Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивачка 21.03.2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 21.11.2016року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася одна дитина син [PERSON], 10.05.2016року народження, який проживає разом з нею (позивачкою) та перебуває на її повному утриманні, а відповідач проживає окремо. Стверджує, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально не допомагає та жодних коштів на його утримання не дає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначає, що відповідач не має постійного місця праці, проте працює на будівництві. З огляду на наведене, просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог) стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, оскільки вважає, що він не є батьком дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 21.11.2015року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції у Львівській області за актовим записом №115, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії І-СГ №259287 від 21.11.2015року. За час даного шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], 10.05.2016року народження, який проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії І-СГ №486369 та довідкою, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради №898 від 17.03.2017року про склад сімї позивачки [PERSON] Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки несуть рівний обовязок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину та весь тягар по її утриманні лежить на позивачці, є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його сина до досягнення ним повноліття. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача проти позову обґрунтовані тим, що останній не вважає себе батьком дитини, оскільки такі твердження є лише припущеннями та згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії І-СГ №486369, виданого 12.05.2016року, встановлено, що батьком дитини є відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вищенаведене, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача та дитини, зокрема те, що відповідач є працездатним, інших осіб, які б перебували на його утриманні не має, його дохід носить мінливий та нерегулярний характер, також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком до 6 років з 1 травня становить 1426 гривень, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», при предявленні даного позову звільнена від сплати судового збору у розмірі 640 гривень, то такий відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути в дохід держави з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial