Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 21.07.2013р. біля 09-10год. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки Тойота модель Хайлендер д.н.[NUMBER] на а/д М-14 Одеса-Н.Азовськ 98км не врахував дорожні умови та не вибрав безпечну швидкість руху, дистанцію та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Форд Гранд модель С-МАХ, 1,6мт, 2012р.випуску, д.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. В наслідок ДТП отримали фізичні пошкодження пасажири автомобіля Форд Гранд - дружина [PERSON], та її матір у вигляді забитих ран, сам [PERSON], який є власником вказаного автомобіля, отримав легкі тілесні пошкодження. 03.09.2013р. постановою Дніпровського районного суду м.Херсона [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП. Встановлено, що автомобіль Тойота модель Хайлендер д.н.[NUMBER] належить на праві власності ТОВ «Авто-Плаза», та на час скоєння ДТП під керуванням знаходився робітник ТОВ «Авто-Плаза» [PERSON] У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу Форд модель С-МАХ, [PERSON] звернувся до ПАТ «АСК Інго Україна», з яким укладено договір обов'язкового страхування ТОВ «Авто-Плаза», з заявою про здійснення страхового відшкодування матеріальних збитків, за страховим полісом. ПАТ «АСК Інго Україна» зобов'язання за страховим полісом виконано в частині матеріальних збитків, оскільки відповідно до платіжного доручення відшкодовано 50000грн. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 02.09.2013р. встановлена сума завданої шкоди транспортному засобу Форд модель С-МАХ на суму 105791,89грн. Ринкова вартість транспортного засобу на момент складення оцінки 171012,94грн. За проведення автотоварознавчої експертизи позивачем сплачено 500,00грн., також понесені витрати: на евакуацію транспортного засобу 500грн.; на проїзд транспортного засобу, заправки топливом в розмірі 292,5грн. Однак водій [PERSON] та власник транспортного засобу ОВ «Авто Плаза» відмовилися від сплати матеріальних збитків. Крім того позивачам завдана ще й моральна шкода, що заподіяна життю і здоров'ю потерпілих, а саме пов'язаний з їх лікуванням та тимчасовою втратою працездатності, яку вони оцінюють в розмірі по 10000грн. на користь кожного. У зв'язку з наведеним просять стягнути з ТОВ «Авто-Плаза» на користь [PERSON] 57084,39 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; з ТОВ «Авто-Плаза», ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» на користь [PERSON] по 5000,00 грн. з кожного та [PERSON] по 5000,00 гривень з кожного, в рахунок відшкодування моральної шкоди; та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Авто-Плаза» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених в письмових запереченнях долучених до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, в подальшому в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» в судове засідання не з'явився, однак направили телеграму про розгляд справи у їх відсутність та письмові заперечення долучені до матеріалів справи, відповідно яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участі у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2013р. біля 09-10год. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки Тойота модель Хайлендер д.н.[NUMBER] на а/д М-14 Одеса-Н.Азовськ 98км не врахував дорожні умови та не вибрав безпечну швидкість руху, дистанцію та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Форд Гранд модель С-МАХ, 1,6мт, 2012р.випуску, д.н.[NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.09.2013р., якою [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП. [PERSON] є власником вказаного автомобіля, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію л.с.31. В наслідок ДТП отримав фізичні пошкодження пасажир автомобіля Форд Гранд -[PERSON], що підтверджено довідкою долученою до матеріалів справи л.с.35,36. Автомобіль Тойота модель Хайлендер д.н.[NUMBER] належить на праві власності ТОВ «Авто-Плаза», та на час скоєння ДТП під керуванням знаходився робітник ТОВ «Авто-Плаза» [PERSON], що що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. 22.07.2013р. [PERSON] повідомив про вищевказане ДТП ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» л.с.17. Відповідно до висновку про вартість збитків №3301/07-13 від 02.09.2013р. встановлена сума завданої шкоди транспортному засобу Форд модель С-МАХ р.н.[NUMBER] на суму 105791,89грн. Ринкова вартість транспортного засобу на момент складення оцінки 171012,94грн. Відповідно до розпорядження №106937 на виплату по страховій події АСК «ІНГО Україна» від 20.12.2013р., просить перерахувати страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 50000грн. на розрахунковий рахунок, яке отримано ним, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. Відповідно до квитанції №229948 від 21.07.2013р. за послуги евакуації транспортного засобу [PERSON] сплатив 500грн.; відповідно до квитанцій №67342 від 21.08.2013р. на суму 146,25грн. та № 75517 від 31.08.2013р. на суму 146,25грн. і №5945 від 26.06.2014р. на суму 152,90грн.- склали витрати на топливо. Згідно актів виконаних робіт та квитанцій долучених до матеріалів справи л.с.221-224, [PERSON] в повному обсязі оплатив, за завдану йому матеріальну шкоду вказаною ДТП, відновлювальний ремонт зазначеного автомобіля. Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи від 24.10.2014р. №880, в даних дорожніх умовах дії водія автомобіля Тoyota Higlander повинні були регламентуватися вимогами п.п. 2.3 (б), 12. 13.1 Правил дорожнього руху. Вказані вимоги пунктів ПДР означають, що в розглянутій дорожньо-транспортної ситуації, при русі, водієві автомобіля Toyota Higlander слід було не відволікатися від дороги і рухатися такою швидкістю, яка б за даних дорожніх умовах дозволяла контролювати напрям руху керованого автомобіля, при цьому дотримуватися таку дистанцію до наступного попереду автомобіля Ford Grand с-Мах, яка б забезпечувала безпечний рух, а у випадку гальмування автомобіля Ford Grand С-Мах, так само дозволила водієві автомобіля Toyota Higlander зниженням швидкості, зберігаючи контроль напрямком руху, уникнути контактування з вказаним автомобілем Ford Grand С - Мах. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, водій автомобіля Ford Grand С-Мах здійснював рух по своїй смузі проїжджої частини, при цьому, з його задньою частиною контактував автомобіль Toyota Higlander. У цьому випадку, водій [PERSON] просто здійснював рух, і його роль в цьому зіткненні пасивна, розгляд же питання про його належні діі і питання про технічну можливість запобігання зіткнення з автомобілем Toyota Higlander, є безпредметним. Далі, після удару своєю передньою частиною автомобілем Toyota Higlander (маса якого набагато більше маси автомобіля Ford Grand С-Мах) в задню частину автомобіля Ford Grand С-Мах, останній отримав імпульс додаткової кінетичної енергії, яка надала прискорення автомобілю Ford Grane С-Мах, від якого даний автомобіль раптом подався вперед та скоїв зіткнення з попереду їхавшим автомобілем Renault-Duster. З даного моменту автомобіль Ford Grand С-Мах став некерованим, тому його водій перебував у аварійної ситуації, розгляд питання про його належні дії і питання про технічну можливість запобігання зіткнення з автомобілем Renault-Di так само є безпредметним. Міркувати про правильний чи неправильний вибір дистанції водієм [PERSON] з автомобілем Renault-Duster також безпредметно, так як водій, рухаючись позаду, контролював за допомогою застосування робочого гальмування безпечну дистанцію з попереду їдучим автомобілем. Отже, в даних дорожніх умовах дії водія [PERSON] не перебувають у причинному зв'язку з розглянутою ДТП. З урахуванням усього вищевикладеного можна прийти до висновку про те, що зіткнення автомобіля Ford Grand С-Мах з Renault-Duster стали можливими не внаслідок усвідомлено - цілеспрямованих дій водія автомобіля Ford Grand С-Мах, а з'явилися в результаті несвоєчасного виконання водієм Toyota Higlander вимог ПДР, який не вибрав безпечну дистанцію з попереду їдучим автомобілем, відволікся і несвоєчасно зреагував на небезпеку (гальмування автомобіля). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. У ч.2 ст.1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч.2 ст.1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що шкоду, завдану позивачам, спричинено внаслідок непереборної сили або умислу останнього, а тому мають нести відповідальність незалежно від доведеності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. З квитанцій та документів наданих позивачем, вбачається, що страховою компанією було відшкодовано 50000грн. матеріальної шкоди, таким чином залишилась частково невідшкодованою матеріальна шкода: в сумі 57084,39грн., в тому числі за проведення автотоварознавчого дослідження, на евакуацію, на топливо і ця сума підлягає стягненню. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачам душевних страждань, в тому числі внаслідок спричинення тілесних пошкоджень та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума по 1000,00 грн. з кожного відповідача кожному позивачу, яка підлягає стягненню. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial