Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, який уточнили і просили суд: В обґрунтування уточненого позову позивачі, їх представник посилаються на те, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 27.09.1975 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] - другий позивач. Шлюб розірвано рішенням суду від 01.04.2013 року. На підставі рішення районного виконкому № 24 від 16.01.1980 року ім'я відповідача [PERSON] було видано ордер № 19 на право заняття 2-х кімнат в квартирі [ADDRESS]. В ордер з правом вселення як члени сім'ї відповідача, були вписані і позивачі. Позивачка [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі з 08.07.1980 року й до тепер. В 1994 році позивачі та відповідач [PERSON] звернулися з письмовими заявами до КП «Широківське ККП» як органу приватизації. Однак спірна квартира цим органом була приватизована лише на відповідача [PERSON] В 2011 році, коли відповідач пішов з родини, виявилося, що свідоцтво про право власності оформлено лише на нього. В судовому засіданні позивачка [PERSON] суду повідомила, що читала Свідоцтво про право власності на житло від 02.02.1994 року в 1994 році, коли відповідач [PERSON] приніс його додому. З того часу цей та всі інші документи на квартиру лежали в шухляді в спірній квартирі і до них мали вільний доступ всі члени сім'ї і досі вона має до них доступ. Представник позивачів в судовому засіданні уточнений позов та його обгрунтування підтримала і просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали повністю. Вважають його необґрунтованим. Просили застосувати строк позовної давності. Відповідач також повідомив, що факт приватизації квартири лише на його ім'я був з часу приватизації відомий позивачам, він їм показував документи про це і останні були в вільному доступі членів сім'ї в спірній квартирі, залишаються в позивачки й досі. Представник відповідача КП «Фрунзенське ЖКП» позов визнала. Не пам'ятає чи подавали заяви про приватизацію позивачі. Суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: 27.09.1975 року було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] (а.с. 8, 10). Від шлюбу в позивачки та відповідача народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 14). 04.02.1980 року на ім'я відповідача [PERSON] (із зазначенням в списку осіб, які вселяються за ордером позивачів як дружини та сина) видано ордер № 19 на право заняття 2 кімнат за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідачем [PERSON] в січні 1994 року було подано заяву про приватизацію спірної квартири (а.с. 70). Згідно списків на отримання приватизаційних майнових сертифікатів, як зазначено в довідці АТ «Ощадбанк» від 05.07.2013 року (а.с. 143) позивачі в 1996 році отримали приватизаційні майнові сертифікати. Сертифікат є іменним приватизаційним цінним папером. Отже ці іменні цінні папери ще в 1996 році були отримані позивачами. Яким чином вони використані позивачами документально не підтверджено. Крім того, ці папери отримані ними через 2 роки після отримання відповідачем свідоцтва про право власності на житло. Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 08.07.1980 року й до тепер (а.с. 6). Позивач за вищевказаною адресою не проживає з грудня 1996 року (а.с. 7). Відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 15.07.2011 року (а.с. 8). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1994 року право власності на зазначену квартиру № 19 передано одноособово відповідачу [PERSON] (а.с. 13, 18, 71). Свідоцтво видано згідно з розпорядженням КП «Широківський комбінат комунальних підприємств» від 02.02.1994 року № 5/6. На даний час КП «Широківський комбінат комунальних підприємств» перебуває в стадії ліквідації внаслідок банкротства. Рішенням Широківської селищної ради Дніпропетровської області від 25.03.2011 року (а.с. 155) при КП «Фрунзенський ЖКП» створено орган приватизації житлового фонду цієї ради. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2013 року (а.с. 15) шлюб між сторонами розірвано. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що в 1994 році працювала економістом в КП «Широківський комбінат комунальних підприємств» і займалася питаннями приватизації квартир, в т.ч. і спірної. Не пам'ятає чи подавали заяви про приватизацію спірної квартири позивачі. Як пояснила позивачка, вона бачила техпаспорт на спірну квартиру і свідоцтво про право власності на неї на ім'я лише відповідача ще в 1994 році, коли відповідач приніс їх додому і дав їй для огляду. Позивач повідомив, що коли йому виповнилося 18 років, то він не цікавився питаннями приватизації квартири, права власності на неї, бо йому було байдуже до цих питань. Позивачі зазначили, що ці документи з того часу лежать в спірній квартирі і всі члени сім'ї мають до них вільний доступ. Заяву на приватизацію позивач підписав, прочитавши, але її долею не цікавився. Відповідач [PERSON] просив застосувати строки давності у даній справі. Отже, строк давності для позивачки [PERSON] у даній справі необхідно обчислювати з 01.03.1994 року (оскільки точну дату ознайомлення позивачки з документами в лютому 1994 року суду не відомо), а для позивача [PERSON] з 19.07.1995 року. Причини пропуску строків давності (3 роки) позивачами, які суд міг би визнати поважними, відсутні, тому в поновленні цих строків для них необхідно відмовити. Судові витрати за позовом відшкодуванню позивачам не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed