Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрованого 14.06.2002 року Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 151, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, конфліктні ситуації. Така негативна сімейна обстановка призвела до того, що вона не бажає продовжувати сімейно-шлюбні стосунки із відповідачем. Їх шлюб існує лише формально, фактично між ними відсутні стосунки, як між чоловіком та дружиною, що є підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати не стягувати. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14.06.2002 року Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 151, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Примирення між сторонами стало неможливим, про що вони зазначили в поданих до суду заявах. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384,20 грн.. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved