Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка 12.08.2013 р. звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання незаконними рішень, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно. Після зміни, доповнення позовних вимог 29.01.2014 р. просила: 1) визнати незаконним рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 22.04.2003 р. № 12 про оформлення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення по [ADDRESS]; 2) визнати недійсним свідоцтво від 07.05.2003 р. про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення загальною площею 142,2 кв.м по [ADDRESS]; 3) визнати незаконним рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 22.06.2004 р. № 22 про оформлення права власності [PERSON] на нежитлові приміщення по [ADDRESS]; 4) визнати недійсним свідоцтво від 07.07.2004 р. про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення загальною площею 335,2 кв.м по [ADDRESS]; 5) визнати незаконним рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 25.12.2007 р. б/н про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON]; 6) визнати недійсним свідоцтво від 25.12.2007 р. про право власності [PERSON] на домоволодіння загальною площею 329,7 кв.м по [ADDRESS]. Ухвалою суду від 13.11.2013 р. до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Івано-Франківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України». Заявлений позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона з 19.06.1973 р. перебувала у шлюбі з [PERSON] У жовтні 1973 р. вони отримали документи на забудову садиби в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області. 29.11.2002 р. чоловік отримав державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,2373 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. На цій земельній ділянці вона з чоловіком збудували два житлових будинки та кілька господарських споруд, що відображені на плані зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті, проте право власності на нерухоме майно не було зареєстровано. 21.04.2003 р. чоловік подарував частину земельної ділянки, не зайняту будівлями і спорудами їхнього домоволодіння, їх синові - відповідачу [PERSON] [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Вона уже тривалий час перебуває у Португалії. Нещодавно при приїзді на Україну їй стало відомо, що відповідач, оформивши своє право власності на подаровану батьком суміжну земельну ділянку, без законних підстав оформив за собою право власності на її з чоловіком будинок, розміщений на їх земельній ділянці біля межі із земельною ділянкою відповідача. Відповідач не мав та не має прав на земельну ділянку, на якій розміщено спірне нерухоме майно; останній, оформивши у 2003 р. право власності на будинок площею 142,2 кв.м, захопив частину суміжної земельної ділянки. Спірний будинок розміщений на земельній ділянці, право власності на яку оформлене за її покійним чоловіком, будинок побудований за їх спільні кошти як подружжя. У 2003-2004 р.р. до цього спірного нерухомого майна вже на земельній ділянці відповідача було добудовано інші приміщення, у результаті чого загальна площа нерухомого майна збільшилась до 335,2 кв.м. А згодом рішенням виконкому Чукалівської сільської ради від 25.12.2007 р. було оформлено право власності відповідача на домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 329,7 кв.м, останній отримав свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння від 25.12.2007 р. За матеріалами останньої технічної інвентаризації нерухомого майна, із врахуванням геодезичної зйомки земельних ділянок, на її з чоловіком земельній ділянці розміщено приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5 першого поверху та приміщення №№ 13, 14 другого поверху домоволодіння [ADDRESS], право власності на яке у цілому оформлене за відповідачем [PERSON] Оспорювані рішення та свідоцтва про право власності суперечать вимогам законодавства, зокрема, ст.126 ЗК України, п.8.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, ст.22 Закону України «Про основи містобудування», ст.24 Закону України «Про планування і забудову», ст.24 ч.3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Представник позивачки у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Представник відповідача - Чукалівської сільської ради у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що виконком Чукалівської сільської ради прийняв законні рішення про оформлення за [PERSON] права власності на нежитлові приміщення, потім на домоволодіння по [ADDRESS], на підставі яких останній законно отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що оспорюються позивачкою. Просив у позові відмовити. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що спірне домоволодіння по [ADDRESS] знаходиться в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк України», іпотекодавцем є відповідач [PERSON], який взяв у банку великий кредит і його не погашає. Тому банк заперечує щодо заявлених позивачкою вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що основним предметом спору у справі є право власності відповідача [PERSON] на домоволодіння загальною площею 329,7 кв.м по [ADDRESS]. Право власності на житловий будинок по [ADDRESS] визнано за відповідачем [PERSON] рішенням виконкому Чукалівської сільської ради від 25.12.2007 р. (т.1, а.с.110). На підставі вказаного рішення відповідач 25.12.2007 р. отримав свідоцтво про право власності на домоволодіння за вказаною адресою (т.1, а.с.108). Право власності відповідача на вказане нерухоме майно зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.12.2007 р., що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1, а.с.109). За три роки перед цим у листопаді 2004 р. відповідач отримав дозвіл виконкому Чукалівської сільської ради на переведення у житлові належних йому нежитлових приміщень по [ADDRESS] (т.1, а.с.107). Згідно рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 22.04.2003 р. № 12 оформлено право власності [PERSON] на нежитлове приміщення по [ADDRESS] (т.1, а.с.99), на підставі якого відповідач 07.05.2003 р. отримав свідоцтво про право власності на вказане нежитлове приміщення загальною площею 142,2 кв.м (т.1, а.с.100). Право власності відповідача на це нерухоме майно зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 07.05.2003 р. згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1, а.с.101). Рішенням виконкому Чукалівської сільської ради від 02.04.2004 р. відповідачу надано дозвіл на добудову належних йому нежитлових приміщень (т.1, а.с.103). Після проведення добудови згідно рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 22.06.2004 р. № 22 оформлено право власності [PERSON] на нежитлові приміщення по [ADDRESS] (т.1, а.с.104), на підставі якого відповідач 07.07.2004 р. отримав свідоцтво про право власності на вказане нежитлове приміщення загальною площею 335,2 кв.м (т.1, а.с.105). Право власності відповідача на це нерухоме майно зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 07.07.2004 р. згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1, а.с.106). Вказані три рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 22.04.2003 р. № 12, від 22.06.2004 р. № 22 та від 25.12.2007 р. б/н про оформлення і визнання за [PERSON] права власності на нежитлові приміщення і житловий будинок та отримані [PERSON] на підставі цих рішень три свідоцтва про право власності на нерухоме майно оспорюються позивачкою [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON] Встановлено, що позивачка з 19.06.1973 р. перебувала у шлюбі з [PERSON] (т.1, а.с.18). У жовтні 1973 р. подружжя на ім'я [PERSON] отримало дозвіл на забудову садиби в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області та відповідне свідоцтво на забудову, на відведеній для забудови земельній ділянці розпочало житлове будівництво (т.1, а.с.19-23). 29.11.2002 р. чоловік позивачки [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2373 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] (т.1, а.с.24). На цій земельній ділянці позивачка з чоловіком збудували два житлових будинки та кілька господарських споруд, проте право власності на нерухоме майно не було зареєстровано. 21.04.2003 р. чоловік позивачки [PERSON] подарував частину земельної ділянки, не зайняту будівлями і спорудами їхнього домоволодіння, їх синові - відповідачу [PERSON] Останній на підставі договору дарування 23.04.2003 р. отримав державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1176 га с. Чукалівка (т.1, а.с.97). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], оформивши своє право власності на подаровану батьком суміжну земельну ділянку, без законних підстав оформив за собою право власності на побудований батьками у шлюбі будинок, розміщений на їх земельній ділянці біля межі із земельною ділянкою відповідача. Підтвердженням цього є той факт, що відповідач 23.04.2003 р. отримав державний акт на земельну ділянку, на якій не було жодного об'єкту нерухомого майна, а рішенням виконкому від 22.04.2003 р. за ним уже оформлено право власності на нерухоме майно загальною площею 142,2 кв.м, на яке він 07.05.2003 р. отримав свідоцтво про право власності. Відповідач не мав та не має права на земельну ділянку, на якій розміщене спірне нерухоме майно; оформивши у 2003 р. право власності на будинок площею 142,2 кв.м, відповідач захопив частину суміжної земельної ділянки. Спірний будинок розміщений на земельній ділянці, право власності на яку оформлене за чоловіком позивачки [PERSON], будинок побудований за їх спільні кошти як подружжя. Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: - планом зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті [PERSON] з відображеними на ній об'єктами нерухомого майна (т.1, а.с.24); - геодезичною зйомкою, якою чітко встановлено, що приміщення КЖ та 2КЖ, що відносяться до складу домоволодіння по [ADDRESS], фактично розташовані за межами земельної ділянки [PERSON] (т.1, а.с.77); - матеріалами технічних інвентаризацій спірного нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 142,2 кв.м (т.1, а.с.32), нежитлових приміщень загальною площею 335,2 кв.м (т.1, а.с.36), домоволодіння загальною площею 329,7 кв.м (т.1, а.с.42), якими, із врахуванням геодезичної зйомки, встановлено, що на земельній ділянці подружжя [PERSON] розміщені приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5 першого поверху та приміщення №№ 13, 14 другого поверху домоволодіння [ADDRESS]; - висновком будівельно-технічної експертизи № 12/06-14 від 03.07.2014 р., згідно якого фактичне розташування будівель домоволодіння по [ADDRESS] не відповідає відносно меж земельної ділянки площею 0,1176 га правоустановлюючому документу на цю земельну ділянку - державному акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ 010562, виданому 23.04.2003 р. [PERSON], зареєстрованому за № 0002, та технічній документації із землеустрою та землекористування на цю земельну ділянку; житловий будинок, який на геодезичній зйомці позначений як КЖ та 2КЖ і згідно технічного паспорту Івано-Франківського ОБТІ зареєстрований за [PERSON], знаходиться на земельній ділянці, що оформлена за [PERSON] (т.2, а.с.2-9). У 2004 р. до цього спірного нерухомого майна відповідач вже на своїй земельній ділянці добудував інші нежитлові приміщення, у результаті чого загальна площа нерухомого майна збільшилась до 335,2 кв.м, а згодом, отримавши дозвіл виконкому сільської ради на переведення нежитлових приміщень у житлові, 25.12.2007 р. оформив своє право власності на домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 329,7 кв.м., яке згідно іпотечного договору від 21.01.2008 р. передав в іпотеку ПАТ «Державний ощадний банк України». З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що оспорювані позивачкою рішення та свідоцтва про право власності порушують її право спільної сумісної власності подружжя та право на спадкування частини нерухомого майна після смерті [INFO] (т.1, а.с.26) її чоловіка. Згідно п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, зареєстрованого в Мін'юсті 18.02.2002 р. за № 157/6445, у редакції, що була чинною на час оформлення права власності [PERSON] на спірний будинок, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності проводилось органами місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. У відповідності до вимог ст.22 Закону України «Про основи містобудування» (у редакції ЗУ від 08.02.2001 р.) забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт; право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у встановленому законом порядку будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд. За змістом ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції ЗУ від 20.04.2000 р.) будівництво об'єктів містобудування здійснюється на підставі дозволу на будівництво фізичними та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування. Відповідно до вимог ст.126 ЗК України (у редакції 2001 р.) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалось державними актами, форми яких затверджувались Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Судом встановлено, що оспорювані позивачкою рішення виконкому та видані сільською радою на їх підставі свідоцтва про право власності суперечать вказаним вимогам законодавства. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог, які підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 386, 393 ЦК України, ст.126 ЗК України (у редакції 2001 р.), ст.22 Закону України «Про основи містобудування» (у редакції ЗУ від 08.02.2001 р.), ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції ЗУ від 20.04.2000 р.), ст.24 ч.3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, зареєстрованого в Мін'юсті 18.02.2002 р. за № 157/6445,

Outcome: approved