Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, в якому зазначили, що вони є власниками квартири [ADDRESS] . [INFO] позивач [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем позивача [PERSON] , який прийняв спадщину, є позивач [PERSON] , яка є її правонаступником. Як зазначали позивачі 30.06.2016 їх квартиру, а також квартиру [ADDRESS] поверхом нижче, було залито водою внаслідок прориву стояка холодного водопостачання у квартирі [ADDRESS] , який стався внаслідок аварійної ситуації. Вказаний будинок знаходиться на балансі відповідача та обслуговується ЖЕД-503, який є його структурним підрозділом. Вказували, що відповідачем були складені сфальсифіковані акти про те, що причиною залиття став вихід з ладу вентиля на відводі ХВП в туалеті кв.17, який нібито було встановлено мешканцями квартири самостійно. Проте, як пояснює позивач [PERSON] , вентиль був встановлений у квартирі з моменту отримання квартири, вказаний вентиль є першою запірною арматурою на відгалуженні від стояка внутрішньо-будинкової системи водопостачання та відповідальність за нього лежить на обслуговуючій організації. Мешканці затопленої квартири [ADDRESS] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, і рішенням суду позов було задоволено частково. Позивач [PERSON] вказувала на те, що при розгляді справи за позовом до іі матері [PERSON] судом не було враховано того факту, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] і повинна була бути залучена до участі у справі. Враховуючи те, що залиття квартири, на думку позивачів, сталося з вини відповідача, який відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, розмір якої відповідно до звіту визначення розміру майнової шкоди становить 51817,71 грн., просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 51817,71 грн., а також 1347,20 грн. страхового відшкодування страховій компанії «Універсальна», яка відшкодувала мешканцям затопленої квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в провадженні Оболонського районного, а потім Апеляційного суду м. Києва перебувала справа про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , що сталося з вини [PERSON] на загальну суму 53164,91 грн. Під час розгляду справи відповідачкою не заперечувався факт залиття квартири сусідів, відсутності своєї вини у заподіянні шкоди нею доведено не було, обставини наведені в актах щодо залиття не спростовані, клопотання про призначення експертизи не заявлялося. Апеляційний суд м. Києва у своєму рішенні дійшов висновку про наявність вини [PERSON] у залитті та стягнув з неї матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 48101,17 грн. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 04.02.1997 Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва (а.с. 25). Як убачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, спадкоємицею за законом після її смерті є її донька [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, оскільки на спадкове майно накладено арешт, що підтверджується довідкою Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори №1624/02-14 від 15.03.2019 (а.с.129). Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що аварія у належній їй квартирі сталася не з її вини, а внаслідок виходу з ладу вентиля ХВП, а відповідачем сфальшовані акти про залиття, оскільки жодного обстеження у її квартирі не проводилось, відповідачем надано неправдиву та непрофесійну інформацію, що призвело до звинувачення її матері в залитті та стягнення з неї нанесеної шкоди. Однак, з такими твердженнями позивача суд погодитися не може, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини , встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.02.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] стягнуто по 400 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] стягнуто 200 грн. моральної шкоди, в решті вимог позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2017 скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.02.2017 та ухвалено нове, яким позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 37 009 грн. 38 коп. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, 367 грн. 47 коп. судового збору, а всього 38 376 грн. 85 коп., на користь [PERSON] 2 056 грн. 08 коп. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, а всього 2556 грн. 08 коп., на користь [PERSON] 2 056 грн. 08 коп. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, а всього 2 556 грн. 08 коп. (а.с.41-46). Судами встановлено, що згідно акту, складеному 04 липня 2016 року працівниками ЖЕД-503 м. Києва та затвердженого в.о. начальника ЖЕД, сталося залиття квартири [ADDRESS] з причин виходу з ладу вентиля на відводі ХВП в туалеті в квартирі [ADDRESS] , встановленого мешканцями самостійно. У додатковому акті від 01 серпня 2016 року, складеному працівниками ЖЕД-503, зазначено, що залиття сталося у результаті самовільного втручання власників квартири [ADDRESS] в систему холодного водопостачання, так як частково демонтовано вузол приєднання з металевого трубопроводу до бачка унітазу, встановлено вентиль, а підключення бачка унітазу виконано з мідної труби заниженого діаметру. Із-за відсутності антикорозійного покриття, місце встановлення вентиля на демонтованому вузлі приєднання піддалося корозії, що призвело до пошкодження різьбового з`єднання з вентилем та, як наслідок, до затоплення квартири [ADDRESS] . Представником відповідача [PERSON] під час розгляду справи не було спростовано належними доказами обставини, зазначені в акті складеному 04 липня 2016 року та додатковому акті від 01 серпня 2016 року, а також не було заявлено клопотання про призначення експертизи, у зв`язку з чим суди дійшли висновку про те, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини [PERSON] . Крім того, судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення було враховано, що [PERSON] не було оскаржено рішення суду першої інстанції в цій частині, що свідчить про визнання відповідачем своєї вини у залитті квартири [ADDRESS] . Під час розгляду справи позивачем не було доведено вини відповідача у залитті, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, та не спростовано обставин, які слугували підставою для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] розміру матеріальної та моральної шкоди. За таких обставин, суд вважає недоведеною ту обставину, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача. Надані сторонами докази висновків суду не спростовують.

Outcome: dismissed