вказував, що шлюб між ним та [PERSON] розірвано 07 квітня 1998 року, після чого позивач почала чинити йому перешкоди в користуванні квартирою. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2002 року він вселений до квартири [ADDRESS], копр. 3, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселено її разом з сином [PERSON], [INFO] юз квартири. Посилався на те, що зазначене рішення виконано не було, перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Також вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітній сином [PERSON] в спірній квартирі не проживають понад встановлені законом строки без поважних причин. Просив суд виселити з квартири № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 в м. Полтаві без надання іншого житлового приміщення [PERSON], [INFO], із зняттям його з реєстраційного обліку. Просив також визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 в м. Полтаві та виселити без надання іншого житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивачі та їх представник повністю підтримали вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог за первісним позовом та просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги. Інші особи в судове засідання не зявилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних до висновків. Судом встановлено, що спірна квартира № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 в м. Полтаві належить до державного житлового фонду, є власністю територіальної громади міста Полтави. Житловий будинок по вул. Кучеренка, 9 в м. Полтаві знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2». Також встановлено, що квартиронаймачем спірного житлового приміщення є відповідач [PERSON], який з 1989 року у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання за вказаною адресою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку були зареєстровані у спірній квартирі № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 в м. Полтаві в якості членів сімї наймача, неповнолітній [PERSON] був зареєстрований разом з матірю [PERSON] В силу норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, на які посилаються позивачі в поданій до суду позовній заяві, наймач або член його сімї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Обовязковою умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Судом встановлено та не оспорювалося відповідачем [PERSON], що останній понад 6 місяців в спірній квартирі № 19 по вул. Курчатова, 9, корп. 3 в м. Полтаві не проживає. В той же час, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2002 року, яке вступило в законну силу, [PERSON] вселено в квартиру [ADDRESS], корп.. 3 в м. Полтаві, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселено [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], [PERSON] з квартири без надання іншого жилого приміщення. Зобовязано ГЖЕД №7 виписати [PERSON] з квартири. Також судом встановлено, що станом на час звернення позивачів з зазначеним позовом до суду 16 січня 2015 року, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2002 року в частині вселення [PERSON] в квартиру залишалося невиконаним. В провадженні Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції знаходилося виконавче провадження № 45965072, відкрите згідно з постановою державного виконавця від 06 січня 2015 року. Закінчене дане виконавче провадження лише 11 березня 2015 року у звязку з повним фактичним виконанням та складенням акту державного виконавця про надання доступу [PERSON] до квартири. На підставі викладеного, враховуючи наявність судового рішення, яке вступило в законну силу щодо примусового вселення відповідача [PERSON] до спірного житлового приміщення, вимоги позивачів про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням з підстав відсутності в ньому без поважних причин є безпідставними та не підлягають до задоволення. Суд приходить до висновку про наявність у відповідача поважних причин відсутності в спірному житловому приміщенні, виходячи з того, що [PERSON] вживав заходи, направлені на проживання в квартирі, зокрема, звертався до органів державної виконавчої служби для примусового виконання судового рішення. За нормами ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого\~приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідач [PERSON], звертаючись до суду з зустрічними позовними вимогами про виселення [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], як на підставу посилається на відсутність [PERSON] в спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки, а також на те, що оскільки [PERSON]В, виселена з квартири № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 за рішенням суду, її неповнолітній син [PERSON] також підлягає виселенню. Разом з тим, нормами житлового законодавства не передбачено можливість виселення з жилого приміщення без надання іншого житлового приміщення з підстав відсутності особи в ньому понад встановлені строки та з підстав наявності судового рішення про виселення матері неповнолітньої дитини. При цьому судом також враховується та обставина, що відповідач [PERSON], обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, не оспорює правомірність набуття неповнолітнім [PERSON], [INFO], права користування спірним житловим приміщенням та вселення в нього. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про виселення з квартири № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 в м. Полтаві без надання іншого житлового приміщення [PERSON], [INFO], та [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в кв. № 19 по вул. Кучеренка, 9, корп. 3 в м. Полтаві з причин відсутності в житловому приміщення понад встановлені законом строки суд виходить з наступного. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК. Належні та допустимі докази щодо відсутності [PERSON] в спірній квартирі понад встановлені законом строки без поважних причин відповідачем [PERSON] до суду надані не були. Допитані в судовому засіданні свідки не можуть підтвердити з достовірністю факт відсутності позивача [PERSON] в квартирі, акт державного виконавця від 28 січня 2015 року сам по собі не оцінюється судом як підтвердження такого факту. З цих підстав вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволенню не підлягають. Порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, випадки їх обмеження встановлює Закон України N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зазначеним Законом визначена процедура реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання. Нормами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання, в тому числі і з підстав припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до «Положення про Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області», УДМС відповідно до покладених на нього завдань здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб на території області безпосередньо через структурні підрозділи згідно діючого законодавства. Наказ МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077 регламентує Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чітко визначає підстави здійснення реєстрації місця проживання фізичних осіб та зняття з реєстрації. УДМС України в Полтавській області через територіальні підрозділи здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб в межах наданих повноважень та

Outcome: dismissed