Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача, яким просили суд визнати право власності по одній другій частці (за кожним) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та поясненнях до неї. Представник Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути у свою відсутність, про що подав до суду заяву від 02.03.2015 року за вих. № 02-20/07/85. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі запису з погосподарської книги № 1, особового рахунку № [NUMBER] Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, площею 0,5108 га, на території Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, [ADDRESS], що встановлено судом зі змісту довідки № 02-20/231 від 06.10.2014 року Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. [PERSON] померла [INFO], що встановлено судом згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 167. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Зі змісту спадкової справи № 153/2014 заведеної [INFO] до майна [PERSON] вбачається, що спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON], що є сином та донькою померлої. 19.11.2014 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області винесено постанови про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, і за життя спадкодавця його право на цей будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. В теперішній час спадкоємці до майна [PERSON] позбавлені можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою. Стаття 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] та [PERSON] не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, що за життя належало спадкодавцю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved