Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом, яким, з урахуванням уточнень, просили суд виселити [PERSON], [INFO] з житлового будинку №12/16, що знаходиться за адресою: вул. Червонозірська у м. Хакркові. В обґрунтування заявлених вимог позивачами вказано про те, що ними було придбано будинок №12/16 по вулиці Червонозірський у м. Хакркові згідно договорів купівлі продажу: від 20 травня 2015 року у розмірі 3/4 частини на ім'я [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] з реєстровими №355 та від 08 липня 2015 року у розмірі 1/4 частини будинку на ім'я [PERSON], посвідченого тим же нотаріусом з реєстровим №518. Право власності зареєстровано, що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 травня 2015 року, з індексним номером 37795595 та від 08 липня 2015 року, з індексним номером 40276197. Станом на момент звернення до суду, у придбаному будинку залишається мешкати та бути зареєстрованою донька продавця - [PERSON] (надалі Відповідач), яка була вселена в будинок як член сімї попереднього власника, з позивачами договорів найму не укладала, згоду на її проживання позивачами не надавалось, тому вона є такою, що втратила право користування житловим будинком №12/16 по вулиці Червонозірський у м. Харкові. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у позові та наполягав на незаконності продажу будинку. Крім того, ним підтримано заперечення відповідача по справі, в яких вона вказує про те, що будинок, у якому вона правомірно проживає та мала такі ж права і обовязки щодо нього, як і мав її батько, [PERSON], було переоформлено останнім на користь дітей його дружини, позивачів по справі. За цим фактом було звернення до правоохоронних органів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила про те, що стосунки із батьком у неї погіршились через його нову дружину, [PERSON], яка вивезла його та змусила продати будинок її дітям. Про факт продажу будинку вона не знала, проживає там правомірно та вважає дії позивачів незаконними. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що відчуження вказаного будинку мало місце з його волі як власника будинку, договори купівлі продажу будинку ніким не оскаржувались та є чинними. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] під присягою суду підтвердила свідчення [PERSON] та наполягала на дійсності договорів купівлі-продажу та правомірності власності позивачів на названий будинок. Решта допитаних свідків, зокрема [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON] пояснень щодо неправомірності продажу будинку № 12/16 по вул. Червонозірській у м. Харкові та правомірності проживання відповідача у ньому не надали. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у звязку із наступним. Кожна особа, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що позивач, [PERSON], є власником 3/4 частини названого житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2015 року, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с. 6-8). Позивач [PERSON] є власником 1/4 частини названого житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 08 липня 2015 року, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с. 9-11). Станом на момент відчуження [PERSON] вказаного будинку, відповідач проживала у ньому як член сімї власника, місце проживання відповідача було зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України, Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності розкривається ч.1 ст.319 ЦК України, в якій визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, відповідно до ст.150 ЖК України, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Названі договори купівлі-продажу на даний час дійсні, відомості про їх скасування суду не надані. Договорів на проживання чи користування відповідачем вказаним будинком суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та недоведеність позиції відповідача щодо неправомірності її виселення, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved