Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивачка 29.01.2019 року звернулася до суду з позовом до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] , за яким просила визнати виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси на підставі рішення від 14.07.2009 року по цивільній справі №2-1875, таким, що не підлягає виконанню, та зняти арешти із нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби м. Одеси перебувало виконавче провадження ВП№52104877 на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.07.2009 року по справі №2-1875 про стягнення заборгованості. Вказувала, що у рамках даного виконавчого провадження Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було накладено арешт на майно боржника, відповідно до постанови ВП №52104877 від 05.09.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна обтяження на майно [PERSON] за №8947480 та №11365773 накладені на підставі постанови №В-10/796 від 30.07.2009 року та №В-17/1115/27325419 від 16.05.2011 року, Другого Приморського ВДВС ОМУЮ. [INFO] року [PERSON] померла. Позивачка ж є донькою померлої та звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та було заведено спадкову справу №381/2018 на майно [PERSON] .. Вказувала, що саме після заведення спадкової справи їй стало відомо про існування арештів майна. На її запит щодо зняття арештів майна, Другий Приморський відділ ДВС м. Одеси надав лист від 09.11.2018 року №38079, згідно до якого зазначив, що зняти арешт із майна померлої [PERSON] не представляється можливим та запропонували звернутись до суду із заявою про зняття арешту з майна. Посилаючись на те, що зобов`язання [PERSON] як поручителя за кредитним договором №014/0075/82/63035 від 15.08.2006 року припинились у зв`язку з її смертю, а отже і відпали підстави для обтяження майна [PERSON] .. При цьому, існуючі обтяження перешкоджають їй, позивачу, належним чином оформити свої права як спадкоємця [PERSON] .. За вказаних обставин звернулась до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 12.02.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк на усунення недоліків. 01.03.2019 року позивачем було подано заяву, якою недоліки, встановлені в ухвалі суду від 12.02.2019 року, усунуто частково. Ухвалою суду від 20.03.2019 року заяву повторно було залишено без руху та надано позивачці строк на усунення недоліків. 05.04.2019 року було позивачем подано заяву, якою усунуто недоліки, встановлені в ухвалі суду від 20.03.2019 року. З 01.04.2019 року по 10.04.2019 року, 18.04.2019 року, 07.05.2019 року та 08.05.2019 року суддя перебувала у відпустці. З 23.04.2019 року по 26.04.2019 року суддя перебувала на лікарняному, 10.05.2019 року та 11.05.2019 року суддя перебувала у відрядженні. Ухвалою суду 14 травня 2019 року провадження у справі було відкрито з призначенням до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 24.06.2019 року за клопотанням позивача витребував докази із Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області та Сьомій Київській державній нотаріальній конторі. На виконання вимог ухвали суду від 24.06.2019 року Другий Приморський відділ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області направив лист від 08.07.2019 року вих.. №2з542 (а.с.84). 16.07.2019 року на виконання ухвали суду від 24.06.2019 року до суду було надано спадкову справу №381/2018 року до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с.87-110а). Ухвалою суду від 22.07.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. 12.09.2019 року у зв`язку з неявкою представників відповідача та третьої особи розгляд справи був відкладений на 30.10.2019 року. Ухвалою суду від 30.10.2019 року було прийнято відмову [PERSON] від частини позовних вимог, пред`явлених до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] , [PERSON] , про визнання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Одеси на підставі рішення від 14.07.2009 року по цивільній справі №2-1875, таким, що не підлягає виконанню, та провадження у справі в цій частині закрито. Сторони у судове засідання 30.10.2019 року не з`явилися, були сповіщені про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив. Жодних клопотань до суду не заявляли. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 05.11.2019 року. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи у межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Із матеріалів справи, що [INFO] року померла [PERSON] , про що Шевченківським районним у м. Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Львівській області було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2018 року та зроблено актовий запис №304. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/8 частки квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.05.2000 року (а.с.104 на звороті-105). Позивачка як донька померлої 06 липня 2018 року звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері. Із наданої суду копії спадкової справи №381/2018 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, [PERSON] , яка була мамою померлої, відмовилась від частки спадщини на користь [PERSON] .. Із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] звернувся також [PERSON] , який діяв від імені та в інтересах малолітнього сина померлої - [PERSON] . Як вбачається із підстав позову, під час оформлення своїх спадкових прав позивачка дізналась про існуючі обтяження майна [PERSON] , а саме згідно Єдиного реєстру обтяжень нерухомого майна обтяження на майно [PERSON] накладені за №8947480 та №11365773 на підставі постанов №В-10/796 від 30.07.2009 року та №В-17/1115/27325419 від 16.05.2011 року, Другого Приморського ВДВС ОМУЮ. Та Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було накладено арешт на майно боржника відповідно до постанови ВП №52104877 від 05.09.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.8-9). Згідно листів Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 09.11.2018 року та Першого Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області 31.10.2018 року (а.с.11-12), зазначено про неможливість зняття арешту та роз`яснено можливість звернення до суду для вирішення питання щодо зняття арешту з майна. Згідно листа Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.07.2019 року (а.с.84), відносно боржника [PERSON] на виконанні перебували виконавчі провадження: - ВП № 14127343 по виконанню виконавчого листа №2-1875 від 14.07.2009 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення грошової суми із [PERSON] на користь ООД ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» у розмірі 43 415.42 грн.; - ВП №27325419 по виконанню виконавчого листа №2-1875 від 14.07.2009 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення грошової суми із [PERSON] на користь ООД ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» у розмірі 43 415.42 грн. Дані виконавчі провадження знищені у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55). Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів, зокрема, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та оформити прийняття спадщини після померлої [PERSON] внаслідок існуючих обтяжень, отже останнє чинить перешкоди у здійсненні нею свого законного права власності, тому приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] .. Водночас, згідно вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved