Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, починаючи з 12.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на утримання дружини у розмірі 1500 грн. щомісячно з 12.03.2018 року і до досягнення донькою трьох років, тобто до [INFO] . Станом на 01.01.2021 року розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 9448,51 грн. відповідач працевлаштований, проте рішення суду не виконував хоча має фінансову можливість. Підставою для визначення розміру аліментів у частці заробітку батька зумовлено тим, що діти зростають, зросли їх потреби, підтримання правильного харчування, потребу у лікарських послугах, побутовій техніці, що потребує значних витрат. Старший син навчаться у першому класі, збільшилися потреби в освітніх послугах, одязі, розвиваючих іграшках, відпочинку. Спроби позивача знайти роботу з необхідним графіком не увінчалися успіхом, у зв`язку із чим перебуває на обліку у Центрі зайнятості у пошуках роботи. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, зросла вартість комунальних послуг та вартість продуктів харчування. Відповідач сплачує аліменти, розмір яких ледве покриває витрати на харчування. Позивач вважає, що відповідач здатний сплачувати аліменти у більшому розмірі. На підставі викладеного, позивач просить змінити визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року спосіб стягнення аліментів з розміру по 1500 грн. на кожну дитину на стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.02.2021 року і до досягнення повноліття [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року відкрито провадження за правами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивачка пояснила, що розмір аліментів визначений рішенням суду недостатній для утримання дітей, оскільки змінилися ціни на продукти харчування, одяг, комунальні послуги, її матеріальний стан погіршився, працевлаштовуватися на роботі із заробітною платою у розмірі 10000 грн. вважає неприйнятним. Просить позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що аліменти, визначені судом сплачує, постійно приймає участь у забезпеченні дітей, надавав кошти на лікування та забезпечував усім необхідним дітей. Позивачка з дня народження дітей - не працює та не бажає працювати. Відповідач офіційно працевлаштований, заробітна плата складає 12720 грн. Іншого доходу, власного транспорту, житла не має. Оренда житла складає 7500 грн., матеріальний стан не покращився, є учасником бойових дій та здійснював свій обов`язок по захисту держави у зоні проведення АТО, через що має ряд супутніх захворювань та потребує постійного відвідування лікарів. У зв`язку із чим сплачувати аліменти і більшому розмірі не має змоги. Вислухавши вступне слово позивачки, відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.07.2018 року ухвалено рішення Деснянського районного суду м. Києва, позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, разом 3000 грн., починаючи з 12.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 12.03.2018 року і до досягнення донькою [PERSON] 3 років. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили. З копії свідоцтва про народження, вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до Деснянського районного суду м. Києва, позивачка просить збільшити розмір аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів, оскільки потреби дітей у їх забезпеченні зросли, необхідність підтримання правильного харчування, потреба у лікарських послугах, побутовій техніці тощо потребує витрат. Через навчання старшого сина у першому класі зросли потреби в освітніх послугах, одязі, розвиваючих іграшках, книжках, відпочинку. Крім того, з часу ухвалення рішення суду зросли витрати на комунальні послуги, також значно зросла вартість продуктів харчування. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України). Позивачка, вказуючи на те, що її матеріальний стан погіршився, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала та не долучила до позовної заяви належні, достовірні та достатні докази погіршення свого матеріального становища з липня 2018 року. Відповідно до положення ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік», яким установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на місяць становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, на дітей віком до 6 років - з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Враховуючи закріплений ст. 180 СК України обов`язок батьків утримувати дітей, розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року не суперечить положенню ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік». Доводи позивачки про те, що вартість продуктів харчування збільшилася, суд приймає критично. Оскільки, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці ( інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації ( підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідач, заперечує що його матеріальний стан покращився та посилається на те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж вказано у рішенні суду. Згідно копії витягу наказу від 21.12.2020 року, відповідач працює на посаді водія у ТОВ Ей Джі Сі Автомотів Україна», розмір окладу складає 12720,00 грн. Відповідно до копії посвідчення на ім`я відповідача - є учасником бойових дій. На підтвердження відсутності житла у власності надав копію договору від 20.09.2021 року, згідно якого відповідач орендує квартиру [ADDRESS] , розмір орендної плати становить 7500 грн. Доводи відповідача про те, що він має захворіння та потребує постійного відвідування лікарів, суд приймає критично, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не підтверджено жодними доказами. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачкою не було надано суду доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану, реально отриманих відповідачем доходів, які доводили б зміну у найкращій бік матеріального становища відповідача і беручи до уваги положення статей 182 та 273 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed