Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до благодійного фонду «Розвиток Черкащини», [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою № 42 по вул. Лазарєва в м. Черкаси, шляхом виселення. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на дану квартиру. Позивачі за первісним позовом свої вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований за № 784 від 06.02.2006 року та свідоцтвом про право власності від 02.06.1993 року. Вранці 04.03.2017 року до них у квартиру зайшов директор Благодійного фонду «Розвиток Черкащини» [PERSON] з двома невідомими особами, показавши витяг з реєстру про право власності, заявив, що він є новим власником цієї квартири, та дав їм час до обіду на звільнення квартири. Позивачі відмовились звільняти квартиру, в подальшому [PERSON] змінив замки на вхідних дверях. Шляхом перемовин термін виселення їм відтермінували. Неодноразово до їхньої квартири з?являлися невідомі особи, які виносили їх речі, тобто виселяли їх. Позивачі в свою чергу викликали поліцію. По приїзду поліції було встановлено що квартира їм не належить, а новим власником квартири являється Благодійний фонд «Розвиток Черкащини». Працівники поліція побачивши документи відповідача, відібравши пояснення, заявили, що порушення законодавства вони не вбачають, якщо порушуються їх права та інтереси, то повинні звертатися до суду. Вважають дії Благодійного фонду «Розвиток Черкащини» неправомірними. Просили усунути їм перешкоди у користуванні вказаною квартирою. В ході розгляду справи позивачі за первісним позовом позовні вимоги уточнили та просили усунути їм перешкоди у користуванні квартирою № 42 в будинку 4 по вул. Лазарєва в м. Черкаси, та не чинити перешкоди, шляхом вселення їх в квартиру. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири № 42 в будинку, 4 по вул. Лазарєва в м. Черкаси, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири № 4005 від 11.05.22017 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського управління юстиції [PERSON] та витягом з Державного реєстру речових прав № 86798680 від 11.05.2017 року. На момент придбання квартири, у ній не були зареєстровані ані [PERSON] та [PERSON], ані будь-які інші особи. Поновлення реєстрації [PERSON] та [PERSON] в квартирі відбулося 11.08.2017 року, тобто після придбання нею квартири, у звязку з відсутністю між ними договору найму житла, на даний час вони не мають правових підстав для користування квартирою. При цьому існуюча реєстрація місця проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі обмежує здійснення нею свого права власності щодо квартири. Просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності , шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 42 в будинку № 4 по вулиці Лазарєва в місті Черкаси. В ході розгляду справи [PERSON] свої позовні вимоги змінила та просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.07.2017 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивачі за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. Зустрічний позов не визнали та просили в позові позивачу відмовити. В подальшому в судове засідання не з»явились. Адвокат надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти зустрічного позову заперечує. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Надала суду клопотання про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], який також являється представником Благодійного фонду «Розвиток Черкащини» в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ч.\~1\~ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що 31.07.2007 року між ВАТ [PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду де банк зобов»язався надавати [PERSON] кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах. В забезпечення виконання зобов»язань між банком та [PERSON] та [PERSON] передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Всі права вимоги за Генеральною Кредитною угодою були відступлені ПАТ «Комерційний банк Фінансовий партнер». Пізніше банк та ТОВ «Фінстрим» уклали договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. ТОВ «Фінстрим» уклав з Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» договір відступлення права вимоги за договором іпотеки та набув статусу Іпотекодержателя за договором іпотеки. Благодійний фонд «Розвиток Черкащини» 21.02.2017 року реалізував своє право на позасудовий порядок задоволення вимог іпотекодедржателя на підставі застереження і в подальшому реалізував належну йому квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в своїй заяві зазначають, що вони є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований за № 784 від 06.02.2006 року та свідоцтвом про право власності від 02.06.1993 року. В той же час в судовому засіданні встановлено, що на момент винесення рішення власником квартири [ADDRESS], являється [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 98333159 від 25.09.2017 року. Право власності на вказану квартиру у [PERSON] виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2017 року укладеного між Благодійним фондом «РОЗВИТОК Черкащини» та нею, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] З наявної в матеріалах справи довідки КП «Соснівська СУБ» від 29.06.2017 року № 3858 вбачається, що у квартирі [ADDRESS], станом на 29.06.2017 року ніхто не був зареєстрований. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] зверталися до суду із позовом до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, управління Державної міграційної служби в Черкаській області про визнання протиправним та зобовязання вчинити певні дії, а саме просили визнати протиправним і скасувати дії Соснівського районного відділу Управління державної міграційної служби у Черкаській області щодо зняття з реєстрації їх місця проживання у [INFO], а також зобов»язати відповідача поновити реєстрацію місця їх проживання в цій квартирі. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.07.2017 року відмовлено в задоволенні вказаного позову, однак, даним рішенням встановлено, що 11 серпня 2017 року Соснівським РВ у м. Черкаси УЛМС України в Черкаській області прийнято рішення № 3360 про скасування зняття 30 березня 2016 року з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS], як таке, що проведено з порушенням вимог законодавства. Таким чином після скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS], їх було зареєстровано у ній, що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання особи від 23.08.2017 року. Однак, зазначене свідчить про те, що на час купівлі [PERSON] вказаної квартири, [PERSON] та [PERSON] у ній зареєстровані не були, а поновлення їх реєстрації відбулося 11.08.2017 року, тобто після укладення договору вищезгаданого купівлі-продажу квартири від 11.05.2017 року . Крім того,\~актом мешканців\~будинку №\~4\~по вулиці\~Лазарєва в\~м.\~Черкаси від\~25.05.2018\~року,\~посвідченого КП\~«Соснівська СУБ»,\~встановлено,\~що [PERSON]\~та [PERSON]\~не проживають\~за адресою:\~[INFO]\~протягом останнього\~року.\~ \~ Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили те, що [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі № 42 в будинку, 4 по вул. Лазарєва в м. Черкаси та були виселені з неї. На даний час власником квартири є інша особа, яку вони не знають. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності та право користування квартирою № 42 по вул. Лазарєва, 4 у м. Черкаси у [PERSON] виникло у звязку з укладенням вищевказаного договору купівлі продажу вказаної квартири від 11.05.2017 року. На час укладення якого [PERSON] та [PERSON] у ній зареєстровані не були, що достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідними доказами. [PERSON] право власності на спірну квартиру набула відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Натомість [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не довели своє право власності на вказану квартиру, у звязку з цим суд не приймає до уваги їх твердження, стосовного того, що вони на даний час є власниками квартири. Дані обставини суд оцінює критично, оскільки жодного переконливого доказу з цього приводу в ході розгляду справи надано не було. Таким чином дані твердження залишилися недоведеними та прийнятими судом бути не можуть. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених цим кодексом. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на\~ст.71, 72, 150, 405, 391 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд не приймає доводи представника позивача по зустрічному позову про те, що відповідачі втратили право користування приміщенням відповідно до вимог ст.. 71,72 ЖК України, постільки відповідачі проживали в квартирі до 17.03.2017 року. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час [PERSON] посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не проживають протягом останнього року, жодних письмових домовленостей між ними не було. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, з моменту продажу квартири право власності [PERSON] та [PERSON] є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, також припиняється правомочність користування житловим приміщенням, яка нерозривно повязана з власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сімї попереднього власника, оскільки воно є похідним. Статтею 41\~Конституції України\~та ст.\~1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~р.,\~до якої\~Україна приєдналась\~17.07.1997р.\~закріплено принцип\~непорушності права\~власності,\~який означає\~право особи\~на безперешкодне\~користування своїм\~майном та\~закріплює право\~власника володіти,\~користуватись і\~розпоряджатись своїм\~майном,\~на власний\~розсуд вчиняти\~щодо свого\~майна будь-які\~угоди,\~відповідно до\~закону за\~своєю волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п. З постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім ї якого вони є, із припиненням права власності особи, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Така правова позиція висловлена Верховним судом України під час розгляду справи № 6-158ис14 від 05.11.2014 року. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Внаслідок реєстрації відповідачів в квартирі позивач позбавлений свого права передбаченого законодавством вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що відповідачі втратили зв»язок з житлом, оскільки саме позивач являється власником спірної квартири, а відповідачі не є членами сім?ї позивача, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою № 42 в будинку № 4 по вул.. Лазарєва в м. Черкаси. Суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] не наведено переконливих доводів на обґрунтування обставин, які б стали підставою для усунення їм перешкоди у користуванні квартирою № 42 в будинку, 4 по вул. Лазарєва в м. Черкаси, та не чинити перешкоди, шляхом вселення їх у квартиру. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON]\~та [PERSON]\~не є\~власниками вказаної\~квартири тому не мають право користуватися нею, у звязку з цим суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають до задоволення. Суд вважає, що з урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів за первісним позовом необхідно залишити без задоволення, а зустрічний позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved