Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, посилаючись на наступне. Вони є власниками квартири № 55 в житловому будинку № 7 по вул.Трубченко в м.Нікополі (3/10 частини зазначеної квартири належить [PERSON] на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 08.01.2009 року, 3/10 частини зазначеної квартири належать [PERSON] на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 08.01.2009 року, 2/5 частини зазначеної квартири належать [PERSON] на підставі договору дарування від 15.10.2009 року). На теперішній час в їх квартирі зареєстровані вони та відповідачка по справі [PERSON], яка відсутня в квартирі з 2002 року. Однак, внаслідок того, що відповідачка залишається зареєстрованою в їх квартирі, вони вимушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів і не можуть оформити субсидію та розпорядитись своєю власністю. За таких обставин звернулись до суду. В судове засідання позивачі не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлялась про розгляд справи належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Представник відповідача - виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області - надав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Вислухавши свідка, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, надані позивачами, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі є власниками квартири № 55 в житловому будинку № 7 по вул.Трубченко в м.Нікополі (3/10 частини зазначеної квартири належить [PERSON] на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 08.01.2009 року, 3/10 частини зазначеної квартири належать [PERSON] на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 08.01.2009 року, 2/5 частини зазначеної квартири належать [PERSON] на підставі договору дарування від 15.10.2009 року) (а.с.8-12). На теперішній час в квартирі позивачів зареєстровані позивачі та відповідачка по справі [PERSON] (а.с.7), яка відсутня в квартирі з 2002 року (а.с.6), комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має. Позивачі не можуть вирішити спір у добровільному порядку через відсутність звязку з відповідачкою тривалий час. Дані обставини в судовому засіданні підтвердила й свідок [PERSON], яка пояснила, що вона подруга позивачки [PERSON] З 2002 року відповідачку по справі [PERSON] не бачила. Знає, що після смерті свого чоловіка вона поїхала до родичів в Луганщину і більше не поверталась. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved