Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу.Впозові зазначила, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 15 серпня 2015 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільногостануреєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №903. Від шлюбу мають неповнолітню дитину:сина [PERSON], 11жовтня [INFO], який проживає з позивачкою та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Шлюбні відносини припинені з грудня 2018 року, у звязку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл сумісного майна подружжя у сторін немає. Питання про щодо проживання та утримання дитини вирішено в добровільному порядку. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за їївідсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідачдо початку судового засіданняподав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовнівимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення не прагне. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому15 серпня 2015 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 903(а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину:сина [PERSON], [INFO](а.с.4). Спільне життя між подружжям не склалосячерез втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонамиприпинені з 31 грудня2018 року, шлюб носить формальний характер, примирення не прагнуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає, також просить шлюб розірвати, на примиренніне наполягає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved