Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом до відповідача про визначення часток у праві спільної сумісної власності, і у його обґрунтування вказали про те, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.02.1985 до 20.04.2012 року. У 1989 році за договором міни вони придбали квартиру [ADDRESS] та разом з сином [PERSON] зареєструвалися і вселилися в зазначену квартиру. Згідно з розпорядженням відділу комунального мана Сумського міськвиконкому від 31.07.1996 року № 2164 квартира [ADDRESS] (Червоногвардійська) м. Суми була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру зареєстроване КП «Сумське МБТІ». Згідно даних технічного паспорту квартира має житлову площу 25,6 кв.м. і складається з двох житлових кімнат площею 8,50 кв.м. і 17,10 кв.м., кухні, площею 7,90 кв.м., коридору - 7.08 кв.м., вбиральні поєднаної 7,15 кв.м., лоджії 1,65 кв.м. Загальна площа квартири складає 49,38 кв.м. Після розірвання шлюбу з відповідачем позивачка продовжувала проживати в зазначеній квартирі, але у звязку з негідною поведінкою, скандалами з боку відповідача у травні 2015 році вона змушена була залишити дану квартиру і переїхати на інше місце проживання. При цьому все спільне з відповідачем майно, яке вони не ділили після розірвання шлюбу, залишилось в квартирі. Незважаючи на те, що квартира [ADDRESS] (Червоногвардійська)в м. Суми знаходиться у їхній з відповідачем спільній сумісній власності, відповідач вважає себе одноосібним власником цієї квартири і не визнає прав позивачів на частину квартири та не бажає у добровільному порядку визначити частки у праві спільної власності. Невизначеність часток у праві спільної власності на вказану вище квартиру створює позивачам перешкоди у розпорядженні належним їм майном. Під час проживання в спірній квартирі усі співвласники квартири в рівній мірі користувалися усіма приміщеннями квартири, домовленостей про інший розподіл часток у праві власності на квартиру між ними не існувало. Тому позивачі змушені звернутися до суду і просять визначити частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спільній власності на квартиру [ADDRESS] (Червоногвардійська) в м. Суми в розмірі по 1/3 частині кожному. До початку судового засідання від представника позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі. Наполягав на задоволенні позову. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Наполягав на задоволенні позову. До початку судового засідання від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного висновку. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.02.1985 до 20.04.2012 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. У період перебування у шлюбі у 1989 році за договором міни [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] (Іллінська) в м. Суми та разом з сином [PERSON] зареєструвалися і вселилися в зазначену квартиру. З свідоцтва про право власності на житло від 02.08.1996 року, виданого згідно з розпорядженням відділу комунального майна міськвиконкому від 31.07.1996 року № 2164 вбачається, що квартира [ADDRESS] (Іллінська) в м. Суми дійсно належить на праві сумісної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 298. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру зареєстроване КП «Сумське БТІ». Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України 1969 року майно, набуте подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України у разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст. 312 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Під час проживання в спірній квартирі співвласники квартири в рівній мірі користувалися усіма приміщеннями квартири, домовленостей про інший розподіл часток у праві власності на квартиру між ними не існує. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд вважає можливим визначити частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спільній власності на квартиру [ADDRESS] (Червоногвардійська) в м. Суми в розмірі по 1/3 частині кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved