Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 14 травня 2005 року між нею та відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 476. За час перебування в шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2013 року у цивільній справі №727/7775/13-ц за позовом [PERSON] до позивачки - шлюб між сторонами був розірваний. Як вказує позивачка, після розірвання шлюбу, їхня неповнолітня дитина, [PERSON] постійно проживає з нею, а відповідач проживає окремо. Позивачка самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину. Як вказує позивачка, вона працює вчителем в Педагогічному коледжі Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, її заробіток становить біля 2000 грн. в місяць, чого не достатньо для належного та необхідного забезпечення та утримання неповнолітньої дитини. Крім того, вона не має власного житла, тому позивачці приходиться винаймати кімнату в гуртожитку. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов'язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено в позовній заяві, всупереч таким вимогам закону, відповідач, який немає інших дітей, та проживає окремо від неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо її утримання, оскільки з моменту припинення між ними шлюбу, матеріально своїй дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. Домовленості про добровільне надання допомоги на утримання сина між сторонами не досягнуто. На скільки відомо позивачці, відповідач отримує регулярно офіційний дохід у вигляді заробітної плати за трудовим договором, оскільки працює на посаді головного казначея в Головному управлінні державного казначейства України в Чернівецькій області, який можливо офіційно підтвердити, - що є істотною обставиною, яка надає підстави суду, згідно ст. 183 СК України, визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку батька. На основі викладеного, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2013 року у цивільній справі №727/7775/13-ц за позовом [PERSON] до позивачки, - шлюб між сторонами був розірваний ( а.с. 6, 8-9). За час перебування в шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO] ( а.с. 7) . Після розірвання шлюбу, дитина - [PERSON], постійно проживає з позивачкою, а відповідач проживає окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї та прописку від 11.03.2014 року № 76 ( а.с. 10). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Судом встановлено, що відповідач на даний час працює на посаді головного казначея в Головному управлінні державного казначейства України в Чернівецькій області, чого не заперечує сам відповідач, що випливає з його заяви про визнання позовних вимог. Крім того у відповідача не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, що також визнав сам відповідач, що випливає з його заяви про визнання позовних вимог. За наведених обставин, враховуючи те, що відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На основі викладеного, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги, суд також бере до уваги те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], а саме в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved