Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивачка 22 липня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визнання її наймачем квартири та зобовязання РСГУДМС зняти відповідача з реєстрації в квартирі, посилаючись на таке: батько відповідача - [PERSON] 23.03.1972 року отримав по ордеру квартиру № 77 в б.51 на ? м-ні м. Первомайського Харківської області. 23 січня 2002 року рішенням виконкому Первомайської міської ради Харківської області у звязку із вибуттям головного наймача визнано наймачем вказаної квартири відповідача у справі [PERSON] Позивачка уклала з відповідачем шлюб 27.04.1991 року і з 27.08.1991 року зареєструвалася в квартирі, а згодом після народження дітей, останні також в ній зареєструвалися. 17.01.2007 року шлюб з відповідачем розірвано. З лютого 2005 року по 2014 рік відповідач перебував у місцях позбавлення волі, проте, з часу звільнення жодного разу не навідувався до квартири та не цікавився нею як житлом, його речі в квартирі відсутні. Крім того, відповідач створив сім`ю та проживає разом із дружиною та неповнолітньою дочкою в с. Олексіївка Первомайського району Харківської області, вул. Фоміна, б.61. Все вказує на те, що відповідач втратив інтерес до спірного помешкання. В силу ст. 71 ЦК України, вважає, що має право просити суд ухвалити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, бо не проживає в ній без поважних причин понад шість місяців. Після цього просити зобовязати Первомайський РСГУДМС України в Харківській області зняти його з реєстрації в квартирі та визнати її наймачем житла. У судове засідання позивачка не прибула, проте від неї надано письмову заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача, просить розглянути справу заочно. Відповідач до суду також не прибув, хоча судом належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову не надав, тому, зі згоди сторони позивачки, суд ухвалив розглянути справу заочно без участі відповідача на підставі наявних доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, належним чином повідомлений, до суду не прибув з невідомих судові причин. Враховуючи, що всі сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено судом та не заперечується сторонами, а також підтверджується письмовими доказами, що позивачці батьку відповідача [PERSON] 23.03.1972 року було надано ордер на вселення його та членів його сім`ї до квартири № 77 в б. 51 на ? м-ні м. Первомайського Харківської області (а.с.8). Згодом, після вибуття головного наймача 23 січня 2002 року рішенням № 12 виконкому Первомайської міської ради Харківської області визнано наймачем квартири відповідача у справі [PERSON] (а.с.10). Позивачка уклала з відповідачем шлюб 27.04.1991 року і з 27.08.1991 року зареєструвалася в квартирі, а згодом після народження дітей, останні також в ній зареєструвалися (а.с.11-12, 15-16). 17.01.2007 року шлюб з відповідачем розірвано (а.с.14). З лютого 2005 року по 2014 рік відповідач перебував у місцях позбавлення волі (а.с.20), проте, з часу звільнення жодного разу не навідувався до квартири та не цікавився нею як житлом, його речі в квартирі відсутні. Крім того, відповідач створив сім`ю та з 2014 року проживає разом із дружиною та неповнолітньою дочкою в с. Олексіївка Первомайського району Харківської області, вул. Фоміна, б.61 (а.с.19). Крім того, з Акту КП «Жилсервіс» від 15.07.2016 року вбачається факт не проживання відповідача на спірній житловій площі з 2005 року (а.с.13). Все вказує на те, що відповідач втратив інтерес до спірного помешкання. Відповідно до ст.ст. 71-72 ЖК України за рішенням суду особу може бути визнано такою, що втратила право користування житлом у разі відсутності без поважних причин у ньому понад шість місяців. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести свої вимоги та заперечення. На думку суду, позивачка повністю довела, ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Зокрема, про втрату інтересу до житла з боку відповідача та обрання ним для постійного проживання іншого житла. Аналогічну думку висловив і Пленум ВСУ у своїй постанові № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»., що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У даному випадку є декілька фактичних даних це утворення сім`ї та нова адреса проживання в іншому населеному пункті. Натомість, відповідач в свою чергу, не навів судові жодного переконливого доказу проживання на спірній житловій площі чи поважності причин такого не проживання. Тому, позовні вимоги позивачки законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобовязання Первомайського РСГУДМС України в Харківській області зняти відповідача з реєстраційного обліку в квартирі суд має зазначити, що вона задоволенню не підлягає. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому, у суду не має підстав зобовязувати певний орган здійснювати зняття з реєстраційного обліку особи, оскільки саме по собі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для такого зняття. Крім того, суд не в праві зобовязувати вчиняти певні дії третю особу у справі, оскільки в неї інші процесуальні права ніж у відповідача у справі. Стосовно позовної вимоги щодо визнання позивачки наймачем квартири суд має зазначити, що і вона задоволенню не підлягає, як така, що подана передчасно. Так, відповідно до ст. 106 ЦК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, після набрання чинності рішенням суду про визнання наймача таким, що втратив право користування житлом інші члени сім`ї наймача, в тому числі позивачка, має право звернутися до виконкому Первомайської міської ради Харківської області із заявою про визнання її наймачем за договором найму, а у разі одержання відмови, ставити таке питання перед судом. Враховуючи вкладене, суд дійшов висновку про задоволення лише позовної вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування спірним житлом, а в решті позовних вимог позивачці у задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial