Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання за кожним з них права власності на ? частку земельної ділянки під №1297 по вул.Грушовій в СТ «Світанок» на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, площею 0,0600 га цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка належала їх матері [PERSON], померлій [INFO], згідно державного акту [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №1162/А-2008 від 18.07.2018р., кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом. В судове засідання при розгляді справи по суті позивачі [PERSON], [PERSON], їх представник - адвокат [PERSON] не з'явилися, про дату, час та місце проведення якого були сповіщені своєчасно, належним чином, однак представник позивачів [PERSON] надала до суду телефонограму про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.97). В судове засідання, представник відповідача Лиманської районної державної адміністрації Одеської області не з'явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від головного спеціаліста юридичного відділу апарату РДА [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, у разі відсутності інших осіб, що мають право на спадщину вказаної земельної частки, РДА щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.50). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] (копія свідоцтва про народження [NUMBER]) та [PERSON] (копія свідоцтва про народження [NUMBER]) є синами [PERSON], померлої [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 13.03.2009р. зроблено відповідний актовий запис №1577 (копія свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.7-9). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки під №1297 по вул. Грушовій в СТ «Світанок» на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, площею 0,0600 га, за цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка належала [PERSON] згідно державного акту [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 18.07.2008 р. за № 1162/А-2008, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України позивачі прийняли спадщину, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживали разом з нею в квартирі під [ADDRESS] (а.с.65). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку Четвертою одеською державною нотаріальною конторою позивачам було відмовлено в зв'язку з відсутністю у них оригіналу правовстановлюючого документу (державного акту на право власності на земельну ділянку з відповідною реєстрацією права власності з відповідною реєстрацією) та відсутністю інформації щодо вищевказаної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2018р. Судом, при дослідженні копії спадкової справи, встановлено, що інші спадкоємці окрім позивачів відсутні. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві В силу положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, що за життя належало спадкодавцю, оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, отже суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. Відповідно до ч.1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином відсутність у позивачів можливості надання нотаріусу належним чином оформлених оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, позбавляє їх права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за ними право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved