Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради, [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказали, що [INFO] помер [PERSON] , що є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Вказують на те, що після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на 39/100 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належала останньому на підставі договору дарування від 18.04.2002 року та на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,10 га кадастровий номер 7310136900:50:004:0184 за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що 11.10.2019 року приватним нотаріусом Олійник І.М. відкрито спадкову справу за №64884050 та на частку померлого у житловому будинку видано нам свідоцтво про право на спадщину за законом, а щодо земельної ділянки 27.03.2020 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з не визначенням часток між співвласниками за життя [PERSON] . Вказує на те, що іншим співвласником будинку та відповідно вказаної вище земельної ділянки є [PERSON] , що підтверджується витягом №109390662. Договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю між померлим [PERSON] та [PERSON] укладено не було, а на сьогоднішній день відсутня така можливість його укласти відповідно до положень ст. 372 ЦК України в зв`язку зі смертю одного з співвласників. Просять визначити частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,10 га кадастровий номер 7310136900:50:004:0184 за адресою [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а саме: [PERSON] (РНОК1111: [NUMBER] ) - 61/100 частин даної земельної ділянки; померлий [INFO] [PERSON] - 39/100 частин даної земельної ділянки; Також просять припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 7310136900:50:004:0184, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідачі не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.09.2019 року актовий запис № 1993 [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років . Судом встановлено, що згідно договору дарування від 18.04.2002 року [PERSON] прийняв в дар 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових права нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2017 року номер 109390662 [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності земельна ділянка площа 0.1 га, кадастровий номер 7310136900:50:004:0184. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових права нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2019 року номер 192079791 [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки 39/100 житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських та побутових будівель та споруд [ADDRESS] Встановлено, що 11.10.2019 року приватним нотаріусом Олійник І.М. відкрито спадкову справу за №64884050. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.03.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надані безспірні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК). За правилами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Так, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, зокрема п. 23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, п. 24 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п.«г» ч.1 ст.87 ЗК України). За нормами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить визначити розмір часток кожного зі співвласників у спільній власності на земельну ділянку по адресі [ADDRESS] , задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved