Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачі звернулися до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись те, що вони є власниками вказаної квартири в рівних долях. В зазначеній квартирі зареєстровані проте тривалий час не проживають без поважних причин дочка позивачів [PERSON] та [PERSON]- [PERSON] та її повнолітні діти [PERSON] та [PERSON] [PERSON] з травня 2012 року та [PERSON] з липня 2015 року, їх речі в квартирі відсутні. Реєстрація відповідачів порушує її права як власників вказаної квартири. Позивачі в судове засідання не з'явилися, від позивачів [PERSON] та [PERSON], які діють також в інтересах позивача [PERSON], надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Судові повістки про виклик до суду надсилалися їм за зареєстрованим у встановленому порядку місцем їх проживання та повернулися до суду за відсутністю за адресою місця проживання за закінченням терміну зберігання. Іншої адреси відповідачі суду не повідомляли. Відповідно до ст.128 ч. 7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.128 ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.10.2018 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Позивачі є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.08.1998 видане «Мелітопольжилсервівс» /а.с.14/, що також підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 15-17/. Відповідно до довідок виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 10.10.2018 [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.30,31,32/ Відповідно до довідки старшої по будинку від 26.04.2018, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, однак не проживають за вказаною адресою: [PERSON] з 2011 року, [PERSON] з травня 2012 року, [PERSON] з липня 2015 року. /а.с.20/. В силу того, що відповідачі зареєстровані в квартирі але в ній не проживають, позивачі не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їм квартирою. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідачі зареєстровані в квартирі, як члени сім'ї власника. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачів в квартирі судом не встановлено. Враховуючи той факт, що відповідачі добровільно залишили квартиру, зареєстровані в ній, як члени сім'ї власника,але без поважних причин не проживають понад один рік, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права відповідачів користуватися чужим майном (квартирою) на підставі частини другої статті 405 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved